natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Tipranavir demonstrates antiviral activity in vitro against a broad panel of HIV-1 group M non-clade B isolates (A, C, D, F, G, H, CRF01 AE, CRF02 AG, CRF12 BF).
Za tipranavir je dokazan protivirusni učinek in vitro proti velikemu naboru izolatov virusov HIV- 1 iz skupine M, ki niso iz genotipske skupine B (A, C, D, F, G, H, CRF01 AE, CRF02 AG, CRF12 BF).
Group O and HIV-2 isolates have reduced susceptibility in vitro to tipranavir with EC50 values ranging from 0.164-1 µM and 0.233- 0.522 µM, respectively.
Izolati iz skupine O in izolati HIV- 2 so in vitro zmanjšali občutljivost za tipranavir; vrednosti EC50 so bile 0, 164 do 1 µM oziroma 0, 233 do 0, 522 µM.
Protein binding studies have shown that the antiviral activity of tipranavir decreases on average 3.75-fold in conditions where human serum is present.
Raziskave o vezavi na beljakovine so pokazale, da se protivirusno delovanje tipranavirja za povprečno 3, 75- krat zmanjša v razmerah, v katerih je prisoten
17 I54V/ T, A71V, V82L, I84V as well as a mutation in the gag polyprotein CA/ P2 cleavage site.
17 človeški serum.
Reverse genetic experiments showed that the presence of 6 mutations in the protease (I13V, V32I, L33F, K45I, V82L, I84V) was required to confer > 10-fold resistance to tipranavir while the full 10-mutation genotype conferred 69-fold resistance to tipranavir.
L10F, I13V, V32I, L33F, M36I, K45I, I54V/ T, A71V, V82L, I84V ter mutacijo na mestu cepitve gag poliproteina CA/ P2 Reverzni genski preizkusi so pokazali, da je moralo biti za razvoj več kot 10- kratne odpornosti proti tipranavirju prisotnih 6 mutacij v proteazi (I13V, V32I, L33F, K45I, V82L, I84V), medtem ko je bila pri genotipu s polnimi 10 mutacijami odpornost proti tipranavirju 69- kratna.
In vitro, there is an inverse correlation between the degree of resistance to tipranavir and the capacity of viruses to replicate.
In vitro obstaja inverzna korelacija med stopnjo odpornosti proti tipranavirju in replikacijsko kapaciteto virusa..
Recombinant viruses showing ≥ 3-fold resistance to tipranavir grow at less than 1% of the rate detected for wild type HIV-1 in the same conditions.
Število rekombinantnih virusov, ki so ≥ 3- kratno odporni proti tipranavirju, naraščajo s stopnjo, ki znaša v enakih razmerah manj kot 1% stopnje pri virusu divjega tipa.
Tipranavir resistant viruses which emerge in vitro from wild-type HIV-1 show decreased susceptibility to the protease inhibitors amprenavir, atazanavir, indinavir, lopinavir, nelfinavir and ritonavir but remain sensitive to saquinavir.
Proti tipranavirju odporni virusi, ki izhajajo in vitro iz divjega tipa HIV- 1, kažejo zmanjšano občutljivost za zaviralce proteaze: amprenavirju, atazanavirju, indinavirju, lopinavirju, nelfinavirju in ritonavirju, ostajajo pa občutljivi za sakinavir.
Through a series of multiple stepwise regression analyses of baseline and on-treatment genotypes from all clinical studies, 16 amino acids have been associated with reduced tipranavir susceptibility and/ or reduced 48-week viral load response:
Z nizom stopenjskih regresijskih analiz izhodiščnih genotipov in genotipov med zdravljenjem v vseh kliničnih raziskavah so z zmanjšano občutljivostjo za tipranavir ali zmanjšanim 48- tedenskim odzivom virusnega bremena povezali 16 aminokislin:
10V, 13V, 20M/ R/ V, 33F, 35G, 36I, 43T, 46L, 47V, 54A/ M/ V, 58E, 69K, 74P, 82L/ T, 83D and 84V.
10V, 13V, 20M/ R/ V, 33F, 35G, 36I, 43T, 46L, 47V, 54A/ M/ V, 58E, 69K, 74P, 82L/ T, 83D in 84V.
Clinical isolates that exhibited a ≥ 10-fold decrease in tipranavir susceptibility harboured eight or more tipranavir-associated mutations.
Klinični izolati z ≥ 10- krat zmanjšano občutljivostjo za tipranavir so imeli osem ali več s tipranavirjem povezanih mutacij.
In Phase II and III clinical trials, 276 patients with on-treatment genotypes have demonstrated that the predominant emerging mutations with APTIVUS treatment are L33F/ I/ V, V82T/ L and I84V.
V kliničnih preskušanjih II. in III. faze so izsledki pri 276 bolnikih z genotipi med zdravljenjem pokazali, da so mutacije ob zdravljenju z zdravilom APTIVUS L33F/ I/ V, V82T/ L in I84V prevladujoče.
Mutations at position 82 occur via two pathways: one from pre-existing mutation 82A selecting to 82T, the other from wild type 82V selecting to 82L.
Do mutacij na mestu 82 pride po dveh poteh: s prejšnje mutacije 82A, ki se selekcionira v 82T, in z 82V divjega tipa, ki se selekcionira v 82L.
Cross-resistance:
Navzkrižna odpornost:
Tipranavir maintains significant antiviral activity (< 4-fold resistance) against the majority of HIV-1 clinical isolates showing post-treatment decreased susceptibility to the currently approved protease inhibitors: amprenavir, atazanavir, indinavir, lopinavir, ritonavir, nelfinavir and saquinavir.
Tipranavir ohrani znatno protivirusno delovanje (< 4- kratno odpornost) proti večini kliničnih izolatov HIV- 1, katerih občutljivost za doslej odobrene zaviralce proteaze se po zdravljenju zmanjša, in sicer za amprenavir, atazanavir, indinavir, lopinavir, ritonavir, nelfinavir in sakinavir.
Greater than 10-fold resistance to tipranavir is uncommon (< 2.5% of tested isolates) in viruses obtained from highly treatment experienced patients who have received multiple peptidic protease inhibitors.
Večja odpornost proti tipranavirju od 10- kratne je redka pri virusih, izoliranih pri bolnikih, ki so se že večkrat zdravili z več peptidnimi zaviralci proteaze (< 2, 5% testiranih izolatov).
Clinical pharmacodynamic data:
Klinični farmakodinamični podatki:
The following clinical data is derived from analyses of 48-week data from ongoing studies (RESIST-1 and RESIST-2) measuring effects on plasma HIV RNA levels and CD4 cell counts.
Navedeni klinični podatki izvirajo iz analiz 48- tedenskih podatkov potekajočih raziskav (RESIST- 1 in RESIST- 2), v katerih določajo učinke na ravni HIV RNA v plazmi in število celic CD4.
RESIST-1 and RESIST-2 are ongoing, randomised, open-label, multicentre studies in HIV-positive, triple-class experienced patients, evaluating treatment with APTIVUS co-administered with low dose ritonavir (500 mg/ 200 mg twice daily) plus an optimised background regimen (OBR) individually defined for each patient based on genotypic resistance testing and patient history.
V njih vrednotijo zdravljenje z zdravilom APTIVUS ob hkratnih majhnih odmerkih ritonavirja (500 mg/ 200 mg dvakrat na dan) in sočasnem optimiziranem osnovnem režimu zdravljenja (OBR), ki je za vsakega bolnika individualno opredeljeno na podlagi testiranja genotipske odpornosti in anamneze.
The ritonavir-boosted PI was chosen from among saquinavir, amprenavir, indinavir or lopinavir/ ritonavir.
Z ritonavirjem intenziviran zaviralec proteaze so izbrali med sakinavirjem, amprenavirjem, indinavirjem ali lopinavirjem/ ritonavirjem.
After Week 8, patients in the comparator arm who met the protocol defined criteria of initial lack of virologic response had the option of discontinuing treatment and switching over to APTIVUS/ ritonavir in a separate roll-over study.
18 Po 8 tednih so lahko bolniki v primerjalni skupini, ki so izpolnjevali merila v protokolu o začetnem pomanjkanju virološkega odziva, izbirali med ukinitvijo zdravljenja ali prehodom na zdravilo APTIVUS ob ritonavirju v ločenem preskušanju.
In the APTIVUS and comparator arms median baseline CD4 cell counts were 158 and 166 cells/ mm3, respectively, (ranges 1-1893 and 1-1184 cells/ mm3); median baseline plasma HIV-1 RNA was 4.79 and 4.80 log10 copies/ ml, respectively (ranges 2.34-6.52 and 2.01-6.76 log10 copies/ ml).
V skupini, ki je prejemala zdravilo APTIVUS, in primerjani skupini, je bilo srednje začetno število celic CD4 158 in 166 celic/ mm3 (1 do 1893 in 1 do 1184); srednja začetna HIV- 1 RNA v plazmi je bila 4, 79 in 4, 80 og10 kopij/ ml (2, 34 do 6, 52 in 2, 01 do 6, 76 log10 kopij/ ml).
A total of 10% of patients had previously used enfuvirtide.
Skupno 10% bolnikov je v preteklosti uporabljalo enfuvirtid.
With respect to mutations on codons 33, 82, 84 and 90 approximately 4% had no mutations, 24% had mutations at
Bolniki so imeli izhodiščne izolate HIV- 1 s srednjo vrednostjo 16 genskih mutacij proteaze HIV- 1, vključno s povprečno 3 primarnimi genskimi mutacijami proteaze D30N, L33F/ I, V46I/ L, G48V, I50V, V82A/ F, T/ L, I84V in L90M.
18 codons 82 (less than 1% of patients had the mutation V82L) and 90, 18% had mutations at codons 84 and 90 and 53% had at least one key mutation at codon 90.
Glede na mutacije na kodonih 33, 82, 84 in 90, jih približno 4% ni imelo mutacij, 24% jih je imelo mutacije na kodonih 82 (manj kot 1% bolnikov je imelo mutacijo V82L) in 90, 18% jih je imelo mutacije na kodonih 84 in 90 ter 53% jih je imelo najmanj eno ključno mutacijo na kodonu 90.
One patient in the APTIVUS arm had four mutations.
En bolnik v skupini z zdravilom APTIVUS je imel štiri mutacije.
There was an average decrease in susceptibility of 2-fold wild type (WT) for tipranavir, 12-fold WT for amprenavir, 55-fold WT for atazanavir, 41-fold WT for indinavir, 87-fold WT for lopinavir, 41- fold WT for nelfinavir, 195-fold WT for ritonavir, and 20-fold WT for saquinavir.
Povprečno zmanjšanje občutljivosti je bilo 2- kratno glede na divji tip za tipranavir, 12- kratno glede na divji tip za amprenavir, 55- kratno glede na divji tip za atazanavir, 41- kratno glede na divji tip za indinavir, 87- kratno glede na divji tip za lopinavir, 41- kratno glede na divji tip za nelfinavir, 195- kratno glede na divji tip za ritonavir in 20- kratno glede na divji tip za sakinavir.
Combined 48-week treatment response (composite endpoint defined as patients with a confirmed ≥ 1 log RNA drop from baseline and without evidence of treatment failure) for both studies was 34% in the APTIVUS/ ritonavir arm and 15% in the comparator arm.
Odziv na kombinirano 48- tedensko zdravljenje (sestavljeni opazovani dogodek je bil opredeljen kot bolniki z potrjenim zmanjšanjem ≥ 1 log RNA glede na začetno vrednost in brez znakov neučinkovitosti zdravljenja) v obeh preskušanjih je bil 34% v skupini z zdravilom APTIVUS ob ritonavirju in 15% v primerjalni skupini.
Treatment response* at week 48 (pooled studies RESIST-1 and RESIST-2 in treatment- experienced patients)
19 Odziv za zdravljenje * po 48 tednih (zbrani podatki iz raziskav RESIST- 1 in RESIST- 2 pri bolnikih, ki so že prejeli več režimov zdravljenja)
RESIST study
Raziskava RESIST Vsa populacija
p-value
255 (34, 2)
Overall population
114 (15, 5)
n (%)
737
N n (%)
< 0, 0001
FAS PP - with ENF (FAS) - without ENF (FAS) Genotypically Resistant LPV/ rtv
- z ENF (FAS)
* Composite endpoint defined as patients with a confirmed 1 log RNA drop from baseline and without evidence of treatment failure ** Comparator PI/ RTV:
SKV/ r 1000/ 100 mg dvakrat na dan ali 800/ 200 mg dvakrat na dan (n = 162).
LPV/ r 400/ 100 mg bid (n=358), IDV/ r 800/ 100 mg bid (n=23), SQV/ r 1000/ 100 mg bid or 800/ 200 mg bid (n=162), APV/ r 600/ 100 mg bid (n=194) ENF Enfuvirtide; FAS Full Analysis Set; PP Per Protocol; APV/ rtv Amprenavir/ ritonavir; IDV/ rtv Indinavir/ ritonavir; LPV/ rtv Lopinavir/ ritonavir; SQV/ rtv Saquinavir/ ritonavir
ENF enfuvirtid; FAS popolna analiza (Full Analysis Set); PP po protokolu; APV/ rtv amprenavir/ ritonavir; IDV/ rtv indinavir/ ritonavir; LPV/ rtv lopinavir/ ritonavir; SKV/ rtv sakvinavir/ ritonavir
Combined 48-week median time to treatment failure for both studies was 115 days in the APTIVUS/ ritonavir arm and 0 days in the comparator arm (no treatment response was imputed to day 0).
Po 48 tednih je bil skupni srednji čas iz obeh raziskav, v katerem je postalo zdravljenje neučinkovito, 115 dni v skupini, ki je prejemala zdravilo APTIVUS/ ritonavir, in 0 dni v primerjalni skupini (zdravilni učinki niso bili prišteti do dneva 0).
Through 48 weeks of treatment, the proportion of patients in the APTIVUS/ ritonavir arm compared to the comparator PI/ ritonavir arm with HIV-1 RNA < 400 copies/ ml was 30% and 14% respectively, and with HIV-1 RNA < 50 copies/ ml was 23% and 10% respectively.
Po 48 tednih zdravljenja je bil delež bolnikov s HIV- 1 RNA < 400 kopij/ ml v skupini bolnikov z zdravilom APTIVUS ob ritonavirju v primerjavi s skupino, ki je prejemala zaviralec proteaze (PI) ob ritonavirju, 30% in 14%, s HIV- 1 RNA < 50 kopij/ ml pa 23% in 10%.
Among all randomised and treated patients, the median change from baseline in HIV-1 RNA at the last measurement up to Week 48 was -0.64 log10 copies/ ml in patients receiving APTIVUS/ ritonavir versus -0.22 log10 copies/ ml in the comparator PI/ ritonavir arm.
Med vsemi naključno izbranimi in zdravljenimi bolniki je bila srednja sprememba glede na izhodiščno vrednost HIV- 1 RNA ob zadnji meritvi do 48. tedna - 0, 64 log10 kopij/ ml pri bolnikih, ki so prejemali zdravilo APTIVUS ob ritonavirju, proti - 0, 22 log10 kopij/ ml v primerjalni skupini z zaviralcem proteaze ob ritonavirju.
19 Among all randomised and treated patients, the median change from baseline in CD4+ cell count at the last measurement up to Week 48 was +23 cells/ mm3 in patients receiving APTIVUS/ ritonavir (N=740) versus +4 cells/ mm3 in the comparator PI/ ritonavir (N=727) arm.
Med vsemi naključno izbranimi in zdravljenimi bolniki je bila srednja sprememba števila celic CD4+ glede na izhodiščno vrednost ob zadnji meritvi do 48. tedna +23 celic/ mm3 pri bolnikih, ki so prejemali zdravilo APTIVUS ob ritonavirju (n = 740), proti +4 celic/ mm3 pri bolnikih v primerjalni skupini z zaviralcem proteaze ob ritonavirju (n = 727).
The superiority of APTIVUS co-administered with low dose ritonavir over the comparator protease inhibitor/ ritonavir arm was observed for all efficacy parameters at week 48.
20 Boljšo učinkovitost zdravila APTIVUS ob hkratnih majhnih odmerkih ritonavirja glede na primerjani zaviralec proteaze ob hkratnem jemanju ritonavirja so po 48 tednih zasledili pri vseh parametrih učinkovitosti.
It has not been shown that APTIVUS is superior to these boosted comparator protease inhibitors in patients harbouring strains susceptible to these protease inhibitors.
Izsledki ne kažejo, da je zdravilo APTIVUS učinkovitejši od teh intenziviranih primerjanih zaviralcev proteaze pri bolnikih s sevi, ki so na te zaviralce proteaze občutljivi.
RESIST data also demonstrate that APTIVUS co- administered with low dose ritonavir exhibits a better treatment response at 48 weeks when the OBR contains genotypically available antiretroviral agents (eg enfuvirtide).
Podatki raziskave RESIST hkrati kažejo, da je odziv na zdravljenje z zdravilom APTIVUS ob hkratnih majhnih odmerkih ritonavirja po 48 tednih boljši, kadar optimiziran osnovni režim (OBR) vsebuje genotipsko uporabna protiretrovirusna zdravila (na primer enfuvirtid).
At present there are no results from controlled trials evaluating the effect of APTIVUS on clinical progression of HIV.
Zaenkrat ni izsledkov nadzorovanih preskušanj, ki bi vrednotila učinek zdravila APTIVUS na klinično napredovanje HIV.
Analyses of tipranavir resistance in treatment experienced patients:
Analize odpornosti proti tipranavirju pri bolnikih, ki so že prejeli več režimov zdravljenja:
APTIVUS/ ritonavir response rates in the RESIST studies were assessed by baseline tipranavir genotype and phenotype.
V raziskavah RESIST so stopnjo odzivanja na zdravilo APTIVUS ob ritonavirju ocenjevali glede na izhodiščni genotip in fenotip pri tipranavirju.
Relationships between baseline phenotypic susceptibility to tipranavir, primary PI mutations, protease mutations at codons 33, 82, 84 and 90, tipranavir resistance-associated mutations, and response to APTIVUS/ ritonavir therapy were assessed.
Ocenili so povezave med izhodiščno fenotipsko občutljivostjo za tipranavir, primarnimi mutacijami PI, mutacijami proteaze na kodonih 33, 82, 84 in 90, mutacijami, povezanimi z odpornostjo proti tipranavirju, in odzivom na zdravljenje z zdravilom APTIVUS ob ritonavirju.
− Primary PI mutations:
− Primarne mutacije PI:
Response rates were higher in APTIVUS/ ritonavir patients than comparator PI boosted with ritonavir in new enfuvirtide patients, or patients without new enfuvirtide.
Stopnja odzivnosti je bila pri bolnikih, ki so jemali zdravilo APTIVUS ob ritonavirju, večja kot pri primerjanem zaviralcu proteaze (PI), okrepljenem z ritonavirjem, in sicer pri bolnikih, ki so prvič prejeli enfuvirtid ali pa le- tega niso prejeli.
− Mutations at protease codons 33, 82, 84 and 90:
− Mutacije na proteaznih kodonih 33, 82, 84 in 90:
− Tipranavir resistance-associated mutations:
− Mutacije, povezane z odpornostjo proti tipranavirju:
Virological response to APTIVUS/ ritonavir therapy has been evaluated using a tipranavir-associated mutation score based on baseline genotype in RESIST-1 and RESIST-2 patients.
Virološki odziv na zdravilo APTIVUS ob ritonavirju so ocenjevali tako, da so ocenili s tipranavirjem povezane mutacije na podlagi izhodiščnega genotipa pri bolnikih v raziskavah RESIST- 1 in RESIST - 2.
This score (counting the 16 amino acids that have been associated with reduced tipranavir susceptibility and/ or reduced viral load response:
To oceno (štetje 16 aminokislin, ki jih povezujejo z zmanjšano občutljivostjo za tipranavir ali zmanjšanim odzivom virusnega bremena:
10V, 13V, 20M/ R/ V, 33F, 35G, 36I, 43T, 46L, 47V, 54A/ M/ V, 58E, 69K, 74P, 82L/ T, 83D and 84V) was applied to baseline viral protease sequences.
10V, 13V, 20M/ R/ V, 33F, 35G, 36I, 43T, 46L, 47V, 54A/ M/ V, 58E, 69K, 74P, 82L/ T, 83D in 84V) so povezali z izhodiščnimi sekvencami virusne proteaze.
A correlation between the tipranavir mutation score and response to APTIVUS/ ritonavir therapy at week 48 has been established.
Odkrili so korelacijo med številom mutacij ob tipranavirju in odzivom na zdravilo APTIVUS ob ritonavirju po 48 tednih zdravljenja.
At 48-weeks, a higher proportion of patients receiving APTIVUS/ ritonavir achieved a treatment response in comparison to the comparator protease inhibitor/ ritonavir for nearly all of the possible combinations of genotypic resistance mutations (see table below).
Po 48 tednih se je na zdravljenje pri skoraj vseh možnih kombinacijah mutacij pri genotipski odpornosti odzivalo več bolnikov, ki so prejemali zdravilo APTIVUS ob ritonavirju, kot tistih, ki so prejemali primerjalni zaviralec proteaze in ritonavir.
20 Proportion of patients achieving treatment response at Week 48 (confirmed ≥ 1 log10 copies/ ml decrease in viral load compared to baseline), according to tipranavir baseline mutation score and enfuvirtide use in RESIST patients
21 Delež bolnikov, ki so se odzivali na zdravljenje po 48 tednih (potrjeno zmanjšanje virusnega bremena za ≥1 log10 kopij/ ml glede na izhodiščno stanje) glede na izhodiščno število s tipranavirjem povezanih mutacij in uporabo enfuvirtida pri bolnikih iz raziskave RESIST
No New ENF*
Brez ENF *
0,1 2 3 4 ≥ 5 All patients
0, 1 2 3 4 ≥5 Vsi bolniki
* Includes patients who did not receive ENF and those who were previously treated with and continued ENF **Mutations in HIV protease at positions L10V, I13V, K20M/ R/ V, L33F, E35G, M36I, K43T, M46L, I47V, I54A/ M/ V, 58E, H69K, T74P, V82L/ T, N83D or I84V ENF Enfuvirtide; TPV/ r Tipranavir/ ritonavir
* Vključuje bolnike, ki niso prejeli ENF, in tiste, ki so se predhodno zdravili z ENF in njegovo jemanje nadaljevali. ** Mutacije proteaze HIV na mestih L10V, I13V, K20M/ R/ V, L33F, E35G, M36I, K43T, M46L, I47V, I54A/ M/ V, 58E, H69K, T74P, V82L/ T, N83D ali I84V ENF enfuvirtid; TPV/ r tipranavir/ ritonavir
Sustained HIV-1 RNA decreases up to week 48 were mainly observed in patients who received APTIVUS/ ritonavir and new enfuvirtide.
Enakomerno zmanjšanje HIV- 1 RNA do 48. tedna so pretežno zasledili pri bolnikih, ki so prejemali zdravilo APTIVUS ob ritonavirju in prvič enfuvirtid.
If patients did not receive APTIVUS/ ritonavir with new enfuvirtide, diminished treatment responses at week 48 were observed, relative to new enfuvirtide use (see Table below).
Pri bolnikih, ki poleg zdravila APTIVUS ob ritonavirju niso prvič prejemali tudi enfuvirtida, se je odziv na zdravljenja v primerjavi z onimi, ki so prejemali enfuvirtid, 48. teden zmanjšal (glejte preglednico).
0, 1 2 3 4 ≥ 5 All patients
0, 1 2 3 4 ≥5 Vsi bolniki
* Includes patients who did not receive ENF and those who were previously treated with and continued ENF ** **Mutations in HIV protease at positions L10V, I13V, K20M/ R/ V, L33F, E35G, M36I, K43T, M46L, I47V, I54A/ M/ V, 58E, H69K, T74P, V82L/ T, N83D or I84V ENF Enfuvirtide; TPV/ r Tipranavir/ ritonavir
* Vključuje bolnike, ki niso prejeli ENF, in tiste, ki so se predhodno zdravili z ENF in njegovo jemanje nadaljevali. ** Mutacije proteaze HIV na mestih L10V, I13V, K20M/ R/ V, L33F, E35G, M36I, K43T, M46L, I47V, I54A/ M/ V, 58E, H69K, T74P, V82L/ T, N83D ali I84V ENF enfuvirtid; TPV/ r tipranavir/ ritonavir
Increasing baseline phenotypic fold change to tipranavir in isolates is correlated to decreasing virological response.
− Fenotipska odpornost proti tipranavirju Naraščajoča izhodiščna fenotipska stopnja razlike občutljivosti na tipranavir v izolatih je v korelaciji z upadanjem virološkega odziva.
Isolates with baseline fold change of > 0 to 3 are considered susceptible; isolates with > 3 to 10 fold changes have decreased susceptibility; isolates with > 10 fold changes are resistant.
Izolati z izhodiščno stopnjo razlike občutljivosti > 0 do 3 veljajo za občutljive, izolati s stopnjo razlike > 3 do 10 imajo zmanjšano občutljivost in izolati s stopnjo razlike > 10 so odporni.
21 5.2 Pharmacokinetic properties
22 5. 2 Farmakokinetične lastnosti
In order to achieve effective tipranavir plasma concentrations and a twice daily dosing regimen, coadministration of tipranavir with low dose ritonavir twice daily is essential (see section 4.2).
Da bi dosegli učinkovite koncentracije tipranavirja v plazmi in ga lahko dajali 2- krat na dan, moramo hkrati s tipranavirjem bolnikom nujno dajati dvakrat na dan tudi majhne odmerke ritonavirja (glejte poglavje 4. 2).
Ritonavir acts by inhibiting hepatic cytochrome P450 CYP3A, the intestinal P-glycoprotein (Pgp) efflux pump and possibly intestinal cytochrome P450 CYP3A as well.
Ritonavir deluje z zaviranjem jetrnega citokroma P450 CYP3A, črpalke za prehajanje črevesnega glikoproteina P (Pgp) in morebiti tudi črevesnega citokroma P450 CYP3A.
As demonstrated in a dose- ranging evaluation in 113 HIV-negative healthy male and female volunteers, ritonavir increases AUC0- 12h, Cmax and Cmin and decreases the clearance of tipranavir.
Med določanjem razpona odmerka pri 113 HIV- negativnih zdravih prostovoljcih moškega in ženskega spola se je pokazalo, da ritonavir poveča AUC0- 12h, Cmax in Cmin tipranavirja in zmanjša njegov očistek.
Tipranavir co-administered with low dose ritonavir (500 mg/ 200 mg twice daily) was associated with a 29-fold increase in the geometric mean morning steady-state trough plasma concentrations compared to tipranavir 500 mg twice daily without ritonavir.
Tipranavir je ob hkratnih majhnih odmerkih ritonavirja (500 mg/ 200 mg dvakrat na dan) povzročil 29- kratno povečanje vrednosti geometrične sredine jutranjih ravnovesnih plazemskih koncentracij v primerjavi s tipranavirjem brez ritonavirja, po 500 mg dvakrat na dan.
Tipranavir is a Pgp substrate, a weak Pgp inhibitor and appears to be a potent Pgp inducer as well.
Tipranavir je substrat Pgp, šibak zaviralec Pgp in kaže, da tudi močan induktor Pgp.
Data suggest that, although ritonavir is a Pgp inhibitor, the net effect of APTIVUS, co-administered with low dose ritonavir, at the proposed dose regimen at steady-state, is Pgp induction.
Podatki kažejo, da je neto učinek zdravila APTIVUS, ob hkratnih majhnih odmerkih ritonavirja, ob priporočenem režimu odmerjanja v ravnovesnem stanju indukcija Pgp, čeprav je ritonavir zaviralec Pgp.
Dosing with APTIVUS 500 mg concomitant with 200 mg ritonavir twice daily for 2 to 4 weeks and without meal restriction produced a mean tipranavir peak plasma concentration (Cmax) of 94.8 ± 22.8 µM for female patients (n=14) and 77.6 ± 16.6 µM for male patients (n=106), occurring approximately 3 hours after administration.
Pri dajanju zdravila APTIVUS v odmerkih po 500 mg hkrati z 200 mg ritonavirja 2- krat na dan 2 do 4 tedne brez omejitev v prehrani je bila približno 3 ure po dajanju srednja največja koncentracija tipranavirja (Cmax) 94, 8 ± 22, 8 µM pri ženskah (n = 14) in 77, 6 ± 16, 6 µM pri moških (n = 106).