natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In 2007, two Member States, Malta and Austria, as well as Norway, are due to adopt new drug strategies, while the Czech Republic, Estonia, France and Hungary will implement new action plans.
Dve državi članici, Malta in Avstrija, ter Norveška bodo leta 2007 sprejele nove strategije boja proti drogam, Češka, Estonija, Francija in Madžarska pa bodo izvedle nove akcijske načrte.
In this chapter, drug policies in the EU as a whole and in individual Member States, as well as the relationship between these two levels of policymaking, are described.
V tem poglavju so opisane politike EU kot celote in politike posameznih držav članic v zvezi z drogami ter povezave med tema ravnema oblikovanja politik.
A data collection exercise brought forward by the EMCDDA in the reporting period permits an overview of current national drug strategies and institutional frameworks across Europe.
Center je z zbiranjem podatkov, opravljenim v poročevalnem obdobju, omogočil pregled trenutnih nacionalnih strategij boja proti drogam in institucionalnih okvirov po Evropi.
Estimating the cost of drugs to society is discussed in a section on drug-related public expenditure.
Ocenjevanje stroškov, ki jih ima družba zaradi drog, je obravnavano v razdelku o javnih izdatkih za boj proti drogam.
Based on data on national public expenditure reported by Member States, a first approximation is made of the total amount spent by European governments on the drugs phenomenon.
Na podlagi podatkov o nacionalnih javnih izdatkih, ki so jih sporočile države članice, je izračunan prvi približek celotnega zneska, ki so ga evropske vlade porabile zaradi fenomena drog.
Legislative changes focusing on supply reduction and on legal approaches to drug testing are described in a section on recent changes in national laws.
Zakonodajne spremembe, osredotočene na zmanjševanje ponudbe in pravne pristope k testiranju uživanja drog, so opisane v razdelku o zadnjih spremembah nacionalnih zakonodaj.
An overview of the latest statistics on drug law offences and trends in offences involving opioids and cannabis are presented in a section on drug-related crime.
Pregled najnovejših statistik o kršitvah zakonov o drogah in trendi kaznivih dejanj, ki vključujejo opioide in konopljo, so predstavljeni v poglavju o kriminalu, povezanem z drogo.
The chapter concludes with a section on drug-related research in Europe.
Poglavje se zaključi z razdelkom o raziskavah v zvezi z drogami v Evropi.
General situation and new developments
Splošno stanje in nove razvojne spremembe
In early 2007, all EU Member States, except Italy, Malta and Austria, had a national drug strategy, sometimes accompanied by an action plan.
Na začetku leta 2007 so imele vse države članice EU, razen Italije, Malte in Avstrije, nacionalne strategije boja proti drogam, nekatere pa tudi akcijske načrte.
At that time, a total of more than 35 different national drug planning documents were in force in Europe, covering a time period ranging from as little as two years (Czech action plan) to more than 10 years (Dutch national drug strategy).
V tem obdobju je bilo v Evropi skupaj veljavnih več kot 35 različnih nacionalnih načrtovalnih dokumentov za boj proti drogam, ki so pokrivali obdobja od dveh let (češki akcijski načrt) do več kot deset let (nizozemska nacionalna strategija boja proti drogam).
Reducing drug use in general and problem drug use in particular is a key objective of the national drug strategies and action plans of all EU Member States, candidate countries and Norway.
Ključni cilj nacionalnih strategij in akcijskih načrtov za boj proti drogam vseh držav članic EU, držav kandidatk in Norveške je zmanjšati uživanje drog na splošno, še zlasti pa problematično uživanje drog.
The objective of preventing and reducing the individual and collective harm resulting from the use of drugs is also shared by all countries.
Skupen cilj vseh držav je tudi preprečevati in zmanjšati individualno in kolektivno škodo zaradi uživanja drog.
Another common feature is the ‘comprehensive’ approach, whereby interventions aimed at drug supply reduction and those aimed at drug demand reduction are linked.
Poleg tega jim je skupen „celovit“ pristop, pri katerem so intervencije za zmanjševanje ponudbe drog in intervencije za zmanjševanje povpraševanja po drogah povezane.
The ‘balanced’ approach, which aims to give priority both to supply reduction and to demand reduction, is also very widespread.
Zelo je razširjen tudi „uravnotežen“ pristop, katerega prednostni cilj je zmanjševati ponudbo in povpraševanje.
All these elements are also part of the EU drugs strategy.
Vsi ti elementi so del strategije EU na področju drog.
A noticeable trend in recent years has been the shift from a single national planning document to the adoption of two complementary instruments: a strategic framework and an action plan.
V zadnjih letih je bil opazen trend prehoda z enega nacionalnega načrtovalnega dokumenta na sprejetje dveh dopolnilnih instrumentov: strateškega okvira in akcijskega načrta.
This approach, which allows a better conceptualisation of short-, mid- and long-term objectives, is now used in almost half of EU Member States, and is even more common in those that joined the EU in 2004 and 2007: eight of these 12 countries have both a drug strategy and an action plan.
Ta pristop, ki omogoča boljše opredeljevanje kratko-, srednje- in dolgoročnih ciljev, se zdaj uporablja v skoraj polovici držav članic EU ter je še pogostejši v državah, ki so se EU pridružile v letih 2004 in 2007: osem od teh 12 držav ima strategijo boja proti drogam in akcijski načrt.
The policy of combining a drug strategy with action plans facilitates more detailed definitions of objectives, actions, responsibilities and deadlines.
Politika združevanja strategij boja proti drogam z akcijskimi načrti omogoča podrobnejše opredeljevanje ciljev, ukrepov, pristojnosti in rokov.
Some countries, for example
Nekatere države, na primer Ciper,
The range of psychoactive substances included in national drug strategies is an area in which notable differences are found among European countries.
Razpon psihoaktivnih snovi, vključenih v nacionalne strategije boja proti drogam, je področje, na katerem se evropske države precej razlikujejo.
This can be seen in the new documents adopted in 2006.
To je razvidno iz novih dokumentov, sprejetih leta 2006.
Of these, two mainly address illicit drugs (Poland, Portugal), albeit with some links between the drug and the alcohol/tobacco strategies, two address both illicit drugs and alcohol (Greece, Northern Ireland in the United Kingdom) and one (Turkey) addresses all addictive substances.
Dva od teh dokumentov obravnavata predvsem prepovedane droge (Poljska, Portugalska), čeprav vključujeta tudi nekatere povezave med strategijami na področju drog in strategijami na področju alkohola/tobaka, dva obravnavata prepovedane droge in alkohol (Grčija, Severna Irska v Združenem kraljestvu), eden (Turčija) pa obravnava vse snovi, ki povzročajo odvisnost.
In addition, Sweden has simultaneously adopted two interlinked action plans,
Poleg tega je Švedska hkrati sprejela dva povezana akcijska
Chapter 1: Policies and laws
Poglavje 1: Politike in zakoni načrta, enega za alkohol in drugega za prepovedane droge.
one for alcohol and one for illicit drugs.
V nekaterih državah (npr.
Moves towards the integration of licit and illicit drugs policies have been evident in some countries for several years (e.g. Germany,
Nemčiji in Franciji) so že več let opazna prizadevanja za združitev politik boja proti
The scope of future drug strategies and their possible integration with other public health strategies is likely to remain an important theme during the coming years.
Področje uporabe prihodnjih strategij boja proti drogam in njihovo združevanje z drugimi strategijami na področju javnega zdravstva bo najbrž pomembna tema tudi v prihodnjih letih.
to know if their policies are implemented and if the expected outcomes are achieved.
v Evropi standardni.
In two Member States (Belgium, Slovenia), the scope of the evaluation has been limited to a number of selected projects.
Naslednji korak – razvoj vrednotenja rezultatov in učinka – je še vedno na začetku in prihodnja ocena učinka akcijskega načrta EU na področju drog 2005–2008, v zvezi s katero je Evropska komisija naročila izdelavo študije za oblikovanje metodologije, bi lahko postala zgled.
In most other countries, and at EU level, the implementation of the actions set out in the national drug strategy is systematically monitored.
Dejavnosti potekajo tudi pri razvoju indeksov za ocenjevanje učinka nacionalnih strategij boja proti drogam ali splošnega stanja na področju drog.
This enables progress reviews to be carried out, the findings of which may be used to improve or renew existing drug strategies or action plans.
Združeno kraljestvo ter Urad za droge in kriminal pri Združenih narodih (UNODC) sta zelo prizadevna na tem področju.
National drug strategies and action plans generally include interventions in the areas of prevention, treatment and rehabilitation, harm reduction and supply reduction.
Nacionalne strategije in akcijski načrti za boj proti drogam na splošno vključujejo intervencije na področjih preprečevanja, zdravljenja in rehabilitacije ter zmanjševanja škode in zmanjševanja ponudbe. Med državami pa se razlikujeta
The extent of the different interventions and the importance given
Indeksi politik na področju drog
2 to each of them varies, however, between countries (
2 obseg različnih intervencij in pomen, ki jim ga pripisujejo (
Global evaluations, covering process, output, outcome and impact, are less frequent in Europe.
Indeks škode zaradi drog (drug harm index, DHI), izdelan v Združenem kraljestvu, je namenjen ocenjevanju družbenih stroškov škode zaradi problematičnega uživanja katere koli prepovedane droge.
Some countries (Estonia, Greece, Spain, Poland, Sweden) report on the planning of an internal evaluation based on implementation progress reviews and other available epidemiological and criminological data.
Vendar pa ta indeks ni namenjen temu, da bi v celoti povzel stanje v državi na področju drog, ker so kazalniki omejeni na tiste, za katere so že na voljo zanesljivi podatki, rezultati in trendi pa se uporabljajo kot osnova za ocenjevanje prihodnjega napredka (MacDonald et al., 2005).
In some cases (Luxembourg, Portugal) such an evaluation will be performed by an external body.
Končni rezultat je splošen in temelji na „dejavniku škode/tveganja na prebivalca“, ki naj bi izražal razsežnosti vseh problemov na področju drog, ki se pojavijo v posamezni državi (UNODC, 2005).
can be explained by differences regarding the size and characteristics of the drug problem but also by the diversity of social and health policies in Europe.
Raznolikost nacionalnih strategij boja proti drogam v EU je mogoče videti kot prednost, saj omogoča primerjalno analizo različnih pristopov.
Financial resources, public opinion and political culture are also important factors, and it can be shown that countries having certain common features adopt similar drug policies (Kouvonen et al., 2006).
Vrednotenje nacionalnih strategij in akcijskih načrtov na področju drog je torej pomembno ne le za ocenjevanje prizadevanj na nacionalni ravni, temveč tudi za izboljšanje celotnega razumevanja učinkovitosti strategij na področju drog.
Having in the EU a diversity of national drug strategies with common objectives can be viewed as a strength because it allows comparative analysis of different types of approach.
Konceptualizacija obeh instrumentov vključuje zanimiv metodološki razvoj ter omogoča prvi vpogled v uporabo splošnih indeksov za ocenjevanje strategij boja proti drogam in spremljanje splošnega stanja na področju drog.
The evaluation of national drug strategies and action plans is therefore important not only for assessing the efforts at national level but also for improving the overall understanding of the effectiveness of drug strategies.
Prve ugotovitve kažejo, da so ti instrumenti lahko uporabni za longitudinalno spremljanje nacionalnega stanja, vendar pa je treba za dejansko razumevanje dogajanja rezultate kontekstualizirati z analizo posameznih kazalnikov v indeksih.
The EU and its Member States have already invested significant resources in this field.
Uporaba splošnega indeksa za primerjavo med državami bi lahko bila težja zaradi omejenih razpoložljivih podatkovnih nizov in odsotnosti kontekstualnih spremenljivk (npr. geografskega stanja) v analizi.
Almost all European countries mention the objective of evaluating their national drug strategy.
Zdaj imajo skoraj vse države članice EU in Norveška vzpostavljene formalne usklajevalne mehanizme na področju drog, vendar pa se obstoječi sistemi precej razlikujejo, kar je posledica razlik v političnih strukturah med državami.
In summary, progress reviews on the implementation of national drug strategies and action plans are becoming standard in Europe.
Splošna vrednotenja, ki vključujejo postopek, učinek, rezultat in posledice, v Evropi niso tako pogosta.
The next step, which is developing outcome and impact evaluations, is still in its early stages, and the future impact assessment of the EU drug action plan 2005–08, for which the European Commission has commissioned a study aimed at designing a methodology, could become an example.
Nekatere države (Estonija, Grčija, Španija, Poljska in Švedska) poročajo o načrtovanju notranjega vrednotenja na podlagi pregledov napredka pri izvajanju ter drugih razpoložljivih epidemioloških in kriminoloških podatkov.
There is also some activity in the area of developing indexes designed to assess the impact of national drug strategies or the overall drug situation.
V nekaterih primerih (Luksemburg, Portugalska) bo to vrednotenje opravil zunanji organ.
Both the United Kingdom and the United Nations Office on Drugs and Crime (UNODC) have invested considerable effort in this field.
Če povzamemo, postajajo pregledi napredka pri izvajanju nacionalnih strategij in akcijskih načrtov na področju drog
Annual report 2007: the state of the drugs problem in Europe
Letno poročilo 2007: stanje na področju problematike drog v Evropi na ravni EU.
Drug policy indexes countries (e.g. Finland, Portugal), coordination at regional or local level is directly supervised by the national coordination bodies.
12. decembra 2006 sta Evropski parlament in Svet Evropske unije podpisala preoblikovano uredbo o Centru, ki je začela veljati januarja 2007.
Comparative analysis of drug coordination mechanisms in the EU is made difficult by the diversity of existing systems.
V novi uredbi je bolj poudarjeno sodelovanje s partnerskimi agencijami, zlasti z Europolom pri spremljanju novih psihoaktivnih snovi, in drugimi partnerji, kot so SZO, ZN ali ustrezni statistični organi, da bi dosegli čim večjo učinkovitost.
However, a study commissioned by the EMCDDA has shown that it is possible to assess coordination systems by focusing on their ‘implementation quality’, a concept for studying their capacity to produce coordination outcomes (Kenis, 2006).
V novi uredbi je pojasnjeno, v katere države lahko Center prenese svoje strokovno znanje in izkušnje na zahtevo Evropske komisije in z odobritvijo upravnega odbora.
This approach will be further developed to enable it to be used in the evaluation of national drug coordination systems.
V novi uredbi se poudarja pomen ključnih kazalnikov in ugotavlja, da je njihova uvedba predpogoj za opravljanje nalog Centra.
Drug-related public expenditure
Novi dokument povečuje pristojnosti Centra.
The United Kingdom’s drug harm index (DHI) is designed to capture the social costs of harms generated by the problematic use of any illegal drug.
Vloga mreže nacionalnih kontaktnih točke Reitox je v novem dokumentu jasneje opredeljena.
It covers four types of harms: health impacts, community harms, domestic drug-related crime and commercial drug-related crime.
Preoblikovana uredba spreminja tudi določila v zvezi z znanstvenim odborom.
However, it is not intended to be a full summary of the country’s drug situation, as the indicators are limited to those for which robust data already exist, and the outcome figures and trends are being used as a baseline against which to assess future progress (MacDonald et al., 2005).
S tem odborom bo agenciji na voljo povezovalno in neodvisno telo, ki ga bodo sestavljali ugledni znanstveniki. Poleg tega, da bo pomagal zagotavljati kakovostno delo Centra, bo tudi vez s širšo znanstveno in raziskovalno skupnostjo.
The UNODC’s illicit drug index (IDI) combines three dimensions of the drug phenomenon: drug production, drug trafficking and drug abuse.
ravni imajo po navadi medresorski odbor za droge, ki ga pogosto dopolnjujeta nacionalna agencija za usklajevanje na področju drog in/ali nacionalni koordinator na področju drog, ki je pristojen za vsakodnevno usklajevanje dejavnosti.
The outcome is an overall score, based on a ‘harm/risk factor per capita’, which should reflect the magnitude of all drug problems which arise in a given country (UNODC, 2005).
Večina držav ima agencije za usklajevanje na področju drog in/ali koordinatorje na področju drog na regionalni ali lokalni ravni.
The conceptualisation of both instruments has involved interesting methodological developments and has allowed a first insight into the use of overall indexes to evaluate drug strategies and monitor overall drug situations.
Evropske države se razlikujejo v načinu povezovanja usklajevalnih mehanizmov na nacionalni ravni s tistimi na regionalni ali lokalni ravni. V nekaterih državah, zlasti tistih z zvezno ureditvijo (npr.
A first observation is that such instruments can be useful for a longitudinal follow-up of the national situation but that, to understand what is really going on, the result should be contextualised with the analysis of individual indicators within the indexes.
Belgija, Nemčija), se uporabljajo vertikalni sistemi usklajevanja, da se omogoči sodelovanje med različnimi usklajevalnimi organi, ki delujejo neodvisno.
The use of an overall index for inter-country comparison could be more difficult given the limitations of existing data sets and the absence of contextual variables (e.g. geographical situation) from the analysis.
V drugih državah (npr. na Finskem, Portugalskem) usklajevanje na regionalni ali lokalni ravni neposredno nadzorujejo nacionalni organi za usklajevanje.
Public expenditure on the drug problem reported by the European countries ranges from EUR 200 000 to EUR 2 290 million (3).
in popolnosti podatkov.
The high variability is partly explained by the different sizes of the Member States and partly by differences between countries in the types of expenditure reported and the completeness of the data.
Večina držav je poročala samo o izdatkih, povezanih z izvajanjem nacionalnih programov politike na področju drog, ter ni opredelila drugih izdatkov na področju zmanjševanja ponudbe in povpraševanja.
Most countries reported only expenditures incurred in connection with the implementation of national drug policy programmes, and did not detail other expenditures in the field of supply and demand reduction.
Poleg tega niso bila vedno vključena vsa glavna področja porabe državnih sredstev za fenomen drog.
Furthermore, not all the main areas of State spending on the drug phenomenon were always included, with only 15 out of 23 countries providing detailed information on expenditure on ‘health and social care’ activities (treatment, harm reduction, health research, educational, prevention and social activities) and only 14 countries reporting on ‘law enforcement’ expenditure (police, army, law courts, prisons, customs and finance guard activities).
Le 15 od 23 držav je navedlo podrobne informacije o izdatkih za „zdravstvene in socialne“ dejavnosti (zdravljenje, zmanjševanje škode, zdravstvene raziskave ter izobraževalne in socialne dejavnosti ter dejavnosti preprečevanja), samo 14 držav pa je poročalo o izdatkih za „kazenski pregon“ (dejavnosti policije, vojske, sodišč, zaporov ter carinskih in finančnih organov).
Information about expenditure in other areas (e.g. administration, coordination, monitoring and international cooperation) was even more scarce (seven countries), as was information on regional and municipal budgets (six countries).
Informacije o izdatkih na drugih področjih (npr. upravljanje, usklajevanje, spremljanje in mednarodno sodelovanje) so bile še redkejše (sedem držav), prav tako tudi informacije o regionalnih in občinskih proračunih (šest držav).
While formal drug coordination mechanisms now exist in almost all EU Member States and Norway, there is considerable diversity in the existing systems, reflecting differences in the political structures between countries.
Primerjalno analizo usklajevalnih mehanizmov na področju drog v EU otežuje raznolikost obstoječih sistemov.
Most countries have drug coordination mechanisms at both national level and regional or local level. At the national level, there is usually an interministerial committee on drugs, which is often supplemented by a national drug coordination agency and/or a national drug coordinator who is responsible for the day-to-day coordination activities.
Vendar pa je študija, ki jo je naročil Center, pokazala, da je usklajevalne sisteme mogoče oceniti z osredotočanjem na njihovo „izvedbeno kakovost“, kar je koncept za proučevanje njihove zmogljivosti glede doseganja rezultatov na področju usklajevanja (Kenis, 2006).
At the regional or local level, drug coordination agencies and/or drug coordinators exist in most countries.
Ta pristop se bo še razvijal, da se bo lahko uporabljal za vrednotenje nacionalnih sistemov za usklajevanje na področju drog.
Six countries provided detailed information of expenditure associated with tackling drugs (Table 1).
Šest držav je predložilo podrobne informacije o izdatkih, povezanih z bojem proti drogam (preglednica 1).
In these countries, drug-related public expenditure represented between 0.11 % and 0.96 % of the total general government expenditure in the year (median 0.32%) or between 0.05 % and 0.46 % of the national gross domestic product (GDP) (median 0.15%).
V teh državah so javni izdatki, povezani z drogami, obsegali od 0,11 % do 0,96 % skupnih letnih javnofinančnih izdatkov (srednja vrednost 0,32 %) ali od 0,05 do 0,46 % nacionalnega bruto domačega proizvoda (BDP) (srednja vrednost 0,15 %).
‘Law enforcement’ activities accounted for 24–77% of the total expenditure, while the remainder was spent on ‘health and social care’ activities.
Za dejavnosti „kazenskega pregona“ je bilo porabljenih od 24 do 77 % skupnih izdatkov, preostanek pa je bil porabljen za „zdravstvene in socialne“ dejavnosti.
European countries differ in how coordination mechanisms at the national level are linked to those at regional or local level.
Javni izdatki za problem drog, o katerih so poročale Evropske države, znašajo od 200 000 EUR do
In some countries, in particular those with a federal structure (e.g. Belgium, Germany), vertical coordination systems are used to allow cooperation between the different coordination bodies that are acting independently. In other
2 290 milijonov EUR ( pojasnijo z različno velikostjo držav članic, delno pa z razlikami med državami, kar se tiče sporočenih vrst izdatkov
European countries together reported a total drug-related public expenditure of EUR 8.1 billion.
Skupaj so evropske države poročale o celotnem znesku javnofinančnih izdatkov v zvezi z drogami v višini 8,1 milijarde EUR.
This figure is likely to underestimate the full extent of drug-related public expenditure, given the high level of under-reporting.
Ta številka najbrž ne izraža celotnega obsega javnofinančnih izdatkov v zvezi z drogami glede na visoko stopnjo pomanjkljivega poročanja.
The six countries included in Table 1 account for 76 % of the total public expenditure reported by EU Member States
Šest držav članic, vključenih v preglednico 1, predstavlja 76 % skupnih javnih izdatkov, o katerih so poročale države članice EU in Norveška. Na podlagi
Overall figures on drug-related public expenditures in 2005 in the EU Member States and Norway were identified by the corresponding national focal points.
Skupne zneske z drogami povezanih javnih izdatkov v letu 2005 v državah članicah EU in na Norveškem so opredelile ustrezne nacionalne kontaktne točke.