natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It is unknown if these cancer diagnoses were related to ISENTRESS use (see section 4.4).
Ni znano, če so rakava obolenja povezana z uporabo zdravila ISENTRESS (glejte poglavje 4. 4).
Grade 2-4 creatine kinase laboratory abnormalities were observed in subjects treated with ISENTRESS.
Pri osebah, ki so se zdravile z zdravilom ISENTRESS, so poročali o nenormalnih vrednostih kreatin - kinaze (2. - 4. stopnje) od normalnih laboratorijskih vrednosti.
Myopathy and rhabdomyolysis have been reported; however, the relationship of ISENTRESS to these events is not known.
Poročali so o pojavu miopatije in rabdomiolize, vendar pa povezava med temi dogodki in zdravilom ISENTRESS ni znana.
Use with caution in patients who have had myopathy or rhabdomyolysis in the past or have any predisposing issues including other medicinal products associated with these conditions (see section 4.4).
Pri bolnikih, ki so že kdaj imeli težave z miopatijo ali rabdomiolizo, in bolnikih, ki imajo katerikoli predispozicijski dejavnik, vključno z zdravljenjem z drugimi zdravili, ki so povezana s temi stanji, je treba zdravilo uporabljati previdno (glejte poglavje 4. 4).
Cases of osteonecrosis have been reported, particularly in patients with generally acknowledged risk factors, advanced HIV disease or long-term exposure to combination antiretroviral therapy (CART).
Poročali so o primerih osteonekroze, predvsem pri bolnikih, ki so imeli splošno znane dejavnike tveganja, napredovalo okužbo z virusom HIV ali pa so se dolgotrajno zdravili s kombiniranim protiretrovirusnim zdravljenjem (CART).
The frequency of this is unknown (see section 4.4).
Pogostnost osteonekroze ni znana (glejte poglavje 4. 4).
Patients co-infected with hepatitis B and/ or hepatitis C virus In Phase III studies, patients with chronic active hepatitis B and/ or hepatitis C co-infection (N = 113/ 699 or 16.2%; HBV=6%, HCV=9%, HBV+HCV=1%) were permitted to enrol provided that AST, ALT, and alkaline phosphatase tests did not exceed 5 times the upper limit of normal.
Bolniki, sočasno okuženi z virusom hepatitisa B in/ ali hepatitisa C Bolniki, ki so sočasno imeli kronični aktivni hepatitis B in/ ali hepatitis C (N = 113/ 699 ali 16, 2%; HBV = 6%, HCV = 9%, HBV + HCV = 1%) so bili vključeni v študije III. faze pod pogojem, da vrednosti AST, ALT in alkalne fosfataze niso presegale 5- kratne zgornje meje normalnih vrednosti.
In general the safety profile of ISENTRESS in patients with hepatitis B and/ or hepatitis C virus co- infection was similar to that in patients without hepatitis B and/ or hepatitis C virus co-infection.
Pri bolnikih s sočasno okužbo z virusom hepatitisa B in/ ali virusa hepatitisa C je bil varnostni profil zdravila ISENTRESS na splošno podoben kot pri bolnikih brez sočasne okužbe z virusom hepatitisa B in/ ali virusom hepatitisa C.
Grade 2 or higher laboratory abnormalities that represent a worsening from baseline of AST, ALT or total bilirubin occurred in 31%, 31% and 16%, respectively, of raltegravir-treated co-infected subjects as compared to 9%, 8% and 8% of all other raltegravir-treated subjects.
Pri vseh ostalih bolnikih, ki so se zdravili z raltegravirjem, so o odstopanju vrednosti AST poročali pri 9% bolnikov, o odstopanju vrednosti ALT pri 8% bolnikov in o odstopanju vrednosti skupnega bilirubina pri 8% bolnikov.
No specific information is available on the treatment of overdosage with ISENTRESS.
Posebne informacije o zdravljenju v primeru prevelikega odmerjanja zdravila ISENTRESS niso na voljo.
In the event of an overdose, it is reasonable to employ the standard supportive measures, e. g., remove unabsorbed material from the gastrointestinal tract, employ clinical monitoring (including obtaining an electrocardiogram), and institute supportive therapy if required.
Po potrebi je treba uvesti ustrezno podporno zdravljenje.
The extent to which ISENTRESS may be dialysable is unknown.
Obseg izločanja zdravila ISENTRESS s hemodializo ni znan.
Antiviral for systemic use, Other Antivirals, ATC code:
Zdravila za sistemsko zdravljenje virusnih infekcij, Druga zdravila za sistemsko zdravljenje virusnih infekcij, oznaka ATC:
Mechanism of action Raltegravir is an integrase strand transfer inhibitor active against the Human Immunodeficiency Virus (HIV-1).
Mehanizem delovanja Raltegravir deluje proti virusu humane imunske pomanjkljivosti (HIV- 1) tako, da z zaviranjem integraze prepreči vgradnjo virusne DNA v celično DNA gostitelja.
Raltegravir inhibits the catalytic activity of integrase, an HIV-encoded enzyme that is required for viral replication.
Integraza je encim virusa HIV, ki je potreben za razmnoževanje virusa HIV.
HIV genomes that fail to integrate cannot direct the production of new infectious viral particles, so inhibiting integration prevents propagation of the viral infection.
Genomi virusa HIV, ki se ne morejo integrirati, ne morejo neposredno proizvajati novi kužnih virusnih delcev in tako se z zavrtjem integracije prepreči nadaljnje širjenje virusne okužbe.
Antiviral activity in vitro Raltegravir at concentrations of 31 ± 20 nM resulted in 95% inhibition (IC95) of HIV-1 replication (relative to an untreated virus-infected culture) in human T-lymphoid cell cultures infected with the cell-line adapted HIV-1 variant H9IIIB.
Protivirusna aktivnost in vitro Na celičnih kulturah humanih T- limfoidnih celic, okuženih z za celično linijo prilagojeno varianto virusa HIV- 1 H9IIIB, je raltegravir v koncentracijah 31 ± 20 nM povzročil 95% inhibicijo (IC95) replikacije virusa HIV- 1 (v primerjavi z netretiranimi, z virusom okuženimi kulturami).
In addition, raltegravir inhibited viral replication in cultures of mitogen-activated human peripheral blood mononuclear cells infected with diverse, primary clinical isolates of HIV-1, including isolates resistant to reverse transcriptase inhibitors and protease inhibitors.
Poleg tega je raltegravir zaviral razmnoževanje virusa v kulturah z mitogenom aktiviranih humanih perifernih monocitov, okuženih z različnimi, predvsem kliničnimi izolati virusa HIV- 1, vključno z izolati, odpornimi na zaviralce reverzne transkriptaze in zaviralce proteaze.
9 Resistance Most viruses isolated from patients failing raltegravir had high-level raltegravir resistance resulting from the appearance of two or more mutations.
Odpornost Večina virusov, izoliranih pri bolnikih, ki se na zdravljenje z raltegravirjem niso odzvali, je imela visoko stopnjo odpornosti na raltegravir, ki je bila posledica pojava dveh mutacij ali več.
Most had a signature mutation at amino acid 155 (N155 changed to H), amino acid 148 (Q148 changed to H, K, or R), or amino acid 143 (Y143 changed to H, C, or R), along with one or more additional integrase mutations.
Pri večini so bile prisotne mutacije aminokisline 155 (N155 sprememba na H), aminokilsine148 (Q148 sprememba na H, K ali R) ali aminokisline 143 (Y143 sprememba na H, C ali R) skupaj s še eno ali več dodatnimi mutacijami integraze.
These signature mutations decrease viral susceptibility to raltegravir and addition of other mutations results in a further decrease in raltegravir susceptibility.
Z dodatnimi mutacijami se je občutljivost za raltegravir še dodatno zmanjšala.
Preliminary data indicate that there is potential for at least some degree of cross-resistance to occur between raltegravir and other integrase inhibitors.
Preliminarni podatki kažejo, da med raltegravirjem in drugimi zaviralci integraze obstaja možnost določene stopnje navzkrižne odpornosti.
Clinical experience Efficacy of ISENTRESS in treatment-experienced patients BENCHMRK 1 and BENCHMRK 2 (ongoing multi-centre, randomised, double-blind, placebo- controlled trials) evaluate the safety and anti-retroviral activity of ISENTRESS 400 mg b. i. d. vs. placebo in a combination with optimized background therapy (OBT), in HIV-infected patients, 16 years or older, with documented resistance to at least 1 drug in each of 3 classes (NRTIs, NNRTIs, PIs) of anti-retroviral therapies.
Klinične izkušnje Učinkovitost zdravila ISENTRESS pri predhodno že zdravljenih bolnikih Študiji BENCHMRK 1 in BENCHMRK 2 (multicentrični, randomizirani, dvojno slepi, s placebom nadzorovani preskušanji, ki še potekata) vrednotita varnost in protiretrovirusno učinkovitost zdravila ISENTRESS v odmerku 400 mg dvakrat na dan pri z virusom HIV okuženih bolnikih, starih 16 let ali 10 starejših, z dokazano odpornostjo na vsaj 1 zdravilo iz vsake od 3 skupin protiretrovirusnih zdravil (NRTI- ji, NNRTI- ji in PI- ji) v primerjavi s placebom v kombinaciji z optimiziranim osnovnim zdravljenjem (OBT; “ optimized background therapy ”).
Patient demographics (gender, age and race) and baseline characteristics were comparable between ISENTRESS 400 mg b. i. d. and placebo groups.
Pri bolnikih v skupini, ki je prejemala zdravilo ISENTRESS v odmerku 400 mg dvakrat na dan, in bolnikih v skupini, ki je prejemala placebo, so bile demografske značilnosti (spol, starost in rasa) ter izhodiščne značilnosti primerljive.
Patients had prior exposure to a median of 12 anti-retrovirals for a median of 10 years.
Bolniki so se predhodno v povprečju zdravili z 12 protiretrovirusnimi zdravili, zdravljenje pa je v povprečju trajalo 10 let.
A median of 4 ARTs was used in OBT.
Bolniki so se v sklopu optimiziranega osnovnega zdravljenja v povprečju zdravili s štirimi protiretrovirusnimi zdravili.
Results 48 week analyses Durable week 48 outcomes for patients on the recommended dose ISENTRESS 400 mg b. i. d. from the pooled studies BENCHMRK 1 and BENCHMRK 2 are shown in Table 2.
Rezultati 48- tedenske analize V tabeli 2 so prikazani dolgotrajni izidi po 48 tednih zdravljenja s priporočenim odmerkom zdravila ISENTRESS v odmerku 400 mg dvakrat na dan iz združenih študij BENCHMRK 1 in BENCHMRK 2
Table 2 Efficacy Outcome at Week 48
Tabela 2 Rezultati učinkovitosti po 48 tednih zdravljenja
BENCHMRK 1 and 2 Pooled Parameter Percent HIV-RNA < 400 copies/ ml (95% CI)
Parameter Odstotek HIV- RNA < 400 kopij/ ml (95- odstotni IZ)
ISENTRESS 400 mg b. i. d. + OBT (N = 462)
dvakrat na dan + OBT (N = 462)
All patients† Baseline Characteristic‡
Vsi bolniki † Izhodiščne značilnosti ‡
HIV-RNA > 100,000 copies/ ml ≤ 100,000 copies/ ml CD4-count ≤ 50 cells/ mm3 > 50 and ≤ 200 cells/ mm3 > 200 cells/ mm3 Sensitivity score (GSS) §
HIV- RNA > 100. 000 kopij/ ml ≤ 100. 000 kopij/ ml Število celic CD4 ≤ 50 celic/ mm3 > 50 in ≤ 200 celic/ mm3 > 200 celic/ mm3 Rezultat občutljivosti (GSS) §
0 1 2 and above Percent HIV-RNA < 50 copies/ ml (95% CI)
0 1 2 in več Odstotek HIV- RNA < 50 kopij/ ml (95- odstotni IZ)
0 1
0 1 2 in več Srednja sprememba števila CD4 celic (95- odstotni IZ), celice/ mm3
All patients‡ Baseline Characteristic‡
Vsi bolniki ‡ Izhodiščne značilnosti ‡
HIV-RNA > 100,000 copies/ ml ≤ 100,000 copies/ ml CD4-count ≤ 50 cells/ mm3 > 50 and ≤ 200 cells/ mm3 > 200 cells/ mm3 § Sensitivity score (GSS)
HIV- RNA > 100. 000 kopij/ ml ≤ 100. 000 kopij/ ml Število celic CD4 ≤ 50 celic/ mm3 > 50 in ≤ 200 celic/ mm3
126 (107, 144) 100 (86, 115) 121 (100, 142) 104 (88, 119) 104 (80, 129)
126 (107, 144) 100 (86, 115) 121 (100, 142) 104 (88, 119)
36 (17, 55) 49 (33, 65) 33 (18, 48) 47 (28, 66) 54 (24, 84)
36 (17, 55) 49 (33, 65) 33 (18, 48) 47 (28, 66)
0 1 2 and above †
0 1 2 in več †
Percent of patients with response and associated 95% confidence interval (CI) are reported. ‡ For analysis by prognostic factors, virologic failures were carried forward for percent < 400 and 50 copies/ ml.
Naveden je odstotek bolnikov z odzivom in pripadajoči 95% interval zaupanja. ‡ Pri analizi po prognostičnih faktorjih je virološki neuspeh opredeljen od vrednosti < 400 in 50 kopij/ ml naprej.
For mean CD4 changes, baseline-carry-forward was used for virologic failures. § The Genotypic Sensitivity Score (GSS) was defined as the total oral ARTs in the optimised background therapy (OBT) to which a patient's viral isolate showed genotypic sensitivity based upon genotypic resistance test.
Pri srednji spremembi števila celic CD4 je virološki neuspeh opredeljen od izhodišča naprej. § Rezultat genotipske občutljivosti (GSS; “ Genotypic Sensitivity Score ”) je definiran kot skupno število peroralnih protiretrovirusnih zdravil pri optimiziranem osnovnem zdravljenju na katera so bili izolati virusa pri testiranju genotipske odpornosti genotipsko občutljivi.
Raltegravir achieved virologic responses (using Not Completer=Failure approach) of HIV RNA < 50 copies/ ml in 61.7% of patients at Week 16 and in 62.1% at Week 48.
Raltegravir je dosegel virološke odzive (z uporabo metode nedokončanje = neuspeh) HIV RNA < 50 kopij/ ml pri 61, 7% bolnikov po 16 tednih in pri 62, 1% po 48 tednih.
Some patients experienced viral rebound between Week 16 and Week 48.
Nekaterim bolnikom se je med 16. in 48. tednov pojavil virusni preobrat.
Long-term efficacy data of ISENTRESS 400 mg b. i. d. in treatment-experienced patients up to 48 weeks are also available from the Phase II dose-finding study (Protocol 005).
Na voljo so tudi rezultati o dolgoročni učinkovitosti zdravila ISENTRESS v odmerku 400 mg dvakrat na dan pri predhodno že zdravljenih bolnikih za do 48 tednov iz študije Protokol 005 (študija II. faze za določitev odmerka).
At week 24, 71% of patients receiving ISENTRESS 400 mg b. i. d. maintained HIV RNA < 400 copies/ ml and 56% also maintained HIV RNA < 50 copies/ ml.
Po 24 tednih zdravljenja se je vrednost HIV RNA < 400 kopij/ ml ohranila pri 71% bolnikov, ki so prejemali zdravilo ISENTRESS v odmerku 400 mg dvakrat na dan, vrednost HIV RNA < 50 kopij/ ml pa pri 56% bolnikov.
Through 48 weeks of treatment, 64% receiving ISENTRESS 400 mg b. i. d. maintained HIV RNA < 400 copies/ ml and 46% also maintained HIV RNA < 50 copies/ ml.
Pri 46% bolnikov se je ohranila tudi vrednost HIV RNA < 50 kopij/ ml.
This medicinal product has been authorised under a so-called “ conditional approval” scheme.
Zdravilo je pridobilo tako imenovano "pogojno dovoljenje za promet".
Absorption As demonstrated in healthy volunteers administered single oral doses of raltegravir in the fasted state, raltegravir is rapidly absorbed with a tmax of approximately 3 hours postdose.
Vrednost tmax je bila dosežena približno 3 ure po zaužitju odmerka.
Raltegravir AUC and Cmax increase dose proportionally over the dose range 100 mg to 1600 mg.
Pri odmerkih v razponu od 100 mg do 1. 600 mg se vrednosti AUC in Cmax raltegravirja povečujejo sorazmerno z odmerkom.
Raltegravir C12 hr increases dose proportionally over the dose range of 100 to 800 mg and increases slightly less than dose proportionally over the dose range 100 mg to 1600 mg.
Pri odmerkih v razponu od 100 do 800 mg se vrednost C12 ur raltegravirja povečuje sorazmerno z odmerkom, pri odmerkih v razponu od 100 mg do 1. 600 mg pa nekoliko manj kot sorazmerno z odmerkom.
With twice-daily dosing, pharmacokinetic steady state is achieved rapidly, within approximately the first 2 days of dosing.
Pri odmerjanju dvakrat na dan je stanje dinamičnega ravnovesja hitro doseženo, približno v prvih dveh dneh po začetku zdravljenja.
There is little to no accumulation in AUC and Cmax and evidence of slight accumulation in C12 hr.
Opazili so rahlo akumulacijo C12 ur.
Raltegravir was administered without regard to food in the pivotal safety and efficacy studies in HIV-infected patients.
Pri
Administration of multiple doses of raltegravir following a moderate-fat meal did not affect raltegravir AUC to a clinically
12 ponavljajočih se odmerkih raltegravirja, ki so jih bolniki jemali po obroku z zmerno vsebnostjo maščob, se vrednost AUC raltegravirja ni klinično pomembno spremenila.
11 meaningful degree with an increase of 13% relative to fasting.
V primerjavi z jemanjem zdravila na tešče je bila večja za 13%.
Raltegravir C12 hr was 66% higher and Cmax was 5% higher following a moderate-fat meal compared to fasting.
Pri jemanju raltegravirja po obroku z zmerno vsebnostjo maščob je bila vrednost C12ur raltegravirja večja za 66%, vrednost Cmax pa za 5% kot pri jemanju na prazen želodec.
Administration of raltegravir following a high-fat meal increased AUC and Cmax by approximately 2-fold and increased C12 hr by 4.1-fold.
Pri jemanju raltegravirja po obroku z veliko vsebnostjo maščob sta bili vrednosti AUC in Cmax raltegravirja večji za približno dvakrat, vrednost C12ur pa za 4, 1- krat.
Administration of raltegravir following a low-fat meal decreased AUC and Cmax by 46% and 52%, respectively; C12 hr was essentially unchanged.
Vrednost C12ur se ni bistveno spremenila.
Overall, considerable variability was observed in the pharmacokinetics of raltegravir.
Opažena je bila znatna variabilnost farmakokinetičnih lastnosti raltegravirja.
For observed C12hr in BENCHMRK 1 and 2 the coefficient of variation (CV) for inter-subject variability = 212% and the CV for intra-subject variability = 122%.
V študijah BENCHMRK 1 in 2 je bil koeficient variacije (CV) variabilnosti vrednosti C12ur med osebami = 212%, pri posamezni osebi pa = 122%.
Sources of variability may include differences in co-administration with food and concomitant medications.
Razlogi za variabilnost so med drugim lahko tudi razlike pri sočasnem jemanju s hrano in sočasnem zdravljenju z drugimi zdravili.
Distribution Raltegravir is approximately 83% bound to human plasma protein over the concentration range of 2 to 10 µM.
Porazdelitev Pri koncentracijah od 2 do 10 µM je vezava raltegravirja na plazemske proteine približno 83- odstotna.
Metabolism and excretion The apparent terminal half-life of raltegravir is approximately 9 hours, with a shorter α -phase half-life (~1 hour) accounting for much of the AUC.
Presnova in izločanje Navidezni razpolovni čas raltegravirja je približno 9 ur s krajšim razpolovnim časom α- faze (~1 ura), ki je v veliki meri odvisen od AUC.
Following administration of an oral dose of radiolabeled raltegravir, approximately 51 and 32% of the dose was excreted in faeces and urine, respectively.
Po peroralni uporabi z radioaktivnim izotopom označenega raltegravirja se je približno 51% odmerka izločilo z blatom, približno 32% odmerka pa z urinom.
Two components, namely raltegravir and raltegravir-glucuronide, were detected in urine and accounted for approximately 9 and 23% of the dose, respectively.
V urinu so odkrili dve komponenti: raltegravir in raltegravirjev glukuronid, in sicer je raltegravir predstavljal približno 9% odmerka, raltegravirjev glukuronid pa 23% odmerka.
The major circulating entity was raltegravir and represented approximately 70% of the total radioactivity; the remaining radioactivity in plasma was accounted for by raltegravir-glucuronide.
Glavna snov v obtoku je bil raltegravir, na katerega je odpadlo približno 70% skupne radiokativnosti, preostala radioaktivnost v plazmi je bila posledica raltegravirjevega glukuronida.
Studies using isoform-selective chemical inhibitors and cDNA-expressed UDP-glucuronosyltransferases (UGT) show that UGT1A1 is the main enzyme responsible for the formation of raltegravir-glucuronide.
Študije na osnovi izooblik kemičnih zaviralcev in s cDNA - izraženih UDP- glukuronoziltransferaz (UGT) kažejo, da je UGT1A1 glavni encim, odgovoren za tvorbo raltegravirjevega glukuronida.
UGT1A1 Polymorphism In a comparison of 30 subjects with *28/ *28 genotype to 27 subjects with wild-type genotype, the geometric mean ratio (90% CI) of AUC was 1.41 (0.96, 2.09) and the geometric mean ratio of C12 hr was 1.91 (1.43, 2.55).
Polimorfizem UGT1A1 Primerjava med 30 osebami z genotipom * 28 / * 28 in 27 osebami z divjim genotipom je pokazala, da je bilo geometrijsko srednje razmerje (90% interval zaupanja) vrednosti AUC 1, 41 (0, 96; 2. 09), geometrijsko srednje razmerje vrednosti C12ur pa 1, 91 (1, 43; 2, 55).
Children The pharmacokinetics of raltegravir in paediatric patients has not been established.
Otroci Pri otrocih farmakokinetike raltegravirja niso raziskovali.
Elderly There was no clinically meaningful effect of age on raltegravir pharmacokinetics over the age range studied (19 to 71 years, with few (8) subjects over the age of 65).
Starostniki V preiskovanih starostnih skupinah (od 19 do 71 let, z manjšim številom (8) oseb, starejših od 65 let) starost ni imela klinično pomembnega vpliva na farmakokinetiko raltegravirja.
Gender, Race and BMI There were no clinically important pharmacokinetic differences due to gender, race or body mass index (BMI).
Spol, rasa in indeks telesne mase (ITM) Klinično pomembnih razlik v farmakokinetiki zaradi spola, rase ali indeksa telesne mase (ITM) ni bilo.
Renal impairment Renal clearance of unchanged medicinal product is a minor pathway of elimination.
Okvara ledvic Ledvični očistek nespremenjene zdravilne učinkovine je manj pomembna pot izločanja.
There were no clinically important pharmacokinetic differences between patients with severe renal insufficiency and healthy subjects (see section 4.2).
Pri bolnikih s hudo ledvično insuficienco se farmakokinetika klinično ni pomembneje razlikovala od
Because the extent to which ISENTRESS may be dialysable is unknown, dosing before a dialysis session should be avoided.
Ker obseg izločanja zdravila ISENTRESS pri dializi ni znan, se je treba jemanju zdravila pred dializo izogibati.
12 Hepatic impairment Raltegravir is eliminated primarily by glucuronidation in the liver.
Okvara jeter Raltegravir se v glavnem izloča z glukuronidacijo, ki poteka v jetrih.
There were no clinically important pharmacokinetic differences between patients with moderate hepatic insufficiency and healthy subjects.
Med bolnikih z zmerno jetrno insuficienco in zdravimi osebami ni bilo nobenih klinično pomembnih razlik v farmakokinetiki.
The effect of severe hepatic insufficiency on the pharmacokinetics of raltegravir has not been studied (see sections 4.2 and 4.4).
Vpliva hude jetrne insuficience na farmakokinetiko raltegravirja niso raziskovali (glejte poglavji 4. 2 in 4. 4).
Non-clinical toxicology studies, including conventional studies of safety pharmacology, repeated-dose toxicity, genotoxicity, and developmental toxicity, have been conducted with raltegravir, in mice, rats, dogs and rabbits.
Predklinične toksikološke študije, vključno z običajnimi študijami farmakološke varnosti, toksičnosti pri ponavljajočih se odmerkih, genotoksičnosti in škodljivega vpliva na razvoj, so bile izvedene na miših, podganah, psih in kuncih.
Mutagenicity No evidence of mutagenicity or genotoxicity was observed in in vitro microbial mutagenesis (Ames) tests, in vitro alkaline elution assays for DNA breakage and in vitro and in vivo chromosomal aberration studies.
Mutagenost Pri in vitro testih mutageneze na mikrobih (Amesov test), in vitro testih alkalne elucije za ugotavljanje poškodb DNA in študijah kromosomskih aberacij in vitro ter in vivo niso odkrili znakov mutagenosti ali genotoksičnosti.
Carcinogenicity Long-term (2-year) carcinogenicity studies of raltegravir in rodents are ongoing but have not been completed.
Kancerogenost Dolgotrajne (dvoletne) študije kancerogenega potenciala raltegravirja pri glodavcih še potekajo in še niso končane.
Developmental Toxicity Raltegravir was not teratogenic in developmental toxicity studies in rats and rabbits.
Škodljivi vplivi na razvoj Šri študijah škodljivih vplivov na razvoj pri podagnah in kuncih niso opazili teratogenih učinkov raltegravirja.
A slight increase in incidence of supernumerary ribs was observed in rat pups of dams exposed to raltegravir at approximately 4.4-fold human exposure at 400 mg twice daily based on AUC0-24 hr.
Pri mladičih podgan, ki so bile izpostavljene raltegravirju v količini, ki je bila glede na AUC0- 24 ur približno 4, 4- kratna izpostavljenost kot pri človeku, ki prejema 400 mg dvakrat na dan, so opazili nekoliko večjo pojavnost prekomernega števila reber.
No development effects were seen at 3.4-fold human exposure at 400 mg twice daily based on AUC0-24 hr (see section 4.6).
Pri izpostavljenosti, ki je bila glede na AUC0- 24 ur 3, 4- kratna izpostavljenost kot pri človeku, ki prejema 400 mg dvakrat na dan, učinkov na razvoj niso opazili (glejte poglavje 4. 6).
- microcrystalline cellulose
- mikrokristalna celuloza
- lactose monohydrate
- laktoza monohidrat
- calcium phosphate dibasic anhydrous
- brezvodni kalcijev hidrogenfosfat
- hypromellose 2208
- hipromeloza 2208
- poloxamer 407
- poloksamer 407
- sodium stearyl fumarate
- natrijev stearilfumarat
- polyvinyl alcohol
- polivinilalkohol
- polyethylene glycol 3350
- polietilenglikol 3350
- talc
- smukec