natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The European Union tried unsuccessfullyto broker a political solution to the crisis.
Evropska unijaje poskusila in neuspešno posredovala politično rešitev za to krizo.
As the EU had no military force ofits own, its member countries couldonly intervene as part of UN and Natoforces which were later sent to theregion.
Ker EUni imela lastne vojaške sile, so lahkonjene države članice posredovale lekot del sil ZN in Nato, ki so bile kasneje poslane v to regijo.
Action against landmines
Ukrepanje proti kopenskim minam
In December 1997, in the Canadian capital of Ottawa, 122 nations signed the Mine Ban Treaty. It bansthe use, production, transfer and stockpiling of antipersonnel landmines and became binding internationallaw on 1 March 1999.
Decembra 1997 je 122 držav v kanadskem glavnem mestu Ottawa podpisalo Pogodbo o prepovedi min.Le-ta prepoveduje uporabo, proizvodnjo, prenos in kopičenje zalog protipehotnih min in je 1. marca 1999postala del obvezujočega mednarodnega prava.
International anti-mine action helps to promote global peace and stability and lessen human suffering inmine-affected regions.
Mednarodno ukrepanje proti minam pomaga pospeševati globalni mir in stabilnost in zmanjševati človeško trpljenje v regijah, prizadetih zaradi min.
It continues to be a top priority for the European Union, which contributed 40 million to this effort in the years 2000-2002 alone.
Ostaja najvišja prednostna naloga za Evropsko unijo, kije v ta namen samo v letih 2000–2002 prispevala 40 milijonov eurov.
The lessons of this experience were notlost.
Lekcije te izkušnje niso bile zaman. V1990-ih je EU v luči Balkanskih vojn inkonfliktov v Afriki ustanovila evropskovarnostno in obrambno politiko(EVOP) v celotnem okviru SZVP.
Under the ESDP, military or policeforces can be sent to areas of crisis tocarry out humanitarian operations,peacekeeping, crisis management andeven peacemaking. Military action iscarried out by an EU rapid reactionforce, separate from Nato but withaccess to Nato resources.
V skladu z EVOP so vojaške ali policijske sile lahko poslane na krizna območja, da bi izvajale humanitarneoperacije, ohranjanje miru, krizni management in celo vzpostavljanje miru.Vojaško akcijo izvrši posebna enota zahitro posredovanje, ki je ločena od Nata, a ima dostop do njegovih virov.
The first missions carried out under the ESDP were in former Yugoslavia, thescene of earlier EU frustrations. An EUpolice mission replaced a taskforce of UN police officers in Bosnia and Herzegovina in January 2003, while an EUmilitary force took over from Nato inthe former Yugoslav Republic of Macedonia three months later.
Prve misije, izvršene v skladu z EVOP,so bile v nekdanji Jugoslaviji, na prizorišču, kjer je EU poprej spodletelo.Policijska misija EU je januarja 2003nadomestila delovno skupino policistov ZN v Bosni in Hercegovini, tri mesece kasneje pa je vojaška sila EUprevzela naloge Nata v Nekdanji jugoslovanski republiki Makedoniji.
Attempts have been made over theyears to streamline the way CFSP decisions are taken.
Z leti se poskuša racionalizirati načinsprejemanja odločitev SZVP.
But key decisions stillrequire a unanimous vote – hard whenthere were 15 EU members, and now
Vendarključne odločitve še vedno zahtevajosoglasno sprejet sklep — kar je bilo
The EU now has the capacity to deploymilitary peacekeepers.
EU ima sedajzmožnost odpošiljatimirovne čete.
A worldplayer even more difficult with 25.
Svetovni igralec težko s 15 članicami EU in je sedaj s25 še težje.
Despitetheir commitment to the CFSP, membergovernments sometimes find it hard tochange their own national policy in thename of EU solidarity.
Vlade držav članic kljubsvoji obvezanosti SZVP včasih težkospremenijo svojo lastno nacionalnopolitiko v imenu solidarnosti EU.
Just how difficult this can be was illustrated by thedeep divisions among EU memberstates in spring 2003 over whether the UN Security Council should authorisethe US-led war against Iraq.
Težavnost tega je bila očitna, ko so se spomladi leta 2003 pojavila velika razhajanja med državami članicami EU otem, ali naj Varnostni svet ZN odobrivojno ZDA proti Iraku.
At a summit meeting in December2003, EU leaders adopted a Europeansecurity strategy.
Na srečanju na vrhu decembra 2003so voditelji EU sprejeli evropsko varnostno strategijo.
This recognises thatcitizens in Europe and elsewhere facepotential threats from terrorism, thespread of weapons of mass destructionand illegal immigration.
Leta priznava, dase državljani v Evropi in drugje soočajo s potencialnimi grožnjami terorizma,širjenjem orožja množičnega uničenjain ilegalnimi priseljevanji.
Each kind ofthreat needs an appropriate response,often requiring international cooperation.
Vsaka vrstagrožnje potrebuje ustrezen odziv, kipogosto zahteva mednarodno sodelovanje.
Prevention is better than cure
Preprečitev je boljša kot zdravljenje
Violent conflicts take an unacceptable toll in terms of human suffering, destruction and wasted resources.During the 1990s, seven violent conflicts around the globe cost the international community 200 billion that could otherwise have been used for peaceful purposes.
Nasilni spopadi terjajo nesprejemljive žrtve v smislu človeškega trpljenja, uničenja in razdejanih virov. Vletih 1990 je sedem nasilnih spopadov po svetu stalo mednarodno skupnost 200 milijard eurov, ki bi sesicer uporabili za miroljubne namene.
This is why the European Union is determined to act more effectively to prevent conflicts from happening in the first place.
Zato je Evropska unija odločena delovati bolj učinkovito, predvsemda bi preprečila pojavljanje konfliktov že od samega začetka.
The EU already uses a wide range of traditional tools, including technical and financial assistance to developing countries, economic cooperation and trade relations, humanitarian aid, social and environmentalpolicies as well as diplomatic instruments like political dialogue and mediation.
EU že uporablja široko paleto tradicionalnih orodij, vključno s tehnično in finančno pomočjo državam vrazvoju, gospodarskim sodelovanjem in trgovinskimi odnosi, humanitarno pomočjo, socialnimi inokoljskimi politikami, pa tudi diplomatskimi sredstvi kot npr. političnim dialogom in mediacijo.
But it also employs newtools provided by the ESDP such as gathering information and monitoring international agreements to anticipate potential conflicts.
Uporablja pa tudi nova orodja, ki jih zagotavlja EVOP, kot je npr. zbiranje informacij in spremljanje mednarodnihsporazumov, da lahko predvidi potencialne konflikte.
In a world where power no longer necessarily means security, the EU must be able to respond swiftly tospecific situations as they arise – and with the right mix of instruments.
V svetu, kjer moč ne pomeni več nujno tudi varnosti, mora biti EU sposobna hitrega odzivanja na specifične situacije, takoj ko se pojavijo — in s pravo kombinacijo sredstev.
Trade benefits for all economic benefits to all, including thedeveloping countries, provided appropriate rules are adopted at the multilateral level and efforts are made tointegrate developing countries in worldtrade.
Prednosti trgovine za vse darske koristi za vse, vključno z državami v razvoju pod pogojem, da sosprejeta ustrezna pravila na multilateralni ravni in ob prizadevanju integrirati države v razvoju v svetovno trgovino.
The European Union is the world’sbiggest trader, accounting for 20% ofglobal imports and exports.
Evropska unija je z 20 % globalnihuvozov in izvozov največji trgovec nasvetu.
Open tradeamong its members underpinned thelaunch of the EU nearly 50 years agoand has brought growing prosperity toall its member states.
Odprta trgovina med njenimičlanicami je podprla začetek EU predskoraj 50 leti in ustvarila naraščajočoblaginjo za vse države članice.
The Union therefore takes a lead in efforts to open upworld trade for the benefit of rich andpoor countries alike.
Unijazaradi tega prevzema vodilno mesto vprizadevanju za odprtje svetovne trgovine tako za bogate kot za revne države.
Increased trade is likely to boost worldgrowth to everybody’s advantage.
Povečana trgovina bo verjetno pospešila svetovno rast, kar bo koristilo vsakomur.
Itbrings consumers a wider range ofproducts to choose from.
Potrošnikom daje na izbiro širši spekter proizvodov.
Competitionbetween imports and local productslowers prices and raises quality.
Konkurencamed uvozi in lokalnimi proizvodi nižacene in dviga kvaliteto. EU verjame, dalahko globalizacija doprinese gospo-
That is why the European Union isnegotiating with its partners to openup trade in both goods and services.The EU seeks to help developing countries by giving them better access to itsmarket in the short term, while allowing them more time to open their ownmarkets to European products.
Prav zato se Evropska unija pogaja ssvojimi partnerji o odprtju trgovine tako blaga kot tudi storitev. EU si prizadeva pomagati državam v razvoju tako, da jim omogoča boljši dostop donjenega trga kratkoročno, medtem kojim dopušča več časa za odprtje njihovih lastnih trgov za Evropske proizvode.
At thesame time, the EU is reforming its agricultural policy – and this too will benefit developing countries.
Obenem EU reformira svojokmetijsko politiko — kar bo ravno tako v korist državam v razvoju.
African, Caribbean and Pacific countries have a special relationship with the European Union.
Afriške, karibske in pacifiškedržave imajo poseben odnos z Evropsko unijo.
A team player agreements with individual countriesand regions across the world.
Timski igralec žo bilateralnih trgovinskih sporazumovs posameznimi državami in regijamipo svetu.
Theenlargement of the EU from 15 to 25members in 2004 gives it addedweight as a trading partner, particularlywith its neighbours in eastern Europeand the Mediterranean basin.
Povečanje EU s 15 na 25članic v letu 2004 ji daje dodatno težo kot trgovinski partnerki, še posebejz njenimi sosedami v vzhodni Evropiin sredozemskem prostoru.
The EU’s trade policy is closely linkedto its development policy.
Trgovinska politika EU je tesneje povezana z njeno razvojno politiko.
The twocome together as the Union assumesits share of responsibility to help developing countries fight poverty and integrate into the global economy.
Obese združita, ko Unija prevzame svojdelež odgovornosti za pomoč državam v razvoju pri spopadu z revščinoin za integracijo v globalno gospodarstvo.
A team sport needs a level playingfield, rules that all teams accept and areferee to ensure fair play.
Timski šport potrebuje izenačenoigrišče, pravila, ki jih sprejmejo vsi timi, ter sodnika za zagotovitev poštene igre.
This is whythe EU is a firm supporter of the World Trade Organisation (WTO), which laysdown a set of rules to help open upglobal trade and ensure fair treatmentfor all participants.
Zato EU trdno podpira Svetovno trgovinsko organizacijo (STO), kidoloča vrsto pravil, da bi pomagalaodpreti globalno trgovino in zagotovila pošteno obravnavo za vse udeležence.
Despite a perceivedneed for improvement, this systemoffers a degree of legal certainty andtransparency in the conduct of international trade.
Kljub očitni potrebi po izboljšanju ponuja ta sistem položajpravne varnosti in transparentnosti privodenju mednarodne trgovine.
The WTO also providesa dispute settlement procedure whendirect disputes arise between two ormore trading partners.
STOdoloča tudi postopek reševanja sporov, ko ti nastanejo neposredno meddvema ali več trgovskimi partnerji.
The EU has become a key player in thesuccessive rounds of multilateral negotiations aimed at opening up worldtrade.
EU je postala ključni igralec v sukcesivnih krogih multilateralnih pogajanj,katerih namen je odpiranje svetovnetrgovine.
It attaches particular importanceto the current round, known as the‘Doha development round’, which waslaunched in 2001.
Posebno pozornost pripisuje trenutnemu krogu, znanemu kot„Razvojna agenda iz Dohe“, ki se jezačel leta 2001.
The aim is to removeobstacles to open trade, particularly tobenefit developing countries.
Cilj je odpraviti ovirena poti k odprti trgovini, še posebej vkorist državam v razvoju.
It has long recognised that trade canboost the economic growth and productive capacities of poor nations.
Že dolgo priznava, da lahko trgovinadvigne gospodarsko rast in proizvodne zmogljivosti revnih narodov.
Asearly as 1971, under its ‘generalisedsystem of preferences’ (GSP), the EUbegan reducing or removing tariffs andquotas on its imports from developingcountries.
Že leta 1971 je EU v skladu s svojim „sistemom splošnih preferencialov“ (SSP)pričela nižati ali odpravljati tarife inkvote na svoje uvoze iz držav v razvoju.
Furthermore, through its‘Everything but arms’ initiativelaunched in 2001, the Union grants the49 least-developed countries freeaccess to the EU market for all theirproducts, except weapons.
Nadalje Unija s svojo pobudo „Vserazen orožja“, ki se je pričela leta2001, omogoča 49 najmanj razvitimdržavam brezplačen dostop na trg EUza vse proizvode, razen orožja.
More to trade than Doha
Več kot Doha
The special trade and aid relationshipbetween the Union and its 78 partnersin Africa, the Caribbean and the Pacific(the ACP group) dates from 1975 andis considered a model for how richcountries can help poorer ones.
Trgovinska pravila so multilateralna,sama trgovina pa je bilateralna — medkupci in prodajalci, izvozniki in uvozniki. Zato je Evropska unija razvila mre-
Trade rules are multilateral, but tradeitself is bilateral – between buyers andsellers, exporters and importers. This iswhy the European Union has developed a network of bilateral trade
Poseben trgovinski odnos in odnospomoči med Unijo in njenimi 78 partnerji v Afriki, Karibih in Pacifiku (skupina AKP) sta iz leta 1975 in služita kotmodel, kako lahko bogate države pomagajo revnejšim.
Eradicating poverty throughsustainable development develop and strengthen their externaltrade and so take advantage of globalisation.
Izkoreninjanje revščine s pomočjo trajnostnega razvoja jem boljšega dostopa na trg EU. To najbi jim omogočilo razviti in okrepiti njihovo zunanjo trgovino in tako izkoristiti globalizacijo.
About half the money spent to helppoor countries comes from the European Union or its individual memberstates, making the EU the world’sbiggest aid donor.
Približno polovica denarja, porabljenega za pomoč revnim državam, prihaja iz Evropske unije ali njenih posameznih držav članic, kar postavlja EUna mesto največje svetovne donatorke pomoči.
But developmentassistance is not just about providingclean water and surfaced roads, important though those are.
Vendar pri razvojni pomoči ne gre le za zagotavljanje čiste vode in asfaltiranih cest, čeravno je topomembno.
It is also abouthelping the developing countriesimprove their trade performance bygiving them better access to the EUmarket. This should enable them to
Gre tudi za pomoč državam v razvoju pri izboljševanju njihove trgovinske dejavnosti z omogočan-
Not all have succeeded in doing this.Although the African, Caribbean and Pacific (ACP) countries have a specialrelationship with the European Union,their share of EU markets has continued to fall, and they have becomeincreasingly marginalised in worldtrade.
Ni pa tega uspelo narediti vsem. Čeprav imajo afriške, karibske in pacifiške države (AKP) poseben odnos z Evropsko unijo, se njihov delež trgov v EU še vedno niža in postale so še boljmarginalizirane v svetovni trgovini.
Water for life
Voda za življenje
Access to water and a fair sharing of trans-frontier water resources are major issues in all regions of the worldand will be among the biggest development challenges of the 21st century.
Dostop do vode in pravična delitev čezmejnih vodnih virov sta poglavitni vprašanji v vseh regijah sveta inbosta med največjimi razvojnimi izzivi 21. stoletja.
The EU’s Water for Life initiative, launched in 2002, seeks to bring safe water and sanitation to the world’s poorest regions, particularlyin Africa but also in the Caucasus and central Asia, the Mediterranean and Latin America.
Pobuda EU Voda za življenje, ki se je začela leta 2002,si prizadeva za zagotovitev varne vode in sanitarno-zdravstvenih ukrepov v najrevnejših regijah sveta, šeposebej v Afriki, pa tudi na Kavkazu in v centralni Aziji, Sredozemlju ter v Latinski Ameriki.
The European Unionhas made one billion euro available to finance this initiative.
Evropska unija je za financiranje te pobude dala na razpolago eno milijardo eurov.
A worldplayer
Svetovni igralec pretaka preko institucij EU.
This is why the EU’s development strategy also focuses on helping poor countries improve their infrastructures,develop their productive potential andmake their public administration andinstitutions more efficient.
Čeprav so članice EU kot tudi druge industrializirane države sprejele cilj, dabodo vsako leto porabile 0,7 % svojega BNP za pomoč, so ta cilj doseglele Danska, Luksemburg, Nizozemskain Švedska. Druge so obljubile, da jihbodo dohitele.
This is essential inenabling countries to integrate into theglobal economy and achieve sustainable growth and development.
Povprečje v EU kot celoti je za 0,34 % višje od povprečja v Združenih državah ali na Japonskem.
Although EU members, likeother industrialised countries, haveaccepted a target of spending 0.7% oftheir GNP on aid each year, only Denmark, Luxembourg, the Netherlandsand Sweden have reached this target.The others have pledged to catch up.The average for the EU as a whole is0.34%, higher than the United Statesor Japan.
S to podporobodo nekatere sposobne zagrabititržne priložnosti in si zagotoviti več tujih investicij z namenom razširitve svoje gospodarske osnove. To je bistvenega pomena pri omogočanjudržavam, da se integrirajo v globalnogospodarstvo in dosežejo trajnostnorast in razvoj.
The ultimate objective of EU policy isto give people in less advanced countries control over their own development.
Končni cilj politike EU je predati ljudem v manj naprednih državah nadzor nad lastnim razvojem.
This is why EU priorities are toattack the sources of their vulnerability: ensuring better food and cleanwater; improving access to education,healthcare, employment, land andsocial services; providing better infrastructure and a better environment.
Zato soprednostne naloge EU usmerjene kboju proti izvorom njihove ranljivosti:zagotavljanje boljše hrane in čiste vode; izboljšanje dostopa do izobrazbe,zdravstvene oskrbe, zaposlitve, nepremičninskih in socialnih storitev; zagotavljanje boljše infrastrukture inboljšega okolja.
EUinitiatives also aim at eradicating diseases and providing access to cheapmedicines to combat scourges like HIV/AIDS.
Namen pobud EU jetudi izkoreninjenje bolezni in zagotavljanje dostopa do cenovno dostopnihzdravil za spopadanje z nadlogami,kot je HIV/AIDS.
The EU also seeks to cut thedebt burden on poor countries.
EU si prizadeva tudiza zmanjšanje bremena dolga revnihdržav.
More specifically, the Union is combining trade and aid in a new way in thenext generation of ‘economic partnership agreements’, currently being negotiated with the ACP countries and dueto be in place by 2008.
Natančneje, Unija na nov način združuje trgovino in pomoč v naslednji generaciji „gospodarskih partnerskihsporazumov“, o katerih trenutno potekajo pogajanja z državami AKP in kinaj bi bili pripravljeni do leta 2008.
The idea is tohelp the ACP countries integrate withtheir regional neighbours as a steptowards global integration, and to helpthem build institutional capacities andapply principles of good governance.At the same time, the EU will continueto open its markets to products fromthe ACP group, and other developingcountries.
Namen je pomagati državam AKP pri integraciji z njihovimi regionalnimi sosedami, kar bi pomenilo korak naprej hglobalni integraciji, ter jim pomagatipri vzpostavitvi institucionalnihzmogljivosti in uporabljanju načeladobrega vladanja. Obenem pa bo EUnadaljevala z odpiranjem svojih trgovza proizvode iz skupine AKP in drugihdržav v razvoju.
The European Union and its membercountries pay out more than 30 billion a year in official aid to developingcountries, of which about 6 billion is
Evropska unija in njene države članiceizplačujejo državam v razvoju več kot30 milijard eurov letno v obliki uradnepomoči, od tega se okoli 6 milijard
Recognising that peace is a basic condition for sustainable development, the Union agreed in 2004 to set up a250 million fund called the ‘Peacefacility’, to support African peacekeeping and conflict prevention operations.
Z zavestjo, da je mir temeljni pogoj zatrajnostni razvoj, se je Unija v letu2004 strinjala tudi z ustanovitvijo sklada 250 milijonov eurov, imenovanega„Sredstva za mir“, da bi podprla afriško ohranjanje miru in operacije za preprečevanje konfliktov.
Tajikistan in central Asia, Nepal, Sri Lanka and Central America.
Unija posega tudi po lastnih izkušnjahpri pomoči ljudem, da se pripravijo namožne katastrofe v državah in regijahz visoko stopnjo tveganja in možnosti potresov, orkanov, poplav ali suš.
The Union also draws on its experienceto help people prepare for possible disasters in high-risk countries andregions prone to earthquakes, hurricanes, floods or drought.
Podobe naravnih katastrof ali katastrof,ki jih povzroči človek, se dejansko vsakteden pojavljajo na naših televizijskihekranih in časopisnih naslovnicah. Evropska unija je v centru mreže, katerevloga je zmanjševati človeško trpljenje, ki ga te katastrofe povzročajo.
EU humanitarianaid is unconditional; the aim is to gethelp to victims as quickly as possibleirrespective of race, religion or thepolitical convictions of their government.
Humanitarna pomoč EU je brezpogojna;namen je čimprejšnja pomoč žrtvamne glede na raso, religijo ali političnaprepričanja njihovih vlad.
The EU is active in all trouble spotsincluding Iraq, Afghanistan, the Palestinian Territories, and several parts of Africa.
EU vodi svoje odrešilno financiranjepreko svojega Urada za humanitarnopomoč (ECHO).
Its relief work is global, oftentaking place in ‘forgotten’ crisis areasignored by the cameras of the worldmedia.
Od njegove ustanovitve leta 1992 se je ECHO z resnimikrizami soočil v več kot 100 državahpo svetu ter žrtvam v najkrajšem možnem času dostavil osnovno opremo inzaloge prve pomoči.
These have included the northern Caucasus (especially Chechnya),
ECHO iz svojega proračuna z več kot 500 milijonieurov letno financira tudi medicinskeskupine, strokovnjake za odstranjevanje min, transportno in logističnopodporo.
The EU channels its relief fundingthrough its Humanitarian Aid Office(ECHO).
EU je aktivna na vseh nemirnih žariščih, vključno z Irakom, Afganistanom,palestinskimi teritoriji in večimi deli Afrike.
Since it was set up in 1992,ECHO has confronted serious crises inmore than 100 countries around theworld, getting essential equipment andemergency supplies to the victims asquickly as possible.
Njeno odrešilno delo je globalnoin se pogosto odvija na „pozabljenih“kriznih območjih, ki so jih kamere svetovnih medijev prezrle.
From its budget ofmore than 500 million a year, ECHOalso funds medical teams, mine-clear-ance experts, transport and logisticalsupport.
Ta vključujejoseverni Kavkaz (še posebej Čečenijo),Tadžikistan v centralni Aziji, Nepal, Šri Lanko in Srednjo Ameriko.
Disaster victims in need ofshelter receive emergency aidfrom the EU.
Žrtve nesreč, ki potrebujejozatočišče, prejemajo iz EUpomoč za nepričakovanedogodke.
ECHO does not have the resources todo all this work itself.
ECHO nima dovolj virov, da bi vse delo opravil sam.
It therefore worksclosely with humanitarian partners –non-governmental organisations, UNspecialised agencies and the Red
Zato dela v tesni povezavi s humanitarnimi partnerji — nevladnimi organizacijami, specializiranimi agencijami ZN in gibanji Rdečega križa/Rdečega polmeseca — da lahko dostavlja hrano in opremo, zagotavlja reševalne time, gradi bolnice naobmočjih izrednih razmer in nameščazačasne komunikacijske sisteme.
Acting together in the world
Skupno ukrepanje v svetu