natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The interactions listed below should not be considered exhaustive but are representative of the classes of medicinal products where caution should be exercised.
Spodaj naštete interakcije se ne smejo jemati kot preobširne ampak kot tipične za skupine zdravil, pri katerih je potrebna previdnost.
PIs) unlikely.
Presnova lamivudina in zidovudina ne vključuje CYP3A, zato interakcije z zdravili, ki se presnavljajo s pomočjo tega sistema (npr. zaviralci proteaz), niso verjetne.
Interactions relevant to lamivudine
Interakcije povezane z lamivudinom
The possibility of interactions with other medicinal products administered concurrently with Combivir should be considered, particularly when the main route of elimination is active renal secretion, especially via the cationic transport system e. g. trimethoprim.
Pri sočasnem jemanju drugih zdravil z zdravilom Combivir je potrebno upoštevati možnost nastanka interakcij, zlasti, če je glavna pot izločanja teh zdravil aktivna ledvična sekrecija, še posebej preko kationskega transportnega sistema, npr. trimetoprim.
Nucleoside analogues (e. g. zidovudine, didanosine and zalcitabine) and other medicinal products (e. g. ranitidine, cimetidine) are eliminated only in part by this mechanism and were shown not to interact with lamivudine.
Izkazalo se je, da med nukleozidnimi analogi (npr. zidovudin, didanozin in zalcitabin) oziroma drugimi zdravili (npr. ranitidin, cimetidin), ki se le deloma izločajo s pomočjo tega mehanizma in lamivudinom ni medsebojnega delovanja.
Administration of trimethoprim/ sulfamethoxazole 160 mg/ 800 mg results in a 40% increase in lamivudine exposure, because of the trimethoprim component; the sulfamethoxazole component does not interact.
Vzrok za to je trimetoprim, sulfametoksazol ne vstopa v interakcijo.
However, unless the patient has renal impairment, no dosage adjustment of lamivudine is necessary (see section 4.2).
Vendar, če bolnik nima oslabljenega delovanja ledvic, odmerka lamivudina ni potrebno prilagoditi (glejte poglavje 4. 2).
When concomitant administration with co-trimoxazole is warranted, patients should be monitored clinically.
V primeru potrebe po sočasni uporabi kotrimoksazola, je bolnike potrebno klinično nadzorovati.
Co-administration of Combivir with high doses of co-trimoxazole for the treatment of Pneumocystis jiroveci pneumonia (formerly known as Pneumocystis carinii pneumonia [PCP]) and toxoplasmosis should be avoided.
Pri zdravljenju pljučnice povzročene s Pneumocystis jiroveci (pred tem znana kot pljučnica povzročena s Pneumocystis carinii [PCP]) in zdravljenju toksoplazmoze se je potrebno izogibati sočasnemu dajanju zdravila Combivir in visokih odmerkov kotrimoksazola.
Co-administration of lamivudine with intravenous ganciclovir or foscarnet is not recommended.
Sočasna uporaba lamivudina in intravenskega ganciklovirja ali foskarneta ni priporočljiva.
Interactions relevant to zidovudine
Interakcije povezane z zidovudinom
Limited data suggest that co-administration of zidovudine and rifampicin decreases the AUC of zidovudine by 48% ± 34%.
Skopi podatki kažejo, da se pri sočasni uporabi zidovudina in rifampicina zmanjša AUC zidovudina za 48% ± 34%.
However the clinical significance of this is unknown.
Klinični pomen tega ni poznan.
Dose modifications of zidovudine in this situation have not been formally evaluated.
Ustrezna prilagoditev odmerka zidovudina v takšnih okoliščinah formalno ni bila določena.
Limited data suggest that probenecid increases the mean half-life and area under the plasma concentration curve of zidovudine by decreasing glucuronidation.
Skopi podatki nakazujejo, da probenecid, s tem ko upočasni glukuronidacijo, podaljša srednjo razpolovno dobo zidovudina in poveča površino pod krivuljo plazemske koncentracije zidovudina.
Renal excretion of the glucuronide (and possibly zidovudine itself) is reduced in the presence of probenecid.
Izločanje glukuronida (verjetno pa tudi samega zidovudina) preko ledvic se v prisotnosti probenecida zmanjša.
Patients receiving both medicinal products should be closely monitored for haematological toxicity.
Bolnike, ki se zdravijo z obema zdraviloma, je treba skrbno nadzirati glede pojava hematološke toksičnosti.
Phenytoin blood levels have been reported to be low in some patients receiving zidovudine, while in one patient a high level was noted.
Pri nekaterih bolnikih, ki so prejemali zidovudin, so poročali o nizkih vrednostih fenitoina v krvi, vendar pa tudi o enem primeru, ko je bila vrednost visoka.
These observations suggest that phenytoin concentrations should be carefully monitored in patients receiving Combivir and phenytoin.
Ta opažanja nakazujejo, da je potrebno pri bolnikih, ki prejemajo zdravilo Combivir in fenitoin, koncentracijo fenitoina skrbno nadzirati.
In a pharmacokinetic study co-administration of zidovudine and atovaquone tablets showed a decrease in zidovudine clearance after oral dosing leading to a 35% ± 23% increase in plasma zidovudine AUC.
V farmakokinetični študiji se je pokazalo, da sočasno dajanje zidovudina in atovakvona v obliki tablet zmanjša očistek zidovudina po peroralnem odmerku, kar vodi v povečanje plazemskega AUC zidovudina za 35% ± 23%.
The mode of interaction is unknown and as higher concentrations of atovaquone can be achieved with atovaquone suspension it is possible that greater changes in AUC values for zidovudine might be induced when atovaquone is administered as a suspension.
Zaradi skopih podatkov pa
Given the limited data available the clinical significance of this is unknown.
6 kliničen pomen tega ni poznan.
Valproic acid, fluconazole or methadone when co-administered with zidovudine have been shown to increase the AUC of zidovudine, with a corresponding decrease in its clearance.
Izkazalo se je, da se pri sočasni uporabi valprojske kisline, flukonazola ali metadona z zidovudinom poveča AUC zidovudina z ustreznim zmanjšanjem njegovega očistka.
As only limited data are available the clinical significance is not known.
Ker so na voljo le skopi podatki, klinični pomen ni poznan.
If zidovudine is used concurrently with either valproic acid, fluconazole or methadone, patients should be monitored closely for potential toxicity of zidovudine.
Bolnike, ki se sočasno zdravijo z zidovudinom in valprojsko kislino, flukonazolom ali metadonom, je treba skrbno nadzirati glede možnega pojava toksičnih učinkov zidovudina.
Zidovudine and stavudine in combination are antagonistic in vitro, therefore the concomitant use of stavudine with Combivir should be avoided (see section 4.4).
In vitro deluje zidovudin v kombinaciji s stavudinom antagonistično, zato se je treba sočasni uporabi stavudina z zdravilom Combivir izogibati (glejte poglavje 4. 4).
Exacerbation of anaemia due to ribavirin has been reported when zidovudine is part of the regimen used to treat HIV although the exact mechanism remains to be elucidated.
Pri uporabi zidovudina v sklopu režima zdravljenja okužbe z virusom HIV so poročali o poslabšanju anemije zaradi ribavirina, vendar pa natančen mehanizem trenutno še ni pojasnjen.
The concomitant use of ribavirin with zidovudine is not recommended due to an increased risk of anaemia (see section 4.4).
Sočasne uporabe ribavirina z zidovudinom ne priporočamo zaradi povečanega tveganja za pojav anemije (glejte poglavje 4. 4).
6 Consideration should be given to replacing zidovudine in a combination ART regimen if this is already established.
Če je bil režim kombiniranega protivirusnega zdravljenja že uveden, je treba razmisliti o zamenjavi zidovudina v sklopu tega režima.
This would be particularly important in patients with a known history of zidovudine induced anaemia.
To je še posebej pomembno pri bolnikih z anamnezo z zidovudinom povzročene anemije.
Concomitant treatment, especially acute therapy, with potentially nephrotoxic or myelosuppressive medicinal products (e. g. systemic pentamidine, dapsone, pyrimethamine, co-trimoxazole, amphotericin, flucytosine, ganciclovir, interferon, vincristine, vinblastine and doxorubicin) may also increase the risk of adverse reactions to zidovudine.
Sočasno zdravljenje, še posebej akutno, s potencialno nefrotoksičnimi ali mielosupresivnimi zdravili (npr. sistemski pentamidin, dapson, pirimetamin, kotrimoksazol, amfotericin, flucitozin, ganciklovir, interferon, vinkristin, vinblastin in doksorubicin) lahko tudi poveča tveganje za pojav neželenih reakcij na zidovudin.
If concomitant therapy with Combivir and any of these medicinal products is necessary then extra care should be taken in monitoring renal function and haematological parameters and, if required, the dosage of one or more agents should be reduced.
Če je potrebno sočasno zdravljenje z zdravilom Combivir in katerim koli od teh zdravil, je potrebno skrbno nadzorovati tako delovanje ledvic kot tudi hematološke parametre in po potrebi zmanjšati odmerek enega ali večih zdravil.
Since some patients receiving Combivir may continue to experience opportunistic infections, concomitant use of prophylactic antimicrobial therapy may have to be considered.
Ker pri posameznih bolnikih, ki prejemajo zdravilo Combivir, še vedno prihaja do oportunističnih okužb, bo morda potrebno razmisliti o kemoprofilaksi.
Limited data from clinical trials do not indicate a significantly increased risk of adverse reactions to zidovudine with co- trimoxazole (see interaction information above relating to lamivudine and co-trimoxazole), aerosolised pentamidine, pyrimethamine and acyclovir at doses used in prophylaxis.
Skopi podatki iz kliničnih preskušanj ne kažejo na pomembnejše povečanje tveganja za pojav neželenih učinkov zidovudina pri sočasni uporabi kotrimoksazola (za podatke o interakcijah med lamivudinom in kotrimoksazolom glejte zgoraj), pentamidina v obliki aerosola, pirimetamina in aciklovirja v profilaktičnih odmerkih.
Clarithromycin tablets reduce the absorption of zidovudine.
Klaritromicin v obliki tablet zmanjša absorpcijo zidovudina.
This can be avoided by separating the administration of Combivir and clarithromycin by at least two hours.
To se lahko prepreči z uporabo zdravila Combivir in klaritromicina z vsaj dvourno razliko.
The safety of lamivudine in human pregnancy has not been established.
Varnost uporabe lamivudina med nosečnostjo pri ženskah ni bila dokazana.
No data are available for the treatment with a combination of lamivudine and zidovudine in humans or animals (see also section 5.3).
Podatki o kombiniranem zdravljenju z lamivudinom in zidovudinom pri ljudeh ali živalih (glejte tudi poglavje 5. 3) niso na voljo.
The use in pregnant women of zidovudine alone, with subsequent treatment of the newborn infants, has been shown to reduce the rate of maternal-foetal transmission of HIV.
Dokazano je bilo, da uporaba zidovudina samega pri nosečnicah in nadaljnje zdravljenje novorojenčkov zmanjša odstotek prenosa okužbe z virusom HIV z matere na otroka.
However, no such data are available for lamivudine.
Za lamivudin pa tovrstni podatki niso na voljo.
In humans, consistent with passive transmission of lamivudine across the placenta, lamivudine concentrations in infant serum at birth were similar to those in maternal and cord serum at delivery.
Pri ljudeh so bile, skladno s pasivnim prehajanjem lamivudina skozi placento, koncentracije lamivudina v otrokovem serumu ob rojstvu podobne tistim v serumu matere in popkovnice med porodom.
Zidovudine was measured in plasma and gave similar results to those observed for lamivudine (see section 5.2).
Merili so tudi plazemski zidovudin in prišli do podobnih rezultatov kot pri lamivudinu (glejte poglavje 5. 2).
As the active ingredients of Combivir may inhibit cellular DNA replication, any use, especially during the first trimester of pregnancy, presents a potential risk to the foetus.
Ker učinkovini zdravila Combivir lahko inhibirata replikacijo celične DNK, kakršna koli uporaba, še posebej med prvim trimesečjem nosečnosti, predstavlja možno tveganje za zarodek.
Consequently the administration of Combivir during pregnancy should only be considered if expected benefits outweigh any possible risks.
Skladno s tem velja, da se za uporabo zdravila Combivir med nosečnostjo odločimo le, če pričakovane koristi presegajo možna tveganja.
Pregnant women considering using Combivir during pregnancy should be made aware of the findings from animal carcinogenicity and mutagenicity studies (see section 5.3).
Nosečnice, ki nameravajo med nosečnostjo uporabljati zdravilo Combivir, je potrebno seznaniti z izsledki raziskav o kancerogenosti in mutagenosti pri živalih (glejte poglavje 5. 3).
In men zidovudine has not been shown to affect sperm count, morphology or motility.
Ni bilo dokazano, da bi zidovudin vplival na število, morfologijo ali gibljivost semenčic pri moškem.
Lactation:
7 Dojenje:
Both lamivudine and zidovudine are excreted in breast milk at similar concentrations to those found in serum.
Tako lamivudin kot zidovudin prehajata v materino mleko v koncentracijah, ki so podobne tistim ugotovljenim v serumu.
It is recommended that mothers taking Combivir do not breast-feed their infants.
Priporočljivo je, da matere med jemanjem zdravila Combivir ne dojijo svojih otrok.
For many of these events, it is unclear whether they are related to
O neželenih učinkih so poročali tako med zdravljenjem bolezni HIV z lamivudinom in zidovudinom posamezno kot tudi med zdravljenjem s kombinacijo obeh.
7 lamivudine, zidovudine, the wide range of medicinal products used in the management of HIV disease, or as a result of the underlying disease process.
Za mnoge od teh učinkov ni povsem jasno, ali so povezani z lamivudinom ali zidovudinom, s katerim izmed številnih zdravil, ki se uporabljajo za zdravljenje okužbe z virusom HIV ali pa so posledica samega osnovnega bolezenskega procesa.
Cases of lactic acidosis, sometimes fatal, usually associated with severe hepatomegaly and hepatic steatosis, have been reported with the use of nucleoside analogues (see section 4.4).
Pri bolnikih, zdravljenih z nukleozidnimi analogi, so znana poročila o laktacidozi, včasih fatalni, navadno povezani s hudo hepatomegalijo in hepatično steatozo (glejte poglavje 4. 4).
Combination antiretroviral therapy has been associated with redistribution of body fat (lipodystrophy) in HIV patients including the loss of peripheral and facial subcutaneous fat, increased intra-abdominal and visceral fat, breast hypertrophy and dorsocervical fat accumulation (buffalo hump).
Kombinirano protiretrovirusno zdravljenje je bilo, pri bolnikih okuženih z virusom HIV, povezano s prerazdelitvijo telesnega maščevja (lipodistrofija), vključno z izgubo perifernega in obraznega podkožnega maščevja, povečanjem količine intraabdominalnega ter visceralnega maščevja, hipertrofijo prsi in z dorzocervikalnim kopičenjem maščevja (bivolja grba).
Combination antiretroviral therapy has been associated with metabolic abnormalities such as hypertriglyceridaemia, hypercholesterolaemia, insulin resistance, hyperglycaemia and hyperlactataemia (see section 4.4).
Kombinirano protiretrovirusno zdravljenje je bilo, pri bolnikih okuženih z virusom HIV, povezano s presnovnimi motnjami kot so hipertrigliceridemija, hiperholesterolemija, insulinska rezistenca, hiperglikemija in hiperlaktatemija (glejte poglavje 4. 4).
Frequencies are defined as very common (≥ 1/ 10), common (≥ 1/ 100 to < 1/ 10), uncommon (≥ 1/ 1000 to < 1/ 100), rare (≥ 1/ 10,000 to < 1/ 1000), very rare (< 1/ 10,000).
Pogostnost je definirana z izrazi zelo pogosti (≥1/ 10), pogosti (≥1/ 100 do < 1/ 10), občasni (≥1/ 1. 000 do < 1/ 100), redki (≥1/ 10. 000 do < 1/ 1. 000) in zelo redki (< 1/ 10. 000).
Pure red cell aplasia
Bolezni krvi in limfatičnega sistema Občasni: nevtropenija in anemija (obe občasno v hudi obliki), trombocitopenija Zelo redki: čista aplazija rdečih krvnih celic
Headache, insomnia Very rare:
Bolezni živčevja Pogosti: glavobol, nespečnost.
Peripheral neuropathy (or paraesthesiae)
Zelo redki: periferna nevropatija (ali parestezija)
Cough, nasal symptoms
8 Bolezni dihal, prsnega koša in mediastinalnega prostora Pogosti: kašelj, nosni simptomi
Pancreatitis, rises in serum amylase
Bolezni prebavil Pogosti: navzea, bruhanje, bolečine ali krči v trebuhu, diareja Redki: pankreatitis, povišana raven serumske amilaze
Hepatitis
Bolezni jeter, žolčnika in žolčevodov Občasni: prehodno zvišane ravni jetrnih encimov (AST, ALT) Redki: hepatitis
Rash, alopecia
Bolezni kože in podkožja Pogosti: kožni izpuščaj, alopecija
Rhabdomyolysis
Bolezni mišično- skeletnega sistema in vezivnega tkiva Pogosti: artralgija, mišične okvare Redki: rabdomioliza
Fatigue, malaise, fever
Splošne težave in spremembe na mestu aplikacije Pogosti: utrujenost, splošno slabo počutje, vročica
These occurred more frequently at higher dosages (1200-1500 mg/ day) and in patients with advanced HIV disease (especially when there is poor bone marrow reserve prior to treatment), and particularly in patients with CD4 cell counts less than 100/ mm3 (see section 4.4).
Pogosteje so se pojavile pri dajanju višjih odmerkov (1200 – 1500 mg/ dan) in pri bolnikih v napredovalem obdobju bolezni (zlasti če so imeli že pred začetkom zdravljenja zmanjšano zalogo kostnega mozga), še posebej pa pri bolnikih, pri katerih je bilo število celic CD4 manjše od 100/ mm3 (glejte poglavje 4. 4).
Frequencies are defined as very common (≥ 1/ 10), common (≥ 1/ 100 to < 1/ 10), uncommon (≥ 1/ 1000 to < 1/ 100), rare (≥ 1/ 10,000 to < 1/ 1000), very rare (< 1/ 10,000).
Pogostnost je definirana z izrazi zelo pogosti (≥1/ 10), pogosti (≥1/ 100 do < 1/ 10), občasni (≥1/ 1. 000 do < 1/ 100), redki (≥1/ 1. 0000 do < 1/ 1. 000) in zelo redki (< 1/ 10. 000).
Aplastic anaemia
Bolezni krvi in limfatičnega sistema Pogosti: anemija, nevtropenija in levkopenija Občasni: trombocitopenija in pancitopenija (s hipoplazijo kostnega mozga) Redki: čista aplazija rdečih krvnih celic Zelo redki: aplastična anemija
Lactic acidosis in the absence of hypoxaemia, anorexia
Presnovne in prehranske motnje Redki: laktacidoza v odsotnosti hipoksemije, anoreksija
Anxiety and depression
Psihiatrične motnje Redki: anksioznost in depresija
Insomnia, paraesthesiae, somnolence, loss of mental acuity, convulsions
Bolezni živčevja Zelo pogosti: glavobol Pogosti: omotičnost Redki: nespečnost, parestezija, dremavost, zmanjšana sposobnost koncentracije, krči
Cardiac disorders Rare: Cardiomyopathy
9 Srčne bolezni Redko: kardiomiopatija
Cough
Bolezni dihal, prsnega koša in mediastinalnega prostora Občasni: dispneja Redki: kašelj
Oral mucosa pigmentation, taste perversion and dyspepsia.
Bolezni prebavil Zelo pogosti: navzea Pogosti: bruhanje, bolečine v trebuhu in diareja Občasni: napenjanje Redki: pigmentacija ustne sluznice, motnje v okušanju in dispepsija.
Liver disorders such as severe hepatomegaly with steatosis
Bolezni jeter, žolčnika in žolčevodov Pogosti: zvišane ravni jetrnih encimov in bilirubina v krvi Redki: obolenja jeter, kot npr. huda hepatomegalija s steatozo
Nail and skin pigmentation, urticaria and sweating
Bolezni kože in podkožja Občasni: kožni izpuščaj in pruritus Pogosti: pigmentacija nohtov in kože, urtikarija in znojenje
Myopathy
Bolezni mišično- skeletnega sistema in vezivnega tkiva Pogosto: mialgija Občasni: miopatija
Urinary frequency
Bolezni sečil Redki: pogosto uriniranje
Gynaecomastia
Motnje reprodukcije in dojk Redki: ginekomastija
Fever, generalised pain and asthenia Rare: Chills, chest pain and influenza-like syndrome
Splošne težave in spremembe na mestu aplikacije Pogosti: splošno slabo počutje Občasni: vročica, splošne bolečine in astenija Redki: mrzlica, bolečine v prsih in sindrom, podoben influenci
If overdosage occurs the patient should be monitored for evidence of toxicity (see section 4.8), and standard supportive treatment applied as necessary.
V primeru zaužitja prevelikega odmerka je potrebno pri bolniku redno preverjati znake toksičnosti (glejte poglavje 4. 8), ter po potrebi pričeti s standardnim podpornim zdravljenjem.
Antivirals for treatment of HIV infections, combinations, ATC Code:
Antivirusna zdravila za zdravljenje HIV, kombinacije; Oznaka ATC:
Both medicinal products are metabolised intracellularly to their active moieties, lamivudine 5’ -triphosphate (TP) and zidovudine 5’ -TP respectively.
Obe zdravili se znotrajcelično presnavljata v svoji aktivni obliki, lamivudin 5 '- trifosfat (TP) oziroma zidovudin 5' - TP.
Lamivudine-TP and zidovudine-TP have selective inhibitory activity against HIV-1 and HIV-2 replication in vitro; lamivudine is also active against zidovudine-resistant clinical isolates of HIV.
Lamivudin- TP in zidovudin- TP delujeta kot selektivna zaviralca in vitro replikacije virusov HIV- 1 in HIV- 2; lamivudin učinkuje tudi na klinične izolate virusa HIV, ki so odporni na zidovudin.
Lamivudine in combination with zidovudine exhibits synergistic anti-HIV activity against clinical isolates in cell culture.
Lamivudin v kombinaciji z zidovudinom kaže sinergistični učinek proti virusu HIV oziroma proti kliničnim izolatom v celični kulturi.
HIV-1 resistance to lamivudine involves the development of a M184V amino acid change close to the active site of the viral reverse transcriptase (RT).
Odpornost virusa HIV- 1 na lamivudin je povezana s pojavom spremembe aminokisline M184V blizu aktivnega mesta virusne reverzne transkriptaze (RT).
This variant arises both in vitro and in HIV-1 infected patients treated with lamivudine-containing antiretroviral therapy.
Ta različica se pojavi tako in vitro kot pri bolnikih, okuženih z virusom HIV- 1, ki jih zdravimo s protiretrovirusnimi zdravili, ki vključujejo lamivudin.
In
Mutanti M184V kažejo močno zmanjšano občutljivost na lamivudin in tudi zmanjšano zmožnost virusne replikacije in vitro.
10 vitro studies indicate that zidovudine-resistant virus isolates can become zidovudine sensitive when they simultaneously acquire resistance to lamivudine.
In vitro raziskave kažejo, da lahko virusni izolati, neobčutljivi na zidovudin, razvijejo občutljivost na zidovudin, če istočasno razvijejo neobčutljivost na lamivudin.
In any case, initiation of susceptible NRTI’ s should always be preferred to maintenance of lamivudine therapy.
V vsakem primeru ima uvedba zdravljenja z NRTI- ji, proti katerim virus ni odporen, prednost pred nadaljnjo uporabo lamivudina.
Therefore, maintaining lamivudine therapy despite emergence of M184V mutation should only be considered in cases where no other active NRTIs are available
Nadaljevanje zdravljenja z lamivudinom kljub mutaciji M184V pride v poštev samo v primerih, ko drugih učinkovitih NRTI- jev ni na voljo.
Zidovudine and stavudine maintain their antiretroviral activities against lamivudine-resistant HIV-1.
Zidovudin in stavudin ohranita protiretrovirusno aktivnost na virus HIV- 1, ki je odporen na lamivudin.
Abacavir maintains its antiretroviral activities against lamivudine- resistant HIV-1 harbouring only the M184V mutation.
Abakavir ohranja protiretrovirusno delovanje proti virusu HIV- 1, ki je odporen na lamivudin in ima le mutacijo M184V.
The M184V RT mutant shows a < 4-fold decrease in susceptibility to didanosine and zalcitabine; the clinical significance of these findings is unknown.
Mutant M184V RT kaže < 4- kratno zmanjšanje občutljivosti za didanozin in zalcitabin; klinični pomen teh ugotovitev ni znan.
Lamivudine demonstrates low cytotoxicity to peripheral blood lymphocytes, to established lymphocyte and monocyte-macrophage cell lines, and to a variety of bone marrow progenitor cells in vitro.
Lamivudin izkazuje in vitro nizko citotoksičnost do limfocitov v perifernem krvnem obtoku, do dozorelih limfocitov, do celičnih linij monocitov- makrofagov ter do vrste progenitorskih celic kostnega mozga.
Two patterns of multi-drug resistance mutations, the first characterised by mutations in the HIV reverse transcriptase at codons 62, 75, 77, 116 and 151 and the second involving a T69S mutation plus a 6-base pair insert at the same position, result in phenotypic resistance to AZT as well as to the other approved NRTIs.
Pri navzkrižni rezistenci na več zdravil opažamo dva vzorca mutacij, ki imata za posledico fenotipsko odpornost na AZT (zidovudin), pa tudi na druge NRTI- je: za prvega so značilne mutacije reverzne transkriptaze virusa HIV na kodonih 62, 75, 77, 116 in 151, drugi pa je povezan z mutacijo T69S in vrivanjem 6- baznih parov na istem položaju.
Clinical Experience
11 Klinične izkušnje