natgillin/translations-raw huggingface dataset:
At Week 26, the mean percent change in LDL-C from baseline of LDL-C was -40% (p<0.001) in the Intent to Treat (ITT) population.
V 26. tednu je bil v populaciji, ki so jo nameravali zdraviti, povprečen odstotek spremembe holesterola LDL od izhodišča –40 % (p < 0,001).
At week 26, Ultibro Breezhaler produced statistically significant improvement in peak FEV1 compared to placebo in the first 4 hours post dose (330 ml) (p<0.001).
Po 26 tednih zdravljenja je zdravilo Ultibro Breezhaler doseglo statistično značilno izboljšanje najvišjih vrednosti FEV1 v prvih 4 urah po odmerjanju (330 ml) (p<0,001).
At week 26, Ulunar Breezhaler produced statistically significant improvement in peak FEV1 compared to placebo in the first 4 hours post dose (330 ml) (p<0.001).
Po 26 tednih zdravljenja je zdravilo Ulunar Breezhaler doseglo statistično značilno izboljšanje najvišjih vrednosti FEV1 v prvih 4 urah po odmerjanju (330 ml) (p<0,001).
At week 26, Xoterna Breezhaler produced statistically significant improvement in peak FEV1 compared to placebo in the first 4 hours post dose (330 ml) (p<0.001).
Po 26 tednih zdravljenja je zdravilo Xoterna Breezhaler doseglo statistično značilno izboljšanje najvišjih vrednosti FEV1 v prvih 4 urah po odmerjanju (330 ml) (p<0,001).
At week 32, 49% and 64% of patients treated with ruxolitinib achieved a ≥50% reduction in TSS-14 and TSS-5, respectively, compared to only 5% and 11% of patients on BAT.
Po 32 tednih je med bolniki z ruksolitinibom 49 % bolnikov doseglo najmanj 50-odstotno zmanjšanje obsega simptomov po lestvici TSS-14, 64 % pa po lestvici TSS-5, medtem ko je v skupini z najboljšim razpoložljivim zdravilom tovrstni izboljšanji doseglo le 5 % oziroma 11 % bolnikov.
At Week 4 patients were randomised to 40 mg every other week, 40 mg every week, or placebo with a total study duration of 56 weeks.
Bolniki, ki so jih randomizirali na placebo v obdobju A, so v obdovju B prejemali placebo.
At Week 4 patients were randomised to 40 mg every other Week, 40 mg every Week, or placebo with a total study duration of 56 Weeks.
Na 4. teden so bolnike randomizirali na 40 mg vsak drugi teden, 40 mg vsak teden ali placebo; v celoti je študija trajala 56 tednov.
At Week 4 patients were randomised to 40 mg every other Week, 40 mg every Week, or placebo with a total study duration of 56 Weeks.
V 4. tednu so bili bolniki randomizirani na 40 mg vsak drugi teden, 40 mg vsak teden ali placebo celo trajanje študije 56 tednov.
At week 4 patients were randomised to 40 mg every other week, 40 mg every week, or placebo with a total study duration of 56 weeks.
vsak drugi teden, 40 mg vsak teden ali placebo; v celoti je študija trajala 56 tednov.
At Week 4, patients were randomised 1:1 to either the Standard Dose (40/20 mg eow) or Low Dose (20/10 mg eow) maintenance treatment groups based on their body weight.
V 4. tednu so bili bolniki randomizirani 1:1 bodisi v skupino s standardnim vzdrževalnim odmerkom (40/20 mg vsak drugi teden) ali v skupino z majhnim vzdrževalnim odmerkom (20/10 mg vsak drugi teden), odvisno od njihove telesne mase.
At Week 4, patients were randomised 1:1 to either the Standard Dose (40/20 mg eow) or Low Dose (20/10 mg eow) maintenance treatment groups based on their body weight.
V 4.tednu so bili bolniki randomizirani 1:1 bodisi skupino s standardnim vzdrževalnim odmerkom (40/20 mg vsak drugi teden) ali v skupino z majhnim vzdrževalnim odmerkom (20/10 mg vsak drugi teden), odvisno od njihove telesne mase.
At Week 4, patients were randomised 1:1 to either the Standard Dose (40/20 mg eow) or Low Dose (20/10 mg eow) maintenance treatment groups based on their body weight.
V 4.tednu so bili bolniki randomizirani 1:1 bodisi v skupino s standardnim vzdrževalnim odmerkom (40/20 mg vsak drugi teden) ali v skupino z majhnim vzdrževalnim odmerkom (20/10 mg vsak drugi teden), odvisno od njihove telesne mase.
At Week 4, subjects were randomised 1:1 based on their body weight at the time to either the Low Dose or Standard Dose maintenance regimens as shown in Table 13.
V 4. tednu so bili bolniki glede na njihovo telesno maso v tem času randomizirani v razmerju1:1 bodisi v vzdrževalni režim z majhnim odmerkom ali vzdrževalni režim s standardnim odmerkom, kot kaže preglednica 13.
At Week 4, subjects were randomised 1:1 based on their body weight at the time to either the Low Dose or Standard Dose maintenance regimens as shown in Table 18.
V 4.tednu so bili bolniki glede na njihovo telesno maso v tem času randomizirani v razmerju 1:1 bodisi v vzdrževalni režim z majhnim odmerkom ali vzdrževalni režim s standardnim odmerkom, kot kaže preglednica 18.
At Week 4, subjects were randomised 1:1 based on their body weight at the time to either the Low Dose or Standard Dose maintenance regimens as shown in Table 20.
V 4.tednu so bili bolniki glede na njihovo telesno maso v tem času randomizirani v razmerju 1:1 bodisi v vzdrževalni režim z majhnim odmerkom ali vzdrževalni režim s standardnim odmerkom, kot kaže preglednica 20.
At week 48 and 96, mean changes from baseline in weight and BMI Z scores tended to decrease in adefovir dipivoxil-treated patients.
Pri bolnikih, zdravljenih z dipivoksiladefoviratom so se v 48. in 96. tednu povprečne spremembe od začetnih z-vrednosti telesne mase in indeksa telesne mase, nagibale k zmanjšanju.
At week 48 the proportion of subjects with HIV RNA <50 copies/ml were 63%, 80% and 86% for the ZDV/3TC/ABC, ZDV/3TC/EFV and ZDV/3TC/ABC/EFV arms, respectively.
V 48. tednu je HIV RNA < 50 kopij/ml imelo 63 % oseb, ki so prejemale ZDV/3TC/ABC, 80 % oseb, ki so prejemale ZDV/3TC/EFV in 86 % oseb, ki so prejemale ZDV/3TC/ABC/EFV.
At week 48, 53% and 55% of children in the Simponi + MTX group and placebo + MTX group, respectively, were ACR Ped 30 responders, and 40% and 28% of children in the Simponi + MTX group and placebo + MTX group, respectively, achieved inactive disease.
V 48. tednu je 53 % otrok iz skupine, ki je prejemala zdravilo Simponi in metotreksat, in 55 % otrok iz skupine, ki je prejemala placebo in metotreksat, doseglo odziv ACR Ped 30; 40 % otrok iz skupine, ki je prejemala zdravilo Simponi in metotreksat, in 28 % otrok iz skupine, ki je prejemala placebo in metotreksat, je doseglo neaktivno bolezen.
At week 48, 53.5% of all paediatric patients had a confirmed undetectable viral load < 50 HIV-1 RNA copies/ml according to the TLOVR algorithm.
V 48. tednu je imelo 53,5% vseh bolnikov doseženo potrjeno nezaznavno virusno breme < 50 HIV-1 RNK kopij/ml (glede na algoritem TLOVR).
At week 48, 53.5% of all paediatric patients had a confirmed undetectable viral load < 50 HIV-1 RNA copies/ml according to the TLOVR algorithm.
V 48. tednu je imelo 53,5% vseh bolnikov doseženo potrjeno nezaznavno virusno breme < 50 HIV-1 RNK kopij/ml.
At week 48, 83% of patients in the tenofovir disoproxil fumarate treatment group and 92% of patients in the stavudine or zidovudine treatment group had HIV-1 RNA concentrations < 400 copies/ml.
V 48. tednu je 83% bolnikov v skupini, zdravljeni z dizoproksiltenofovirijevim fumaratom, in 92% bolnikov v skupini, zdravljeni s stavudinom ali zidovudinom, imelo koncentracije HIV-1 RNA < 400 kopij/ml.
At week 48, a lower rate of virologic response was observed for ABC/3TC compared to TDF/FTC (point estimate for the treatment difference: 11.6%, 95% CI: 2.2, 21.1).
Po 48 tednih so s shemo ABC/3TC ugotovili manjši delež virološkega odziva kot s TDF/FTC (točkovna ocena razlike med zdravljenjema: 11,6 %, 95 % IZ: 2,2, 21,1).
At week 48, dolutegravir was non-inferior to raltegravir in the SPRING-2 study, and in the SINGLE study dolutegravir + ABC/3TC was superior to efavirenz/TDF/FTC (p=0.003), table 3 above.
Po 48 tednih je bil dolutegravir v študiji SPRING-2 neinferioren raltegravirju, v študiji SINGLE pa je bila kombinacija dolutegravir + ABC/3TC superiorna kombinaciji efavirenz/TDF/FTC (p = 0,003), preglednica 3, zgoraj.
At week 48, mean change from baseline in CD4 cell count was 184 cells/mm3 and 197 cells/mm3 for the groups receiving Viramune immediate-release and Viramune prolonged-release respectively.
Po 48 tednih je bila srednja sprememba izhodiščnega števila CD4 184 celic/mm3 v skupini bolnikov, ki so jemali zdravilo Viramune s takojšnjim sproščanjem, in 197 celic/mm3 v skupini bolnikov, ki so jemali zdravilom Viramune s podaljšanim sproščanjem.
At week 48, non-inferiority was shown with 68 % of patients in the group treated with nelfinavir and 69 % patients treated with fosamprenavir/ritonavir having plasma HIV-1 RNA <400 copies/ml whereas 53 % in the nelfinavir and 55 % in the fosamprenavir/ritonavir patients had HIV-1 RNA <50 copies/ml (intent-to-treat, rebound/discontinuation = failure).
69 % bolnikov, zdravljenih s fosamprenavirjem/ritonavirjem, imelo koncentracijo HIV-1 RNK v plazmi < 400 kopij/ml, kar je kazalo na enakost med skupinama, medtem ko je imelo 53 % bolnikov v skupini, zdravljeni z nelfinavirjem, in 55 % bolnikov v skupini, zdravljeni s fosamprenavirjem/ritonavirjem, HIV-1 RNK < 50 kopij/ml (namen zdravljenja, ponoven pojav/ukinitev = neuspeh).
At week 48, non-inferiority was shown with 68 % of patients in the group treated with nelfinavir and 69 % patients treated with fosamprenavir/ritonavir having plasma HIV-1 RNA <400 copies/ml whereas 53 % in the nelfinavir and 55 % in the fosamprenavir/ritonavir patients had HIV-1 RNA <50 copies/ml (intent-to-treat, rebound/discontinuation = failure).
plazmi < 400 kopij/ml, kar je kazalo na enakost med skupinama, medtem ko je imelo 53 % bolnikov v skupini, zdravljeni z nelfinavirjem, in 55 % bolnikov v skupini, zdravljeni s fosamprenavirjem/ritonavirjem, HIV-1 RNK < 50 kopij/ml (namen zdravljenja, ponoven pojav/ukinitev = neuspeh).
At week 48, six adolescents in the tenofovir disoproxil fumarate group and one adolescent in the placebo group had significant lumbar spine BMD loss (defined as > 4% loss).
V 48. tednu je šest mladostnikov v skupini z dizoproksiltenofovirijevim fumaratom in en mladostnik v skupini s placebom doživelo znatno izgubo MGK ledvene hrbtenice (opredeljeno kot izguba > 4%).
At week 48, the mean increase in CD4+ cell count from baseline was 201.2 x 106 cells/l.
Povprečno zvečanje števila celic CD4+ od začetne vrednosti je bilo 201,2 x 106 celic/l.
At week 52 in the overall population, the percentage of patients in the Simponi 50 mg + MTX group who achieved an ACR response was generally higher but not significantly different when compared with MTX alone (see Table 2).
V 52. tednu je bil pri celotni populaciji odstotek bolnikov, ki so dosegli odziv ACR, v skupini, ki je prejemala zdravilo Simponi 50 mg in metotreksat, na splošno višji, vendar ne značilno drugačen kot v skupini, ki je prejemala samo metotreksat (glejte Preglednico 2).
At week 52, 27.7% and 29.1% of the Eylea 2Q8 groups, and 7.5% and 14.3% of the control groups experienced a ≥2 step improvement in the DRSS.
52. tednu je prišlo do izboljšanja za ≥ 2 stopnji po lestvici resnosti diabetične retinopatije pri 27,7 % oziroma 29,1 % bolnikov v skupinah, ki sta prejemali zdravilo Eylea 2Q8, ter pri 7,5 % oziroma 14,3 % bolnikov v kontrolnih skupinah.
At Week 52, 42.9% of patients who received Humira/methotrexate combination therapy achieved clinical remission (DAS28 (CRP) < 2.6) compared to 20.6% of patients receiving methotrexate monotherapy and 23.4% of patients receiving Humira monotherapy.
Po 52. tednih je klinično remisijo (DAS28 (CRP) < 2,6) doseglo 42,9 % bolnikov, ki so dobivali kombinirano terapijo z zdravilom Humira/metotreksatom, 20,6 % bolnikov, ki so dobivali metotreksat v monoterapiji, in 23,4 % bolnikov, ki so dobivali zdravilo Humira v monoterapiji.
At week 52, patients entered an open label long-term extension in which patients receiving placebo + MTX who had at least 1 tender or swollen joint were switched to Simponi 50 mg + MTX.
V 52. tednu so bolnike vključili v odprto, dolgoročno podaljšanje študije, v katerem so pri bolnikih, ki so prejemali placebo in metotreksat in so imeli najmanj en boleč ali otekel sklep, prešli na prejemanje zdravila Simponi 50 mg in metotreksata.
At week 52, patients entered an open label long-term extension.
V 52. tednu pa so bolnike vključili v podaljšek odprte dolgoročne študije.
At Week 52, the HbA1c reduction by 25 mg alogliptin plus metformin (-0.76%, Table 4) was similar to that produced by glipizide (mean dose = 5.2 mg) plus metformin hydrochloride therapy (mean dose = 1,824 mg, -0.73%).
V 52. tednu je bilo pri uporabi alogliptina v odmerku 25 mg in metformina zmanjšanje vrednosti HbA1c (-0,76 %, tabela 4) podobno kot pri zdravljenju z glipizidom (povprečni odmerek = 5,2 mg) v kombinaciji z metforminijevim kloridom (povprečni odmerek = 1.824 mg, -0,73 %).
At Week 52, the HbA1c reduction by 25 mg alogliptin plus metformin (-0.76%, Table 6) was similar to that produced by glipizide (mean dose = 5.2 mg) plus metformin hydrochloride therapy (mean dose = 1,824 mg, -0.73%).
V 52. tednu je bilo pri uporabi alogliptina v odmerku 25 mg in metformina zmanjšanje vrednosti HbA1c (-0,76 %, tabela 6) podobno kot pri zdravljenju z glipizidom (povprečni odmerek = 5,2 mg) v kombinaciji z metforminijevim kloridom (povprečni odmerek = 1.824 mg, -0,73 %).
At week 54, the proportion of patients in clinical remission as measured by the PUCAI score was 38% (8/21) in the q8 week maintenance group and 18% (4/22) in the q12 week maintenance treatment group.
Po 54. tednih je bil delež bolnikov v klinični remisiji (merjeno z indeksom PUCAI) 38 % (8/21) v skupini, ki je dobivala vzdrževalno zdravljenje na 8 tednov, in 18 % (4/22) v skupini, ki je dobivala vzdrževalno zdravljenje na 12 tednov.
At week 64, Ulunar Breezhaler showed numerical improvement over glycopyrronium (1.95%; p=0.175) and statistical improvement over tiotropium (4.96%; p=0.001).
Po 64 tednih je zdravilo Ulunar Breezhaler doseglo absolutno višji odstotek takih dni v primerjavi z glikopironijem (za 1,95 %; p=0,175) ter statistično značilno višji odstotek takih dni v primerjavi s tiotropijem (za 4,96 %; p=0,001).
At week 72, 96% (27/28) of immune-active patients (HBV DNA ≥ 105 copies/ml, serum ALT
V 72. tednu je 96% (27/28) imunsko aktivnih bolnikov (HBV DNA
At Week 72, a decline from baseline in percent predicted FVC of ≥10% (a threshold indicative of the risk of mortality in IPF) was seen in 20% of patients receiving Esbriet compared to 35% receiving placebo (Table 2).
V 72. tednu so padec v odstotkih predvidene forsirane vitalne kapacitete glede na izhodiščno vrednost ≥ 10 % (prag, ki kaže tveganje umrljivosti pri idiopatski pljučni fibrozi) opazili pri 20 % bolnikov, ki so prejemali zdravilo Esbriet, v primerjavi s 35 % pri tistih, ki so prejemali placebo (Preglednica 2).
At Week 72, a decline in FVC of ≥10% was seen in 23% of patients receiving Esbriet and 27% receiving placebo (Table 3).
V 72. tednu je bil zaznan padec v odstotkih predvidene forsirane vitalne kapacitete ≥ 10 % pri 23 % bolnikov, ki so prejemali zdravilo Esbriet, in pri 27 % tistih, ki so prejemali placebo (Preglednica 3).
At week 72, overall 88% (46/52) of patients in the tenofovir disoproxil fumarate treatment group and 0% (0/54) of patients in the placebo group had HBV DNA < 400 copies/ml.
V 72. tednu je imelo skupaj 88% (46/52) bolnikov v skupini, zdravljeni z dizoproksiltenofovirijevim fumaratom in 0% (0/54) bolnikov v skupini, ki je prejemala placebo, koncentracijo HBV DNA < 400 kopij/ml.
At week 8
0,94
At week 8
2,8
At week 8
V 24. tednu
At week 8, the mean reduction in LDL-C from baseline with all patients treated with alirocumab was 72.4%.
Po 8 tednih je bilo povprečno znižanje LDL-H v primerjavi z izhodiščem med bolniki, ki so dobivali alirokumab, 72,4 %.
At Week 96, 88.4% (214/242 patients) maintained HIV-1 RNA < 50 copies/mL after switching to E/C/F/TAF FDC tablet.
V 96. tednu je 88,4 % (214/242 bolnikov) ohranilo HIV-1 RNA < 50 kopij/ml po prehodu na E/C/F/TAF v obliki tablete FDC.
At Week 96, 88.4% (214/242 patients) maintained HIV-1 RNA < 50 copies/mL after switching to Genvoya.
V 96. tednu je 88,4 % (214/242 bolnikov) ohranilo HIV-1 RNA < 50 kopij/ml po prehodu na zdravilo Genvoya.
At Weeks 16 and 24 improvements in parameters of peripheral activity characteristic of psoriatic arthritis (e.g. number of swollen joints, number of painful/tender joints, dactylitis and enthesitis) and in the skin manifestations of psoriasis were seen in the apremilast-treated patients.
V 16. in 24. tednu so pri bolnikih, zdravljenih z apremilastom, opazili izboljšanje parametrov periferne aktivnosti, značilne za psoriatični artritis (npr. število oteklih sklepov, število bolečih/občutljivih sklepov, daktilitis in entezitis), in kožnih znakov psoriaze.
At weeks 96, 144, 192, 240, 288 and 384, viral suppression, biochemical and serological responses were maintained with continued tenofovir disoproxil fumarate treatment (see Tables 4 and 5 below).
V 96., 144., 192., 240., 288. in 384. tednu so bili virusna supresija ter biokemični in serološki odzivi ohranjeni pri neprekinjenem zdravljenju z dizoproksiltenofovirijevim fumaratom (glejte preglednici 4 in 5 spodaj).
At weeks 96, 144, 192, 240, 288 and 384, viral suppression, biochemical and serological responses were maintained with continued tenofovir disoproxil fumarate treatment (see Tables 5 and 6 below).
V 96., 144., 192., 240., 288. in 384. tednu so bili virusna supresija ter biokemični in serološki odzivi ohranjeni pri neprekinjenem zdravljenju z dizoproksiltenofovirijevim fumaratom (glejte preglednici 5 in 6 spodaj).
at Wk 12 b
VO v 12. tednu b
At ≥ 6 times the human clinical exposure in adult ITP patients at 75 mg/day and 3 times the human clinical exposure in adult HCV patients at 100 mg/day, based on AUC, cataracts were observed in mice after 6 weeks and rats after 28 weeks of dosing.
Pri izpostavljenosti, ki je na osnovi vrednosti AUC ustrezala ≥ 6-kratni izpostavljenosti človeka pri klinični uporabi pri odraslih bolnikih z ITP pri odmerkih 75 mg/dan in 3- kratni izpostavljenosti človeka pri klinični uporabi pri odraslih bolnikih s HCV pri odmerkih 100 mg/dan, se je katarakta pri miših pojavila po 6 tednih zdravljenja, pri podganah pa po 28 tednih zdravljenja.
At  4 times the human clinical exposure in ITP patients at 75 mg/day and 2 times the human exposure in HCV patients at 100 mg/day, based on AUC, cataracts were observed in mice after 13 weeks and in rats after 39 weeks of dosing.
Pri izpostavljenosti, ki je na osnovi vrednosti AUC ustrezala ≥ 4-kratni izpostavljenosti človeka pri klinični uporabi pri bolnikih z ITP pri odmerkih 75 mg/dan in 2-kratni izpostavljenosti človeka pri klinični uporabi pri bolnikih s HCV pri odmerkih 100 mg/dan, se je katarakta pri miših pojavila po 13 tednih zdravljenja, pri podganah pa po 39 tednih zdravljenja.
Ataluren is metabolized by conjugation via uridine diphosphate glucuronosyltransferase (UGT) enzymes, predominantly UGT1A9 in liver and intestine.
Ataluren se presnavlja s konjugacijo preko encimov uridin difosfat glukuronoziltransferaz (UGT), predvsem preko UGT1A9 v jetrih in črevesju.
Ataluren plasma half-life ranges from 2-6 hours and is unaffected either by dose or repeated administration.
Plazemski razpolovni čas atalurena je od 2–6 ur, niti odmerek niti ponavljajoče se odmerjanje pa nanj ne vplivata.
Ataluren should not be co-administered with intravenous aminoglycosides, based on cases of decreased renal function observed in a clinical trial in patients with nmCF (see section 4.3 ).
Ataluren se ne sme uporabljati sočasno z aminoglikozidi za intravensko uporabo, saj so v kliničnem preskušanju pri bolnikih s cistično fibrozo zaradi nesmiselne mutacije opazili primere zmanjšanega delovanja ledvic (glejte poglavje 4.3 ).
Ataxia Dizziness
ataksija omotica
Ataxia Dizziness Memory impairment Somnolence
ataksija omotica poslabšanje spomina somnolenca
Ataxia, Balance impaired
ataksija, težave z ravnotežjem
Ataxia, Convulsion, Headache, High-pitched crying, Hyperkinesia, Hypersomnia, Lethargy, Tremor
ataksija, konvulzije, glavobol, kričeč jok, hiperkinezija, hipersomnija, letargija, tremor
Ataxia, coordination abnormal, tremor, dysarthria, amnesia, memory impairment, disturbance in attention, paraesthesia, hypoaesthesia, sedation, balance disorder, lethargy
ataksija, poslabšana koordinacija, tremor, disartrija, amnezija, okvara spomina, motnje pozornosti, parestezije, hipestezija, sedacija, motnje ravnotežja, letargija
ataxia, disturbance in attention, hepatic encephalopathy, loss of consciousness, speech disorder, transient ischaemic attack, posterior reversible encephalopathy syndrome
ataksija, motnje pozornosti, jetrna encefalopatija, izguba zavesti, motnje govora, prehoden ishemični napad, sindrom posteriorne reverzibilne levkoencefalopatije
Ataxia, taste alteration
ataksija, spremembe okusa
atazanavir
(0,84-0,99)
Atazanavir (300 mg once daily)
atazanavir (300 mg enkrat dnevno)
Atazanavir (300 mg once daily) Elvitegravir (85 mg once daily) Ritonavir (100 mg once daily)
atazanavir (300 mg enkrat dnevno) elvitegravir (85 mg enkrat dnevno) ritonavir (100 mg enkrat dnevno)
Atazanavir (300 mg once daily)/
atazanavir (300 mg enkrat
Atazanavir (pm): all administered with food
Atazanavir (popoldan): vse skupaj s hrano
Atazanavir + cobicistata (n = 22)
atazanavir + kobicistata (n = 22)
Atazanavir + cobicistata (n = 344)
atazanavir + kobicistata (n = 344)
Atazanavir / ritonavir / tenofovir disoproxil (300 mg q.d./100 mg q.d./245 mg q.d.)
dizoproksiltenofovirat (300 mg q.d./100 mg q.d./245 mg q.d.)
atazanavir /ritonavir (raltegravir 400 mg Twice Daily)
atazanavir/ritonavir (raltegravir 400 mg dvakrat na dan)
atazanavir /ritonavir /raltegravir (raltegravir 400 mg Twice Daily)
atazanavir/ritonavir /raltegravir (raltegravir 400 mg dvakrat na dan)
atazanavir 300 mg and ritonavir 100 mg once daily
atazanavir 300 mg in ritonavir 100 mg enkrat na dan
Atazanavir 300 mg once daily
atazanavir 300 mg enkrat na dan
Atazanavir 300 mg qd
atazanavir 300 mg enkrat
atazanavir 300 mg with ritonavir 100 mg
atazanavir 300 mg z ritonavirjem 100 mg
atazanavir and
atazanavirja in
atazanavir and cobicistat.
atazanavirjem in kobicistatom.
Atazanavir and fluconazole concentrations were not significantly modified when atazanavir/ritonavir was co- administered with fluconazole.
Pri sočasni uporabi atazanavirja/ritonavirja in flukonazola se koncentracije atazanavirja in flukonazola niso pomembneje spremenile.
atazanavir and ritonavir
atazanavir in ritonavir
atazanavir and ritonavir lopinavir/ritonavir
atazanavirjem in ritonavirjem lopinavirjem/ritonavirjem
atazanavir and ritonavir to
kliničnem spremljanju povečate
atazanavir AUC ↓ 35%
atazanavir AUC ↓ 35
Atazanavir AUC ↓ 68%
AUC atazanavirja ↓ 68
Atazanavir AUC ↓20% (↓35% ↓3%) Atazanavir Cmax ↓19% (↓34% ↔0.2%) Atazanavir Cmin ↓ 31 % (↓46 % ↓13%)
Atazanavir AUC ↓20% (↓35% ↓3%) Atazanavir Cmax ↓19% (↓34% ↔0,2%) Atazanavir Cmin ↓ 31 % (↓46 % ↓13%)
Atazanavir AUC 2.3% (↓13%
Atazanavir AUC ↔2,3% (↓13
Atazanavir boosted with
Z ritonavirjem okrepljeni
Atazanavir boosted with ritonavir (300 mg/ 100 mg once daily)/ ledipasvir (90 mg once daily)c/ sofosbuvir (400 mg once daily)c, d
Z ritonavirjem okrepljeni atazanavir (300 mg/ 100 mg enkrat na dan)/ ledipasvir (90 mg enkrat na dan)c/ sofosbuvir (400 mg enkrat na dan)c, d
Atazanavir boosted with ritonavir (300/ 100 mg once daily) + emtricitabine/ tenofovir disoproxil fumarate (200 / 300 mg once daily)/ sofosbuvir/ velpatasvir (400/ 100 mg once daily)c, d
Z ritonavirjem okrepljeni atazanavir (300/100 mg enkrat na dan) + emtricitabin/dizoproksil- tenofovirijev fumarat (200/300 mg enkrat na dan)/sofosbuvir/velpatasvir (400/100 mg enkrat na dan)c, d
atazanavir Cmax ↓ 25%
atazanavir Cmax ↓ 25
Atazanavir Cmax ↓ 57%
Cmax atazanavirja ↓ 57
atazanavir Cmin might negatively
atazanavirja lahko negativno
atazanavir Cmin ↓ 49%
atazanavir Cmin ↓ 49
Atazanavir Cmin ↓ 81%
Cmin atazanavirja ↓ 81
atazanavir concentrations was
koncentracije atazanavirja niso
Atazanavir exhibits anti-HIV-1 (including all clades tested) and anti-HIV-2 activity in cell culture.
Atazanavir na celičnih kulturah kaže anti-HIV-1 aktivnost (vključno z vsemi testiranimi sevi) in anti-HIV-2 aktivnost.
Atazanavir increases
Atazanavir poveča
atazanavir is 300 mg with
odmerek atazanavirja 300 mg z
atazanavir is 300 mg,
300 mg brez
Atazanavir is an inhibitor of CYP3A4 and UGT1A1.
Atazanavir je zaviralec CYP3A4 in UGT1A1.