natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The mean systemic clearance of lamivudine is approximately 0.32 l/h/kg, predominantly by renal clearance ( &gt; 70%) via the organic cationic transport system.
Srednja vrednost sistemskega očistka lamivudina je približno 0,32 l/h/kg, pri čemer glavni delež odpade na ledvični očistek ( &gt; 70 %), ki poteka preko organskega kationskega transportnega sistema.
The mean systemic clearance of lamivudine is approximately 0.32 l/h/kg, predominantly by renal clearance ( &gt; 70%) via the organic cationic transport system.
Srednja vrednost sistemskega očistka lamivudina je približno 0,32 l/h/kg, pri čemer glavni delež odpade na ledvični očistek ( &gt; 70%), ki poteka preko organskega kationskega transportnega sistema.
The mean systemic clearance of lamivudine is approximately 0.32 l/h/kg, with predominantly renal clearance ( &gt; 70 %) via the organic cationic transport system.
Srednja vrednost sistemskega očistka lamivudina je približno 0,32 l/h/kg, pri čemer glavni delež odpade na ledvični očistek ( &gt; 70 %), ki poteka preko organskega kationskega transportnega sistema.
The mean systemic clearance of lamivudine is approximately 0.32 l/h/kg, with predominantly renal clearance ( &gt; 70%) via the organic cationic transport system.
Priemerný systémový klírens lamivudinu je približne 0,32 l/h/kg, s prevahou obličkového klírensu ( &gt; 70 %) prostredníctvom organického katiónového transportného systému.
The mean systemic clearance of lamivudine is approximately 0.32 l/h/kg, with predominantly renal clearance ( &gt; 70%) via the organic cationic transport system.
Srednja vrednost sistemskega očistka lamivudina je približno 0,32 l/h/kg, pri čemer glavni delež odpade na ledvični očistek ( &gt; 70 %), ki poteka preko organskega kationskega transportnega sistema.
The median (min-max) renal clearance of adefovir in subjects with normal renal function (Clcr &gt; 80 ml/min) is 211 ml/min (172-316 ml/min), approximately twice calculated creatinine clearance (Cockroft-Gault method).
Mediani (min-max) ledvični očistek adefovirja pri osebah z normalno ledvično funkcijo (CLCR &gt; 80 ml/min) je 211 ml/min (172-316 ml/min), kar je približno dvakratna vrednost očistka kreatinina (Cockroft-Gault metoda).
The median (Q1, Q3) change from baseline in total cholesterol to HDL-cholesterol ratio at Week 96 was 0.1 (-0.3, 0.7) in the E/C/F/TAF group and 0.0 (-0.4, 0.5) in the E/C/F/TDF group (p &lt; 0.001 for the difference between treatment groups).
Mediana (Q1, Q3) sprememba od začetne vrednosti za razmerje med skupnim holesterolom in HDL holesterolom v 96. tednu je bila 0,1 (-0,3; 0,7) v skupini z zdravilom E/C/F/TAF in 0,0 (-0,4; 0,5) v skupini z E/C/F/TDF (p &lt; 0,001 za razliko med skupinama zdravljenja).
The median age of all patients receiving Odomzo 200 mg was 67 years (59.5% were &gt; 65 years of age), 60.8% were male and 89.9% Caucasian.
Mediana starosti vseh bolnikov, ki so prejemali zdravilo Odomzo v odmerku 200 mg, je bila 67 let (59,5 % jih je bilo starih več kot 65 let), 60,8 % med njimi jih je bilo moškega spola in 89,9 % je bilo belcev.
The median average weekly dose of ALPROLIX was 59.40 IU/kg (interquartile range, 52.95 to 64.78 IU/kg) for subjects &lt; 6 years of age and 57.78 IU/kg (interquartile range, 51.67 to 65.01 IU/kg) for subjects 6 to &lt; 12 years of age.
Mediana povprečnega tedenskega odmerka zdravila ALPROLIX je bila 59,40 i.e./kg in (interkvartilni razpon 52,95 do 64,78 i.e./kg) za bolnike &lt; 6 let starosti in 57,78 i.e./kg (interkvartilni razpon 51,67 do 65,01 i.e./kg) za bolnike od 6 do &lt; 12 let starosti.
The median dose of thalidomide was 217 mg and &gt; 40% of patients received 9 cycles.
Mediana odmerka talidomida je znašala 217 mg in &gt; 40 % bolnikov je prejelo 9 ciklov.
The median duration of response was 37.7 months in the R-CVP group and was 13.5 months in the CVP group (p &lt; 0.0001, log-rank test).
Mediano trajanje odgovora je bilo 37,7 meseca v skupini z R-CVP in 13,5 meseca v skupini s CVP (p &lt; 0,0001, log-rang test).
The median duration of Soliris therapy was 16 weeks (range 4 to 70 weeks) for children &lt; 2 years of age (n=5) and 31 weeks (range 19 to 63 weeks) for children 2 to &lt; 12 years of age (n=10).
Mediana trajanja zdravljenja z zdravilom Soliris je bila 16 tednov (razpon 4 do 70 tednov) v skupini otrok, starih manj kot 2 leti (n=5), in 31 tednov (razpon 19 do 63 tednov) v skupini otrok, starih od 2 do največ 12 let (n=10).
The median EDSS score at baseline was 2.50; 249 patients (22.9%) had an EDSS score › 3.5 at baseline.
Mediana vrednost EDSS v izhodišču je bila: 2,50; 249 bolnikov (22,9 %) je v izhodišču imelo vrednost EDSS &gt; 3,5.
The median estimated CrCl was 62 mL/min and 66% of all patients had a CrCl &lt; 70 mL/min.
Mediana ocenjenega očistka kreatinina je bila 62 ml/min in 66 % vseh bolnikov je imelo očistek kreatinina &lt; 70 ml/min.
The median increase from baseline for these parameters was greater in patients receiving emtricitabine+tenofovir alafenamide compared with patients receiving emtricitabine+tenofovir disoproxil fumarate, both given with elvitegravir+cobicistat as a fixed-dose combination tablet (p &lt; 0.001 for the difference between treatment groups for fasting total cholesterol, direct LDL- and HDL-cholesterol, and triglycerides).
Mediano povečanje od začetne vrednosti za te parametre je bilo večje pri bolnikih, ki so prejemali emtricitabin + alafenamidtenofovirat, v primerjavi z bolniki, ki so prejemali emtricitabin + dizoproksiltenofovirat fumarat, pri čemer sta bili obe kombinaciji dani z elvitegravirjem + kobicistatom v obliki tablete s fiksno kombinacijo odmerkov (p &lt; 0,001 za razliko med skupinama zdravljenja za skupni holesterol na tešče, direktni LDL holesterol in HDL holesterol in trigliceride.
The median increase from baseline for those parameters was greater in the Genvoya group compared with the E/C/F/TDF group at Week 96 (p &lt; 0.001 for the difference between treatment groups for fasting total cholesterol, direct LDL- and HDL-cholesterol, and triglycerides).
96. tednu je bilo mediano povečanje začetne vrednosti za te parametre večje v skupini z zdravilom Genvoya v primerjavi s skupino z E/C/F/TDF (p &lt; 0,001 za razliko med skupinama zdravljenja za skupni holesterol na tešče, direktni LDL in HDL holesterol in trigliceride).
The median lifetime cumulative dose of Myocet in combination with CPA to a cardiac event was &gt; 1260 mg/m2, compared to 480 mg/m2 for doxorubicin combination with CPA.
Mediana kumulativnega odmerka zdravila Myocet v kombinaciji s CPA, ki je pripeljala do srčnega bolezenskega znaka, je bila &gt; 1.260 mg/m2, v primerjavi s 480 mg/m2 za doksorubicin v kombinaciji s CPA.
The median PFS improvement was 6.9 months over placebo for olaparib treated patients (HR 0.18; 95% CI 0.10-0.31; p &lt; 0.00001; median 11.2 months versus 4.3 months).
Mediano podaljšanje PFS v primerjavi s placebom je bilo med bolnicami, ki so prejemale olaparib, 6,9 meseca (razmerje ogroženost 0,18, 95 % IZ: 0,10 do 0,31, p &lt; 0,00001; mediana 11,2 meseca v primerjavi s 4,3 meseci).
The median radiographic progression-free survival was 5.6 months for patients treated with ZYTIGA and 3.6 months for patients who received placebo (HR = 0.673; 95% CI: [0.585; 0.776], p &lt; 0.0001).
Mediani čas preživetja do radiografsko potrjenega napredovanja bolezni je pri bolnikih, ki so prejemali zdravilo ZYTIGA, znašal 5,6 meseca v primerjavi s 3,6 meseca pri bolnikih, ki so prejemali placebo (razmerje tveganja = 0,673; 95% IZ: [0,585; 0,776], p &lt; 0,0001).
The median survival of all patients enrolled was 17 months (range &lt; 1 to 36+ months).
Mediana preživetja vseh bolnikov, vključenih v raziskavo je bila 17 mesecev (območje &lt; 1 do 36 mesecev).
The median survival of all patients enrolled was 17 months (range &lt; 1 to 36+ months).
Mediana preživetja vseh bolnikov, vključenih v raziskavo, je bila 17 mesecev (razpon &lt; 1 do 36 mesecev).
The median time from aHUS diagnosis to first dose of Soliris was 14 months (range &lt; 1, 110 months).
Mediana časa od diagnoze aHUS do prvega odmerka zdravila Soliris je bila 14 mesecev (razpon &lt; 1 mesec, 110 mesecev).
The median time to first skeletal-related event was 16.7 months for patients treated with enzalutamide and 13.3 months for patients who received placebo (HR = 0.688, 95% CI: [0.566, 0.835]; p &lt; 0.0001).
Mediani čas do prvega z okostjem povezanega dogodka je bil med prejemniki enzalutamida 16,7 meseca in med prejemniki placeba 13,3 meseca (razmerje ogroženosti = 0,688, 95 % IZ: [0,566, 0,835], p &lt; 0,0001).
The median time to initiation of cytotoxic chemotherapy was 28.0 months for patients receiving enzalutamide and 10.8 months for patients receiving placebo (HR = 0.350, 95% CI: [0.303, 0.403], p &lt; 0.0001).
Mediani čas do uvedbe citotoksične kemoterapije je bil 28,0 meseca za bolnike, ki so prejemali enzalutamid, in 10,8 meseca za bolnike, ki so prejemali placebo (RT = 0,350; 95-odstotni IZ: [0,303; 0,403], p &lt; 0,0001).
The median time to PS ≥ 2 for the Lonsurf group and placebo group was 5.7 months and 4.0 months, respectively, with a hazard ratio of 0.66 (95% CI: [0.56, 0.78]), p &lt; 0.0001.
Mediana vrednost časa do PS ≥ 2 je bila v skupini, zdravljeni z zdravilom Lonsurf, 5,7 meseca in v placebo skupini 4,0 mesece z razmerjem ogroženosti 0,66 (95-% CI [od 0,56 do 0,78]), p &lt; 0,0001.
The median time to PSA progression per PCWG2 criteria was 11.2 months for patients treated with enzalutamide and 2.8 months for patients who received placebo [HR = 0.169, (95% CI: 0.147, 0.195), p &lt; 0.0001].
Mediani čas do napredovanja PSA po kriteriju PCWG2 je bil 11,2 meseca za bolnike, zdravljenje z enzalutamidom, in 2,8 meseca za bolnike, ki so dobivali placebo [RT = 0,169; (95-odstotni IZ: 0,147; 0,195), p &lt; 0,0001].
The median time to testosterone &gt; 1.5 ng/mL (above lower limit of normal range) was 168 days.
28 dni po zadnjem injiciranju), mediani čas do ravni testosterona &gt; 1,5 ng/mL (nad spodnjo mejo normale) je bil 168 dni.
The median time to testosterone recovery ( &gt; 0.5 ng/mL, above castrate level) after discontinuation of treatment was 112 days (counted from start of monitoring period, i.e 28 days after last injection).
Mediani čas do vrnitve na raven testosterona &gt; 0,5 ng/mL (nad mejo za medicinsko kastracijo) je bil po prenehanju zdravljenja 112 dni (šteto od začetka obdobja opazovanja, t.j.
The median time to viral suppression was shorter with ABC/3TC + DTG (28 vs 84 days, p &lt; 0.0001).
Mediana časa do virusne supresije v skupini, ki je prejemala ABC/3TC + DTG, je bila krajša (28 proti 84 dni, p &lt; 0,0001).
The median times for the most relevant boceprevir-resistant variants observed in genotype 1b patients ( &gt; 10%) to become undetectable were as follows: I/V170A, 0.46 years; T54A, 0.47 years; V55A, years; A156S, 0.89 years; and T54S, 1.11 years.
Mediani časi, da so nezaznavne postale najpomembnejše na boceprevir odporne variante, so bili pri bolnikih, okuženih z genotipom 1b ( &gt; 10 %), naslednji: I/V170A - 0,46 let, T54A - 0,47 let, V55A – 0,83 let, A156S - 0,89 let in T54S - 1,11 let.
The median times to progression in these endpoints ranged from 0.7 to 2.1 months longer for TMZ than for procarbazine (log rank p = &lt; 0.01 to 0.03).
Mediana vrednost časa do napredovanja bolezni je bila za naštete končne točke od 0,7 do 2,1 mesecev daljša pri TMZ kot pri prokarbazinu (logrank p = &lt; 0,01 do 0,03).
The median times to progression in these endpoints ranged from 0.7 to 2.1 months longer for TMZ than for procarbazine (log rank p = &lt; 0.01 to 0.03).
Mediana vrednost časa do napredovanja bolezni je bila za naštete končne točke od 0,7 do 2,1 mesecev daljša pri TMZu kot pri prokarbazinu (logrank p = &lt; 0,01 do 0,03).
The median times to progression in these endpoints ranged from 0.7 to 2.1 months longer for TMZ than for procarbazine (log rank p = &lt; 0.01 to 0.03).
Mediana vrednost časa do napredovanja bolezni za naštete končne točke je bila za 0,7 do 2,1 meseca daljša za TMZ kot za prokarbazin (test log. ranga p = &lt; 0,01 do 0,03).
The median times to progression in these endpoints ranged from 0.7 to 2.1 months longer for TMZ than for procarbazine (log rank p = &lt; 0.01 to 0.03).
Srednja časa do napredovanja bolezni sta bila v teh primarnih točkah ocene učinkovitosti pri temozolomidu od 0,7 do 2,1 meseca daljša kot pri prokarbazinu (vrednost p testa log rank = &lt; 0,01 do 0,03).
The median times to progression in these endpoints ranged from 0.7 to 2.1 months longer for TMZ than for procarbazine (log rank p = &lt; 0.01 to 0.03).
Srednja časa do napredovanja bolezni sta bila v teh primarnih točkah ocene učinkovitosti pri TMZ od 0,7 do 2,1 meseca daljša kot pri prokarbazinu (vrednost p testa log rank = &lt; 0,01 do 0,03).
The median times to progression in these endpoints ranged from 0.7 to 2.1 months longer for TMZ than for procarbazine (log rank p= &lt; 0.01 to 0.03).
Mediana vrednost časa do napredovanja bolezni za naštete končne točke je bila za 0,7 do 2,1 meseca daljša za TMZ kot za prokarbazin (test log. ranga p = &lt; 0,01 do 0,03).
The medicinal product is not recommended in obese children and adolescents with body mass index Weight (kg)/ (m2) &gt; 30 kg/m² until further data become available.
Dokler ne bodo na voljo dodatni podatki, uporaba tega zdravila pri debelih otrocih in mladostnikih z indeksom BMI (masa (kg)/višina (m2)) &gt; 30 kg/m2 ni priporočljiva.
The medicinal product is not recommended in obese children and adolescents with body mass index Weight (kg)/(m²) &gt; 30 kg/m² until further data become available.
Dokler ne bodo na voljo dodatni podatki, uporaba zdravila pri debelih otrocih in mladostnikih z indeksom BMI (masa (kg)/višina (m²)) nad 30 kg/m2 ni priporočljiva.
The melphalan recommended starting dose is 0.1 to 0.2 mg/kg daily according to bone marrow reserve along with a further 50% dose reduction for moderate (creatinine clearance: ≥ 30 but &lt; 50 mL/minute) or severe (CrCl: &lt; 30 mL/minute) renal insufficiency.
Priporočeni začetni odmerek melfalana je 0,1 do 0,2 mg/kg na dan glede na rezervo kostnega mozga, odmerek se zmanjša še za nadaljnjih 50 % pri zmerni (očistek kreatinina: ≥ 30, vendar &lt; 50 ml/minuto) ali hudi (CrCl: &lt; 30 ml/minuto) insuficienci ledvic.
The metabolites hydroxy-dalbavancin and mannosyl aglycone have been detected in urine ( &lt; 25 % of administered dose).
V urinu so zaznali presnovka hidroksi- dalbavancin in manosil aglikon ( &lt; 25 % predpisanega odmerka).
The minimum inhibitory concentrations of itraconazole for different Aspergillus isolates in birds in Europe varies between 0.25 and &gt; 16 g/ml.
Minimalne inhibitorne koncentracije intrakonazola za različne izolate Aspergillus pri pticah v Evropi so različne, z razponom od 0,25 do &gt; 16 µg/ml.
The minimum inhibitory concentrations of itraconazole for different Aspergillus isolates in birds in Europe varies between 0.25 and &gt; 16 g/ml.
Minimalne inhibitorne koncentracije itrakonazola za različne izolate Aspergillus pri pticah v Evropi so različne, z razponom od 0,25 do &gt; 16 µg/ml.
The mITT population was defined as all randomized subjects who had both a penile curvature deformity measurement and a PDQ assessment at baseline and at one or more subsequent time points. b p-value &lt; 0.01
Populacija mITT je bila opredeljena kot vse randomizirane osebe, ki so imele izmerjeno deformacijo ukrivljenosti penisa in oceno PDQ ob izhodišču in na eni ali več naknadnih časovnih točkah. b vrednost p &lt; 0,01
The mITT population was defined as all randomized subjects who had both a penile curvature deformity measurement and a PDQ assessment at baseline and at one or more subsequent time points. b p-value &lt; 0.05.
Populacija mITT je bila opredeljena kot vse randomizirane osebe, ki so imele izmerjeno deformacijo ukrivljenosti penisa in oceno PDQ ob izhodišču in na eni ali več naslednjih časovnih točkah. b vrednost p &lt; 0,05
The MMR rate at 12 months was statistically significantly higher for nilotinib 300 mg twice daily compared to imatinib 400 mg once daily (44.3% versus 22.3%, p &lt; 0.0001).
Delež glavnih molekularnih odzivov po 12 mesecih je bil statistično značilno večji pri bolnikih, ki so prejemali nilotinib 300 mg dvakrat dnevno v primerjavi s tistimi, ki so prejemali imatinib 400 mg enkrat dnevno (44,3 % v primerjavi z 22,3 %, p &lt; 0,0001).
The modeled treatment effect for the percent change in urine KS, compared to placebo, was -40.7 % (CI95, -49.0, -32.4; p &lt; 0.0001) for the 2 mg/kg per week regimen.
Modelirani učinek zdravljenja v deležu spremembe ravni KS v urinu je v primerjavi s placebom znašal -40,7 % (IZ95, -49,0, -32,4; p &lt; 0,0001) pri odmerku 2 mg/kg telesne mase enkrat na teden.
The modest lowering effects on BP were consistent over time and a similar number of subjects had systolic BP &lt; 130 mmHg or diastolic BP &lt; 80 mmHg at Week 24 across the treatment groups.
Zmeren učinek na znižanje krvnega tlaka se je ohranil skozi čas in po 24 tednih je imelo v terapevtskih skupinah sistolični KT &lt; 130 mmHg ali diastolični KT &lt; 80 mmHg podobno število bolnikov.
The most common adverse drug reactions (ADR) ( &gt; 30%) reported with vemurafenib include arthralgia, fatigue, rash, photosensitivity reaction, nausea, alopecia and pruritus.
Med najpogostejšimi neželenimi učinki ( &gt; 30 %), o katerih so poročali v zvezi z vemurafenibom, so artralgija, utrujenost, kožni izpuščaj, fotosenzibilnostna reakcija, navzea, alopecija in srbenje.
The most common adverse reaction ( &gt; 1 %) leading to discontinuation of posaconazole concentrate for solution for infusion 300 mg once daily was AML (1 %).
Najpogostejši neželeni učinek ( &gt; 1 %), ki je povzročil prekinitev uporabe posakonazola v koncentratu za raztopino za infundiranje v odmerku 300 mg enkrat na dan, je bila AML (1 %).
The most common adverse reactions ( &gt; 5%) in controlled periods of the adult psoriasis, psoriatic arthritis and Crohn’s disease clinical studies with ustekinumab were nasopharyngitis and headache.
Najpogostejši neželeni učinki ( &gt; 5%) v nadzorovanih obdobjih kliničnih študij psoriaze in psoriatičnega artritisa z ustekinumabom pri odraslih so bili nazofaringitis, glavobol in okužbe zgornjih dihal.
The most common adverse reactions ( &gt; 20%) observed with a higher frequency in the placebo plus vemurafenib arm were arthralgia, alopecia, and hyperkeratosis.
Najbolj pogosti neželeni učinki ( &gt; 20 %), opaženi z večjo pogostnostjo v skupini, ki je prejemala placebo in vemurafenib, so bili artralgija, alopecija in hiperkeratoza.
The most common adverse reactions ( &gt; 25%) during therapy with lapatinib were gastrointestinal events (such as diarrhoea, nausea, and vomiting) and rash.
Najpogostejši neželeni učinki ( &gt; 25 %) med zdravljenjem z lapatinibom so bili gastrointestinalni učinki (npr. driska, navzea in bruhanje) in izpuščaj.
The most common adverse reactions ( &gt; 3%) during clinical trials were headache (10.4%), somnolence (8.6%), nausea (4.0%), and dizziness (3.1%).
Najpogostejši neželeni učinki ( &gt; 3 %) med kliničnimi preskušanji so bili glavobol (10,4 %), somnolenca (8,6 %), navzea (4,0 %) in omotica (3,1 %).
The most common adverse reactions (incidence of &gt; 5%) reported were constipation (7% and 8% of patients receiving 75 mg and 100 mg respectively), nausea (8% and 7% of patients receiving 75 mg and 100 mg respectively) and abdominal pain (6% and 7% of patients receiving 75 mg and 100 mg respectively).
Najpogostejši opaženi neželeni učinki (incidenca &gt; 5 %) so bili zaprtost (pri 7 % bolnikov, ki so prejemali 75 mg, in pri 8 % bolnikov, ki so prejemali 100 mg), navzea (pri 8 % bolnikov, ki so prejemali 75 mg, in pri 7 % bolnikov, ki so prejemali 100 mg) in bolečine v trebuhu (pri 6 % bolnikov, ki so prejemali 75 mg, in pri 7 % bolnikov, ki so prejemali 100 mg).
The most common adverse reactions (occurring in &gt; 10% of patients) with elotuzumab treatment were infusion related reactions, diarrhoea, herpes zoster, nasopharyngitis, cough, pneumonia, upper respiratory tract infection, lymphopenia and weight decreased.
Najpogostejši neželeni učinki (ki so se pojavili pri &gt; 10 % bolnikov) pri zdravljenju z elotuzumabom so bili reakcije, povezane z infundiranjem, driska, herpes zoster, nazofaringitis, kašelj, pljučnica, okužba zgornjih dihal, limfopenija in zmanjšanje telesne mase.
The most common adverse reactions (occurring in &gt; 20% of subjects) were: anaemia, fatigue, diarrhoea, thrombocytopenia, nausea, pyrexia, dyspnoea, respiratory tract infection, cough and peripheral oedema.
Najpogostejši neželeni učinki (pojavili so se pri &gt; 20 % preiskovancev) so bili: anemija, utrujenost, driska, trombocitopenija, navzea, zvišana telesna temperatura, dispneja, okužba dihal, kašelj in periferni edemi.
The most common adverse reactions that occurred (with a frequency ≥ 1 %) in Revatio patients (combined doses) and with a frequency &gt; 1 % over placebo patients were pyrexia, upper respiratory tract infection (each 11.5%), vomiting (10.9%), erection increased (including spontaneous penile erections in male subjects) (9.0%), nausea, bronchitis (each 4.6%), pharyngitis (4.0%), rhinorrhoea (3.4%), and pneumonia, rhinitis (each 2.9%).
Najpogostejši neželeni učinki, ki so se pojavljali (s pogostnostjo  1 %) pri bolnikih, zdravljenih z zdravilom Revatio (vsi odmerki), in pri katerih je bila pogostnost pojavljanja &gt; 1 % večja kot pri placebu, so bili pireksija, okužba zgornjega dela dihal (oba 11,5 %), bruhanje (10,9 %), močnejša erekcija (vključno s spontanimi erekcijami penisa pri bolnikih) (9,0 %), navzea, bronhitis (oba 4,6 %), faringitis (4,0 %), rinoreja (3,4 %) in pljučnica ter rinitis (oba 2,9 %).
the most common serious ADRs ( &gt; 0.5% of patients) were haemorrhage, pyrexia, dyspnoea, musculoskeletal pain, thrombocytopenia, abdominal pain and vomiting. the most common adverse drug reactions (ADRs) (≥25%) with trastuzumab emtansine were nausea, fatigue, and headache.
najpogostejši resni neželeni učinki ( &gt; 0,5 % bolnikov): krvavitev, pireksija, dispneja, mišično- skeletne bolečine, trombocitopenija, bolečine v trebuhu in bruhanje. najpogostejši neželeni učinki (≥ 25 %) s trastuzumab emtanzinom: navzea, utrujenost in glavobol.
The most common serious adverse reactions &gt; 1% (treatment-emergent frequencies) were pneumonia (6.5%), pancreatitis (5.6%), pyrexia (4.2%), abdominal pain (4.0%), myocardial infarction (3.6%),
Najpogostejši resni neželeni učinki &gt; 1 % (pogostnosti v povezavi z zdravljenjem) so bili pljučnica (6,5
The most commonly reported ( &gt; 20%) events following dual or triple therapy in both treatment groups (basiliximab vs. placebo) were constipation, urinary tract infection, pain, nausea, peripheral oedema, hypertension, anaemia, headache, hyperkalaemia, hypercholesterolaemia, postoperative wound complication, weight increase, increase in blood creatinine, hypophosphataemia, diarrhoea and upper respiratory tract infection.
Učinki, o katerih so najpogosteje ( &gt; 20 %) poročali po dvotirnem ali trotirnem zdravljenju v obeh tretiranih skupinah (baziliksimab proti placebu), so bili zapeka, okužbe sečil, bolečina, navzea, periferni edemi, hipertenzija, anemija, glavobol, hiperkaliemija, hiperholesterolemija, pooperativni zapleti ran, povečanje telesne teže, zvišana vrednost kreatinina v krvi, hipofosfatemija, driska in okužbe zgornjih dihal.
The most commonly reported adverse drug reactions (reported in &gt; 1/10 patients) are reactions consistent with the pharmacologic action of Kepivance on skin and oral epithelium, e.g. oedema, including peripheral oedema, and hypertrophia of oral structures.
Najpogostejši neželeni učinki zdravila (opaženi pri &gt; 1 bolniku od 10) so bili učinki, ki so se skladali s farmakološkim delovanjem zdravila Kepivance na kožo in ustni epitel, npr. edem, vključno s perifernim edemom, in hipertrofija struktur v ustih.
The most commonly reported adverse reaction leading to discontinuation in patients treated with Plegridy 125 micrograms subcutaneously every 2 weeks was influenza-like illness ( &lt; 1%).
Neželeni učinek zdravila, za katerega so najpogosteje poročali, da je povzročil prekinitev zdravljenja bolnikov, zdravljenih z zdravilom Plegridy 125 mikrogramov subkutano vsaka 2 tedna, je bila gripi podobna bolezen ( &lt; 1 %).