natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In general, dosing may commence orally; if necessary, by administering the capsule contents suspended in water, via nasogastric tubing .< Invented name > is routinely administered in conjunction with other immunosuppressive agents in the initial post-operative period.
V začetnem obdobju po operaciji se < (Lastniško) ime zdravila > rutinsko uporablja skupaj z drugimi imunosupresivi.
The< Invented name > dose may vary depending upon the immunosuppressive regimen chosen.
Odmerek < (Lastniško) ime zdravila > se lahko razlikuje glede na izbrano imunosupresivno shemo.
Method of administration It is recommended that the oral daily dose be administered in two divided doses (e. g. morning and evening).
Postopek uporabe Peroralni dnevni odmerek je priporočljivo uporabiti v dveh deljenih odmerkih (npr. zjutraj in zvečer).
Capsules should generally be administered on an empty stomach or at least 1 hour before or 2 to 3 hours after a meal, to achieve maximal absorption (see section 5.2).
Da bi dosegli največjo absorpcijo, je kapsule praviloma treba vzeti na prazen želodec ali vsaj 1 uro pred jedjo oz.
Duration of dosing
2 do 3 ure po jedi (glejte poglavje 5. 2).
18 To suppress graft rejection, immunosuppression must be maintained; consequently, no limit to the duration of oral therapy can be given.
17 Trajanje odmerjanja Za zavrtje zavrnitve presadka je treba imunosupresijo vzdrževati, zato trajanja peroralnega zdravljenja ni mogoče omejiti.
Dosage recommendations – Liver transplantation Prophylaxis of transplant rejection - adults Oral< Invented name > therapy should commence at 0.10 - 0.20 mg/kg/day administered as two divided doses (e.g. morning and evening).
Priporočila za odmerjanje – presaditev jeter Profilaksa zavrnitve presadka – odrasli Peroralno zdravljenje s < (Lastniško) ime zdravila > je treba začeti z odmerkom od 0, 10 do 0, 20 mg/ kg/ dan v dveh deljenih odmerkih (npr. zjutraj in zvečer).
If the dose cannot be administered orally as a result of the clinical condition of the patient, intravenous therapy of 0.01 - 0.05 mg/ kg/ day should be initiated as a continuous 24-hour infusion.
Če peroralna uporaba zaradi bolnikovega kliničnega stanja ni mogoča, je treba zdravljenje začeti intravensko z 0, 01 do 0, 05 mg/ kg/ dan v stalni 24- urni infuziji.
Prophylaxis of transplant rejection - children An initial oral dose of 0.30 mg/ kg/ day should be administered in two divided doses (e. g. morning and evening).
Profilaksa zavrnitve presadka – otroci Začetni peroralni odmerek 0, 30 mg/ kg/ dan je treba uporabiti v dveh deljenih odmerkih (npr. zjutraj in zvečer).
If the clinical condition of the patient prevents oral dosing, an initial intravenous dose of 0.05 mg/ kg/ day should be administered as a continuous 24-hour infusion.
Če bolnikovo klinično stanje preprečuje peroralno uporabo, je treba začetni intravenski odmerek 0, 05 mg/ kg/ dan uporabiti v stalni 24- urni infuziji.
Dose adjustment during post-transplant period in adults and children< Invented name > doses are usually reduced in the post-transplant period.
Prilagoditev odmerka med obdobjem po presaditvi pri odraslih in otrocih Odmerki < (Lastniško) ime zdravila > se med obdobjem po presaditvi ponavadi zmanjšajo.
It is possible in some cases to withdraw concomitant immunosuppressive therapy, leading to< Invented name > monotherapy.
Včasih je mogoče sočasno imunosupresivno terapijo opustiti, kar pomeni prehod na monoterapijo s < (Lastniško) ime zdravila >.
Rejection therapy – adults and children Increased< Invented name > doses, supplemental corticosteroid therapy, and introduction of short courses of mono-/polyclonal antibodies have all been used to manage rejection episodes.
Zdravljenje zavrnitve – odrasli in otroci Za obvladanje zavrnitvenih epizod so uporabljali večje odmerke < (Lastniško) ime zdravila >, dodatno zdravljenje s kortikosteroidi in uvedbo kratkih ciklusov mono - / poliklonskih protiteles.
If signs of toxicity are noted (e. g. pronounced adverse reactions - see section 4.8) the dose of< Invented name > may need to be reduced.
Če se pojavijo znaki toksičnosti (npr. izrazite neželene reakcije – glejte poglavje 4. 8), utegne biti potrebno zmanjšanje odmerka < (Lastniško) ime zdravila >.
For conversion to< Invented name >, treatment should begin with the initial oral dose recommended for primary immunosuppression.
Za prehod na < (Lastniško) ime zdravila > je treba zdravljenje začeti z začetnim peroralnim odmerkom, priporočenim za primarno imunosupresijo.
For information on conversion from ciclosporin to< Invented name >, see below under “Dose adjustments in specific patient populations”.
Za informacije o prehodu s ciklosporina na < (Lastniško) ime zdravila > glejte v nadaljevanju, "Prilagoditve odmerjanja pri specifičnih populacijah bolnikov".
Dosage recommendations - Kidney transplantation Prophylaxis of transplant rejection – adults Oral< Invented name > therapy should commence at 0.20 - 0.30 mg/kg/day administered as two divided doses (e.g. morning and evening).
Priporočila za odmerjanje – presaditev ledvice Profilaksa zavrnitve presadka – odrasli Peroralno zdravljenje s < (Lastniško) ime zdravila > je treba začeti z odmerkom od 0, 20 do 0, 30 mg/ kg/ dan v dveh deljenih odmerkih (npr. zjutraj in zvečer).
If the dose cannot be administered orally as a result of the clinical condition of the patient, intravenous therapy of 0.05 - 0.10 mg/ kg/ day should be initiated as a continuous 24-hour infusion.
Če peroralna uporaba zaradi bolnikovega kliničnega stanja ni mogoča, je treba zdravljenje začeti intravensko z 0, 05 do 0, 10 mg/ kg/ dan v stalni 24- urni infuziji.
Prophylaxis of transplant rejection – children An initial oral dose of 0.30 mg/ kg/ day should be administered in two divided doses (e. g. morning and evening).
Profilaksa zavrnitve presadka – otroci Začetni peroralni odmerek 0, 30 mg/ kg/ dan je treba uporabiti v dveh deljenih odmerkih (npr. zjutraj in zvečer).
If the clinical condition of the patient prevents oral dosing, an initial intravenous dose of 0.075 – 0.100 mg/ kg/ day should be administered as a continuous 24-hour infusion.
Če bolnikovo klinično stanje preprečuje peroralno uporabo, je treba začetni intravenski odmerek od 0, 075 do 0, 100 mg/ kg/ dan uporabiti v stalni 24- urni infuziji.
It is possible in some cases to withdraw concomitant immunosuppressive therapy, leading to< Invented name > -based dual- therapy.
Včasih je mogoče sočasno imunosupresivno terapijo opustiti, kar pomeni prehod na dvojno terapijo s < (Lastniško) ime zdravila >.
19< Invented name > can be used with antibody induction (allowing for delayed start of < Invented name > therapy) or alternatively in clinically stable patients without antibody induction.
18 Priporočila za odmerjanje – presaditev srca Profilaksa zavrnitve presadka – odrasli < Invented name > je mogoče uporabiti z indukcijo protiteles (kar omogoča odlog začetka zdravljenja z < Invented name >), ali pa pri klinično stabilnih bolnikih brez indukcije protiteles.
Following antibody induction, oral< Invented name > therapy should commence at a dose of 0.075 mg/kg/day administered as two divided doses (e.g. morning and evening).
Po indukciji s protitelesi je treba peroralno zdravljenje s < (Lastniško) ime zdravila > začeti z 0, 075 mg/ kg/ dan v dveh deljenih odmerkih (npr. zjutraj in zvečer).
If the dose cannot be administered orally as a result of the clinical condition of the patient, intravenous therapy of 0.01 to 0.02 mg/ kg/ day should be initiated as a continuous 24-hour infusion.
Če peroralna uporaba zaradi bolnikovega kliničnega stanja ni mogoča, je treba zdravljenje začeti intravensko z 0, 01 do 0, 02 mg/ kg/ dan v stalni 24- urni infuziji.
This approach was reserved for patients without organ dysfunction (e. g. renal dysfunction).
Ta način je pridržan za bolnike brez motene funkcije organov (npr. motenega delovanja ledvic).
Prophylaxis of transplant rejection – children< Invented name > has been used with or without antibody induction in paediatric heart transplantation.
Profilaksa zavrnitve presadka – otroci Pri pediatričnih bolnikih so < (Lastniško) ime zdravila > po presaditvi srca uporabljali z indukcijo s protitelesi in brez nje.
In patients without antibody induction, if< Invented name > therapy is initiated intravenously, the recommended starting dose is 0.03 - 0.05 mg/kg/day as a continuous 24-hour infusion targeted to achieve tacrolimus whole blood concentrations of 15 - 25 ng/ml.
Priporočeni začetni odmerek je od 0, 03 do 0, 05 mg/ kg/ dan v stalni 24- urni infuziji s ciljem, da je dosežena koncentracija takrolimusa v polni krvi od 15 do 25 ng/ ml.
The first dose of oral therapy should be 0.30 mg/ kg/ day starting 8 to 12 hours after discontinuing intravenous therapy.
Prvi odmerek peroralne terapije mora biti 0, 30 mg/ kg/ dan in mora biti uporabljen od 8 do 12 ur po prekinitvi intravenskega zdravljenja.
Following antibody induction, if< Invented name > therapy is initiated orally, the recommended starting dose is 0.10 - 0.30 mg/kg/day administered as two divided doses (e.g. morning and evening).
Če se terapija s < (Lastniško) ime zdravila > začne peroralno po indukciji s protitelesi, je priporočeni začetni odmerek od 0, 10 do 0, 30 mg/ kg/ dan, apliciran v dveh deljenih odmerkih (npr. zjutraj in zvečer).
In adult patients converted to< Invented name >, an initial oral dose of 0.15 mg/kg/day should be administered in two divided doses (e.g. morning and evening).
Pri odraslih bolnikih, ki preidejo na < (Lastniško) ime zdravila >, je treba začetni peroralni odmerek 0, 15 mg/ kg/ dan uporabiti v dveh deljenih odmerkih (npr. zjutraj in zvečer).
In paediatric patients converted to< Invented name >, an initial oral dose of 0.20 - 0.30 mg/kg/day should be administered in two divided doses (e.g. morning and evening).
Pri pediatričnih bolnikih, ki preidejo na < (Lastniško) ime zdravila >, je treba začetni peroralni odmerek od 0, 20 do 0, 30 mg/ kg/ dan uporabiti v dveh deljenih odmerkih (npr. zjutraj in zvečer).
Dosage recommendations - Rejection therapy, other allografts The dose recommendations for lung, pancreas and intestinal transplantation are based on limited prospective clinical trial data.
Priporočila za odmerjanje – zdravljenje zavrnitve, drugi alotransplantati Priporočeni odmerki pri presaditvah pljuč, pankreasa in črevesa temeljijo na omejenih podatkih prospektivnih kliničnih preskušanj.
In lung-transplanted patients< Invented name > has been used at an initial oral dose of 0.10 - 0.15 mg/kg/day, in pancreas-transplanted patients at an initial oral dose of 0.2 mg/kg/day and in intestinal transplantation at an initial oral dose of 0.3 mg/kg/day.
Pri bolnikih po presaditvi pljuč so < (Lastniško) ime zdravila > uporabljali v začetnem peroralnem odmerku od 0, 10 do 0, 15 mg/ kg/ dan, po presaditvi pankreasa v začetnem peroralnem odmerku 0, 2 mg/ kg/ dan in po presaditvi črevesa v začetnem peroralnem odmerku 0, 3 mg/ kg/ dan.
Dosage adjustments in specific patient populations Patients with liver impairment Dose reduction may be necessary in patients with severe liver impairment in order to maintain the blood trough levels within the recommended target range.
Prilagoditve odmerjanja pri specifičnih populacijah bolnikov Bolniki z okvaro jeter Za ohranitev najmanjše koncentracije v krvi znotraj priporočenega ciljnega območja utegne biti pri bolnikih s hudo okvaro jeter potrebno zmanjšanje odmerka.
Paediatric patients In general, paediatric patients require doses 1½ - 2 times higher than the adult doses to achieve similar blood levels.
Pediatrični bolniki Pri pediatričnih bolnikih so za doseganje podobnih koncentracij v krvi kot pri odraslih na splošno potrebni 1, 5 - do 2- krat večji odmerki, kot so odmerki za odrasle.
Elderly patients There is no evidence currently available to indicate that dosing should be adjusted in elderly patients.
19 Starejši bolniki Trenutno ni dokazov, da bi bila pri starejših bolnikih potrebna prilagoditev odmerjanja.
Conversion from ciclosporin
Prehod s ciklosporina Pri prehodu s ciklosporinskega zdravljenja na zdravljenje s < (Lastniško) ime zdravila > je potrebna previdnost (glejte poglavji 4. 4 in 4. 5).
20 Care should be taken when converting patients from ciclosporin-based to< Invented name > -based therapy (see sections 4.4 and 4.5). < Invented name > therapy should be initiated after considering ciclosporin blood concentrations and the clinical condition of the patient.
Zdravljenje s < (Lastniško) ime zdravila > je treba začeti upoštevaje koncentracijo ciklosporina v krvi in bolnikovo klinično stanje.
In practice ,< Invented name > therapy has been initiated 12 - 24 hours after discontinuation of ciclosporin.
V praksi so zdravljenje s < (Lastniško) ime zdravila > začenjali od 12 do 24 ur po prekinitvi ciklosporina.
As< Invented name > is a medicinal product with low clearance, adjustments to the dosage regimen may take several days before changes in blood levels are apparent.
Pogostnost nadziranja koncentracije v krvi mora temeljiti na kliničnih potrebah. < (Lastniško) ime zdravila > je zdravilo z majhnim očistkom, zato lahko po prilagoditvi odmerne sheme mine več dni, preden se koncentracija v krvi spremeni.
Blood trough levels of tacrolimus should also be monitored following dose adjustment, changes in the immunosuppressive regimen, or following co-administration of substances which may alter tacrolimus whole blood concentrations (see section 4.5).
Najmanjšo koncentracijo takrolimusa v krvi je treba nadzirati tudi po prilagoditvi odmerka, spremembah imunosupresijske sheme in po sočasni uporabi snovi, ki lahko spremenijo koncentracijo takrolimusa v polni krvi (glejte poglavje 4. 5).
Clinical study analysis suggests that the majority of patients can be successfully managed if tacrolimus blood trough levels are maintained below 20 ng/ ml.
Klinično- raziskovalna analiza kaže, da je mogoče večino bolnikov uspešno voditi, če je najmanjša koncentracija takrolimusa v krvi vzdrževana pod 20 ng/ ml.
In clinical practice, whole blood trough levels have generally been in the range 5 - 20 ng/ ml in liver transplant recipients and 10 - 20 ng/ ml in kidney and heart transplant patients in the early post- transplant period.
V klinični praksi so bile najmanjše koncentracije v polni krvi v zgodnjem obdobju po presaditvi pri prejemnikih jeter na splošno od 5 do 20 ng/ ml in pri prejemnikih ledvice ali srca od 10 do 20 ng/ ml.
Subsequently, during maintenance therapy, blood concentrations have generally been in the range of 5 - 15 ng/ ml in liver, kidney and heart transplant recipients.
Pozneje, med vzdrževalnim zdravljenjem, so bile koncentracije v krvi pri prejemnikih jeter, ledvic ali srca na splošno od 5 do 15 ng/ ml.
John’ s Wort (Hypericum perforatum) or other herbal preparations should be avoided when taking< Invented name > due to the risk of interactions that lead to decrease in blood concentrations of tacrolimus and reduced clinical effect of tacrolimus (see section 4.5 Interactions with other medicinal products and other forms of interactions).
Med jemanem < (Lastniško) ime zdravila > bolniki ne smejo uporabljati zeliščnih pripravkov, ki vsebujejo šentjanževko (Hypericum perforatum), in drugih zeliščnih pripravkov.
Since levels of tacrolimus in blood may significantly change during diarrhoea episodes, extra monitoring of tacrolimus concentrations is recommended during episodes of diarrhoea.
Obstaja namreč nevarnost za medsebojno delovanje, ki zmanjša koncentracijo takrolimusa v krvi in oslabi njegov klinični učinek (glejte poglavje 4. 5, Medsebojno delovanje z drugimi zdravili in druge oblike interakcij).
Ventricular hypertrophy or hypertrophy of the septum, reported as cardiomyopathies, have been observed on rare occasions.
20 V redkih primerih so opažali ventrikularno hipertrofijo ali hipertrofijo septuma, opisani kot kardiomiopatije.
21 tacrolimus blood trough concentrations much higher than the recommended maximum levels.
Večina primerov je bila reverzibilna in pojavili so se v prvi vrsti pri otrocih, ki so imeli najmanjšo koncentracijo takrolimusa v krvi veliko večjo, kot je priporočena najvišja raven.
Accordingly, high-risk patients, particularly young children and those receiving substantial immunosuppression should be monitored, using such procedures as echocardiography or ECG pre- and post-transplant (e. g. initially at three months and then at 9-12 months).
Glede na to je treba zelo ogrožene bolnike, zlasti mlade otroke in tiste, ki prejemajo precejšnjo imunosupresijo, nadzorovati s preiskavami, kot sta ehokardiografija ali EKG, in sicer pred presaditvijo in po njej (npr. uvodoma po 3 mesecih in potem pri 9 – 12 mesecih).
If abnormalities develop, dose reduction of< Invented name > therapy, or change of treatment to another immunosuppressive agent should be considered.
Če se pojavijo nenormalnosti, je treba razmisliti o zmanjšanju odmerka < (Lastniško) ime zdravila > ali o prehodu na drugo imunosupresivno zdravilo.
Patients treated with< Invented name > have been reported to develop EBV-associated lymphoproliferative disorders.
Med zdravljenjem s < (Lastniško) ime zdravila > je opisan pojav z EBV povezanih limfoproliferativnih bolezni.
Patients switched to< Invented name > therapy should not receive anti- lymphocyte treatment concomitantly.
Bolniki, ki preidejo na zdravljenje s < (Lastniško) ime zdravila >, sočasno ne smejo dobivati antilimfocitnega zdravljenja.
Very young (< 2 years), EBV-VCA-negative children have been reported to have an increased risk of developing lymphoproliferative disorders.
Opisano je, da limfoproliferativne bolezni bolj ogrožajo zelo mlade (< 2 leti), EBV- VCA- negativne otroke.
Therefore, in this patient group, EBV-VCA serology should be ascertained before starting treatment with< Invented name >.
Pri takšnih bolnikih je zato treba pred začetkom zdravljenja s < (Lastniško) ime zdravila > opraviti serologijo glede EBV- VCA.
During treatment, careful monitoring with EBV-PCR is recommended.
Med zdravljenjem je potrebno natančno nadziranje z EBV- PCR.
Positive EBV-PCR may persist for months and is per se not indicative of lymphoproliferative disease or lymphoma.
Pozitivna EBV- PCR lahko traja še mesece in sama po sebi ne nakazuje limfoproliferativne bolezni ali limfoma.
Metabolic interactions Systemically available tacrolimus is metabolised by hepatic CYP3A4.
Presnovne interakcije Presnova sistemsko razpoložljivega takrolimusa poteka z jetrnim CYP3A4.
Inhibitors of metabolism Clinically the following substances have been shown to increase tacrolimus blood levels:
Inhibitorji presnove Klinično je ugotovljeno, da koncentracijo takrolimusa v krvi povečujejo naslednje snovi:
Strong interactions have been observed with antifungal agents such as ketoconazole, fluconazole, itraconazole and voriconazole, the macrolide antibiotic erythromycin or HIV protease inhibitors (e. g. ritonavir).
Močne interakcije so opažali z antimikotiki, kot so ketokonazol, flukonazol, itrakonazol in vorikonazol, makrolidnim antibiotikom eritromicinom in zaviralci proteaz HIV (npr. ritonavirjem).
Inducers of metabolism Clinically the following substances have been shown to decrease tacrolimus blood levels:
Induktorji presnove Klinično je ugotovljeno, da koncentracijo takrolimusa v krvi zmanjšujejo naslednje snovi:
John’ s Wort (Hypericum perforatum) which may require increased tacrolimus doses in almost all patients.
Močne interakcije so opažali z rifampicinom, fenitoinom ali šentjanževko (Hypericum perforatum), ki zahtevajo večje odmerke takrolimusa pri skoraj vseh bolnikih.
Maintenance doses of corticosteroids have been shown to reduce tacrolimus blood levels.
21 Dokazano je, da vzdrževalni odmerki kortikosteroidov zmanjšajo koncentracijo takrolimusa v krvi.
22 High dose prednisolone or methylprednisolone administered for the treatment of acute rejection have the potential to increase or decrease tacrolimus blood levels.
Veliki odmerki prednizolona ali metilprednizolona, uporabljeni za zdravljenje akutne zavrnitve, lahko koncentracijo takrolimusa v krvi zvišajo ali znižajo.
Animal data have shown that tacrolimus could potentially decrease the clearance and increase the half- life of pentobarbital and antipyrine.
Pri živalih dobljeni podatki kažejo, da bi takrolimus lahko zmanjšal očistek in podaljšal razpolovni čas pentobarbitala in antipirina.
Other interactions which have led to clinically detrimental effects Concurrent use of tacrolimus with medicinal products known to have nephrotoxic or neurotoxic effects may increase these effects (e. g., aminoglycosides, gyrase inhibitors, vancomycin, cotrimoxazole, NSAIDs, ganciclovir or aciclovir).
Druge interakcije, ki so povzročile klinično škodljive učinke Te učinke lahko poveča sočasna uporaba takrolimusa in zdravil z nefrotoksičnimi ali nevrotoksičnimi učinki (kot so npr. aminoglikozidi, zaviralci giraze, vankomicin, kotrimoksazol, nesteroidni antirevmatiki, ganciklovir ali aciklovir).
Protein binding considerations Tacrolimus is extensively bound to plasma proteins.
Vezava na beljakovine Takrolimus se izdatno veže na beljakovine v plazmi.
There is a risk for premature delivery (< 37 week) as well as for hyperkalaemia in the newborn, which, however, normalizes spontaneously.
Obstaja tveganje za prezgoden porod (< 37 tednov) in za hiperkaliemijo pri novorojenčku, ki pa se normalizira sama od sebe.
In rats and rabbits, tacrolimus caused embryofoetal toxicity at doses which demonstrated maternal toxicity (see section 5.3).
Pri podganah in kuncih je takrolimus povzročil embriofetalne toksične učinke v odmerkih, ki so imeli toksične učinke pri samicah- materah (glejte poglavje 5. 3).
Tacrolimus affected male fertility in rats (see section 5.3).
Pri podganah je takrolimus prizadel plodnost samcev (glejte poglavje 5. 3).
Lactation Human data demonstrate that tacrolimus is excreted into breast milk.
Dojenje Podatki pri ljudeh kažejo, da se takrolimus izloča v materinem mleku.
As detrimental effects on the newborn cannot be excluded, women should not breast-feed whilst receiving< Invented name >.
Ker ni mogoče izključiti zelo škodljivih učinkov na novorojenčka, ženske med uporabo < (Lastniško) ime zdravila > ne smejo dojiti.
23 Tacrolimus may cause visual and neurological disturbances.
22 Takrolimus lahko povzroči motnje vida in nevrološke motnje.
This effect may be enhanced if< Invented name > is administered in association with alcohol.
Ta učinek se lahko stopnjuje, če je < (Lastniško) ime zdravila > uporabljen skupaj z alkoholom.
Many of the adverse drug reactions stated below are reversible and/ or respond to dose reduction.
Številne spodaj navedene neželene reakcije na zdravilo so reverzibilne in/ ali se odzovejo na zmanjšanje odmerka.
Adverse drug reactions are listed below in descending order by frequency of occurrence: very common (> 1/ 10); common (> 1/ 100 ,< 1/10); uncommon (> 1/1 ,000, < 1/100); rare (> 1/10,000, < 1/ 1,000); very rare (< 1/10 ,000, including isolated reports).
Neželene reakcije na zdravilo so naštete spodaj v padajočem zaporedju pogostnosti pojavljanja: zelo pogoste (> 1/ 10), pogoste (> 1/ 100, < 1/ 10), občasne (> 1/ 1. 000, < 1/ 100), redke (> 1/ 10. 000, < 1/ 1. 000), zelo redke (< 1/ 10. 000, vključno s posameznimi primeri).
Infections and infestations As is well known for other potent immunosuppressive agents, patients receiving tacrolimus are frequently at increased risk for infections (viral, bacterial, fungal, protozoal).
Infekcijske in parazitske bolezni Tako kot med zdravljenjem z drugimi močnimi imunosupresivi bolnike tudi med zdravljenjem s takrolimusom pogosto bolj ogrožajo okužbe (virusne, bakterijske, glivične, praživalske).
Neoplasms benign, malignant and unspecified Patients receiving immunosuppressive therapy are at increased risk of developing malignancies.
Benigne, maligne in neopredeljene neoplazme Bolnike, ki prejemajo imunosupresive, bolj ogroža pojav malignomov.
Blood and lymphatic system disorders common:
Bolezni krvi in limfatičnega sistema pogosti: občasni:
coagulopathies, coagulation and bleeding analyses abnormal, pancytopenia, neutropenia
anemija, levkopenija, trombocitopenija, levkocitoza, nepravilnosti analiz eritrocitov koagulopatije, nepravilnosti analiz koagulacije in krvavitve, pancitopenija, nevtropenija
thrombotic thrombocytopenic purpura, hypoprothrombinaemia
trombotična trombocitopenična purpura, hipoprotrombinemija