natgillin/translations-raw huggingface dataset:
www.accenture.com/NR/rdonlyres/468CFD7A-73CC-4047-B56D-D647DF271D45/0/ ExecutiveOverview_051508.pdf
Platforme lahko sprožijo množico novih platform za dialog, informacijskih kampanj, peticij, referendumov, tečajev, javnih
The objective is for participants to develop shared understanding and trust on a specific problem and find common ground for working together to solve it.
Njen namen je, da udeleženci razvijejo medsebojno razumevanje in zaupanje v zvezi z določeno težavo ter najdejo skupne točke za njeno rešitev z združenimi močmi.
In keeping with a partnership approach, convenors fund the participation of NGO and volunteer organisations in exchange for their expertise and contacts.
Pri partnerskem pristopu pobudniki zagotavljajo sredstva za udeležbo nevladnih organizacij in organizacij prostovoljcev v zameno za njihovo strokovno znanje in stike.
When decisions about how to implement the platform (i.e. structure, venue, timing, interpretation) are based on the principles of active inclusion, each small practical step adds up to creating a culture of open and respectful dialogue.
Če odločitve o načinu izvajanja platforme (tj. strukture, kraja, časovne umestitve, razlage) temeljijo na načelih aktivne vključitve, potem vsak, še tako majhen praktičen korak, prispeva k ustvarjanju kulture odprtega in spoštljivega dialoga.
Public authorities or civil society leaders make a dialogue platform possible by funding the preparatory needs assessment and community consultation, the secretariat, and the participation and training of its members
Organi javne uprave ali voditelji civilne družbe omogočajo delovanje platforme za dialog s tem, da financirajo pripravljalno oceno potreb in posvetovanja s skupnostjo, sekretariat ter udeležbo in usposabljanje svojih članov.
Authorities or civil society actors can play several roles : an “honest broker” facilitating an open and respectful exchange of views, a convener or moderator, a normal participant, a consulted expert, or an interested observer.
Organi ali akterji civilne družbe imajo lahko več vlog: vlogo „poštenega posrednika“, ki spodbuja odprto in spoštljivo izmenjavo mnenj, vlogo pobudnika ali moderatorja, lahko pa sodelujejo kot običajen udeleženec, strokovnjak na določenem področju ali zainteresirani opazovalec.
“Nationality” and “citizenship” are used interchangeably in everyday speech.
Poglavje 5 Pridobitev državljanstva in uresničevanje aktivnega državljanstva
Acquisition of nationality and the practice of active citizenship
Pridobitev državljanstva in uresničevanje aktivnega državljanstva
Yet, as concepts, citizenship and nationality have also been disassociated and their meanings multiplied in contemporary politics.
Državljanstvo pomeni pravno razmerje med ljudmi in državami.
New legal forms of supra-national and sub-national citizenship have been created through European and international cooperation.
Državljani in države imajo drug do drugega vzajemne pravice in dolžnosti.
The opportunities and conditions for participation in these forms of citizenship are regularly monitored at international level.
Državljanstvo se pridobi na podlagi različnih pravnih postopkov, vključno z naturalizacijo in pridobitvijo državljanstva po območju ius soli (rojstvo v državi).
“Civic citizenship” emerged from European cooperation on integration as a concept to enhance solidarity and a shared sense of belonging among nationals, EU citizens, and legallyresident third-country nationals.
Čeprav v današnjem svetu obstaja veliko vrst državljanstva, je osnovni koncept uveljavljanje pravic in izvajanje dolžnosti, ki izhajajo iz pripadnosti liberalni demokratični skupnosti (kot državljan, državljan EU, lokalni prebivalec, gospodarski, družbeni in kulturni akter ipd.).
The state commits to granting legallyresident third-country nationals greater rights and responsibilities, based on the length of their residence.
Aktivno državljanstvo povezuje večkratne identitete svojih članov in jim omogoča, da prispevajo h gospodarskemu, družbenemu, kulturnemu, civilnemu in političnemu življenju družbe.
“Citizenship of the European Union” is based on EU Member State nationality.
Pristop k integraciji, ki se osredotoča na državljane, pomeni odpiranje različnih poti, ki prebivalce določene države vodijo k pridobitvi državljanstva.
EU nationals living anywhere in the Union should be conferred the same set of fundamental rights and responsibilities.
Nekatere pravne in politične ovire, ki nenamerno izključujejo ali priseljence odvračajo od vložitve prošnje, se lahko odpravijo, kar omogoča večjo odprtost pri širši javnosti in višjo stopnjo pridobitve državljanstva med priseljenci.
For example, they have the right to move freely and reside in another EU Member State, live together with their family, and vote and stand in elections in their municipality and for the European Parliament.Since 1974, the subjective side of EU citizenship has been regularly monitored in the Standard Eurobarometer in terms of EU citizens’ sense of belonging, perceptions of main policy concerns, support for membership, image of the European Union and trust in its institutions.
Okrepijo se lahko elementi upravnega postopka, ki bi najverjetneje pospešili proces, s čimer bi se povečala zadovoljstvo s storitvami pri novih državljanih in učinkovitost pri izvajanju ukrepov, kot je preverjanje jezikovnega znanja.
Data is also available on the exercise of EU citizenship rights.
Eden od vidikov skrajševanja postopkov, ki mu več držav članic namenja večjo pozornost, je večja vključenost širše javnosti, na primer v obliki naturalizacijskih slovesnosti.
Furthermore, new, non-legal forms of citizenship have been developed around the active exercise of rights and uptake of obligations in communities that operate above and below the national level.
Pridobitev državljanstva in posledično državljanstva EU urejajo izključno zakonodaja in politike držav članic. Ne glede na to je državljanstvo tudi tema številnih srečanj ministrov in Evropskega sveta ter sporočil Evropske komisije.
Active citizenship has been measured by the European Commission in terms of participation in political life, civil society, community life, and the shared values needed for active citizenship (i.e. human rights, democracy, intercultural understanding).
Leta 1999 je Evropski svet v Tampereju potrdil cilj, da se državljanom tretjih držav, ki so dlje časa zakoniti rezidenti, ponudi možnost, da pridobijo državljanstvo države članice, v kateri stalno prebivajo.
http://active-citizenship.jrc.it/Documents/active%20citizenship/Measuring%20Active%20Citizenship%20across%20Europe.pdf
V skladu s Skupno agendo za integracijo iz leta 2005 je uresničevanje devetega splošnega osnovnega načela (udeležba priseljencev v demokratičnem procesu) okrepljeno na nacionalni ravni z izdelavo nacionalnih programov za pripravo na državljanstvo in naturalizacijo.
As first generation immigrants put down roots in their country of residence, they choose to take part in various forms of citizenship.
Pojme „narodnosti“, „državljanstva“ in „pripadnosti“ v vsakdanjem jeziku pogosto zamenjujemo.
This citizens-centred approach to integration can be described as measures eliminating the impediments to participation and supporting organisations that bring about new forms of citizenship open to immigrant and native residents.
Evropska konvencija o državljanstvu (European Convention on Nationality) je bila podpisana v Strasbourgu 6. novembra 1997 in je začela veljati 1. marca 2000.
These measures range from citizenship education in schools, to community education classes, local voting rights and outreach, and co-development programmes with countries of origin.
Ta obsežna konvencija Sveta Evrope vsebuje bistvena načela in pravila, ki se nanašajo na vse vidike državljanstva, kot so preprečevanje apatridnosti, prepoved diskriminacije in spoštovanje pravic oseb, ki imajo stalno prebivališče na zadevnih območjih.
Pathways that foster active, voluntary participation can be designed to be :
Do zdaj je Konvencijo podpisalo osemnajst in ratificiralo enajst držav članic EU.
•Varied (taking into account immigrants’ own abilities and aspirations) ;
Evropska konvencija o državljanstvu opredeljuje „državljanstvo“ kot „pravno razmerje med posameznikom in državo, ki ne nakazuje etničnega izvora posameznika“.
•Open to all residents (fostering frequent interaction and equal treatment) ;
To razmerje ureja pravice (politične, ekonomske, socialne, kulturne itd.) in dolžnosti, ki so predvidene samo za državljane določene države.
•Well-organised (aligned to quality standards for active citizenship and lifelong learning).
Večkratno državljanstvo je opredeljeno kot istočasno posameznikovo posedovanje dveh ali več državljanstev.
The interest of citizens and citizens-to-be
Člen 15 Splošne deklaracije o človekovih pravicah (1948) določa, da ima vsakdo pravico do državljanstva, ki ga država ne sme samovoljno odvzeti.
Immigrants who plan to settle down in their country of residence have an interest in taking up nationality and its full set of rights and responsibilities, including the right to access employment in many parts of the public sector, free movement rights and full formal democratic rights.
Prav tako ima vsakdo pravico do spremembe državljanstva z odpovedjo državljanstva in/ali pridobitvijo novega državljanstva.
A cross-national survey of NGOs that offer support to naturalisation applicants identified other incentives depending on the national context : securing residence rights, equal social rights and an end to administrative difficulties.
Naturalizacija je pravni proces, na podlagi katerega nedržavljani lahko pridobijo državljanstvo določene države.
An applicant may or may not perceive naturalisation as their ultimate integration aim. The acquisition of the legal status of a national does not ensure against enduring exclusion or discrimination based on their ethnic, religious, or national origin, which can be remedied through political participation and anti-discrimination.
„Pripadnost“ lahko pomeni tudi uresničevanje teh pravic in dolžnosti, ki izvirajo iz pripadnosti določeni entiteti (npr. državi, regiji, mestu oziroma poklicnim združenjem, političnim strankam, družbenim gibanjem in verskim organizacijam).
Nationality and citizenship are receiving greater priority within policy circles and civil society.
Določena entiteta se zaveže, da bo odprla svoje članstvo s prilagoditvijo pravil, ki bodo potencialne nove člane spodbudila k vstopu, in ustvarjanjem pogojev, ki jim bodo omogočali sodelovati kot aktivni člani.
Migration and integration can be the drivers linking various levels of identity together.
Novi člani, ki izhajajo iz različnih skupnosti, se zavezujejo, da bodo dali svoj prispevek k oblikovanju prihodnosti te skupnosti in izkoristili priložnosti za članstvo in aktivno udeležbo.
The local feels more international, national histories feel more universal and relevant in an interconnected world.
Obstoječi člani pa se zavezujejo, da bodo izrazili dobrodošlico novim članom, jih enakovredno obravnavali in z njimi delili prihodnost entitete.
The various levels of identity are made more complementary, whereby a resident of Cardiff may feel at once Welsh, British, European, a citizen of the Commonwealth and a citizen of the world.
„Nacionalna pripadnost“ kot običajna povezava med pravnim in politično-filozofskim konceptom se lahko opredeli kot sprejem in uresničevanje pravic in dolžnosti, ki so predvidene samo za državljane.
Although nationality changes through law, identities evolve and become more dynamic through active citizenship.
Sodobna politika je začela razlikovati med pojmoma državljanstva in nacionalne pripadnosti in s tem pomnožila njune pomene.
Receiving societies have an interest in encouraging immigrants to acquire nationality, enabling old and new citizens to shape a common future in a diverse society.
V okviru evropskega in mednarodnega sodelovanja so bile ustvarjene nove pravne oblike nadnacionalnega in subnacionalnega državljanstva.
The interests of citizens and citizens-to-be repeatedly converge when it comes to the new generation. Immigrants’ children and grandchildren, born and socialised in the country like the children of nationals, make up a substantial part of the population in many historical countries of immigration.
„Civilno državljanstvo“ je nastalo v okviru evropskega sodelovanja na področju integracije kot koncept za spodbujanje solidarnosti in skupnega občutka pripadnosti med domačimi državljani, državljani EU in državljani tretjih držav z zakonitim prebivališčem.
The so-called second and third generations often see their country of birth as an important part of their identity and know no other country as their own.
Država se zavezuje, da bo državljanom tretjih držav z zakonitim prebivališčem podelila večje pravice in dolžnosti na podlagi trajanja njihovega stalnega bivanja.
The acquisition of nationality prevents the emergence of long-term democratic deficits when third-country nationals find themselves outside the democratic procedures in their country of origin and in many EU Member States.
„Državljanstvo Evropske unije“ temelji na državljanstvu države članice EU.
The country of origin cannot be relied on to act in the country of residence’s affairs on behalf of citizens, who are long-term residents abroad or generations removed from the country.
Državljani EU, ki živijo v Uniji, morajo imeti enake temeljne pravice in dolžnosti.
The principle of enfranchisement comes into play, whereby those living by a country’s laws have an equal say in their making.
To med drugim vključuje tudi pravico do prostega gibanja in prebivanja v drugi državi članici EU, skupnega življenja z družino, glasovanja in kandidiranja na občinskih volitvah in volitvah v Evropski parlament.
Long-term social and economic integration deficits can be countered through the acquisition of nationality and the exercise of active citizenship. Besides the many tangible benefits that clearly come with nationality, an intangible “premium on citizenship” has been observed in comparative research.
Standardni Eurobarometer od leta 1974 redno spremlja subjektiven vidik državljanstva EU glede občutka pripadnosti državljanov EU, dojemanja glavnih težav politike, podpore članstvu, podobe Evropske unije in zaupanja v njene institucije.
Employers tend to prefer hiring residents who have the country’s nationality over those who do not.
Na voljo so tudi podatki o uresničevanju pravic, ki izhajajo iz državljanstva EU.
The idea of a premium on citizenship is therefore explained by the greater return on investment that comes with greater opportunities for participation and greater host society openness to naturalised citizens.
Poleg tega so bile razvite nove, nepravne oblike državljanstva v zvezi z aktivnim uresničevanjem pravic in sprejemanjem obveznosti v skupnostih, ki delujejo nad in pod nacionalno ravnjo.
The removal of these employment barriers is one of the major observed impacts of becoming a national. Longitudinal surveys show, that in the years following naturalisation, new citizens, especially former third-country nationals, enjoy greater occupational mobility and rapid growth in their wages, “catching up” with the national average.
Evropska komisija meri aktivno državljanstvo na podlagi udeležbe v političnem življenju, civilni družbi, življenju skupnosti in na podlagi skupnih vrednot, ki so potrebne za aktivno državljanstvo (npr. človekove pravice, demokracija, medkulturno razumevanje).
Remedying low naturalisation rates
Odpiranje poti k državljanstvu
The fact that Europe’s settled immigrant population has been growing over the past quarter century means that more candidates are eligible for the acquisition of the EU’s nationalities.
Ko prva generacija priseljencev požene korenine v svoji državi stalnega prebivališča, se odloči za sodelovanje v različnih oblikah državljanstva.
Acquisition rates have tended to rise in most countries, but diverge and fluctuate across the EU.
Države, regije, občine, delodajalci in izobraževalne institucije imajo svojo vlogo pri odpiranju in spodbujanju poti do državljanstva, ki vodijo k pridobitvi državljanstva.
From 1996 to 2005, they remained relatively static in countries like Italy and Spain, while they fluctuated significantly year-to-year in Denmark and Hungary.
Ta pristop k integraciji, ki se osredotoča na državljane, se lahko preoblikuje v ukrepe za odpravo ovir pri udeležbi in podporo organizacijam, ki omogočajo nove oblike državljanstva za priseljenske in domače prebivalce.
Others peeked and later subsided, as in Austria and Belgium.
Poti, ki spodbujajo aktivno prostovoljno udeležbo, so lahko:
Others declined, sometimes sharply, as in the Netherlands.
•prožne (malo ovir za vstop in udeležbo);
For example, in the EU-27 in 2006, only 25 citizenships were granted per 1,000 foreign residents.
•variabilne (upoštevajoč lastne sposobnosti in želje priseljencev);
Only a small proportion of the non-nationals eligible to acquire nationality actually apply.
•odprte vsem prebivalcem (spodbujajoč pogoste interakcije in enako obravnavo);
The rest remain “civic citizens” for the rest of their lives in the country, whether by choice, circumstance, or complications in the naturalisation process.
•dobro organizirane (usklajene s standardi kakovosti aktivnega državljanstva in vseživljenjskega učenja).
There are many explanations for persistently low and divergent rates of acquisition of nationality in the EU.
interesi državljanov in prihodnjih državljanov
One is that the incentive to acquire nationality is lower for long-term residents and EU citizens living in another EU Member State.
V interesu priseljencev, ki se nameravajo ustaliti v državi, kjer stalno prebivajo, je, da pridobijo državljanstvo skupaj z vsemi pravicami in dolžnostmi, ki izhajajo iz tega, vključno s pravico dostopa do zaposlitve na mnogih področjih javnega sektorja, pravicami do prostega gibanja in polnopravnimi formalno-demokratičnimi pravicami.
For example, long-term residents have secured relative residence security and already receive equal treatment with national citizens in employment, education, healthcare, and local elections.
V vsedržavni raziskavi nevladnih organizacij, ki podpirajo prosilce pri postopku naturalizacije, so bile ugotovljene druge spodbude v odvisnosti od nacionalnega konteksta: zavarovanje pravic do stalnega prebivališča, enake socialne pravice in odprava upravnih ovir.
Many more aspects of nationality policies and procedures impact their opportunities to integrate and their later participation as national citizens.
Pridobitev pravnega statusa državljana sama po sebi ne prepreči trajne izključitve ali diskriminacije na podlagi etničnega, verskega ali narodnostnega porekla, ki se lahko odpravi le s politično udeležbo in bojem proti diskriminaciji.
Persistently low rates for the acquisition of nationality can be raised by removing certain elements in nationality law that unintentionally create major obstacles discouraging applications from the settled non-national population.
Priseljenci, ki svojo prihodnost vidijo v določeni državi, imajo interes za stalno prebivanje v njej kot polnopravni člani nacionalne skupnosti.
EU-wide mappings of national policies on the acquisition of nationality and its links to migration can be found in :
Preseljevanje in integracija sta lahko gonilni sili, ki povezujeta različne ravni identitete.
Acquisition and Loss of nationality : policies and trends in 15 European Countries, prepared by the NATAC project www.aup.nl/do.php?a=show_visitor_book & isbn=9789053569498
Lokalni prebivalci se počutijo bolj mednarodne, nacionalne zgodovine pa postajajo univerzalnejše in pomembnejše v tem medsebojno povezanem svetu.
Citizenship policies in the new Europe, prepared by CPNEU project www.aup.nl/do.php?a=show_visitor_book & isbn=9789053569221 & l=2
Različne ravni identitete postajajo bolj komplementarne, tako da se, na primer, prebivalec Cardiffa obenem počuti kot Valižan, Britanec, Evropejec, državljan Britanske skupnosti narodov in svetovni državljan.
Two major requirements that determine eligibility for naturalisation are legal habitual residence and a certain number of years’ residence.
Če se državljanstvo spreminja z uporabo prava, se identitete razvijajo in postajajo bolj dinamične z izvajanjem aktivnega državljanstva.
In the context of naturalisation, facilitation, according to the explanatory report of the European Convention on Nationality, can include a reduction of the length of required residence, less stringent language requirements, an easier procedure and lower procedural fees.
V interesu družb sprejemnic je, da priseljence spodbujajo k pridobitvi državljanstva ter tako starim in novim državljanom omogočijo oblikovanje skupne prihodnosti v raznoliki družbi.
Many first generation immigrants acquire genuine and effective links and practical knowledge of the country after just a few years’ residence.
Interes državljanov in prihodnjih državljanov se vedno zbliža takrat, ko se pojavi vprašanje nove generacije.
They may fulfil conditions for membership and wish to commit to the rights and responsibilities of national citizenship.
Otroci in vnuki priseljencev, ki so rojeni in socializirani v državi enako kakor otroci državljanov, sestavljajo pomemben del prebivalstva v številnih zgodovinskih državah priseljevanja.
Immigrants in several countries become eligible to apply for naturalisation around the same period as they become eligible for long-term residence as set down in the EC directive.
Tako imenovani druga in tretja generacija pogosto svojo državo rojstva vidita kot pomemben del svoje identitete in nobene druge države ne priznata za svojo.
They can then choose between becoming a full national citizen or a “civic citizen.”
interes države priseljevanja
The eligibility criteria for naturalisation can reflect the fact that ordinary newcomers may be qualified and eager to become national citizens after a few years’ residence.
Država ima demokratičen, družben in gospodarski interes za hitrejšo pridobitev državljanstva prebivalcev, ki so dlje časa nedržavljani, zlasti otrok, ki so rojeni v tej državi.
As intended, the reforms of the Belgian Code on Nationality in 1984, 1991, and 2000 were the key factors for facilitating the integration of non-nationals through greater acquisition of nationality.
Pridobitev državljanstva preprečuje pojav dolgotrajnih demokratičnih primanjkljajev, ko so državljani tretjih držav izključeni iz demokratičnih postopkov v svoji državi izvora in v številnih državah članicah EU.
The 2000 reform reduced the legal residence requirement for the discretionary parliamentary procedure from five to three years for ordinary first generation immigrants.
Državljani, ki dlje časa prebivajo v tujini, ali generacije, ki so bile izseljene iz države, se ne morejo zanesti na to, da se bo njihova država izvora zanje zavzela pri zadevah, za katere je pristojna država njihovega stalnega prebivališča.
The 2000 reform also facilitated the unconditional right to nationality by declaration after seven years.
Pri tem postane pomembna podelitev volilnih pravic, tako da imajo tisti, ki živijo po zakonih določene države, enakovredno besedo pri njenem oblikovanju.
In the space of ten years, the fraction of the immigrant population without Belgian nationality has fallen from two-thirds in 1995 to about half.
Dolgotrajnim primanjkljajem pri socialni in ekonomski integraciji je mogoče kljubovati s pridobitvijo državljanstva in uresničevanjem aktivnega državljanstva.
Since 2003, acquisition rates have fallen and remained stable at 1997 levels.
Poleg številnih oprijemljivih koristi, ki so jasno povezane z državljanstvom, primerjalne raziskave ocenjujejo tudi neoprijemljive koristi „nagrade“ za državljanstvo.
www.diplomatie.be/en/services/nationalitydetail.asp?TEXTID=42519
Delodajalci raje zaposlujejo tiste prebivalce, ki imajo državljanstvo države, kot tiste, ki ga nimajo.
As part of a new comprehensive migration strategy, the 1999/2000 Reform of the German citizenship law recognised that the acquisition of nationality was a desirable outcome of Germany’s status as a country of immigration.
Odstranitev teh ovir za zaposlovanje je eden od večjih opaznih učinkov ob pridobitvi državljanstva.