natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In addition, because of the loans, MobilCom was able to delay the proposed sale of the fixed network to freenet.de AG and the ensuing partial sale of its stake in the latter, so that it could use the expected related rise in the market price not only to repay the loan but also to invest in the mobile telephony business since the sale of 20 % of the block of shares in September 2003 left it with liquid resources of almost EUR 60 million after paying off the loans in full.
Dessutom hade MobilCom tack vare lånen kunnat uppskjuta den aviserade försäljningen av det fasta nätet till Freenet.de AG och den därmed sammanhängande partiella avyttringen av sitt aktieinnehav, så att företaget hade kunnat dra dubbel nytta av den förväntade kursuppgången. Man hade inte bara använt kapitaltillskottet för att betala av lånet, utan även för att göra nyinvesteringar i mobiltelefoniverksamheten, eftersom avyttringen av 20 % av aktierna i september 2003 efter fullständig återbetalning av lånet hade tillfört MobilCom ytterligare likvida medel på nära 60 miljoner euro.
Talkline also doubts whether it was necessary to grant the second guarantee.
Talkline tvivlar dessutom på att det verkligen var nödvändigt att bevilja den andra garantin.
MobilCom already had considerable fixed assets at the time, the stake in freenet.de AG in particular being emphasised by Talkline.
MobilCom förfogade vid denna tid redan över avsevärda anläggningstillgångar, av vilka Talkline särskilt framhåller aktieinnehavet i Freenet.de AG.
This calculation was based only on the stock market price and not the net asset value of freenet.de AG, which had been put significantly higher by the supervisory board of MobilCom and the management board of freenet.de AG.
Då har man byggt sina beräkningar på börskursen snarare än på det verkliga substansvärdet i Freenet.de AG, som enligt styrelserna i såväl MobilCom som Freenet.de AG anses ligga betydligt högre.
If the Commission concludes that the State guarantee for the second loan is admissible restructuring aid, it can authorise it, in Talkline's view, only if Germany offers further compensatory measures in accordance with point 35 et seq. of the Community guidelines.
Om kommissionen kommer fram till att den statliga garantin för det andra lånet var ett godtagbart omstruktureringsstöd, så kan detta enligt Talklines uppfattning godkännas endast om Tyskland vidtar ytterligare lämpliga kompenserande åtgärder i linje med punkt 35 ff i gemenskapsriktlinjerna.
The measures taken by Germany were not sufficient, in Talkline's opinion, to offset the aid's adverse effects.
De åtgärder som har anförts av Tyskland räcker enligt Talkline inte till för att utjämna de negativa effekterna av stöden.
The reduction of capacities in the mobile telephony sector and the associated reduction of the customer base were largely attributable to the fact that MobilCom had dropped unprofitable customer relationships.
Kapacitetsminskningarna inom området mobiltelefoni och den därmed sammanhängande åtstramningen av kundbasen skall framför allt ha varit ett sätt för MobilCom att göra sig av med olönsamma kundrelationer.
This reduction was necessary from an economic point of view and cannot therefore be accepted as a quid pro quo.
Denna minskning måste därför anses ha gjorts av ekonomiska skäl och kan inte accepteras som motprestation.
There had been no complete withdrawal from the landline and Internet business.
Utträdet ur marknaderna för fasta nät och Internet har inte genomförts till fullo.
What is more, the sale of the stake in freenet, given its effect on competition in the mobile telephony sector, constituted a capital restructuring.
Därutöver utgör avyttringen av Freenet-aktierna genom sin effekt på konkurrensen på mobiltelefonimarknaden endast en omfördelning av kapital.
As a quid pro quo for possible distortions of competition, it was thus not only worthless but considerably aggravated the distortion since MobilCom was now investing the proceeds from the sale of the freenet stake directly in the service provider business.
Åtgärden kan därmed inte bara anses vara värdelös som motprestation för eventuella snedvridningar av konkurrensen, utan den leder t.o.m. till att snedvridningen ökar ytterligare, eftersom MobilCom direkt investerade vinsten från försäljningen av Freenet-aktierna i tjänsteleverantörsområdet.
The freezing of the UMTS business was an economic necessity and was therefore not suitable either as a compensatory measure to offset distortions of competition in the mobile telephony sector.
Att UMTS-verksamheten lades på is var en ekonomisk nödvändighet och lämpar sig därför inte heller som kompenserande åtgärd för snedvridningar av konkurrensen på mobiltelefonimarknaden.
The withdrawal benefited only the remaining UMTS licence holders, who had one direct competitor less.
De som drog nytta av utträdet var endast de återstående licensinnehavarna på UMTS-marknaden, som nu har en direkt konkurrent mindre.
Lastly, Talkline proposed a catalogue of possible measures for offsetting the distortions of competition it felt had occurred.
Talkline föreslår slutligen en rad möjliga åtgärder som skulle kunna utjämna de snedvridningar av konkurrensen som enligt företaget har uppstått.
The measures included a pro rata ‘sale’ of customers to competitors, a closure of online shops and other direct channels for a limited period, and withdrawal from the UMTS business as a service provider (enhanced service providing) for a limited period.
Dessa åtgärder omfattar en proportionell ”försäljning” av kunder till konkurrenterna, en viss tids stängning av onlineförsäljning och andra direkta försäljningskanaler och utträde som tjänsteleverantör från UMTS-marknaden (s.k. Enhanced Service Providing) under en viss tid.
Comments from a third party which wished to keep its identity secret
Synpunkter från en tredje part som har begärt att få vara anonym
The Commission also received comments from a further competitor, likewise a pure service provider without its own network structure.
Kommissionen fick även en inlaga från en annan konkurrent, som också är verksam som renodlad tjänsteleverantör, utan egen nätstruktur.
This competitor also thinks that the quid pro quo offered is not sufficient to achieve the reduction of capacities in MobilCom's core business necessary for offsetting distortions of competition.
Även denna konkurrent ansluter sig till uppfattningen att de erbjudna motprestationerna är otillräckliga för att den nödvändiga kapacitetsbegränsningen inom MobilComs kärnverksamhet skall kunna uppnås.
MobilCom wanted to concentrate on high‐yield customers in the middle and upper segments.
MobilCom vill koncentrera sin verksamhet på kunderna i mellansegmentet och det högsta segmentet.
Consequently, despite a decline in customers, it would be able to maintain its market presence since, by concentrating on high‐yield customers, costs could be reduced and turnovers increased.
Företaget kan således behålla sin marknadsposition trots att man minskar antalet kunder, eftersom inriktningen på de mest lönsamma kunderna innebär minskade kostnader och ökad omsättning.
Under current market conditions, viz. saturation, lower average turnovers per customer and falling margins, the repositioning that MobilCom was trying to achieve was what all service providers were striving for.
Med de villkor som för närvarande råder på marknaden, som kännetecknas av mognad, mindre genomsnittlig omsättning per kund och krympande vinstmarginaler, har alla företag som uppträder som tjänsteleverantörer målet att ompositionera sig på samma sätt som MobilCom har gjort.
The aid, which was not available to direct competitors, was being used by MobilCom to secure a competitive advantage in the valuable, and fiercely contested, customer stratum.
Med hjälp av stöd som inte står till förfogande för direkta konkurrenter, har MobilCom kunnat skaffa sig en konkurrensfördel inom det mest värdefulla och mest begärliga kundsegmentet.
Germany had therefore supported the restructuring of MobilCom at the direct expense of competitors, which was not acceptable without further compensatory measures.
Den tyska staten har därmed stött MobilComs omstrukturering på direkt bekostnad av företagets konkurrenter, vilket utan ytterligare kompenserande åtgärder är oacceptabelt.
V. GERMANY'S RESPONSE TO THE COMMENTS SUBMITTED BY THIRD PARTIES
V. TYSKLANDS REAKTION PÅ SYNPUNKTERNA FRÅN BERÖRDA PARTER
In response to the comments submitted by third parties, Germany argues that the second aid measure was necessary because in mid‐November 2002 the liquidity needed to maintain MobilCom's current business had run out.
När det gäller frågan om hur nödvändigt det andra stödet var, förklarar Tyskland i sin reaktion på synpunkterna från tredje part att den likviditet som behövdes för att MobilCom skulle kunna fortsätta sin löpande affärsverksamhet var förbrukad i mitten av november 2002.
Without the loan from the KfW consortium, MobilCom would have had to apply for insolvency immediately.
Om inte lånet från KfW-konsortiet hade beviljats skulle MobilCom omedelbart tvingats inleda insolvensförfaranden.
In the event of an application for insolvency, MobilCom's management board estimated that a substantial proportion of customers would very rapidly be lost; a restructuring of MobilCom on the basis of an insolvency would thus have been impossible.
Enligt vad styrelsen för MobilCom räknar med skulle ett insolvensförfarande på kort sikt leda till att företaget förlorade en betydande andel av sina kundrelationer, med påföljd att en omstrukturering av MobilCom efter ett insolvensförfarande inte längre skulle ha varit möjlig.
Germany further states that, in the settlement negotiations in the second half of September 2002, France Télécom always made it clear that it could undertake to release MobilCom from its UMTS commitments only if it could be certain that MobilCom would not need to seek insolvency within the periods in which challenges might be possible under insolvency law.
Tyskland påpekar vidare att även France Télécom i samband med att medlingsförhandlingarna inleddes i slutet av september 2002 hela tiden tydligt hade klargjort att företaget endast var berett att åta sig att befria MobilCom från dess skyldigheter i samband med UMTS om det kunde säkerställas att MobilCom inte behövde inleda insolvensförhandlingar inom de insolvensrättsliga tidsfristerna för överklagande.
From the outset of the negotiations, therefore, France Télécom had wanted an outside expert's report giving a positive forecast for the continued existence of the business areas remaining to MobilCom and had demanded undertakings from third parties ensuring that the financing necessary for a successful reorganisation would be available.
Därför hade France Télécom innan förhandlingarna inleddes krävt att få ett sakkunnigutlåtande om en positiv överlevnadsprognos för MobilComs återstående affärsområden, samt garantier från tredje part om den finansiering som krävdes för en framgångsrik sanering av företaget.
The loan of EUR 112 million granted for this purpose by the KfW consortium was accordingly made a condition of the MC Settlement Agreement.
Lånet på 112 miljoner euro från KfW-konsortiet fyllde denna funktion och var följaktligen ett villkor för att förlikningsavtalet skulle gå igenom.
France Télécom also demanded that the necessary loan facilities be open for at least 18 months.
France Télécom hade dessutom krävt att den nödvändiga krediten skulle stå till förfogande under minst 18 månader.
The fact that the loan and guarantee ran until 20 May 2004 meant, in Germany's view, that this demand had been met.
Genom att avtala löptiden för lånet och garantin till den 20 maj 2004 rättade man sig enligt Tyskland efter detta krav.
Germany also submits that the State guarantee was necessary for the granting of the loan.
Tyskland deklarerade även att den statliga garantin var nödvändig för att lånet skulle kunna beviljas.
The loan contract with the KfW consortium required MobilCom to provide all the collateral it had at its disposal.
Genom låneavtalet med KfW-konsortiet var MobilCom skyldigt att lämna alla säkerheter som företaget hade tillgång till.
But this was not enough to convince the consortium to grant the necessary funding.
Dessa räckte dock inte till för att KfW-konsortiet skulle ställa de nödvändiga finansiella medlen till företagets förfogande.
Despite intensive efforts on the part of the Federal Government to induce the banks in the consortium to assume a higher proportion of the risk, the banks insisted that there had to be a deficiency guarantee from the Federal Government and the Land of Schleswig-Holstein covering 80 % of the loan.
I stället vidhöll konsortiebankerna, trots att den federala regeringen med alla medel försökte få dem att öka sitt risktagande, sitt krav på en säkerhet som täckte 80 % av lånebeloppet genom en garanti från staten och delstaten Schleswig-Holstein.
Without this official cover for the loan (risk shield), none of the banks would have been prepared to provide funding for MobilCom, and MobilCom would have become insolvent.
Utan denna offentliga risktäckning skulle ingen av bankerna ha varit beredd att ställa finansiella medel till förfogande för MobilCom, vilket hade lett till att företaget skulle ha hamnat i en insolvenssituation.
On the question of whether the aid was limited to the minimum necessary, Germany argued that in the loan contract with the KfW consortium MobilCom undertook to use all net revenue from the sale of major physical or financial assets to redeem the loans, and thus also the State guarantee.
Beträffande huruvida stödet var begränsat till ett nödvändigt minimum förklarade Tyskland att MobilCom i låneavtalet med KfW-konsortiet hade åtagit sig att allt tillflöde av nettointäkter från avyttringar av väsentliga delar av företagets materiella eller finansiella tillgångar skulle användas till att betala av lånet och därmed samtidigt den statliga garantin.
It also undertook to begin the sale of the landline network and the Internet business very soon.
Dessutom hade MobilCom åtagit sig att genomföra en snabb försäljning av avdelningarna för fasta nät och Internet.
It began at once efforts to sell these assets and the UMTS assets. It disposed of them so quickly and so successfully that it was able to redeem the loan financing advanced and the State guarantees ahead of schedule.
MobilCom inledde också avtalsenligt utan dröjsmål arbetet med att avyttra dessa delar av verksamheten, liksom även UMTS-tillgångarna och lyckades genomföra denna försäljning så snabbt och framgångsrikt att de återstående lånen kunde betalas tillbaka i förtid och den statliga garantin därmed också kunde återkallas.
The sale of the landline business and the UMTS assets, and later the transfer of the Millenium shares, meant that the loan was gradually reduced, and the sale on 17 September 2003 of a stake in freenet.de AG ultimately brought it to zero.
Med försäljningen av avdelningen för fasta nät, UMTS-tillgångarna och i ett senare skede millenieaktierna, kunde utnyttjandet av lånet gradvis minskas och slutligen kunde det betalas av helt och hållet i samband med avyttringen den 17 september 2003 av en aktiepost till Freenet.de AG.
The State guarantee was thus in operation only for about half of the lifetime of the KfW loan.
Därmed togs den statliga garantin i praktiken bara i anspråk för ungefär hälften av KfW-lånets egentliga löptid.
It was not possible to realise the assets and thus to repay the State‐guaranteed loans more quickly.
En ännu snabbare avyttring av tillgångar och därmed återbetalning av de statligt garanterade lånen skulle inte ha varit genomförbar.
This was true of the sale of the landline business, which was agreed in March 2003, the sale of the UMTS assets, which was agreed in May 2003, and the sale of MobilCom shares by the trustee, Dr Dieter Thoma, which was permissible only from April 2003 onwards (MobilCom had no power to instruct Dr Thoma; under his trustee contract with Gerhard Schmid and Millenium, he was obliged to obtain as high a price as possible).
Detta gällde både försäljningen av avdelningen för fasta nät som avtalades redan i mars 2003, avyttringen av UMTS-tillgångarna som blev klar i maj 2003 och för försäljningen av MobilCom-aktierna som inte godkändes förrän i april 2003 av den s.k. Treuhand-företrädaren Dr Dieter Thoma, som inte hade några ledningsbefogenheter gentemot MobilCom, utan genom sitt Treuhand-avtal med Gerhard Schmid och Millenium var tvungen att eftersträva att uppnå ett så högt försäljningspris som möjligt.
Germany contends that the same applied to the sale of the freenet shares.
Detsamma gällde enligt Tyskland försäljningen av Freenet-aktierna.
Under the German law governing limited companies, the management board had an obligation, in the interest of the company and its shareholders, to prevent any sale of its assets below their value.
Den tyska aktiebolagslagen föreskriver nämligen att styrelsen i företagets och dess aktieägares intressen är skyldig att förhindra att bolagets tillgångar avyttras under sitt egentliga värde.
Germany states in particular that, at that time, the stake could have been sold quickly only through the stock market.
Tyskland förklarar i detalj att en snabb försäljning vid den dåvarande tidpunkten endast hade kunnat genomföras via börsen.
The market price of a freenet share was low, at about EUR 5, which gave a market value of EUR 68 million for the entire holding; if 76,1 % of freenet shares were to be disposed of rapidly, the price would probably have collapsed.
Freenet-aktiens dåvarande låga aktiekurs på cirka fem euro (hela andelens börsvärde skulle ha motsvarat 68 miljoner euro) skulle förmodligen ha sjunkit ytterligare vid en snabb försäljning av 76,1 % av Freenet-aktierna.
And the company supervisory bodies would not have agreed to a sale in November 2002 because at that time France Télécom's general meeting had not yet approved the MC Settlement Agreement.
Dessutom skulle styrelsegrupperna ha motsatt sig en försäljning i november 2002, eftersom France Télécoms bolagsstämma vid den tidpunkten ännu inte hade godkänt förlikningsavtalet.
Germany submits that there were no alternative courses that would have enabled MobilCom to continue operating in the market.
Enligt Tyskland fanns det inga handlingsalternativ för MobilCom, om företaget skulle kunna hålla sig kvar på marknaden.
Insolvency would, at best, have served the interests of competitors because MobilCom's clientele would readily have moved over to them.
Ett insolvensförfarande skulle endast ligga i konkurrenternas intresse om de utan vidare kunde överta MobilComs stamkunder.
But Germany contends that there was no justification for breaking up MobilCom through an insolvency.
En splittring av MobilCom-koncernen genom insolvens vore dock enligt Tyskland inte motiverad.
Instead, considerations of competition, infrastructure and the labour market argued in favour of the granting of a State guarantee.
I stället fanns det särskilda argument med anknytning till konkurrens, infrastruktur, och arbetsmarknad som talade för beviljandet av den statliga garantin.
Germany initially maintained its view that substantial compensatory measures had already been taken, the main ones being the sale of the UMTS business, the sale of the landline business, the reduction in MobilCom's stake in freenet.de AG from a qualified majority to a financial holding only, and the closure of the Hallbergmoos and Karlstein sites.
Dessutom vidhöll Tyskland till att börja med sin uppfattning att kompenserande åtgärder redan hade vidtagits i stor utsträckning, nämligen främst genom avyttringen av affärsområdet UMTS och verksamheten inom fasta nät, genom MobilComs minskning från kvalificerad majoritet i Freenet.de AG till ett begränsat aktieinnehav, samt stängningen av driftsställena Hallbermoos och Karlstein.
In direct talks held with Germany in January 2004, the Commission raised other possible compensatory measures, and in particular closure of MobilCom's online shops for a limited period of seven months, to which Germany initially agreed.
Under direkta samtal i januari 2004 diskuterade kommissionen dock tänkbara ytterligare kompenserande åtgärder med Tyskland, framför allt att MobilComs onlinebutiker skulle stängas för en begränsad tid på sju månader, vilket Tyskland från början gick med på.
However, in April 2004 Germany informed the Commission that it could not make a definite commitment to close the online shops.
I april 2004 meddelade Tyskland emellertid att man inte slutgiltigt kunde godkänna kravet på en stängning av onlinebutikerna.
ASSESSMENT OF THE MEASURES
BEDÖMNING AV ÅTGÄRDERNA
Article 87(1) of the EC Treaty states that, save as otherwise provided in the Treaty, any aid granted by a Member State or through State resources which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods is incompatible with the common market, insofar as trade between Member States is affected.
Enligt artikel 87.1 i EG-fördraget är, om inte annat föreskrivs i fördraget, stöd som ges av en medlemsstat eller med statliga medel, av vilket slag det än är, som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion, oförenligt med den gemensamma marknaden i den utsträckning det påverkar handeln mellan medlemsstaterna.
The Commission notes that the question of Germany's application to the Commission for authorisation to extend the loan guarantees until 2007 is now closed because the loans were repaid on 22 September 2003, with the guarantee bonds subsequently being returned to the guarantors.
Kommissionen konstaterar att Tysklands ansökan om att kunna bevilja en förlängning av de statliga garantierna för lånen fram till 2007 inte längre är relevant, eftersom lånen var helt återbetalda och garantibevisen återlämnade till garantigivarna den 22 september 2003.
Thus the Commission no longer has to consider this application.
Kommissionen behöver alltså inte längre fatta beslut om denna ansökan.
The Commission approved the State guarantee on the EUR 50 million loan as rescue aid within the meaning of the Community guidelines on 21 January 2003.
Den 21 januari 2003 godkände kommissionen den statliga garantin för lånet på 50 miljoner euro som undsättningsstöd på grundval av gemenskapens riktlinjer.
This aid need not, therefore, be considered afresh.
Detta stöd behöver därmed inte bedömas på nytt.
The State guarantee on the EUR 112 million loan as aid
Stöd i form av statlig garanti för lånet på 112 miljoner euro
The Commission considers that it has been shown that the 80 % State guarantee on the EUR 112 million loan granted on 20 November constitutes aid within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty.
I fråga om den statliga garantin på 80 % för det lån på 112 miljoner euro som beviljades den 20 november, anser kommissionen det vara styrkt att det härvid rör sig om stöd i den mening som avses i artikel 87.1 i EG-fördraget.
The guarantee was granted by the Federal Ministry of Finance and by the Ministry of Economic Affairs, Technology and Communications of the Land of Schleswig‐Holstein, both of which are State authorities.
Garantin beviljades av förbundsrepubliken Tysklands finansministerium samt delstaten Schleswig-Holsteins ministerium för ekonomi, teknologi och trafik, dvs. två offentliga myndigheter.
The aid must therefore be considered as having been granted by the State.
Den utgör således statliga medel.
State guarantees generally fall within the scope of Article 87(1) if no market premium is paid and trade between Member States is affected.
Statliga garantier faller i allmänhet inom tillämpningsområdet för artikel 87.1 i EG-fördraget, om ingen marknadsmässig premie betalas och om handeln mellan medlemsstaterna påverkas.
The Commission takes the view that the premium paid for the State guarantee was not a market premium.
Kommissionen anser att den avgift som togs ut för den statliga garantin inte var marknadsanpassad.
Germany stated that the premium which MobilCom had to pay to the Federal Government for the guarantee was 0,8 % per annum plus an application fee of EUR 25000 in each case.
Tyskland har meddelat att MobilComs avgift till förbundsstaten uppgick till 0,8 % per år. Därutöver skulle företaget för varje lån betala en uppläggningsavgift på 25000 euro.