natgillin/translations-raw huggingface dataset:
By letter dated 2 April 1992, the Commission pointed out to the French authorities that any plans to grant or alter aid must be notified in advance to its services and asked the said authorities to inform it about the nature and purpose of the aid measures referred to by SIDE.
Genom en skrivelse av den 2 april 1992 påminde kommissionen de franska myndigheterna om att varje förslag om att inrätta eller ändra en stödordning skall förhandsanmälas till kommissionen och begärde information om karaktären hos och syftet med de stödåtgärder som SIDE påtalat.
By letter dated 29 June 1992, the French authorities confirmed to the Commission the existence of grants to CELF.
Genom en skrivelse av den 29 juni 1992 bekräftade de franska myndigheterna att CELF fick stöd.
They explained that the measures were designed to make French literature and language known in non-French-speaking countries and that Celf had been asked to manage three schemes of ad hoc aid designed to facilitate access by readers in far-off places to French books.
De preciserade att dessa åtgärder syftade till att sprida kännedom om den franska litteraturen och det franska språket i icke franskspråkiga länder och att CELF dessutom förvaltade tre projekt för punktvist stöd som också syftade till att göra det lättare för avlägsna läsare att få tillgång till franska böcker.
By letter dated 7 August 1992, the Commission confirmed to SIDE the existence of aid to CELF, explained its purpose and informed the company that the measures in question had not been notified.
Den 7 augusti skickade kommissionen en skrivelse till SIDE där den bekräftade att CELF fick stöd, klargjorde stödets syfte och uppgav att åtgärderna inte hade anmälts.
It stated, however, that the disputed aid did not seem likely to adversely affect trade between Member States.
Den uppgav emellertid också att det påtalade stödet inte verkade vara av det slag att det påverkade handeln mellan medlemsstaterna.
SIDE was accordingly asked to submit its comments.
Mot denna bakgrund uppmanades SIDE att inkomma med sina synpunkter.
By letter dated 7 September 1992, SIDE informed the Commission that it intended to object to the discriminatory nature [6] of the measures and the consequences for intra-Community trade, without however disputing the cultural objective of the Ministry of Culture, which was to see the spread of the French language and French literature.
Genom en skrivelse av den 7 september 1992 underrättade SIDE kommissionen om att företaget tänkte påtala åtgärdernas diskriminerande karaktär [6] och de därav följande effekterna på handeln mellan medlemsstaterna, men utan att bestrida det kulturella mål som kulturministeriet eftersträvar genom att sprida det franska språket och den franska litteraturen.
Having assessed the disputed measures, the Commission did not endorse SIDE's objections and considered, by Decision dated 18 May 1993 [7], that, given the special nature of competition in the book trade and the cultural purpose of the aid schemes in question, the derogation provided for in Article 92(3)(c) (now Article 87(3)(d)) of the Treaty applied to them.
Efter att ha granskat åtgärderna gick kommissionen inte på SIDE:s linje, utan ansåg i sitt beslut av den 18 maj 1993 [7] att det undantag som anges i artikel 92.3 c i fördraget (numera artikel 87.3 d) var tillämpligt på åtgärderna med tanke på de särskilda konkurrensförhållandena inom bokbranschen och på den aktuella stödordningens kulturella syfte.
SIDE, by application dated 2 August 1993, filed an action for annulment of the Decision with the Court.
Genom en framställning av den 2 augusti 1993 väckte SIDE talan om ogiltigförklaring av detta beslut hos förstainstansrätten.
By judgment of 18 September 1995 [8], the Court partially granted SIDE's request, annulling the Commission Decision of 18 May 1993 but only as regards certain measures in favour of small orders.
Genom ett beslut av den 18 september 1995 [8] gav förstainstansrätten SIDE delvis rätt genom att upphäva kommissionens beslut av den 18 maj 1993 vad gäller vissa åtgärder till förmån för små beställningar.
The Court also upheld the following three aid schemes administered by CELF on behalf of the State:
För övrigt godkände förstainstansrätten följande tre stödprojekt som CELF förvaltar för statens räkning:
subsidies for air freight or airmail;
Stöd för lufttransport eller luftpost.
the Page à page programme [9] (aid for the dissemination of French-language books in the countries of central and eastern Europe);
Programmet ”Page à Page” [9] (stöd till spridning av böcker på franska i Central- och Östeuropa).
Programme Plus (university textbooks in French for students in sub-Saharan Africa).
Programmet ”Plus” (universitetslitteratur på franska till studenter i Afrika söder om Sahara).
The Court held that the Commission had obtained sufficient information on the three schemes to justify the finding that the impact of their operation on the rules of competition was negligible.
Förstainstansrätten ansåg att kommissionen hade fått tillräcklig information om de tre stödprojekten för att slå fast att deras inverkan på konkurrensen och handeln mellan medlemsstaterna var försumbar.
The Court pointed out in particular that it was possible for any operator meeting the specific conditions of the schemes to apply to CELF for a grant.
Rätten erinrade bland annat om att det var möjligt för alla aktörer som uppfyllde de särskilda villkor som fastställts för dessa projekt att ansöka om bidrag hos CELF.
It stated that SIDE had not provided any evidence to show that the granting of aid under the three schemes was likely to affect trade between Member States.
Den preciserade att sökanden inte hade kommit med några upplysningar som visade att beviljandet av stöd genom dessa tre stödprojekt kunde påverka handeln mellan medlemsstaterna.
The Court concluded that the Commission was able to adopt a favourable decision concerning the three aid schemes administered by CELF and that it could therefore reject SIDE's arguments as unfounded.
Förstainstansrätten konstaterade att kommissionen kunde fatta ett förmånligt beslut avseende de tre stödprojekt som CELF förvaltade och att sökandens argumentation inte kunde godtas då den saknade grund.
The Court stated that ‘as regards the cultural purpose of the aids at issue, it is common ground that the aim of the French Government is the spread of the French language and French literature’.
För övrigt anförde förstainstansrätten att ”Vad gäller frågan om det omtvistade stödets syfte var av kulturell natur är parterna överens om att det ändamål som den franska regeringen strävar efter att uppnå är en spridning av det franska språket och den franska litteraturen”.
The Court also found that the information available to the Commission when it adopted its Decision of 18 May 1993, including the facts contained in the letter from SIDE's board, dated 7 September 1992, was capable of supporting its assessment that that aim was a real and proper one.
Rätten fann även att de upplysningar som kommissionen hade då den fattade sitt beslut den 18 maj 1993 — inbegripet de som fanns i skrivelsen av den 7 september 1992 från SIDE:s rådgivare — stödde kommissionens bedömning att detta faktiskt var ändamålet och att det var riktigt.
Accordingly, it felt bound to conclude that determining the cultural aim of the aid at issue did not pose any particular difficulties for the Commission and that it was not necessary for it to obtain further information in order to accept that their purpose was cultural.
Under dessa omständigheter fastställde förstainstansrätten att bedömningen av syftet med det omtvistade stödet inte innebar några särskilda svårigheter för kommissionen och att det inte var nödvändigt för den att erhålla andra upplysningar för att kunna bekräfta att syftet var av kulturell natur.
As regards the compensation granted exclusively to CELF for small orders, the Court found, however, that the Commission should have thoroughly examined the conditions of competition in the sector concerned before expressing an opinion on the compatibility of the measures with the common market.
Däremot ansåg rätten att kommissionen vad gäller det stöd som beviljats uteslutande till CELF för små beställningar borde ha företagit en ingående undersökning av konkurrensvillkoren inom den berörda sektorn innan den fattade beslut om huruvida detta stöd var förenligt med den gemensamma marknaden.
It concluded (paragraph 76 of the judgment) that the Commission should have initiated the inter partes procedure provided for by Article 93(2) (now Article 87(2)) of the Treaty and that the Commission Decision of 18 May 1993 should be dissolved, ‘in so far as it concerns the aid granted exclusively to CELF for the purpose of offsetting the extra cost involved in handling small orders of French-language books placed by booksellers established abroad’.
Rätten konstaterade (i punkt 76 i domen) att kommissionen borde ha inlett det kontradiktoriska förfarandet i enlighet med artikel 93.2 (numera artikel 87.2) i fördraget ”i den mån som det rör det stöd som beviljats uteslutande till CELF för att kompensera den merkostnad som uppstår då man expedierar mindre beställningar på böcker på franska som gjorts av bokhandlare i utlandet”.
SECOND STAGE OF THE PROCEDURE
FÖRFARANDETS ANDRA ETAPP
By Decision dated 30 July 1996, the Commission decided, in accordance with the Court's judgment of 18 September 1995, to initiate a formal investigation into the aid in question.
Genom en skrivelse av den 30 juli 1996 beslutade kommissionen i enlighet med förstainstansrättens beslut av den 18 september 1995 att inleda ett formellt granskningsförfarande i fråga om de aktuella stödåtgärderna.
The decision to initiate was published in the Official Journal of the European Communities [10].
Kommissionens beslut offentliggjordes i Europeiska gemenskapernas officiella tidning [10].
Interested third parties were invited to submit their comments, and these were received in December 1996 and January 1997.
Berörda tredje parter, som uppmanats att inkomma med sina synpunkter till kommissionen, inkom med sina kommentarer under december 1996 och januari 1997.
Following this examination, the Commission adopted a new, positive Decision: Decision 1999/133/EC.
Efter detta utredningsarbete antog kommissionen ett nytt positivt beslut, det vill säga beslut 1999/133/EG.
On 28 September 1998, SIDE applied to the Court to annul the last sentence of Article 1 of the Decision 1999/133/EC.
Genom en framställning av den 28 september 1998 begärde SIDE att förstainstansrätten skulle ogiltigförklara artikel 1 sista meningen i beslut 1999/133/EG.
The seven grounds of annulment cited by SIDE were as follows:
SIDE anförde följande sju grunder till stöd för sin talan om ogiltigförklaring:
procedural defect;
Fel i förfarandet.
inadequate reasoning;
Bristande motivering.
factual error;
Felaktiga faktiska omständigheter.
manifest error of assessment;
Uppenbart oriktiga bedömningar.
breach of the principle of non-discrimination;
Överträdelse av principen om icke-diskriminering.
breach of former Article 92(3)(d) (now Article 87(3)(d)) of the Treaty;
Överträdelse av artikel 92.3 d (numera artikel 87.3 d) i fördraget.
the disputed Decision is inconsistent with former Articles 85 and 86 (now Articles 81 and 82) of the Treaty.
Det omtvistade beslutet är oförenlig med artiklarna 85 och 86 (numera artiklarna 81 och 82) i fördraget.
By judgment dated 28 February 2002, the Court annulled the last sentence of Article 1 of the said Decision on the basis of the ‘manifest error of assessment’, without considering it necessary to examine the other grounds cited in the action.
Genom ett beslut av den 28 februari 2002 upphävde förstainstansrätten artikel 1 sista meningen i nämnda beslut med anledning av den uppenbart oriktiga bedömningen, utan att den ansåg det vara nödvändigt att analysera övriga grunder för talan.
Having stressed the principles stemming from Community case-law on the degree of product interchangeability, the Court considered that the Commission should have carried out the necessary checks to obtain the relevant data to enable it to distinguish the export agency market from that for the export of French-language books in general.
Förstainstansrätten påminde om de principer som följer av gemenskapens rättspraxis i fråga om utbytbarheten mellan olika produkter och ansåg att kommissionen borde ha gjort den undersökning som krävs för att få fram relevant information i syfte att skilja mellan marknaden för exportförmedling och marknaden för export av böcker på franska i allmänhet.
The Court found that by failing to carry out such a check the Commission committed a manifest error of assessment in selecting the export market for French-language books in general as the reference market, when it was established that the contested aid was intended only for export agencies.
Rätten konstaterade att kommissionen genom att inte göra denna kontroll gjorde en uppenbart oriktig bedömning genom att välja marknaden för export av böcker på franska i allmänhet som referensmarknad, trots att det stod klart att det omtvistade stödet bara var riktat till exportombud.
The Court concluded that under these conditions the Commission was not able to assess appropriately the effects of the contested aid on the relevant market and therefore annuls the last sentence of Article 1 of Decision 1999/133/EC on this basis.
Rätten konstaterade att kommissionen under dessa förhållanden inte kunde bedöma det omtvistade stödets verkliga inverkan på konkurrensen på den relevanta marknaden och ogiltigförklarade följaktligen artikel 1 sista meningen i beslut 1999/133/EG på denna grund.
The French authorities applied to the Court of Justice of the European Communities on 8 September 1998 for Decision 1999/133/EC to be annulled, since it had set aside the application in the case in point of Article 90(2) (now Article 86(2)) of the Treaty.
De franska myndigheterna väckte den 8 september 1998 talan om ogiltigförklaring vid EG-domstolen av beslut 1999/133/EG för att kommissionen inte hade tillämpat artikel 90.2 (numera artikel 86.2) i fördraget.
According to France, the disputed aid was intended to offset the costs of a service of general economic interest which had been assigned to CELF by the Ministry of Culture.
Enligt Frankrike syftade det omtvistade stödet i själva verket till att kompensera för kostnaderna för en tjänst av allmänt ekonomiskt intresse som CELF anförtrotts av kulturministeriet att tillhandahålla.
The French Government argued that under Article 92 and Article 93(2) and (3) (now Article 87 and Article 88(2) and (3)) of the Treaty, contrary to an existing aid, a new aid cannot be implemented before it has been declared compatible with the common market, except where the eligible undertaking qualifies for the derogations provided for in Article 90(2).
Den franska regeringen anförde att det framgår av artikel 92 samt artikel 93.2 och 93.3 (numera artikel 87 samt artikel 88.2 och 88.3) i fördraget att ett nytt stöd, till skillnad från ett redan existerande stöd, inte kan utbetalas innan det har befunnits vara förenligt med den gemensamma marknaden, förutom då det företag som uppbär stödet kan omfattas av det undantag från konkurrensreglerna som återfinns i artikel 90.2 i fördraget.
France defended the view that the obligation of suspension was ‘necessarily’ inapplicable in the case of aid allocated to an undertaking responsible for administering a service of general economic interest.
Frankrike yrkade att kravet på uppskjutande med nödvändighet och automatiskt inte är tillämpligt på stöd till företag som anförtrotts att tillhandahålla sådana tjänster av allmänt ekonomiskt intresse.
The Court, in its judgment of 22 June 2000 [11], rejected the French claim without going into the substance of the case, having stressed the importance of the safeguard mechanism introduced by the last sentence of Article 93(3) (now Article 88(3)) of the Treaty.
I sin dom av den 22 juni 2000 [11] avfärdade EG-domstolen Frankrikes argument utan att pröva den grund som angivits för talan efter att ha erinrat om betydelsen av den kontrollmekanism som införts genom den sista meningen i artikel 93.3 (numera artikel 88.3) i fördraget.
It stated that the fact that a Member State considers an aid to be compatible with the common market does not entitle it ‘to defy the clear provisions of Article 93 of the Treaty’.
Domstolen uppgav att det förhållandet att en medlemsstat gör bedömningen att stödåtgärden är förenlig med den gemensamma marknaden inte innebär att staten i fråga ”skulle ha rätt att frångå de tydliga bestämmelserna i artikel 93 i fördraget”.
Consequently, the Court rejected the French action and confirmed that the obligation of prior notification and the suspensive effect attaching to it are applied in an inseparable manner, since the fact that an aid may be covered by Article 86 of the EC Treaty has no bearing on the obligation to notify.
Följaktligen ogillade domstolens Frankrikes talan och bekräftade att kravet på föregående underrättelse och den uppskjutande effekt som detta medför gäller utan åtskillnad, vilket innebär att det faktum att det rör sig om ett stöd som kan förmodas omfattas av bestämmelserna i artikel 86 i fördraget inte påverkar kravet på underrättelse.
Lastly, SIDE lodged a complaint on 5 October 1999 with the Commission against CELF for restrictive practice and abuse of a dominant position under Articles 81 and 82 of the Treaty.
Slutligen gav SIDE genom en skrivelse av den 5 oktober 1999 in ett klagomål till kommissionen mot CELF för att företaget tillämpar avtal och missbrukar en dominerande ställning på grundval av bestämmelserna i artiklarna 81 och 82 i fördraget.
SIDE also mentioned France as responsible under Article 10 of the Treaty, since it had encouraged the said anti-competitive practices.
SIDE åberopade även Frankrikes ansvar enligt artikel 10 i fördraget genom att ha främjat dessa konkurrensbegränsande åtgärder.
This matter is being treated separately by the competent services of the Commission.
Detta ärende behandlas separat av de avdelningar inom kommissionen som är behöriga på området.
THIRD STAGE OF THE PROCEDURE
FÖRFARANDETS TREDJE ETAPP
Following the partial annulment of Decision 1999/133/EC, the Commission asked the French authorities and SIDE by letters dated 14 June 2002 to give their views on the reasons for the annulment of the decision and, in particular, on the aspects relating to the relevant market.
Efter det att beslut 1999/133/EG delvis ogiltigförklarats begärde kommissionen genom två skrivelser av den 14 juni 2002 att de franska myndigheterna respektive SIDE skulle yttra sig om motiven för ogiltigförklaringen av beslutet, särskilt om de förhållanden som avsåg den relevanta marknaden.
The French authorities were asked to comment in particular on the special features of the CELF offer compared with those of other market operators, including SIDE.
De franska myndigheterna uppmanades att särskilt kommentera hur CELF:s utbud skiljer sig från övriga marknadsaktörers utbud, däribland SIDE:s.
SIDE was asked to comment in particular on the notion of small orders and to indicate any special feature its offer might have compared with CELF's and those of the other market operators.
SIDE uppmanades att särskilt kommentera begreppet små beställningar och redogöra för hur dess utbud eventuellt skulle skilja sig från CELF:s och övriga marknadsaktörers utbud.
By letter dated 8 July 2002, SIDE asked for an extension in which to reply, which it was granted by letter dated 25 July 2002.
Genom en skrivelse av den 8 juli 2002 begärde SIDE en förlängd tidsfrist för att inkomma med sitt svar, vilket företaget beviljades genom en skrivelse av den 25 juli 2002.
The French authorities, which were to meet the Commission's services on 17 July 2002, also asked for an extension for their reply by letter dated 10 July 2002.
De franska myndigheterna, som skulle sammanträda med kommissionen den 17 juli 2002, begärde också en förlängd tidsfrist för att inkomma med sitt svar genom en skrivelse av den 10 juli 2002.
This was granted by letter dated 1 August 2002.
Frankrike beviljades en förlängd tidsfrist genom en skrivelse av den 1 augusti 2002.
SIDE sent its reply to the Commission by letter dated 12 August 2002.
SIDE skickade sitt svar till kommissionen i en skrivelse av den 12 augusti 2002.
The French authorities sent their reply by letter dated 17 September 2002.
De franska myndigheterna skickade sitt svar i en skrivelse av den 17 september 2002.
Having asked SIDE, by letter dated 19 September 2002, to say whether its reply contained confidential information, and having obtained a negative reply on 30 September 2002, the Commission, by letter dated 17 October 2002, sent SIDE's reply together with its annexes to the French authorities for comment.
Efter att genom en skrivelse av den 19 september 2002 ha uppmanat SIDE att uppge huruvida dess svar innehöll konfidentiella uppgifter och fått ett nekande svar den 30 september 2002, skickade kommissionen genom en skrivelse av den 17 oktober 2002 SIDE:s svar med bilagor till de franska myndigheterna för kommentarer.
It also asked them some further questions on this occasion.
Samtidigt ställde kommissionen en rad nya kompletterande frågor till de franska myndigheterna.
By letter dated 30 October 2002, the Commission also asked SIDE some further questions, to which the company replied by letters dated 31 October 2002 and 9 December 2002.
Genom en skrivelse av den 30 oktober 2002 ställde kommissionen även en rad kompletterande frågor till SIDE, som företaget svarade på genom skrivelser av den 31 oktober 2002 och den 9 december 2002.
SIDE informed the Commission, by letter dated 23 December 2002, following the Commission's request of 16 December 2002, that its replies contained no confidential information and could be sent to the French authorities for comment.
Efter kommissionens begäran av den 16 december 2002 underrättade SIDE, i en skrivelse av den 23 december 2002, kommissionen om att dess svar inte innehöll några konfidentiella uppgifter och att de kunde skickas till de franska myndigheterna för kommentarer.
In the meantime, since the French authorities had not replied within the time limit, the Commission was obliged to send them a reminder by letter dated 27 November 2002.
Eftersom de franska myndigheterna inte hade svarat inom uppsatt tidsfrist tvingades kommissionen under tiden att skicka dem en påminnelse genom en skrivelse av den 27 november 2002.
By letter dated 19 December 2002, the French authorities again requested the Commission for an extension.
Genom en skrivelse av den 19 december 2002 riktade de franska myndigheterna en begäran om en ytterligare förlängning av tidsfristen till kommissionen.
On 9 January 2003, the Commission sent SIDE's reply of 23 December 2002 to the French authorities for comment.
Den 9 januari 2003 skickade kommissionen SIDE:s svar av den 23 december 2002 till de franska myndigheterna för att inhämta deras synpunkter.
By letter dated 17 January 2003, the French authorities replied to the Commission's questions of 17 October 2002.
Genom en skrivelse av den 17 januari 2003 besvarade de franska myndigheterna kommissionens frågor av den 17 oktober 2002.
By letter dated 4 February 2003, the French authorities asked the Commission for a further extension (concerning the request for comments on SIDE's second reply, dated 23 December 2002).
Genom en skrivelse av den 4 februari 2003 begärde de franska myndigheterna en ytterligare förlängning av tidsfristen avseende kommissionens begäran om synpunkter på SIDE:s andra svar av den 23 december 2002.
By letter dated 11 February 2003, the Commission granted the requested extension in part.
Kommissionen godkände delvis denna begäran genom en skrivelse av den 11 februari 2002.
By letter dated 11 March 2003, the French authorities sent their reply to the Commission.
De franska myndigheterna skickade sitt svar till kommissionen genom en skrivelse av den 11 mars 2003.