natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Komisija do 31. decembra 2012 predloži Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Evropski centralni banki poročilo o uporabi te uredbe, ki mu predloži morebiten ustrezen predlog.
The Commission shall, by 31 December 2012 , present to the European Parliament, the Council, the European Economic and Social Committee and the European Central Bank a report on the application of this Regulation accompanied by any appropriate proposal.
Ni potrebno določiti tako dolgega obdobja za ocenjevanje in predstavitev poročila o uporabi te uredbe.
It is not necessary to set such a long period for evaluation and presenting a report on the application of the Regulation.
Šele po uvedbi evra in ukinitvi menjalnih tečajev med državami iz evroobmočja so postali očitni neučinkovitost in visoki stroški čezmejnih plačil.
The inefficiencies and high costs of cross-border payments became apparent only after the introduction of the euro and the disappearance of exchange rates between the euro area countries.
Na tej podlagi je Komisija 25. julija 2001 oblikovala predlog uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 2560/2001 o čezmejnih plačilih v evrih (v nadaljnjem besedilu 'uredba 2560/2001').
Against such background, on 25 July 2001, the Commission made a proposal for Regulation (EC) No 2560/2001 of the European Parliament and of the Council on cross border payments in euro (hereinafter referred to as the 'Regulation 2560').
Uredba je bila sprejeta 19. decembra 2001, veljati pa je začela 31. decembra 2001 ter zagotovila, da so stroški za čezmejna plačila enaki kot za nacionalna plačila.
It was adopted on 19 December 2001 and entered into force on 31 December 2001 guaranteeing that cross-border payments cost the same as payments made within a Member State.
Uporablja se za kreditne prenose, dvig gotovine na bankomatih in plačila prek debetnih ali kreditnih kartic vse do zneska 12.500 EUR znotraj držav Evropskega gospodarskega prostora (vseh 27 držav članic Evropske unije in Islandija, Lihtenštajn ter Norveška).
It applies to credit transfers, cash withdrawals at cash dispensers and payments by means of debit and credit cards up to EUR 12 500 within the European Economic Area countries (all 27 Member States of the European Union plus Iceland, Liechtenstein and Norway).
Od 1. januarja 2006 se uredba uporablja za čezmejna plačila, katerih znesek ne presega 50.000 EUR.
As of 1 January 2006, the Regulation applies to cross-border payments of up to EUR 50 000.
Uredba je uvedla načelo enakih nadomestil za ustrezna domača (nacionalna) in čezmejna plačila, kar je znižalo cene in prispevalo k večji konkurenčnosti na trgih plačilnih storitev.
The Regulation introduced the principle of equal charges for corresponding domestic (national) and cross-border payments which brought down the prices and provided more competition in the markets of the payment services.
Ta uredba je bila izhodišče za enotno območje plačil v evrih (SEPA).
This Regulation has been the launch pad of the Single Euro Payments Area (SEPA).
Predlog za spremembo uredbe je odgovor na hiter razvoj plačilnega trga v EU in rezultat natančne revizije in poročila, ki ga je Evropska komisija pripravila februarja 2008.
The proposal for a modified Regulation comes in response to the rapid evolution of the payments market in the EU and is the result of a careful review process and a report, prepared by the European Commission in February 2008.
Revizija uredbe 2560/2001 je zajela več različnih elementov.
The review process of Regulation 2560 has involved a number of different elements.
Poročilo Evropske komisije predstavlja načine, na katere je bila uredba 2560/2001 uporabljena v državah članicah, in dejanske težave, ki so se pojavile pri njenem izvajanju.
A report of the European Commission provides how Regulation 2560/2001 was applied in the Member States and what practical problems have been encountered in its implementation.
V zaključku navaja, da je treba predstaviti vrsto predlogov za reševanje ugotovljenih vprašanj, za boljše odražanje razvoja na maloprodajnih finančnih trgih in za uskladitev uredbe z nedavno sprejeto Direktivo o plačilnih storitvah (2007/64/ES).
It concludes that a number of proposals should be made in order to address the identified issues, better reflect the developments in retail financial markets and align the Regulation with the recently adopted Payment Services Directive (2007/64/EC).
Poročilo potrjuje, da sta bila z uredbo dosežena dva glavna cilja.
The report confirms that the Regulation has achieved two main objectives.
Prvi je ta, da je prišlo do znatnega zmanjšanja provizij za čezmejna plačila, zlasti za kreditne prenose (čezmejni prenos v višini 100 EUR bi pred uvedbo uredbe v povprečju stal 24 EUR, sedaj stane v povprečju 2,50 EUR, pri čemer pa se stroški za domače prenose niso povečali).
First, it has triggered an important decrease in fees for cross-border payments, in particular for credit transfers (a EUR 100 cross-border transfer, which would have cost EUR 24 on the average before the Regulation was introduced, now costs EUR 2.50 on the average, without leading to an increase in charges for domestic transfers).
Drugi je ta, da je pomanjkanje učinkovite in integrirane infrastrukture evropskih plačilnih storitev spodbudilo sektor finančnih storitev k začetku potrebnih prizadevanj in je zasnovo domačega plačilnega območja za negotovinska plačila v evrih spremenilo v resničnost ter oblikovalo enotno območje plačil v evrih (SEPA), ki bi moralo dolgoročno gledano pripomoči k zmanjševanju stroškov za vse potrošnike.
Second, it has encouraged the financial services industry in the absence of an efficient and integrated infrastructure of the European payment services, to undertake the necessary efforts and to turn the concept of a 'domestic payment area' for non-cash Euro payments into reality, creating the Single Euro Payments Area (SEPA), which in the longer term should help to reduce costs for all consumers.
Poročilo zaključuje, da je treba področje uporabe uredbe razširiti, da se tako vključi neposredne bremenitve, ki prej niso bile na voljo na čezmejni osnovi.
The report concludes that the scope of Regulation should be extended to include direct debit, which was previously not available on a cross-border basis.
Poleg tega pa bi morale v skladu s poročilom vse države članice določiti pristojne organe in vzpostaviti primerne izvensodne postopke za reševanje sporov za boljše varstvo pravic potrošnikov pri sporih, ki izhajajo iz te uredbe.
Furthermore, according to it, all Member States should set up competent authorities and adequate out-of court redress procedures for better protection of the consumer rights in disputes arising out of the Regulation.
Predvidevata se tudi revizija in postopna odprava obveznosti poročanja o plačilni bilanci, ki je obvezna za banke v nekaterih državah članicah, saj te zahteve zavirajo razvoj območja SEPA, omejujejo vpeljavo popolno avtomatizirane obdelave čezmejnih plačil in nenazadnje vodijo k višjim stroškom za banke in potrošnike.
Revision and a subsequent phasing-out of the balance of payments reporting obligations imposed on banks in some Member States are also envisaged, because these obligations hamper the development of SEPA, limit the introduction of fully automated processing of cross-border payments and ultimately lead to higher costs for banks and consumers.
Predlog Komisije v sedanje besedilo uredbe 2560/2001 vnaša pet glavnih sprememb:
The proposal by the Commission introduces five main changes to the current text of Regulation 2560/2001:
· razširitev načela enakih nadomestil za čezmejna in ustrezna nacionalna plačila za kritje neposrednih bremenitev (člen 2, opredelitve pojmov);
· It extends the principle of equality of charges for cross-border and corresponding domestic payments to cover direct debits (Article 2, definitions);
· pojasnitev pojma 'ustrezna plačila' (člen 3);
· It clarifies the notion of "corresponding payments" (Article 3);
· poziv državam članicam, naj določijo pristojne organe in organe za zunajsodno reševanje sporov, ki bodo učinkovito reševali pritožbe in spore v zvezi s tem predlogom (členi 6 do 9);
· It requests Member States to appoint competent authorities and out-of-court redress bodies to deal affectively with complaints and disputes regarding this proposal (Articles 6 to 9);
· postopno odpravo obveznosti statističnega poročanja o plačilni bilanci, ki veljajo za ponudnike plačilnih storitev (50.000 EUR do 1. januarja 2010 in popolna odprava do leta 2012) (člen 5);
· It phases out the balance-of-payments statistical reporting obligations imposed on payment service providers (EUR 50 000 until 1 January 2010 and complete phasing-out by 2012) (Article 5);
· klavzulo o pregledu (člen 12).
· Review clause (Article 12).
Vzpostavitev območja SEPA in sprejetje direktive o plačilnih storitvah spreminjata področje plačil v Evropi.
The emergence of the SEPA and the adoption of the Payment Services Directive (PSD) are changing the payments landscape in Europe.
Od 1. novembra 2009 dalje bo na voljo priljubljen elektronski plačilni instrument – neposredna bremenitev.
In particular, a popular electronic payment instrument – direct debit – will become available on a cross-border basis as from November 2009.
Za oblikovanje popolnoma skladnega zakonodajnega okvira za vse elektronske plačilne instrumente v Evropi in v izogib kakršnim koli dvoumnostim, ki lahko izhajajo iz razlik v pravnih besedilih, mora biti besedilo uredbe, zlasti njene opredelitve, v skladu z Direktivo o plačilih (2007/64/ES).
In order to create a fully consistent legal framework for all electronic payment instruments in Europe, and avoid any ambiguities which may result from differences between legal texts, the wording of the Regulation, in particular its definitions, needs to be aligned with the Payment Services Directive (2007/64/EC).
Cilj predlogov sprememb Parlamenta je izboljšati predlog KOM na naslednjih področjih:
Suggested by the parliament amendments shall improve the COM proposal in the following fields:
· pojasnjevanje opredelitev in pojma ustreznih plačil;
· Clarification of definitions and the notion of corresponding payments;
· uredba bi morala pojasniti, da države članice od pristojnih organov zahtevajo učinkovito spremljanje uredbe in sprejemanje potrebnih ukrepov za zagotavljanje skladnosti z uredbo.
· The Regulation should clarify that competent authorities shall be required by Member States to effectively monitor the Regulation and take all necessary measures to ensure compliance with it.
· koristna bi bila pojasnitev oziroma dodatne podrobnosti v členu 9 (čezmejno sodelovanje) o načinu, na katerega med seboj sodelujejo pristojni organi in organi za zunajsodno reševanje sporov iz različnih držav članic.
· A clarification, i.e. further details in Article 9 (cross-border cooperation) about how competent authorities and out-of-court redress bodies of different Member States shall cooperate might be useful.
o predlogu Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o čezmejnih plačilih v Skupnosti
on the proposal for a regulation of the European Parliament and of the Council on cross-border payments in the Community
Države članice lahko v ta namen uporabljajo ali razširijo obstoječe postopke.
Member States may utilise or extend existing procedures for this purpose.
Pristojni organi in organi za zunajsodno reševanje sporov iz različnih držav članic iz členov 6 in 8 dejavno in hitro sodelujejo pri reševanju čezmejnih sporov.
Competent authorities and out-of-court redress bodies of the different Member States, referred to in Articles 6 and 8, shall cooperate actively and expeditiously in solving cross-border disputes.
Predlog uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o čezmejnih plačilih v Skupnosti
Cross-border payments in the Community
o boju proti pohabljanju ženskih spolnih organov v EU
on combating female genital mutilation in the EU
– ob upoštevanju členov 2, 3 in 5 Splošne deklaracije o človekovih pravicah iz leta 1948,
– having regard to Articles 2, 3, and 5 of the Universal Declaration of Human Rights, adopted in 1948,
– ob upoštevanju členov 2, 3 in 26 Mednarodnega pakta Združenih narodov o državljanskih in političnih pravicah,
– having regard to Articles 2, 3, and 26 of the 1966 UN International Covenant on Civil and Political Rights,
– ob upoštevanju zlasti člena 5(a) Konvencije o odpravi vseh oblik diskriminacije žensk iz leta 1979,
– having regard in particular to Article 5(a) of the Convention on the Elimination of All Forms of Discrimination against Women (CEDAW), adopted in 1979,
– ob upoštevanju členov 2 (1), 19 (1), 24 (3), 34 in 39 Konvencije o otrokovih pravicah, ki jo je Generalna skupščina Združenih narodov sprejela 20. novembra 1989,
– having regard to Article 2(1), Article19(1), Article 24(3), and Articles 34 and 39 of the Convention on the Rights of the Child, adopted on 20 November 1989 by the UN General Assembly,
– ob upoštevanju Konvencije Združenih narodov proti mučenju in drugemu nečloveškemu ter ponižujočemu ravnanju in kaznovanju iz leta 1989,
– having regard to the 1989 UN Convention against Torture and Other Cruel, Inhuman or Degrading Treatment or Punishment,
– ob upoštevanju Afriške listine o pravicah in dobrem počutju otroka iz leta 1990,
– having regard to the 1990 African Charter on the Rights and Welfare of the Child,
– ob upoštevanju členov 1, 2(f), 5, 10(c), 12 in 16 priporočila št. 19 odbora Združenih narodov za odpravo vseh oblik diskriminacije žensk, sprejetega leta 1992,
– having regard to Article 1, Article 2(f), Article 5, Article 10(c), and Articles 12 and 16 of General Recommendation No 19 of the UN Committee on the Elimination of Discrimination against Women, adopted in 1992,
– ob upoštevanju dunajske deklaracije in akcijskega programa, sprejetih na Svetovni konferenci o človekovih pravicah junija 1993,
– having regard to the Vienna Declaration and Programme of Action, adopted by the June 1993 World Conference on Human Rights,
– ob upoštevanju deklaracije generalne skupščine Združenih narodov o odpravi nasilja nad ženskami, prvega mednarodnega instrumenta o človekovih pravicah, ki zadeva izključno nasilje nad ženskami in je bil sprejet decembra 1993,
– having regard to the December 1993 UN General Assembly Declaration on the Elimination of Violence against Women, the first international human rights instrument relating solely to violence against women,
– ob upoštevanju deklaracije in akcijskega programa mednarodne konference Združenih narodov o prebivalstvu in razvoju, sprejetih v Kairu 13. septembra 1994,
– having regard to the Declaration and the Programme of Action of the UN International Conference on Population and Development, adopted in Cairo on 13 September 1994,
– ob upoštevanju deklaracije in akcijskega programa svetovne konference o ženskah, sprejetih v Pekingu 15. septembra 1995,
– having regard to the Beijing Declaration and Platform for Action, adopted by the World Conference on Women on 15 September 1995,
– ob upoštevanju svoje resolucije s 15. junija 1995 o četrti svetovni konferenci Združenih narodov o ženskah: Boj za enakopravnost, razvoj in mir
– having regard to its resolution of 15 June 1995 on the Fourth World Conference on Women in Beijing: ‘Equality, Development and Peace’
UL C 166, 3.7.1995, str.
OJ C 166, 3.7.1995, p.
– ob upoštevanju svoje resolucije z dne 13. marca 1997 o kršitvah pravic žensk
– having regard to its resolution of 13 March 1997 on the violation of women’s rights
– ob upoštevanju izbirnega protokola h Konvenciji o odpravi vseh oblik diskriminacije žensk, ki jo je sprejela Komisija Združenih narodov o položaju žensk 12. marca 1999,
– having regard to the Optional Protocol to the Convention on the Elimination of All Forms of Discrimination against Women, adopted on 12 March 1999 by the UN Commission on the Status of Women,
– ob upoštevanju resolucije odbora Sveta Evrope za enake možnosti žensk in moških z dne 12. aprila 1999 o pohabljanju ženskih spolnih organov,
– having regard to the Council of Europe Committee on Equal Opportunities for Women and Men resolution of 12 April 1999 on female genital mutilation (FGM),
– ob upoštevanju svojega stališča s 16. aprila 1999 o spremembi predloga odločbe Evropskega parlamenta in Sveta o sprejetju akcijskega programa Skupnosti (program DAPHNE) (2000–2004) o ukrepih za preprečevanje nasilja nad otroki, mladostniki in ženskami
– having regard to its position of 16 April 1999 on the amended proposal for a European Parliament and Council decision adopting a programme of Community action (the DAPHNE Programme) on measures aimed to prevent violence against children, young persons and women
– ob upoštevanju svoje resolucije z dne 18. maja 2000 o nadaljevanju pekinških izhodišč za ukrepanje
– having regard to its resolution of 18 May 2000 on the follow-up to the Beijing Action Platform
– ob upoštevanju svoje resolucije z dne 15. junija 2000 o izidih posebnega zasedanja generalne skupščine združenih narodov „Ženske 2000: enakopravnost spolov, razvoj in mir za 21. stoletje (5. do 9. junij 2000)“
– having regard to its resolution of 15 June 2000 on the outcome of the Special Session of the General Assembly of the United Nations entitled ‘Women 2000: gender equality, development and peace for the twenty-first century’ of 5-9 June 2000
– ob upoštevanju pridružitvenega sporazuma AKP-EU (sporazum iz Cotonouja), ki je bil podpisan 23 unija 2000, in priloženega finančnega protokola,
– having regard to the ACP-EU partnership agreement (Cotonou Agreement), signed on 23 June 2000, and the Financial Protocol thereto,
– ob upoštevanju skupne razglasitve listine o temeljnih pravicah Sveta, Evropskega parlamenta in Komisije ob srečanju Evropskega sveta v Nici 8. decembra 2000,
– having regard to the joint proclamation of the Charter of fundamental rights by the Council, the European Parliament, and the Commission at the Nice European Council of 7 December 2000,
– ob upoštevanju svojega sklepa s 14. decembra 2000, da pohabljanje ženskih spolnih organov vključi v člen B5-802 proračuna za leto 2001 za program DAPHNE,
– having regard to its decision of 14 December 2000 to include FGM within the scope of Article B5-802 of the 2001 budget, intended to finance the DAPHNE programme,
– ob upoštevanju resolucije parlamentarne skupščine Sveta Evrope št. 1247 iz leta 2001 o pohabljanju ženskih spolnih organov,
– having regard to Council of Europe Parliamentary Assembly resolution of 22 May 2001 1247 (2001) on FGM,
– ob upoštevanju poročila o pohabljanju ženskih spolnih organov, ki ga je parlamentarna skupščina Sveta Evrope sprejela 3. maja 2001,
– having regard to the report on FGM adopted on 3 May 2001 by the Council of Europe Parliamentary Assembly,
– ob upoštevanju svoje predhodne resolucije z dne 20. septembra 2001 o pohabljanju ženskih spolnih organov
– having regard to its previous resolution of 20 September 2001 on female genital mutilation
– ob upoštevanju resolucije odbora Združenih narodov za človekove pravice št. 2003/28 z dne 22. aprila 2003, v kateri je bil 6. februar razglašen za mednarodni dan nične strpnosti do pohabljanja ženskih spolnih organov,
– having regard to UN Commission on Human Rights resolution of 22 April 2003 2003/28 declaring 6 February the international day of ‘zero tolerance’ of female genital mutilation,
– ob upoštevanju členov 2, 5, 6 in 19 dodatnega protokola k Afriški listini človekovih pravic in pravic ljudstev iz leta 2003, znanega tudi pod imenom protokol iz Maputa, ki je začel veljati 25. novembra 2005,
– having regard to Articles 2, 5, 6, and 19 of the 2003 Protocol to the African Charter on Human and Peoples’ Rights, also known as the ‘Maputo Protocol’, which entered into force on 25 November 2005,
– ob upoštevanju peticije št. 298/2007, ki jo je 27. marca 2007 vložila poslanka Cristiana Muscardini,
– having regard to petition 0298/2007, submitted by Cristiana Muscardini on 27 March 2007,
– ob upoštevanju svoje resolucije z dne 16. januarja 2008: Strategiji EU o otrokovih pravicah naproti
– having regard to its resolution of 16 January 2008: ‘Towards an EU strategy on the rights of the child’
Sprejeta besedila, P6_TA(2008)0012 . ,
Texts Adopted, P6_YA(2008)0012 ,
– ob upoštevanju členov 6 in 7 Pogodbe o EU o spoštovanju človekovih pravic (splošna načela) in členov 12 in 13 Pogodbe o ES (nediskriminacija),
– having regard to Articles 6 and 7 of the EU Treaty on respect for human rights (general principles) and Articles 12 and 13 of the EC Treaty (non-discrimination),
– ob upoštevanju poročila Odbora za pravice žensk in enakost spolov ( A6–0054/2009 ),
– having regard to the report of the Committee on Women’s Rights and Gender Equality ( A6‑0054/2009 ),
A. ker je po podatkih Svetovne zdravstvene organizacije od 100 do 140 milijonov žensk in deklic na svetu doživelo pohabljenje spolnih organov in ker je po podatkih Svetovne zdravstvene organizacije in Sklada združenih narodov za prebivalstvo vsako leto približno dva do tri milijone žensk v nevarnosti, da bodo izpostavljene temu postopku, ki povzroča hudo invalidnost,
A. whereas, according to figures compiled by the World Health Organisation (WHO), between 100 and 140 million women and girls worldwide have undergone genital mutilation, and, according to figures from the WHO and the United Nations Population Fund, approximately two to three million women a year are potentially at risk from these severely disabling practices,
B. ker se vsako leto pohabijo ženski spolni organi približno 180.000 ženskam, ki se izselijo v Evropo, ali so v nevarnosti, da bodo pohabljene,
B. whereas every year approximately 180 000 female emigrants in Europe undergo, or are in danger of undergoing, FGM,
C. ker je po podatkih Svetovne zdravstvene organizacije ta postopek razširjen v najmanj 28 afriških državah, v nekaterih azijskih ter na Bližnjem vzhodu,
C. whereas, according to the WHO, FGM is widely practised in at least 28 African countries, some Asian countries and in the Middle East,
D. ker nasilje nad ženskami, vključno s pohabljanjem ženskih spolnih organov (PŽSO), izvira iz družbenih sistemov, osnovanih na neenakosti med spoloma ter neuravnoteženih odnosih moči, prevlade in nadzora, v katerih je pritisk družbe in družine osnovni vzrok za kršitev temeljne pravice do osebne celovitosti,
D. whereas violence against women, including FGM, derives from social structures based on inequality between the sexes and on a skewed balance of power, domination, and control in which social and family pressure leads to violation of a fundamental right, namely respect for the integrity of the human person,
E. ker spolno pohabljanje deklic zasluži najodločnejšo obsodbo ter pomeni očitno kršenje mednarodne in nacionalne zakonodaje, ki varuje otroke in njihove pravice,
E. whereas sexual mutilation imposed on young girls calls for the most emphatic condemnation and constitutes an obvious violation of international and national legislation protecting children and their rights,
F. ker je Svetovna zdravstvena organizacija opredelila štiri vrste pohabljanja PŽSO, ki segajo od klitoridektomije (delne ali popolne odstranitve klitorisa) do izrezanja (odstranitve klitorisa in malih sramnih ustnic), ki predstavljata približno 85 % PŽSO, pa do skrajne oblike, infibulacije (popolne odstranitve klitorisa in malih sramnih ustnic, notranje površine velikih sramnih ustnic ter zašitje zunanjega ženskega spolovila z izjemo ozke nožnične odprtine), ter vrezovanja (prebadanje ali prediranje klitorisa oziroma sramnih ustnic ter vrezi vanje),
F. whereas the WHO has identified four types of FGM, ranging from clitoridectomy (partial or total removal of the clitoris) and excision (removal of the clitoris and the labia minora) – the latter accounts for 85% of FGM procedures – to the most extreme form, infibulation (removal of all of the clitoris and the labia minora and of the inside of the labia majora and stitching of the vulva, leaving only a narrow vaginal opening), and introcision (pricking, piercing, or incising of the clitoris or the labia),