natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In this area as in others, it wanted to be more than a deliberative or consultative body.
Ne na tem ne na drugih področjih ni več želel biti samo instanca za razmislek ali posvetovanje.
For a long time it tried to use the first real
Že dolgo si je prizadeval uporabiti svoje prve resnične
in what it judges to be the public interest, or reject it.
spremembo predloga zakona ali ga zavrgel v prid nečesa, za kar je menil, da je v interesu evropskih državljanov.
powers granted to it, for the budget in particular, to inu-ence decisions inside and outside the European Community that did not appear to uphold or defend fundamental rights.
se je Unija opremila po njegovi zaslugi, na primer klavzula o človekovih pravicah, ki mora biti kot rezultat dolgotrajnega boja Parlamenta že od leta 1995 obvezno vključena v vsak sporazum Unije s tretjo državo.
and which since 1995 must be included in any EU agreement with a nonmember country – are those which the Union has acquired as a result of Parliament’s eorts.
pristojnosti, še zlasti na proračunskem področju, ter poskušal vplivati na odločitve, ki se mu, naj je šlo za primere znotraj ali zunaj Evropske skupnosti, niso zdele v skladu s spoštovanjem in obrambo temeljnih pravic.
this area.
da ji ne bi bilo mogoče ničesar očitati.
As the President of Parliament, Hans-Gert Pöttering, said during his investiture speech on 13 February 2007 in Strasbourg: ‘We are not the world’s teachers, but our humanitarian image and our values become more convincing to others if we live our own lives with credibility’.
Predsednik Parlamenta Hans-Gert Pöttering je v govoru ob svojem imenovanju 13. februarja 2007 v Strasbourgu dejal: ”Ne želimo deliti naukov svetu, vendar smo z našo vizijo človeka in našimi vrednotami za druge prepričljivejši, če tudi sami živimo po njih.“
But that was still not suf-cient.
A tudi to mu še vedno ni zadoščalo.
It wanted to share decisionmaking equally with the Council in drawing up Community law and it has largely succeeded: it can amend proposed legislation
Med pripravo zakonodaje Skupnosti si je želel pristojnosti odločanja enakovredno deliti s Svetom, in v tem je v veliki meri uspel: predlagal je lahko
Promotion of fundamental rights inside and human rights outside the EU goes hand in hand.
Spodbujanje temeljnih pravic je v okviru Unije in zunaj nje potekalo hkrati.
Europe has credibility in the world only if it ‘sweeps in front of its door’ and it wants to be beyond reproach in
Evropa je za svet verodostojna le, če tudi sama pomete pred lastnim pragom; želi biti takšna,
RESPECT FOR VALUES INSIDE THE EUROPEAN UNION the ceremony in Lisbon, the three Presidents recognised the symbolic value of demonstrating that the EU’s fundamental values predominated over all other considerations in the building of Europe.
SPOŠTOVANJE VREDNOT ZNOTRAJ UNIJE v Lizboni želeli opozoriti, da je za evropsko izgradnjo v njihovih očeh najpomembnejša predanost temeljnim vrednotam Evropske unije.
Hans-Gert Pöttering said these values ‘form the basis of our European identity ... First and foremost, however, we are a community of values, we put solidarity, freedom and equal rights into practice every day’.
Hans-Gert Pöttering je te vrednote označil za ”jedro evropske identitete“ in nadaljeval: ”smo predvsem skupnost vrednot, vsakodnevno živimo po načelih solidarnosti, svobode in enakih pravic“.
The date was no coincidence because the following day the representatives of the 27 Member States were due to sign the amended Treaty on European Union in Lisbon.
Boj, ki sega daleč v preteklost naslednji dan v Lizboni sedemindvajset držav podpisati spremenjeno pogodbo o Evropski uniji.
Starting with Article 1a, it proclaims recognition of fundamental values as the foundation of the Union.
Ta je že v svojem členu 1a priznavanje temeljnih vrednot razglasila za nosilni element Evropske unije.
Unlike the Constitutional Treaty, which remained at the draft stage after rejection by French and Dutch voters, the Treaty of Lisbon does not incorporate the Charter but it recognises in Article 6 that it has ‘the same legal value as the Treaties’.
V nasprotju z ustavno pogodbo, ki je zaradi zavrnitve francoskih in nizozemskih volivcev ostala v fazi osnutka, lizbonska pogodba ni vključevala Listine, vendar ji je v svojem 6. členu priznala ”enako pravno vrednost, kot jo imajo pogodbe“.
The President of the European Parliament, Hans-Gert Pöttering, the Prime Minister of Portugal, José Sócrates, whose country then held the Presidency of the European Union, and the President of the Commission, José Manuel Durão Barroso, were in the Chamber of the European Parliament for the ocial proclamation of the Charter of Fundamental Rights of the European Union.
Predsednik Evropskega parlamenta Hans-Gert Pöttering, predsednik portugalske vlade José Socrates, katerega država je takrat prevzela predsedovanje Evropski uniji, in predsednik Evropske komisije José Manuel Durão Barroso so želeli v plenarni dvorani Evropskega parlamenta prisostvovati slavnostni razglasitvi Listine o temeljnih pravicah Evropske unije.
By underlining the Charter’s importance, 24 hours before
Da bi dokazali pomen, ki ga pripisujejo Listini, so trije predsedniki, zavedajoč se teže simbolov, 24 ur pred prireditvijo
Parliament has been working for a long time for the
Parlament si je od nekdaj prizadeval, da bi obramba človekovih pravic ohranila prednostno mesto.
Community in 1954 and ran into opposition from France.
V ustanovnih pogodbah nič o temeljnih pravicah
defence of human rights to be given primacy. Its eorts go back to the beginnings of European construction.
10. marca 1953 je skupščina ESPJ, katere naloga je bila pripraviti načrt pogodbe o ustanovitvi evropske politične unije, predlagala, naj se v to pogodbo vključijo določbe iz Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic.
The silence of the founding treaties
Politične unije ni bilo mogoče ločiti od človekovih pravic.
On 10 March 1953 the Common Assembly of the European Coal and Steel Community (ECSC), which had been instructed to draw up a draft treaty creating a European political union, proposed incorporating the provisions of the European Convention on Human Rights in the treaty, as political union could not be separated from human rights.
Vendar ta pogodba ni bila nikoli raticirana; potonila je skupaj z osnutkom ustanovitve Evropske obrambne skupnosti leta 1954, s katerim je bila povezana in ki je trčil ob nasprotovanje Francije.
The Treaties signed in Rome on 25 March 1957, establishing the European Atomic Energy Community (Euratom) and the European Economic Community (EEC) and founding a European Common Market, contained no article relating to fundamental rights.
25. marca 1957 sta bili v Rimu podpisani pogodbi o ustanovitvi Evropske skupnosti za atomsko energijo (Euratom) in Evropske gospodarske skupnosti, katere cilj je bil vzpostavitev skupnega evropskega trga; ti pogodbi ne vsebujeta nobenega člena o temeljnih pravicah.
Their authors saw the Treaties as having a sectoral and primarily economic vocation, which did not justify the inclusion of an essentially political provision.
V duhu njunih sestavljavcev sektorski značaj teh pogodb in naklonjenost predvsem ekonomskim vidikom nista upravičevala uvedbe določbe, ki bi bila predvsem politična.
The Charter of Fundamental Rights is signed by Hans-Gert Pöttering, President of the European Parliament, José Manuel Barroso, President of the Commission, and José Sócrates, President-in-Oce of the Council of the European Union, at a ceremony in Strasbourg.
Predsednik Evropskega parlamenta Hans-Gert Pöttering, predsednik Komisije José Manuel Barroso in predsednik portugalske vlade José Sócrates ob podpisu Listine o temeljnih pravicah na slovesnosti v Strasbourgu
Freedoms’, which was signed in Rome on 4 November 1950.
Postopni napredek držav in vlad deveterice, ko so se sestali v Kopenhagnu, tej deklaraciji pridružili.
A year later the Heads of State and Government of the nine Member States, associated themselves with this declaration when they met in Copenhagen on 7 and 8 April 1978.
Vendar je moralo miniti 20 let, preden je bilo prvič opaziti pomemben napredek. Petega aprila 1977 so Evropski parlament, Svet in Komisija sprejeli skupno deklaracijo, s katero so poudarili pripravljenost, da bodo ”pri izvajanju svojih pristojnosti in izpolnjevanju ciljev Skupnosti spoštovali temeljne pravice, kot izhajajo iz ustave držav članic, in Evropsko konvencijo o varstvu človekovih pravic, podpisano v Rimu 4. novembra 1950“.
The silence of the founding treaties was soon challenged by realities.
Dejavnost Skupnosti, čeprav omejena na gospodarska področja, je hitro sprožila vprašanja, povezana s spoštovanjem človekovih pravic.
Community activity, even when conned to the economic sphere, rapidly raised questions relating to fundamental rights, for example property rights and nondiscrimination in the common agricultural policy and procedural rights in competition policy.
Na primer pravica do lastnine ali nediskriminacija v okviru skupne kmetijske politike ali procesne pravice, kadar je šlo za izvedbo politike konkurenčnosti.
In relations with nonmember countries, even when these were purely economic and commercial, the Community could not totally ignore all references to universal values.
V odnosih s tretjimi državami, tudi če so bili trdno zasidrani v svoje zgolj ekonomske in komercialne okvire, Skupnost tudi ni mogla v celoti zaobiti sklicevanja na univerzalne vrednote.
Nevertheless it was another 20 years before the first signicant step forward. On 5 April 1977 the European Parliament, Council and Commission adopted a joint declaration stressing the importance they attached to respecting ‘in the exercise of their powers and in pursuance of the aims of the European Communities ... fundamental rights, as derived in particular from the constitutions of the Member States and the European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental
Prvega julija 1987 je začela veljati nova pogodba, Enotni evropski akt, v katerega uvodnem delu piše, da so države podpisnice ”odločene skupaj spodbujati demokracijo na osnovi temeljnih pravic, priznanih v ustavah in zakonodaji držav članic, Konvenciji o varstvu človekovi pravic in temeljnih svoboščin ter Evropski socialni listini, še zlasti svobodo, enakost in socialno pravičnost“. Skupnost se je ”še posebej zavzela za uveljavljanje načel demokracije
On 1 July 1987 a new Treaty, the Single European Act, came into force.
Leto pozneje, 7. in 8. aprila 1978, so se voditelji
declaration thus remained a European Parliament resolution with only moral value.
V času medvladne konference1, ki se je pričela decembra 1990 v in spoštovanja prava in človekovih pravic v svojih zunanjih odnosih“.
the fact that it had not been associated with the preparatory work and regretted that the Charter was not binding, something that it had called for on several occasions.
Enotni evropski akt je tako prva pogodba Skupnosti, ki omenja te pojme.
adopted under the impetus of the Italian MEP Altiero Spinelli but which was not accepted by the Council. This declaration was a catalogue of fundamental rights to be respected by the Community institutions.
Hkrati je decembra istega leta med zasedanjem Evropskega sveta v Strasbourgu dvanajsterica z izjemo Velike Britanije sprejela Listino Skupnosti o temeljnih socialnih pravicah delavcev.
During the Intergovernmental Conference1 that opened in the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms and the European Social Charter, notably freedom, equality and social justice’.
Rimu in je privedla do maastrichtske pogodbe, je Parlament storil vse, da bi vlade priznale pravno zavezujoč značaj Deklaracije o temeljnih pravicah in svoboščinah. Zaman.
The Single European Act was the first Community treaty to refer to these concepts.
Ta deklaracija torej ostaja resolucija Evropskega parlamenta in ima le moralno vrednost.
Rome in December 1990 and which resulted in the Treaty of Maastricht, Parliament did everything possible to get the governments to make the Declaration of Fundamental Rights and Freedoms binding.
Novi napredek je bil dosežen z amsterdamsko pogodbo, ki je začela veljati 1. maja 1999.
Article 6 includes the general principle of respect for human rights and fundamental freedoms.
Navdih je našla v Evropski socialni listini in nekaterih konvencijah Mednarodne organizacije dela.
On 12 April 1989 the European Parliament proclaimed the Declaration of Fundamental Rights and Freedoms, in line with its undertaking in the draft Treaty of European Union which it had
Parlament je 22. novembra 1989 obžaloval, da pri delu ni sodeloval in, kot je hotel storiti že večkrat prej, obsodil nezavezujočo naravo listine.
In December of the same year, during the European Council meeting in Strasbourg, 11 Member States (without the United Kingdom), adopted the Charter of the Fundamental Social Rights of Workers.
Dvanajstega aprila 1989 je Evropski parlament razglasil Deklaracijo o temeljnih pravicah in svoboščinah, za katero se je zavzel v osnutku Pogodbe o Evropski uniji, ki ga je bil sprejel na pobudo italijanskega poslanca Altiera Spinellija, vendar je Svet ni sprejel.
It was inspired by the European Social Charter and certain International Labour Organisation conventions.
Ta deklaracija je pravi katalog temeljnih pravic, ki naj bi jih spoštovale institucije Skupnosti.
The Intergovernmental Conference consisted of government representatives who negotiated reform of the treaties.
Medvladna konferenca spremeni sestavo predstavnikov vlad, zadolženih za preoblikovanje pogodb.
Parliament’s role in drawing up the Charter of Fundamental Rights
Ta odločitev je zadostila že davni zahtevi Parlamenta, ki je menil, da je sprejetje takšne listine ena od prednostnih nalog ustavne narave.
MEPs played an important role at the Convention to draw up the Charter.
temeljnih svoboščin.
For the first time in the process of reforming the treaties, MEPs, national MPs, the Commission and personal representatives of the Heads of State worked together to move the EU forward.
Predvidela je sankcije v primeru resnega in ponavljajočega se kršenja teh načel v kateri od držav članic, predvsem pa je oznanila, da bodo morale ta načela spoštovati države kandidatke, če bodo hotele pristopiti k Evropski uniji.
In June 1999, the European Council, meeting in Cologne, moved up a gear by deciding, at Parliament’s request and under the impetus of the German Presidency, to set up a working party to draw up a Charter of Fundamental Rights of the European Union.
Delegacija Evropskega parlamenta na Konvenciji o temeljnih pravicah, ki je začela 17. decembra 1999.
The European Parliament delegation at the Convention for drafting the Charter of Fundamental Rights, which held its first meeting on 17 December 1999.
Junija 1999 je Evropski svet v Kölnu na zahtevo Parlamenta in pobudo nemškega predsedstva pohitel z odločitvijo o sestavi delovne skupine za pripravo Listine o temeljnih pravicah Evropske unije.
It was unanimously agreed that Parliament’s delegation, chaired by Íñigo Méndez de Vigo, played a decisive role
To je bilo prvič, da je bil Evropski parlament tako celovito vključen v dogajanje, ki bi
in the Convention’s work.
lahko privedlo do odločitve na ravni ”ustavne“ ureditve.
The Charter sets out the civic, political, economic and social rights of citizens and of anyone residing on EU territory. Rights are set out in six chapters: Dignity, Freedoms, Equality, Solidarity, Citizens’ Rights and Justice.
Evropskega parlamenta, ki bodo neposredno ali posredno povezovali državljane celotne Unije,“ je izjavila predsednica Parlamenta Nicole Fontaine 7. decembra 2000 v Nici, ko so Evropski parlament, Komisija in Svet Evropske unije uradno razglasili Listino o temeljnih pravicah Evropske unije.
Parliament, Nicole Fontaine, on 7 December 2000 in Nice, during the ocial proclamation of the Charter of Fundamental Rights of the European Union by the European Parliament, the Commission and the Council of the European Union.
in solidarnosti ter na načela demokracije in pravne države“. Listina je združila celoto državljanskih, političnih, ekonomskih in socialnih pravic, pa tudi pravic vsakega posameznika, ki prebiva na ozemlju Unije.
Incorporating the Charter in the Treaties
Te pravice so razvrščene v šest velikih poglavij: Dostojanstvo, Svoboda, Enakost, Solidarnost, Državljanstvo in Pravičnost.
The Presidents of the three institutions sign the Charter of Fundamental Rights in Nice.
Predsedniki treh institucij podpišejo v Nici Listino o temeljnih pravicah.
‘I trust that all the citizens of the Union will understand that from now on ... the Charter will be the law guiding the actions of the Assembly. ...
Po mnenju vseh je imela njegova delegacija, ki ji je predsedoval Íñigo Méndez de Vigo, pri pripravi konvencije odločilno vlogo.
From now on it will be the point of reference for all the Parliament acts which have a direct or indirect bearing on the lives of citizens throughout the Union’.
Stališča Parlamenta so odločilno vplivala na obravnavo najpomembnejših vsebin, kot so zaščita socialnih pravic, enakost moških in žensk, bioetika ter pravica do poroke in družine.
These words were spoken by the President of
Boj za vključitev Listine v pogodbe
In the preamble, the member countries arm they ‘are resolved to share a peaceful future based on common values’.
”Naj vse državljanke in državljani Evropske unije vedo, da bo Listina odslej [...] zakon skupščine. [...]
‘Conscious of its spiritual and moral heritage, the Union is founded on the indivisible, universal values of human dignity, freedom, equality and solidarity; it is based on the principles of democracy and
V uvodnem delu so države članice zatrdile, da želijo ”deliti mirno prihodnost, utemeljeno na skupnih vrednotah“, [...], ”zavedajoč se svoje moralne in duhovne dediščine, se Unija opira na neločljive univerzalne vrednote človekovega dostojanstva, svobode, enakosti
On several occasions in 2000 the European Parliament called for the Charter to be incorporated in the new treaty that was being negotiated, pointing out that, unless it was binding, it would lose some of its eectiveness.
Evropski parlament je večkrat v teku leta 2000 zahteval, naj se Listina vključi v novo pogodbo, o kateri so tekla pogajanja, ob čemer je poudaril, da bo, če
It did not succeed with the Treaty of Nice, concluded in December 2000, but continued to push for incorporation.
D pravice umeščene v osrčje evropskega povezovanja.
It was necessary to go back to the drawing board.
ne bo zavezujoča, izgubila del svoje moči.
A resolution of 23 October 2002 stated that public opinion could not be satised only with proclamation of the Charter and it had to be incorporated into the European Union’s constitutional law.
S pogodbo iz Nice, sklenjeno decembra 2000, mu to ni uspelo, vendar je poskušal to zahtevo še naprej uveljavljati.
This time, the MPs – European and national – were heard.
Tokrat je evropskim in nacionalnim poslancem uspelo.
The Convention to draw up a draft constitutional treaty opened in February 2002.
Februarja 2002 se je začela še ena konvencija, ki ji je bila naložena naloga, da pripravi osnutek ustavne pogodbe.
Its working methods were directly inspired by those that had led to the drawing up of the Charter.
Način dela je neposredno povzemal pristop, uporabljen pri pripravi Listine.
It would also sanction the principle
Trinajstega decembra 2007 je bila podpisana lizbonska pogodba.
The draft constitutional treaty incorporated the Charter.
Nastal je osnutek ustavne pogodbe, ki Listino vključuje.
However, although this treaty was ratied by a majority of Member States, it was rejected
Vendar je ta pogodba, ki jo je potrdila večina držav članic, trčila ob francoske volivce, ki so jo na referendumu 29. maja 2005 zavrnili, enako pa so tri dni pozneje
The United Kingdom and Poland have an opt-out, on the grounds of particular national circumstances.
Z izjemo (opt-out) Velike Britanije in Poljske, ki sta se sklicevali na posebne nacionalne okoliščine.
Proclaiming fundamental rights is not sucient, they must be respected.
učinkovito boriti zunaj EU, če enako ne ravnamo znotraj nje.
beginning of Part I, was held in the European Parliament in order to give formal recognition of the rights of every EU citizen.
Od leta 1993 dalje je odbor pripravljal letno poročilo o spoštovanju temeljnih pravic v Evropski uniji.
Parliament is the citizens’ direct representative.
Od leta 2000 uporablja Listino kot delovni okvir.
Parliament alerts the Member States, the EU institutions, the nongovernmental organisations and civil society when fundamental rights are breached.
Razglašati temeljne pravice ni dovolj, treba jih je tudi spoštovati.
B. The Agency for Fundamental Rights
Prav z namenom, da bi bilo uradno priznanje pravic, ki pripadajo slehernemu evropskemu državljanu, čim bolj slavnostno, je omenjena prireditev dne 12. decembra 2007 potekala v Evropskem parlamentu.
The Committee on Civil Liberties, Justice and Home Aairs began its work in Parliament in 1992.
Parlament bdi nad spoštovanjem državljanskih pravic
Its powers cover the whole range of citizens’ rights in the EU: fundamental rights, citizenship, discrimination, personal data protection, etc.
Kadar so dejansko kršene človekove pravice, Parlament preko svojih stališč na to opozori države članice, institucije Unije, nevladne organizacije in civilno družbo.
Each annual report contains recommendations for the Member States’ institutions and an account of action taken on previous reports.
Vsako letno poročilo vsebuje priporočila institucijam in državam članicam, pa tudi potek dogodkov, ki so sledili prejšnjim poročilom.
It began drawing up an annual report on respect for fundamental rights in the European Union in 1993.
Leta 1992 je bil v Parlamentu ustanovljen odbor za državljanske svoboščine, pravosodje in notranje zadeve.
The Charter has provided the working framework since 2000.
Njegove pristojnosti so zajemale vse dejavnosti, povezane z državljani EU: državljanstvo, temeljne pravice, diskriminacijo, varstvo osebnih podatkov itd.
The European Parliament is convinced that breaches of human rights can be eectively combated outside the EU only if they are tackled inside the EU.
Če bi neki državi članici Unije zaradi očitnega kršenja
Parliament’s eorts to obtain a fundamental rights agency provided for in the Treaties, and inform the Council that sanctions might be envisaged.
D in ksenofobije in ga spremeniti v Agencijo za temeljne pravice.
The scale and diversity of the cases required the creation of an independent specialised body, something that Parliament supported.
Začela so se pogajanja med svetom ministrov in Parlamentom. Njihovi sklepi so v več vidikih upoštevali voljo Parlamenta: človekovih pravic pretila huda kriza, bi lahko Parlament na podlagi letnih poročil nadzoroval vzpostavitev sistema za hitro obveščanje, ki je predviden v pogodbah, in predlagal Svetu, naj razmisli o morebitnih sankcijah.
–Strengthening of the agency’s legitimacy and independence, particularly its Scientic Council
Parlament želi ustanovitev agencije, ki bi bila odgovorna za spoštovanje temeljnih pravic
Beyond these possible extreme events, Parliament moves legislation forward and watches over fundamental rights.
–okrepitev legitimnosti in neodvisnosti agencije, zlasti njenega znanstvenega sveta,
–Parliament’s involvement in dening the Agency’s mandate and structure.
–udeležba Parlamenta pri oblikovanju mandata agencije in njene strukture,
One was against the directive on family reunication, the other was on forwarding personal data on air passengers to the USA.
Za opravljanje te nadzorne naloge je bilo treba zaradi obsežnosti in raznolikosti zadev vzpostaviti specializirano neodvisno instanco. Zanjo si je prizadeval Parlament, Evropski svet pa se mu je pridružil.
The European Council came to share this view and on 13 December 2003 it decided to extend the mandate of the European Monitoring Centre on Racism and Xenophobia (EUMC) to make it an Agency for Fundamental Rights.
Trinajstega decembra 2003 se je odločil razširiti mandat Evropskega centra za spremljanje rasizma
–Ensuring the best possible working procedures, in particular by close cooperation with the Council of Europe and national bodies.
Če ne gre za izjemne razmere, Parlament spodbuja razvoj zakonodaje in skrbi za spoštovanje temeljnih pravic.