natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Rather, as this report shows, there is a clear case for long-term, interconnected approaches to deal with them.
Напротив, како овај извештај показује, јасно је су потребни дугорочни, међусобно повезани приступи да се они реше.
What this report also provides is evidence that existing European environmental policies present a robust basis on which to build new approaches that balance economic, social and environmental considerations.
Тако су се здравље, квалитет живота и услуге животне средине побољшали за већину Европљана, свести брига на вишем су нивоу него икада, акције и улагања у области животне средине су без премца.
Future actions can draw on a set of key principles that have been established at European level: the integration of environmental considerations into other measures; precaution and prevention; rectification of damage at source; and the polluter-pays principle.
Будуће акције могу да искористе кључне принципе установљене на европском нивоу: интеграција прилика у области животне средине у друге мере, предострожности превенција, исправљање штете на извору и начело „загађивач плаћа“.
Implementing and strengthening environmental protection provides multiple benefits
Спровођење и јачање заштите животне средине доноси вишеструку корист
Full implementation of environmental policies in Europe remains paramount, as key targets are still to be met (Chapter 1).
Пуно спровођење политика животне средине у Европи и даље је најважније, јер још увек треба остварити кључне циљеве (види Погавље 1).
However, it is clear that targets in one area can inadvertently, through unintended consequences, disrupt or counteract a target in another.
Међутим, јасно је да циљеви у једној области могу нехотице, кроз непланиране последице, ометати или деловати против неког циља у другој области.
Synergies and co-benefits thus need to be sought throughout the process of developing impact assessments of policies in different domains, by using approaches that fully account for natural capital.
Синергију и заједничке користи стога треба тражити у развоју процена утицаја политика у различитим доменима, коришћењем приступа који узимају у обзир сав природни капитал.
Past decades' environmental policy efforts have provided a wide array of social and economic benefits through regulations, standards and taxation.
До драматичног пада дошло је после осамдесетих година 20. века.
These in turn have driven infrastructure and technological investments to mitigate against environment and human health risks, for example, by setting air and water pollution limits, creating product standards, and by building wastewater treatment plants, waste management infrastructures, drinking water systems, clean energy and transport systems.
Ови су, заузврат, покренули инфраструктуру и технолошка улагања у смеру ублажавања ризика за животну средину и здравље људи одређивањем загађености ваздуха и воде, утврђени стандарди за производе и изграђени погони за пречишћавање отпадних вода, инфраструктуре за прераду отпада, системи за пијаћу воду и системи за чисту енергију и транспорт.
Such policies have permitted the economy to grow well beyond what might otherwise have been feasible.
Ове политике дозволиле су раст економије преко онога што би иначе било могуће. На пример, без строжих стандарда у области загађивања
For example, combining climate change mitigation and air pollution abatement legislation could deliver benefits in the order of EUR 10 billion per year through reductions in damage to public health and ecosystems (A) (11).
11 то кроз смањење штетних утицаја на здравље људи и екосистеме (
)) has contributed to push multi-national companies, for example, to design production processes at global level that meet EU standards and so deliver benefits for consumers across the world.
материја (RoHs) (14)) натерало је мултинационалне компаније да осмисле производне процесе на глобалном нивоу који би испуњавали стандарде ЕУ и тако донели корист потрошачима широм света.
In addition, EU legislation is often replicated in China, India, California and elsewhere, highlighting further the multiple benefits of well-designed policies in the globalised economy.
Такође, европско законодавство често се копира у Кини, Индији, Калифорнији и другде, што истиче даљу вишеструку корист добро осмишљених политика у светској економији.
European countries have also invested substantially in monitoring and regular reporting of environmental pollutants and wastes.
Овако дуги временски периоди не могу опстати с обзиром на брзину и размере изазова.
They are beginning to use the best available information and communication technologies and sources to develop information flows from in-situ instruments to Earth observation with specialised sensors.
Европске земље такође су много уложиле у надзор и редовно извештавање о загађујућим материјама и отпаду.
The development of near-real time data and regularly updated indicators help to improve governance by providing stronger evidence for early interventions and preventative actions, supporting greater levels of enforcement and enhancing overall performance reviews.
Европа сада не оскудева у географским подацима и подацима о животној средини за подршку циљева у овој области и има много прилика да се ти подаци искористе у аналитичким методама и информационим технологијама.
There is now no shortage of environmental and geographical data in Europe to support environmental objectives, and many opportunities exist to exploit these data through analytical methods and information technologies.
Такође постоје бројни примери, засновани на уверљивим научним упозорењима, када су правовремене акције за смањење штетних утицаја биле изузетно ефектне (16).
However, restrictions on access, charging fees or intellectual property rights have meant that these data are not always easily accessible to policymakers and others working in the field of environment.
Оне се односе на климатске промене, хлоро-флуор-карбоне, киселе кише, безоловни бензин, живу и рибљи фонд.
There are a number of information policies and processes in place or being negotiated in Europe to support swifter responses to emerging challenges.
У Европи, у области информисања, постоје многе политике и процеси (или се о њима преговара) које се залажу за брже реаговање на нове изазове.
Rethinking their uses and links between them could radically improve the efficacy of existing and proposed information gathering and harvesting activities in support of policies.
Поновно размишљање о њиховом коришћењу и међусобним везама могло би радикално да унапреди делотворност постојећих и предложених начина прикупљања информација постоје слични временски периоди и научне неизвесности.
Dedicated management of natural capital and ecosystem services increases social and economic resilience
Посвећено управљање природним капиталом и услугама екосистема повећава друштвеноекономску еластичност капитала (нпр. биодиверзитет) уопште се не могу заменити и треба их очувати за данашње и будуће генерације како би се обезбедио континуитет расположивих основних услуга екосистема.
The desire to make economic and social progress that does not come at the expense of the natural environment is not new.
Жеља за друштвено-економским напретком који не штети природној средини није нова.
Many European industries have decoupled emissions of key pollutants and the use of certain materials from economic growth.
Многе европске индустрије одвојиле су испуштање главних загађујућих материја и коришћење одређених материјала од економског развоја.
What is new is that management of natural capital requires decoupling of economic growth not only from resource use but also from environmental impacts within Europe and globally.
Ново је то да управљање природним капиталом захтева одвајање економског развоја не само од коришћења ресурса већи од утицаја животне средине у Европи и свету.
It is the stock of natural resources from which ecosystems goods and services can be derived.
То је складиште природних ресурса из којих се добијају роба и услуге екосистема.
Such capital provides the sources of energy, food and materials; the sinks for wastes and pollution; the services of climate, water and soil regulation; and the environment for living and leisure — in essence, the core fabric of our societies.
Он обезбеђује изворе енергије, хране и материјала; резервоаре за отпад и загађење; услуге регулисања климе, воде и земљишта, као и средину за животи одмор – у суштини, природни капитал је основно ткиво друштва.
Using it often involves trade-offs between different services and striking a balance between maintaining and using stocks.
Често коришћење подразумева прављење уступака због различитих услуга и успостављање равнотеже између одржавања и коришћења залиха.
Getting this balance right depends on appreciating the many linkages between natural capital and the other four types of capital that hold together our societies and economies (i.e. human, social, manufactured and financial capital).
Успостављање те равнотеже зависи од тога како се схватају многобројне везе између природног капитала и друге четири врсте капитала (људски, друштвени, производни и финансијски капитал) захваљујући којима се наша друштва и привреде одржавају.
The common features between such capitals, for example over-consumption and under-investment, indicate the potential of much more coherent action across policy domains (such as spatial planning, integration between economic sectors and environment considerations), deeper longer term approaches to knowledge that recognise many of these risks may emerge over many decades (such as scenario planning), and smart decisions on near-term actions that anticipate long-term needs and avoid technological lock-in (such as infrastructure investments) (19).
Заједничке особине ових врста капитала, нпр. прекомерна потрошња и недовољна улагања, указују на могућу свеобухватнију акцију која би покривала неколико политичких домена (попут просторног планирања, интеграције економских сектора и бриге о животној средини), дубље и дугорочније приступе разумевању чињенице да многи од ових ризика могу да се јављају деценијама (попут планирања сценарија) и мудре одлуке о акцијама које треба предузети одмах али које предвиђају дугорочне потребе и избегавају технолошке блокаде, тј. макро-силе које стварају систематске препреке дифузији и усвајању делотворних и одрживих технологија (нпр. улагања у инфраструктуру) (19).
There are three main types of natural capital (Chapter 6) which require different policy measures to manage them.
Постоје три главне врсте природног капитала (види Погавље 6) за чије су управљање потребне различите политичке мере.
In some cases, natural capital that is depleted can be substituted by other types of capital, such as non-renewable energy resources that are used to develop and invest in renewable energy sources.
У неким случајевима, осиромашени природни капитал може се заменити другим врстама капитала, нпр. ресурси необновљиве енергије могу се користити за развој и улагање у обновљиве изворе енергије.
However, more
Међутим, чешће се дешава дато није могуће.
A broader argument for shifting towards long-term development based on natural capital management is that today's poor governance of natural resources is forwarding risks to future generations.
Рачуноводство природног капитала може помоћи у илустровању уступака који се чине због његовог коришћења
Environmental impacts, as reflected by climate change, biodiversity loss and ecosystem degradation, have steadily built up as a result of decades of over-consumption and under-investment in maintenance and substitution of resources.
Следећи примери наговештавају изазове које поставља рачуноводство природног капитала:
These impacts, often concentrated in developing countries, will be difficult to mitigate and adapt to.
После индустријске револуције дошло је до преласка са обновљивих на необновљиве ресурсе са циљем поспешивања привреде.
Moreover, property rights for natural capital are often undefined, especially in developing countries, and the relative invisibility of natural capital degradation leads inter alia to passing on of accumulated 'debts' to future generations.
Крајем 20. века, необновљиви извори чинили су око 70 % укупног тока материјала у индустријализованим земљама, у поређењу с 50% 1900. године (20).
Ecosystem-based approaches offer coherent ways of managing the existing and expected demands for non-renewable and renewable resources in Europe and avoiding further over-exploitation of natural capital.
• Земљиште: Европско земљиште је огроман резервоар угљеника – садржи око 70 милијарди тона – и лоше управљaње може имати озбиљне последице.
Particularly land and water resources offer viable entry points for strengthening integrated ecosystem-based approaches to resource management.
На пример, незаштићена преостала европска тресетишта могла би да ослободе исту количину угљеника као додатних 40 милиона аутомобила на европским путевима.
The Water Framework Directive, for example, has the aim of protecting ecosystems — aquatic and terrestrial — at its core.
Друге, мање интензивне пољопривредне методе, засноване на различитим генима и културама, могу бити продуктивније (a), а истовремено поштују капацитете земљишта.
Approaches that recognise the multifunctional benefits of ecosystems are central to proposals for post-2010 biodiversity policies and gaining traction in the marine, maritime, agriculture and forestry sectors.
У овим системима заштита природе више није терет који се намеће пољопривредницима већ је и важан сарадник на одржавању квалитета земље и хране, па тако и сарадник пољопривреде, прехрамбене индустрије, трговаца на мало и потрошача.
•Soil: Europe's soils are an enormous carbon reservoir, containing around 70 bilion tonnes, and poor management can have serious consequences: a failure to protect Europe's remaining peat bogs, for example, would release the same amount of carbon as an additional 40 milion cars on Europe's roads. Other les intensive agriculture regimes, based on diverse genes a and culture can be more productive
Европа се озбиљно ослања на необновљиве ресурсе остатка света и све више неке од тих необновљивих ресурса – попут фосилних горива или ретких метала у земљи који се користе и изради производа информационе технологије – теже је јефтино набавити, ако уопште, често како из геополитичких тако и из разлога понуде.
, w hile respecting the soil carrying capacity. Under these regimes, nature protection is no longer a burden imposed on farmers but an important contributor to soil maintenance and food quality, and therefore to agriculture, the food industry, retailers and consumers.
Због ових трендова Европаје осетљива на нагле „шокове“ у спољној понуди, до којих може доћи због прекомерног ослањања на необновљиве ресурсе.
Accounting for the benefits of nature protection for al economic actors is mising in current accounting regimes(b).
Решавање проблема ослањања на необновљиве ресурсе могло би да буде кључни елемент у испуњењу циља ефикасног коришћења ресурса из стратегије ЕУ до 2020. године (15).
•Wetlands: There has been an estimated los of 50% of wetlands globaly since 1900, mainly due to intensive farming, urbanisation and infrastructure development.
• Мочваре: Процењује се да је од 1900. године изгубљено 50 % мочвара, пре свега због интензивне пољопривреде, урбанизације и развоја инфраструктуре.
In this way natural capital has been traded for physical and manufactured capital, but accounting systems to check whether the value of the new services balance the value of the depleted services is mising.
На овај начин природни капитал је замењен физичким и производним капиталом, али недостаје рачуноводствени систем да се провери да ли је вредност нових услуга у равнотежи с вредношћу осиромашених услуга.
Economic impacts range acros scales from those on local economies
Ови утицаји се не евидентирају рачуноводствено.
(increased ris k s of bird flu pandemic owing to degradation of wetlands habitats along migratory pathways). Such impacts are not recorded in accounts.
Ове ефекте, често концентрисане у земљама у развоју, биће тешко ублажити и прилагодити им се.
•Fish: Fish are only accounted for in terms of primary production at 1total GDP in EU, with a declining trend.
• Риба евидентирана само као примарна производња чини 1 % укупног БДП-а у ЕУ, с тенденцијом пада.
Broader measures of the uses of fish acros the economic chain — food procesing, retailers, logistics, and consumers — put the true benefits to society at many times the conventional GDP proportion.
Шире мере зе коришћење рибе у економском ланцу – прерада хране, малопродаја, логистика и потрошачи – увећавају праву вредност за друштво много изнад конвенционалног процента БДП-а.
Depletion of fish stocks is often due to exces harvesting in relation to the regeneration capacity, and the stock recovery is limited by presures (climate change, emisions) that take advantage of the marine ecosystem as a sink.
До сиромашења рибљих фондова често долази због претеране жетве у односу на могућност регенерације, а опоравак фонда ограничавају притисци (климатске промене, загађење) настали услед коришћења морског екосистема као резервоара.
Accounting for the benefits of marine ecosystems and services for al economic actors is mising in conventional accounts.
У конвенционалном рачуноводству не води се евиденција o добробити морских екосистема и добробити за све привредне актере.
•Oil: Oil is the source for almost al organic chemicals contained in day-to-day products and services.
• Нафта је извор скоро свих органских хемикалија које се могу наћи у свакодневним производима и услугама.
It is also the primary source of environmental impacts on ecosystems and people — polution, contamination, climate warming.
Такође је примарни извор утицаја животне средине на људе – загађења, контаминације, глобалног отопљавања.
The recent oil spil in the Gulf of Mexico has strongly highlighted isues of ecosystem vulnerability, economic welfare, liability and compensation.
Недавно изливање нафте у Мексичком заливу снажно је истакло питања осетљивости екосистема, економског благостања, одговорности и компензације.
Rules for calculating the true costs in such instances are not part of existing accounting regimes.
Правила за израчунавање праве цене оваквих догађаја нису део постојећих рачуноводствених система.
Also, in line with oil becoming scarcer, and concerns about security increase, the chemicals industry is increasingly sourcing its needs from biomas.
Такође, будући да је нафте све мање и да расте забринутост због безбедности, хемијска индустрија се све више снабдева из биомасе.
This is creating conflicts over land use, increasing presure on agricultural ecosystems, and caling for accounting regimes to support discusions on the trade-offs inherent in resolving such conflicts.
Ово ствара сукобе око коришћења земљишта, повећава притисак на пољопривредне екосистеме и захтева да рачуноводствени системи подрже расправе о уступцима који су саставни део процеса решавања ових конфликата.
Source: EEA.
Извор: EEA.
As integrated management of natural resources becomes more prominent, competing demand for resources increasingly requires trade-offs.
Како интегрисано управљање природним ресурсима све више добија на значају, конкуретна потражња за ресурсима све више тражи уступке.
This creates a need for accounting techniques — including, in particular, comprehensive accounting of land and water resources — that make transparent the full costs and benefits of ecosystem use and maintenance.
Ово ствара потребу за рачуноводственим техникама – укључујући, посебно, свеобухватно евидентирање земљишних и водних ресурса – који ће омогућити транспарентност трошкова и добити коришћења и одржавања екосистема.
The information tools and accounting approaches to support integrated natural capital and ecosystem services management, including their relationship to sectoral activities, are not yet part of the standard administrative and statistical systems.
Информационе алатке и рачуноводствени приступи као подршка интегрисаном управљању природним капиталом и услугама екосистема, укључујући њихов однос према секторским активностима, још увек нису део стандардних административних и статистичких система.
Much can still be gained from asking new questions of existing accounts, for example, on the true benefits to society of nature derived from agriculture, fishing and forestry which currently account for 3 % of EU GDP (as far as priced) but produce benefits many times that across the economy.
У будућности ће бити још користи од интегрисаних алнализа утицаја на животну средину, економију и друштво, те уступака, цене и делотворности политика кроз шире установљене технике рачуноводства у области животне средине.
In addition, the identification of critical thresholds in resource use and the development of ecosystem accounts, ecosystem service indicators and ecosystem assessments are ongoing in Europe and globally.
Такође, идентификација критичних прагова коришћења ресурса и развијање рачуноводства у области животне средине, индикатора услуга екосистема и процена екосистема у току су у Европи и у свету.
Examples of such initiatives are The Economics of Ecosystems and Biodiversity (TEEB), the revision of Integrated Environmental and
Примери ових иницијатива су Економија екосистема и биодиверзитета (ЕЕБД), ревизија Интегрисаног рачуноводства у области животне средине и економског рачуноводства (SEEA)
Economic Accounting (SEEA) by the United Nations (21) (22), the European Strategy for Environmental Accounting (23), and ecosystem accounting work at EEA.
Уједињених нација (21) (22), Европска стратегија за рачуноводство у области животне средине (23), и рачуноводство екосистема ЕЕА.
More integrated actions across policy domains can help in greening the economy
Интегрисане акције које се простиру кроз политичке домене могу помоћи озелењавању економије
Environmental policies have primarily influenced production processes and protected human health.
Политике животне средине пре свега су утицале на производне процесе и заштитила здравље људи.
They therefore only partly address today's systemic risks.
Оне стога само делимичино одговарају на данашње системске ризике.
This is because many of the causes of environmental problems, such as over-use of the land and oceans, are overwhelming the progress being made (Chapter 1).
Ово зато што многи узроци проблема у области животне средине, попут претераног коришћења земљишта и океана, надмашују постигнути напредак (види Погавље 1).
Such causes often originate from multiple sources and economic activities that compete for short-term benefits from resource exploitation.
Ови случајеви обично потичу из неколико извора и економских активности које се надмећу око краткотрајних добробити експлоатације ресурса.
Reducing them will require cooperation across several domains to deliver coherent, cost-effective outcomes that address the trade-offs inherent in maintaining capitals in line with society's values and long-term interests, and contribute to greening the economy.
У другим случајевима, интеракција бројних извора и економских активности повећава или сузбија међусобне утицаје на животну средину.
Examples of achieving such coherence include:
Та усклађеност обухвата следеће:
Resource efficiency, public goods and ecosystem management� Building on established and emerging practice around ecosystem management in environment and sectoral policies to ensure the long-term viability and efficient use of renewable resources by the main sectors (i.e. agriculture, forestry, transport, industry, fisheries, maritime).
Ефикасност ресурса, јавна добра и управаљање екосистемима. Надограђивање на познате и нове обичаје у управљању екосистемима животне средине и секторске политике како бисмо обезбедили делотворне политике које обезбеђују дугорочну одрживости ефикасну употребу обновљивих ресурса у главним секторима (нпр. пољопривреди, шумарству, саобраћају, индустрији, рибарству, поморству).