natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Soil degradation across Europe
Деградација земљишта широм Европе
Soil degradation is a major environmental concern with many dimensions, including:
Дакле, ми и наша привреда зависимо од многих функција земљишта.
•Soil erosion is the wearing away of the land surface by water and wind.
• Ерозија тла подразумева испирање (водом) и одношење (ветром) површинског слоја земљишта.
The main causes of soil erosion are inappropriate land management practices, deforestation, overgrazing, forest fires and construction activities.
Главни узроци ерозије су неодговарајуће управљање земљиштем, дефорестација, претерано коришћење земљишта за испашу, шумски пожари и грађевинске активности.
Erosion rates are very sensitive to both climate and land use, as well as to detailed conservation practice at the field level.
Брзина ерозије увелико зависи и од климе и од коришћења земљишта, као и од мера очувања поља.
Given the very slow rate of soil formation, any soil loss of more than 1 tonne per hectare per year can be considered as irreversible over a time span of 50–100 years.
С обзиром на то да се споро формира, сваки губитак земљишта изнад 1 тоне по хектару годишње може се сматрати неповратним у периоду од 50 до 100 година.
Water erosion affects 115 million hectares (ha) of soil or 12 % of Europe's total land area, and wind erosion 42 million ha.
Водне ерозије јављају се на 105 милиона хектара земљишта или 16 % укупног европског копна, а ерозије изазване ветром погађају 42 милиона хектара.
The Mediterranean region is the most affected.
Најугроженији је регион Медитерана.
•Soil sealing occurs when agricultural or other rural land is built on and all soil functions are lost.
• Печаћење тла се јавља када се на пољопривредном и другом руралном земљишту гради и изгубе се све функције земљишта.
On average, built-up areas take up around 4 % of the total area of Member States, but not all of this is actually sealed.
У просеку, изграђене области заузимају око 4 % укупне површине држава чланица ЕУ, али није баш сва земља на тој површини запечаћена.
In the decade 1990–2000, the sealed area in the EU-15 increased by 6 %, and the demand for new construction sites for urban sprawl and for transport infrastructures is continuing to rise.
Од 1990. до 2000. област запечаћеног тла у E-15 повећала се за 6 %, а потребе за новим грађевинским земљиштем за ширење градова и саобраћајну инфраструктуру и даље расту.
•Salinisation of soils results from human interventions such as inappropriate irrigation practices, use of salt-rich irrigation water and/or poor drainage conditions.
• Салинизација земљишта производ је интервенција људи попут неадекватног наводњавања, наводњавања водом богатом солима и/или лошег исушивања.
Elevated salt levels in soil limit its agro-ecological potential and represent a considerable ecological and socioeconomic threat to sustainable development.
Повишени нивои соли ограничавају агроекономски потенцијал тла и представљају значајну еколошку и друштвеноекономску претњу одрживом развоју.
Salinisation affects around 3.8 million ha in Europe.
Салинизација утиче на око 3,8 милиона хектара земљишта у Европи.
The most affected areas are Campania in Italy and the Ebro Valley in Spain, but areas in Greece, Portugal, France and Slovakia are also affected.
Вода је еколошки и привредни ресурс, обновљив али ограничен.
•Desertification means land degradation in arid, semi-arid and dry sub-humid areas resulting from various factors, including climatic variations and human activities.
• Дезертификација подразумева деградацију земљишта у врло сувим, полусувим и сувим подвлажним областима услед различитих фактора, укључујући климатске варијације и људске активности.
Droughts are also associated with or lead to an increased soil erosion risk.
Суше се често доводе у везу са повећаним ризиком од ерозије земљишта или ка њима воде.
Desertification is a problem in parts of the Mediterranean and central and eastern Europe.
Дезертификација је проблем у деловима Медитерана и централној и источној Европи.
•Soil contamination is a widespread problem in Europe.
• Загађивање земљишта је широко распрострањен проблем у Европи.
The most frequent contaminants are heavy metals and mineral oil.
Најчешће загађујуће материје су тешки метали и минерална уља. На око a
The number of sites where potentially polluting activities have taken place now stands at approximately 3 million (a).
3 милиона локација постоје потенцијално загађујуће активности (
Source: Based on SOER 2010
Извор: На основу Тематске процене земљишта SOER 2010
Occurrence of floods in Europe, 198–2009
Beће суше у Европи (2000-2009)
> 9 Source: EEA.
> 9 Извор:
It sets ecological limits to human water use and management.
Она поставља еколошке границе људске употребе воде и управљања њоме.
Furthermore, it obliges EU Member States and regional authorities to take coordinated measures regarding, for example, agriculture, energy, transport and housing, within the context of rural and urban spatial planning, while also taking biodiversity conservation concerns into account.
Такође, она обавезује државе чланице ЕУ и регионалне власти да предузму усаглашене мере у области нпр. пољопривреде, енергетике, саобраћаја и становања у контексту руралног и урбаног просторног планирања, истовремено узимајући у обзир очување биодиверзитета.
As noted already (Chapters 3 and 4), a first look at river basin management plans, shows that strong efforts are needed in the coming years to achieve good ecological status by 2015.
Каошто је већ напоменуто (поглавља 3 и 4), планови управљања речним коритима већ на први поглед указују даје у наредним годинама потребно улагати сталне напоре да би се до 2015. постигао добар еколошки статус.
For the WFD to be successful, integrated management of river basins is crucial, involving relevant stakeholders in identifying and implementing spatially-differentiated measures that often involve trade-offs between different interests.
Управљање ризицима од поплава, посебно премештање насипа и поновно формирање плавних равница, захтева интегрисано планирање урбанизације и коришћења земљишта.
The management of flood risks, in particular the relocation of dykes and reestablishment of flood plains, requires integrated urban and land-use planning.
Европска потрошња већ превазилази њену властиту производњу обновљивих природних ресурса заскорофактордва(12).
Water makes vital contributions to economic activities including agriculture and energy production, and as a key transport route.
Европа увози и извози пољопривредне производе, па је укупан обим и интензитет европске пољопривредне производње значајан за очување природних ресурса и екосистема у Европи и у свету.
As a connecting system it is also exposed to many different pressures and links the effects of some economic activities to others, for example agriculture via nutrient run-off to fishing.
Вода суштински доприноси привреди, и то пољопривреди и енергетици, а и кључна је саобраћајна траса.
Climate affects both the supply and demand for energy and water, and energy conversion and water extraction processes have the potential to contribute to climate change.
Клима утиче и на понуду и на потражњу енергије и воде, а процеси претварања енергије и екстракција воде могу допринети климатским променама.
At the EU and national levels, there are different sectoral and environmental policies and measures that may conflict with water management and the objective of achieving a good ecological status of water bodies.
Разне секторске политике, политика животне средине и мере које постоје на нивоу ЕУ и на нивоу држава могу бити у супротности са циљем водопривреде, а то је постизање доброг еколошког статуса водених површина.
Examples are policies for bioenergy crops and hydro-energy, the promotion of irrigated agriculture, the development of tourism, and expanding inland waterway transport.
Примери су политике које се односе на бионергетске усеве и хидроенергију, промовисање наводњавања у пољопривреди, развој туризма и развој речног саобраћаја.
The Water Framework Directive provides options to develop integrated resource management at water basin level.
Оквирна директива о водама пружа могућности развоја интегрисаног управљања ресурсима на нивоу водених сливова.
This could help strike a balance between wider policy objectives — for examples related to energy and agricultural production, or reducing greenhouse gas emissions — as well as the benefits and impacts on the ecological status of water bodies, adjacent land ecosystems and wetlands.
Ово би могло да помогне у балансирању ширих политичких циљева – нпр. оних који се односе на производњу енергије и пољопривредну производњу, или смањење емисије гасова с ефектом стаклене баште – као и користи и утицаја на еколошки статус водених порвшина, њима суседних копнених екосистема и мочвара.
Ecological footprint compared with biocapacity (left), and different components of the footprint (right) in EEA countries, 1961–2006
Еколошки отисак у поређењу с биокапацитетом (лево) и различите компоненте отиска (десно) у земљама чланицама ЕЕА, 1961–2006.
Carbon footprint (gha/per person)
Еколошки отисак (гha/појединац)
Ecological footprint (gha/per person)
Карбонски отисак (гha/појединац)
Biocapacity (gha/per person)
Биокапацитет (гha/похединац)
Food, fiber, timber and built footprint (gha/per person)
Храна, влакна, дрвна грађа и грађевински отисак (гha/појединац)
The ecological footprint is a measure of the area needed to support a population's lifestyle.
Еколошки отисак je површина воде или земље потребна да подржи материјални стандард одређене популације.
This includes the consumption of food, fuel, wood, and fibres.
У еколошки отисак спада потрошња хране, горива, дрвета и влакана.
Polution, such as carbon dioxide emisions, is also counted as part of the footprint.
Загађење, попут испуштања угљен–диоксида, такође се сматра делом отиска. Биокапацитетом се мери биолошки капацитет тла.
It is measured in 'global hectares': a hectare with the world average biocapacity.
Мери се у „глобалним хектарима“ (глобални хектар је хектар с светским просечним биокапацитетом).
Biologicaly productive land includes cropland, pasture, forests and fisheries (b).
Биолошки продуктивно тло подразумева земљу под усевима, пашњаке, шуме и рибњаке (b).
Source: Global Footprint Network (
Извор:
Conversely — and in a global perspective — the conversion of forests and grasslands to agricultural land is one of the most important drivers for habitat loss and greenhouse gas emissions worldwide.
Такође, интегрисани приступи управљању природним капиталом треба да узму у обзир територијална питања.
There are clear links between the use of farmland in Europe and global agricultural trends, and both relate to environmental trends. Trade-offs associated with intensifying farming and environmental
У том смислу, неопходни су ефикаснији и безбеднији ресурси, а посебно енергија, вода, храна, фармацеутски производи, важни метали и материјали (види Погавље 8).
The European environment _BAR_ State and outlook 2010
Изазови у области животне средине у глобалном контексту
Environmental challenges in a global context
Изазови у области животне средине у глобалном контексту
Environmental challenges in Europe and in the rest of the world are intertwined
Изазови Европе и остатка света у области животне средине међусобно се преплићу
There is a two-way relationship between Europe and the rest of the world.
Однос Европе и остатка света је двосмеран.
Europe is contributing to environmental pressures and accelerating feedbacks in other parts of the world through its dependence on fossil fuels, mining products and other imports.
Европа врши притисак на животну средину и убрзава повратне реакције у другим деловима света кроз своју зависност од фосилних горива, руда и друге увозне робе.
Conversely, in a highly interdependent world, changes in other parts of the world are increasingly felt closer to home, both directly through the impacts of global environmental changes, or indirectly through intensified socioeconomic pressures (1
С друге стране, у свету који карактерише велика међузависност, промене у другим деловима света све су ближе властитом прагу – директно, кроз утицаје глобалних промена животне средине односно
Climate change is an obvious example.
Очигледан пример су климатске промене.
Most of the growth in global greenhouse gas emissions is projected to occur outside Europe, as a result of increasing wealth in populous emerging economies.
Предвиђа се даће се већи део пораста испуштања гасова са ефектом стаклене баште на глобалном нивоу јавити ван Европе, као резултат повећаног богатства у новим, густо насељеним економијама.
In spite of successful efforts to reduce emissions and a decreasing share in the global total, European societies continue to be major emitters of greenhouse gases (Chapter 2).
Упркос успешним напорима да се смање емисије и све мањем уделу у укупној светској емисији гасова с ефектом стаклене баште, европске државе и даље су највећи емитери ових гасова (види Погавље 2).
Many of the countries that are most vulnerable to climate change are
Многе земље које су најосетљивије на климатске промене налазе се ван
outside the European continent, others are our direct neighbours (Often these countries are highly dependent on climate-sensitive sectors such as farming and fishing.
Ове земље често веома зависе од климатски осетљивих сектора попут пољопривреде и рибарства.
Their adaptive capacity varies,
Њихова моћ прилагођавања варира, али често је врло ниска,
Biodiversity has continued to decline globally despite a few
Биодиверзитету свету и даље опада упркос охрабрујућим
) ( global rate of species extinction is escalating and is now estimated to be up to 1 000 times the natural rate (11).
) ( стопа одумирања врста расте и сада се процењује даје скоро
Evidence is growing that critical ecosystem services are under great pressure globally (12).
11 хиљаду пута већа од природне стопе (
This was due to an increase in the volume of ocean water as a consequence of temperature rise, although inflow of water from melting glaciers and ice sheets is playing an increasing role.
До овога је дошло услед пораста запремине воде у океанима као последице пораста температуре, мада све већу улогу игра прилив воде с отопљених глечера и ледених санти.
In the past 15 years, sea-level rise has been accelerating and averaged about 3.1 mm/year, based on data from satellites and tide gauges, with a significantly increasing contribution from the ice sheets of Greenland and Antarctica.
Сателитски подаци и они добијени мерењем плиме показују да у последњих 15 година ниво мора брже расте, у просеку за око 3,1 mm годишње, са све значајнијим уделом глечера с Гренланда и Антартика.
Sea level is projected to rise considerably during this century and beyond.
Предвиђа се да ће у овом веку и касније ниво мора значајно порасти.
In 2007, the IPCC presented a projected rise of 0.18 to 0.59 m above a).
Панел Уједињених нација за климатске промене (IPCC) је 2007. предвидео a пораст од 0,18 до 0,59 m изнад нивоа из 1990. године до краја века (
However, since 2007, the 1990 level by the end of the century ( reports comparing the IPCC projections with observations show that sea level is currently increasing at an even greater rate than indicated by b c).
Међутим, од 2007, извештаји у којима се упоређују предвиђања IPCC–а с новијим посматрањима показују да ниво мора тренутно расте још брже c него што се у тим предвиђањима претпостављало (b
Ocean acidification is a direct consequence of CO emissions to the
Закисељавање океана је директна последица испуштања CO у атмосферу.
While this has limited the amount of CO in the atmosphere somewhat, it has come at the
Док је ово донекле ограничило количину CO у атмосфери
) ( figures should be treated with caution, they do give an indication of the substantial impact of humans on natural ecosystems.
2 с једне стране, с друге стране је утицало на промену хемије океана.
Global human appropriation of potential net primary production (NPP0
Земљи (
% of NPP0
0 0 а ма
This map shows human-appropriated net primary production (HANP) as a percentage of potential net primary production (NP) (A).
A као проценат потенцијалне нето примарне производње (НПП) (
Global extraction of natural resources from ecosystems and mines grew more or less steadily over the past 25 years, from 40 billion tonnes in 1980 to 58 billion tonnes in 2005.
Глобална екстракција природних ресурса из екосиситема и рудника расла је мањевише константно током последњих 25 година: од 40 милијарди тона 1980. до 58 милијарди тона 2005. године.
Resource extraction is unevenly distributed across the world, with Asia accounting for the largest share in 2005 (48 % of total tonnage, compared with Europe's 13 %).
Екстракција ресурса је у свету неравномерно распоређена, с највећим уделом Азије 2005. године (48 % укупне тонаже, у поређењу с европских 13 %).
Over this period, a relative decoupling of global resource extraction and economic growth took place: resource extraction increased by roughly 50 % and world economic output (GDP) by about 110 % (16).
У овом периоду, дошло је до релативног раздвајања глобалне екстракције ресурса и привредног раста: екстракција ресурса је порасла за отприлике 50 %, а светски економски производ (БДП) за око 110 % (16).
Nonetheless, resource use and extraction is still increasing in absolute terms, outweighing gains in resource efficiency.
Па ипак, коришћење и екстракција ресурса још увек је у порасту у апсолутним вредностима и премашује добити од ефикасности ресурса.
Such a composite
У том смислу,
Global extraction of natural resources from ecosystems and mines, 1980 to 2005/2007
Глобална екстракција природних ресурса из екосистема и рудника, 1980–2005/2007.
Many low- and middle-income countries now face a growing burden from new risks to health, while still fighting an unfinished battle with the traditional risks to health.
Многе земље средњих и ниских прихода сада се суочавају са све већим теретом нових, док још увек бију незавршену битку с традиционалним ризицима за здравље.
The World Health Organization (WHO) forecasts that between 2006 and 2015, deaths from noncommunicable diseases could increase worldwide by 17 %.
Светска здравствена организација (СЗО) предвиђа да би између 2006. и 2015. године број смртних случајева у свету изазваних незаразним болестима могао да порасте за 17 %.
The greatest increase is projected for the African region (24 %) followed by the eastern Mediterranean region (23 %) (22).
Највећи пораст се предвиђа у региону Африке (24 %), за којим следи регион источног Медитерана (23 %) (22).
Europe is likely to be faced with the increased problem of emerging or re-emerging infectious diseases that are critically influenced by changes in temperature or precipitation, habitat loss and ecological destruction (23
Европа ће се вероватно суочавати са све већим проблемом нових заразних болести и оних које се поново јављају а на које значајно утичу промене температуре или падавина,
) ( urbanised world, which is tightly linked by long-distance transport, the incidence and distribution of infectious diseases affecting humans
Европска политика суседства који се све више урбанизује и који ће вероватно с краја на крај спајати саобраћајне везе, вероватноће порасти појава и ширење заразних
Links between environmental challenges are particularly apparent in Europe's direct neighbourhood
Везе између изазова у области животне средине посебно су видљиве у непосредном суседству Европе
Europe's direct neighbourhood — the Arctic, the Mediterranean and the eastern neighbours — is worth particular attention here due to the strong socioeconomic and environmental links and the importance of these regions in EU external policy.
Непосредно суседство Европе – Арктик, Медитеран и источни суседи – заслужује посебну пажњу због јаких друштвено-економских и веза у области животне средине и важности ових региона за спољну политику ЕУ.
Furthermore, some of the world's largest reservoirs of natural resources are in these regions, which is of immediate relevance to a resource-scarce Europe.
Такође, неки од највећих светских резервоара природних ресурса налазе се у овим регионима, што је за ресурсима сиромашну Европу од непосредне важности.
These regions are also home to some of the world's richest and yet most fragile natural environments which are facing multiple threats.
Ови региони такође су дом најбогатијих а ипак најугроженијих животних средина на свету, које се суочавају с многобројним претњама.
At the same time, concerns remain related to many transboundary issues like water management and air pollution deposition shared between Europe and its neighbours.
Истовремено, ту су још увек многи прекогранични проблеми, као на пример управљање водама и загађење ваздуха, које Европа дели са својим суседима.
Some of the main environmental challenges in these regions include:
Неки од главних изазова за ове регионе у области животне средине обухватају:
The Arctic — European activities, such as those resulting in long-range emission of air pollution, black carbon and greenhouse gas emissions, leave a considerable footprint in the Arctic.
Међутим, треба напоменути да анализама трендова у области животне средине које покривају Европи суседне регионе често недостају поуздани, временски и просторно упоредиви подаци и индикатори.
At the same time what happens in the Arctic also influences Europe's environment because the Arctic plays a key role, for example, in the context of climate change and related sea-level rise projections.
Потребне су боље и циљане информације које би подржале анализе и процене животне средине.
Furthermore, multiple pressures on Arctic ecosystems have resulted in biodiversity loss across the region. Such changes have global repercussions because of the loss of key ecosystem
EEA – у оквиру европске политике суседства и у сарадњи са земљама и главним регионалним партнерима – спроводи низ активности са циљем јачања постојећег надзора животне средине, управања подацима и информацијама.
It focuses on the challenges posed by air and water pollution, climate change, biodiversity loss, pressures on the marine and coastal environment, consumption and production patterns, and assesses sectoral developments that drive environmental change across the region.
Избор светских покретача промена важних за животну средину Европе биодиверзитета, притисци на животну средину мора и приобаља, обрасце потрошње и производње, те даје процену секторских активности које утичу на промене животне средине у целом региону.
The recent report on the State of the Environment and Development in the Mediterranean (28) presents the major impacts of climate change, the characteristics of the natural resources and environment in the region, and the challenges linked to their conservation.
Скорашњи извештај „Стање животне средине и развој Медитерана“ (28) представља главне ефекте климатских промена, карактеристике природних ресурса и животне средине региона, као и изазове њиховог очувања.
In particular, some of the main pressures from human activities are identified (such as tourism, transport, and industry) and their impacts on coastal and marine ecosystems are assessed, together with considerations about their environmental sustainability.
Посебно се помињу неки од главних притисака изазваних људском активношћу (попут туризма, саобраћаја и индустрије) и процењује се њихов утицај на екосистеме мора и приобаља, а разматра се и њихова одрживост у животној средини.
While Europe is contributing directly and indirectly to some of the environmental pressures in these regions, it is also in an unique position to cooperate to improve their environmental conditions, particularly through fostering technology transfer and helping to build institutional capacity.
Док Европа има директног или индиректног удела у неким притисцима на животну средину ових региона, она је такође у јединственом положају да сарађује на унапређењу животне средине у њима, посебно кроз давање подршке трансферима технологија и пружање помоћи изградњи институционалних капацитета.
These dimensions are increasingly reflected in European neighbourhood policy priorities (29).
Ове димензије се све више одражавају у приоритетима европске политике према суседним земљама (29).