natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In rare occasions, swelling can reach a diameter up to 15–20 cm, with duration up to 2–3 weeks, that may require symptomatic treatment.
V redkih primerih se lahko pojavi oteklina v premeru od 15 ̶ 20 cm, ki lahko traja do 2 ̶ 3 tedne in lahko zahteva simptomatsko zdravljenje.
In rat and monkey repeated-dose toxicity studies up to 9-months duration, the primary target organ effects were identified in the gastrointestinal tract (emesis and diarrhoea in monkeys); adrenal gland (cortical congestion and/or haemorrhage in rats and monkeys, with necrosis followed by fibrosis in rats); haemolymphopoietic system (bone morrow hypocellularity, and lymphoid depletion of thymus, spleen, and lymph node); exocrine pancreas (acinar cell degranulation with single cell necrosis); salivary gland (acinar hypertrophy); bone joint (growth plate thickening); uterus (atrophy); and ovaries (decreased follicular development).
Študije toksičnosti pri ponavljajočih se odmerkih pri podganah in opicah, ki so trajale do 9 mesecev, so ugotovile učinke na primarnih tarčnih organih v prebavilih (bruhanje in diareja pri opicah); nadledvičnih žlezah (kortikalna kongestija in/ali krvavitev pri podganah in opicah, pri podganah z nekrozo, ki ji je sledila fibroza); hematolimfopoetskem sistemu (hipercelularnost kostnega mozga ter limfoidno izčrpanje timusa, vranice in bezgavk); eksokrinem pankreasu (degranulacija acinarnih celic z nekrozo posamičnih celic); žlezah slinavkah (acinarna hipertrofija); kosteh in sklepih (zadebelitev rastne ploščice); maternici (atrofija) in jajčnikih (zmanjšano nastajanje foliklov).
In rat embryofoetal development studies, and at dose levels that did not induce significant maternal toxicity, olaparib caused reduced embryofoetal survival, reduced foetal weight and foetal developmental abnormalities, including major eye malformations (e.g. anophthalmia, microphthalmia), vertebral/rib malformation, and visceral and skeletal abnormalities.
V študijah embrio-fetalnega razvoja pri podganah je olaparib v odmerkih, ki niso imeli pomembnih toksičnih učinkov pri samicah-materah, zmanjšal embrio-fetalno preživetje in telesno maso plodov ter je povzročil razvojne nepravilnosti plodov vključno s hudimi malformacijami oči (npr. anoftalmijo, mikroftalmijo), malformacije vretenc oziroma reber ter visceralne in skeletne nepravilnosti.
In rat peri/postnatal studies, maternal toxicity caused reduced gestation time, foetal death, and decreased pup body weights at  0.3 mg/kg/day (at least 41-times the intended human exposure).
V peri-/postnatalnih študijah pri podganah je pri odmerkih  0,3 mg/kg/dan (ustreza najmanj 41-kratni predvideni izpostavljenosti pri človeku), prišlo do toksičnosti pri samicah, zaradi česar se je zmanjšal čas brejosti, prišlo je do smrti fetusa in zmanjšane telesne mase skotenih mladičev.
In rat peri/postnatal studies, maternal toxicity caused reduced gestation time, foetal death, and decreased pup body weights at 0.3 mg/kg/day (at least 41-times the intended human exposure).
V peri-/postnatalnih študijah pri podganah je pri odmerkih  0,3 mg/kg/dan (ustreza najmanj 41-kratni predvideni izpostavljenosti pri človeku), prišlo do toksičnosti pri samicah, zaradi česar se je zmanjšal čas brejosti, prišlo do smrti fetusa in zmanjšane telesne mase skotenih mladičev.
In rat peri/postnatal studies, maternal toxicity caused reduced gestation time, foetal death, and decreased pup body weights at 0.3 mg/kg/day (at least 41-times the intended human exposure).
V peri-/postnatalnih študijah pri podganah je pri odmerkih  0,3 mg/kg/dan (ustreza najmanj 41-kratni predvideni izpostavljenosti pri človeku), prišlo do toksičnosti pri samici, zaradi česar se je zmanjšal čas brejosti, prišloje do smrti fetusa in zmanjšane telesne mase skotenih mladičev.
In rat reproduction studies with oral risperidone, which is extensively converted to paliperidone in rats and humans, adverse effects were seen on the birth weight and survival of the offspring.
V študijah reprodukcije pri podganah z uporabo peroralnega risperidona, ki se, tako pri podganah kot pri človeku, v velikem obsegu pretvori v paliperidon, so opazili zmanjšanje porodne teže in stopnje preživetja mladičev.
In rat, testicular interstitial cell adenomas were likely indicative of a species-dependent response to lutenising hormone levels and are usually considered of limited clinical relevance.
Pri podganah so intersticijski adenomi testisov verjetno posledica vpliva na koncentracijo luteinizirajočega hormona, ki pa nastopi le pri tej živalski vrsti in običajno nimajo večjega kliničnega pomena.
In rats and dogs, sevelamer reduced absorption of fat soluble vitamins D, E and K (coagulation factors), and folic acid.
Pri podganah in psih je sevelamer zmanjšal absorpcijo v maščobi topljivih vitaminov D, E in K (koagulacijski dejavniki) in folne kisline.
In rats and monkeys, urinary metabolites accounted for 60 to 75% of oral or intravenous doses.
Pri podganah in opicah so presnovki v seču obsegali od 60% do 75% peroralnega ali intravenskega odmerka.
In rats and rabbits embryo-foetal toxicity (e.g. increased early resorptions, post- implantation loss, decreased viable foetuses) and signs of delayed development (increased skeletal variations) were found in the presence of maternal toxicity.
Pri podganah in kuncih so opazili embriofetalno toksičnost (npr. večje število zgodnjih resorpcij in poimplantacijskih izgub ter manjše število živih zarodkov) ter znake zaostalosti v razvoju (večje število skeletnih sprememb), kadar je bila prisotna toksičnost pri materi.
In rats and rabbits, isavuconazole at systemic exposures below the therapeutic level were associated with dose-related increases in the incidence of skeletal anomalies (rudimentary supernumerary ribs) in offspring.
Pri podganah in kuncih je bila sistemska izpostavljenost izavukonazolu, niţja od terapevtske stopnje, povezana z od odmerka odvisnim povečanjem pojavnosti anomalij okostja (nerazvita nadštevilna rebra) pri potomcih.
In rats at higher doses (1500-2000 mg/kg) tremors, clonic and tonic convulsions and laboured breathing were observed prior to death, resulting from respiratory failure.
Pri podganah so bili pri višjih odmerkih (1.500–2.000 mg/kg) pred smrtjo zaradi respiratorne odpovedi opaženi tremorji, klonične in tonične konvulzije ter težko dihanje.
In rats decreased cellularity of the bone marrow and thymic atrophy were observed only in the carcinogenicity study.
Pri podganah so zmanjšano celičnost kostnega mozga in atrofijo timusa opazili samo v študiji kancerogenosti.
In rats dosed with milbemycin A4 5-oxime, the main metabolites identified in urine and faeces were mono-, di-, and trihydroxy milbemycin A4 5-oximes.
Pri podganah, ki so dobivale milbemicin A4 5-oksim, so kot glavne presnovke v urinu in blatu opredelili mono-, di- in trihidroksi milbemicin A4 5-oksime.
In rats minor developmental anomalies were seen at a maternal toxic dose (safety margin of 5.1).
Pri podganah so pri odmerkih, toksičnih za samice opazili manjše razvojne nepravilnosti (varnostna meja 5,1).
In rats no treatment-related foetal abnormalities occurred following concomitant administration at exposure margins of approximately 28- to 29-fold for alogliptin and 2- to 2.5-fold for metformin at the maximum recommended human dose of 25 mg/day and 2000 mg/day, respectively.
Pri podganah pri mejah izpostavljenosti, ki so bile približno 28- do 29-krat večje od izpostavljenosti človeka pri priporočenem odmerku alogliptina 25 mg/dan in 2- do 3-krat večje od izpostavljenosti človeka pri priporočenem odmerku metformina 2.000 mg/dan niso ugotovili z uporabo zdravila povezanih nepravilnosti pri plodovih.
In rats only there was an increase in interstitial cell hyperplasia in males at exposure levels equivalent to 0.5- fold those in humans, and an increase in uterine endometrial adenocarcinoma in females at an exposure level equivalent to 1.1-fold those in humans.
Le pri podganah so pri samcih pri izpostavljenosti, ki je ustrezala 0,5-kratni izpostavljenosti pri človeku, ugotovili večjo pojavnost hiperplazije intersticijskih celic, pri samicah pa pri izpostavljenosti, ki je ustrezala 1,1-kratni izpostavljenosti pri človeku, večjo pojavnost adenokarcinomov na maternični sluznici.
In rats receiving single or multiple doses of 14C-tigecycline, radioactivity was well distributed to most tissues, with the highest overall exposure observed in bone marrow, salivary glands, thyroid gland, spleen, and kidney.
Pri podganah, ki so prejele bodisi enkraten odmerek bodisi po več odmerkov 14C-tigeciklina, se je radioaktivnost dobro porazdelila v večino tkiv, pri čemer so največjo celotno izpostavljenost izmerili v kostnem mozgu, slinavkah, ščitnici, vranici in ledvici.
In rats retardation of foetal development, wavy ribs and kidney cavitation occurred ( 1 mg/kg).
Pri podganah so se pojavili zastoj razvoja ploda, valovita rebra in ledvične ciste ( 1 mg/kg).
In rats, a dose-related increase in the incidence of zygomatic arch fusion was also noted in offspring (see section 4.6).
Pri podganah je bila opaţena tudi od odmerka odvisna povečana pojavnost fuzije azigomatičnega loka pri potomcih (glejte poglavje 4.6).
In rats, a dose-related increase in the incidence of zygomatic arch fusion was also noted in offspring (see section 4.6).
Pri podganah je bila opaţena tudi od odmerka odvisna povečana pojavnost fuzije zigomatičnega loka pri potomcih (glejte poglavje 4.6).
In rats, a no observed adverse effect level (NOAEL) was not observed.
Pri podganah niso opazili ravni brez ugotovljenih neželenih učinkov (NOAEL - No Observed Adverse Effect Level).
In rats, a no observed adverse effect level (NOAEL) was not observed.
Pri podganah niso ugotovili vrednosti brez ugotovljenih neželenih učinkov (NOAEL - No Observed Adverse Effect Level).
In rats, at exposures approximately 3 times above clinical exposure, there was reduced fertility and an increased incidence of embryo-lethality, reductions in foetal weight and skeletal ossification and increased neonatal mortality.
Pri podganah, pri 3-krat večji izpostavljenosti od klinične izpostavljenosti, je prišlo do zmanjšane plodnosti in povečane incidence smrtnosti zarodka, zmanjšanja mase ploda, zapoznele osifikacije skeleta in povečane neonatalne umrljivosti.
In rats, azacitidine caused no adverse reactions when given pre- implantation, but it was clearly embryotoxic when given during organogenesis.
Pri podganah azacitidin ni povzročil nobenih neželenih reakcij, če je bil dan pred vsaditvijo zarodka, če pa je bil dan med organogenezo, je bil izrazito embriotoksičen.
In rats, decreased body weight gain of the offspring during lactation was observed.
Pri podganah so opažali zmanjšan prirastek telesne mase mladičev v času laktacije.
In rats, dinotefuran has been shown to cross the blood-milk barrier and is excreted in the milk.
Pri podganah lahko dinotefuran prestopi krvno-mlečno pregrado in se izloča v mleku.
In rats, ingenol mebutate was not associated with fetal developmental effects at IV doses up to 5 mcg/kg/day (30 mcg/m2/day).
Pri podganah ingenol mebutat ni vplival na razvoj ploda pri i.v. odmerkih do 5 µg/g/dan (30 µg/m2/dan).
In rats, maternal toxicity, embryo- foetal toxicity (resorptions), lower foetal body weights, tail and vertebral malformations, reduced ossification (vertebrae, sternebrae, and phalanges), and extra lumbar vertebrae and ribs were observed at high exposures.
Pri podganah so pri visoki izpostavljenosti zasledili tako škodljive vplive na mater kot na zarodke/plodove (resorpcije), nižjo telesno maso plodov, malformacije repa in vretenc, zmanjšano osifikacijo (vretenca, prsnica in falange) ter pojav dodatnih ledvenih vretenc in reber.
In rats, moderate pancreatic acinar cell atrophy (considered adverse) was observed at doses of ≥ 100 mg/kg in male rats (AUC exposure margin of 2.6-fold) and not observed in females at doses up to 300 mg/kg/day (AUC exposure margin of 21.3-fold).
Pri podganah so opažali zmerno atrofijo acinarnih celic trebušne slinavke (kot neželeni učinek) pri odmerkih ≥ 100 mg/kg pri samcih (pri meji izpostavljenosti, ki je bila 2,6-kratnik AUC), niso pa je opazili pri podganjih samicah pri odmerkih do 300 mg/kg/dan (pri meji izpostavljenosti, ki je bila 21,3-kratnik AUC).
In rats, passage of low levels of iloprost and/or metabolites into the milk was observed (less than 1% of iloprost dose given intravenously).
Pri podganah so opazili, da iloprost in/ali presnovki prehajajo v mleko v majhnih količinah (manj kot 1 % iloprosta, danega v intravenski obliki).
In rats, porfimer sodium passed into breast milk.
Pri podganah je porfimer-natrij prehajal v materino mleko.
In rats, prucalopride in vivo, at doses above mg/kg (at and above 30-70 times the clinical exposure), induced hyperprolactinaemia caused by an antagonistic action at the D2 receptor.
Pri podganah je prukaloprid in vivo v odmerkih nad 5 mg/kg (pri in nad 30–70-kratni klinični izpostavljenosti) povzročil hiperprolaktinemijo, povzročeno zaradi antagonističnega delovanja na receptor D2.
In rats, sirolimus caused embryo/foetotoxicity that was manifested as mortality and reduced foetal weights (with associated delays in skeletal ossification) (see section 4.6).
Pri podganah je sirolimus povzročil embriotoksične in fetotoksične učinke, ki so se kazali s smrtjo ploda in zmanjšanjem mase ploda (z zapoznelo osifikacijo kosti) (glejte poglavje 4.6).
In rats, the incidence of liver tumours was increased in males (adenoma and carcinoma) and females (adenoma) at 100 and 250 mg/kg/day; the incidence of tumours of the uterus (endometrial adenocarcinoma) and uterus and cervix (squamous cell carcinoma) were increased at 250 mg/kg/day.
Pri podganah se je pri odmerkih 100 in 250 mg/kg/dan povečala incidenca tumorjev na jetrih pri samcih (adenom in karcinom) in samicah (adenom), prav tako pa se je pri odmerku 250 mg/kg/dan povečala incidenca tumorjev na maternici (adenokarcinom endometrija) ter maternici in materničnem vratu (skvamozni karcinom).
In rats, the incidence of renal tubular carcinoma was increased at 100 mg/kg/day, approximately 3 times higher exposure than the recommended human dose.
Pri podganah se je incidenca karcinoma ledvičnih tubulov zvišala pri 100 mg/kg/dan, kar je 3-kratnik izpostavljenosti pri priporočenem odmerku pri ljudeh.
In rats, there was a slightly increased incidence of benign C-cell adenoma in the thyroid of male rats given the highest dose of sucroferric oxyhydroxide.
Pri podganjih samcih, ki so dobivali največji odmerek saharoznega železovega oksihidroksida, so opazili nekoliko povečan pojav benignega C­celičnega adenoma v ščitnici.
In rats, vandetanib had no effect on male fertility but impaired female fertility (see section 5.3).
Pri podganah, vandetanib ni vplival na plodnost samcev, poslabšal pa je plodnost samic (glejte poglavje 5.3).
In RCC Clinical Trial 1, 31% of patients treated with temsirolimus were 65 or older.
V kliničnem preskušanju RCC 1 je bilo 31 % bolnikov, zdravljenih s temsirolimusom, starih 65 let ali več.
In RCC Clinical Trial 1, temsirolimus 25 mg was associated with a statistically significant advantage over IFN-α in the primary endpoint of OS at the 2nd pre-specified interim analysis (n = 446 events, p = 0.0078).
V kliničnem preskušanju RCC 1 je bil temsirolimus v odmerku 25 mg ob 2. vnaprej specificirani vmesni analizi (n = 446 dogodkov, p = 0,0078) glede primarnega opazovanega dogodka OS statistično pomembno boljši od IFN-.
In relapsing MS the patient has attacks (relapses) within periods with no symptoms.
Ponavljajoča se multipla skleroza je vrsta multiple skleroze, pri kateri se ponovni napadi (relapsi) pri bolniku pojavljajo med obdobji brez simptomov.
In renally impaired patients (creatinine clearance < 10 ml/min) versus healthy subjects administered oral olanzapine, there was no significant difference in mean elimination half-life (37.7 versus 32.4 hr) or clearance (21.2 versus 25.0 l/hr).
Po dajanju peroralnega olanzapina bolnikom z okvarjenim delovanjem ledvic (očistek kreatinina < 10 ml/min) v primerjavi z zdravimi osebami ni bilo značilne razlike v srednjem razpolovnem času izločanja (37,7 v primerjavi z 32,4 ure) ali očistku (21,2 v primerjavi s 25,0 l/h).
In renally impaired patients (creatinine clearance < 10 ml/min) versus healthy subjects, there was no significant difference in mean elimination half-life (37.7 versus 32.4 hrs) or clearance (21.2 versus 25.0 l/hr).
Pri bolnikih z okvarjenim delovanjem ledvic (očistek kreatinina < 10 ml/min) v primerjavi z zdravimi osebami ni bilo značilne razlike v srednjem razpolovnem času izločanja (37,7 v primerjavi z 32,4 ure) ali očistku (21,2 v primerjavi s 25,0 l/h).
In repeat-dose toxicology studies in dogs, reversible perivascular inflammation was observed in the central nervous system, for which no-effect doses corresponded to exposures 19 and 10 times those in humans (at 0.5 and 1 mg respectively).
Pri študijah toksičnosti pri ponavljajočih se odmerkih so pri psih opazili reverzibilno perivaskularno vnetje v centralnem živčevju, pri čemer so odmerki brez učinka ustrezali izpostavljenosti, ki je bila 19- in 10-krat večja od izpostavljenosti človeka (pri 0,5 in 1 mg odmerku).
In repeated dose toxicity studies the liver appeared as a target organ for toxicity in the different species tested.
V študijah toksičnosti pri ponavljajočih se odmerkih se je pokazalo, da naj bi bila jetra ciljni organ za toksičnost pri različnih preizkušanih vrstah.
In repeated dose toxicity studies, the only finding of relevance was an increase in melanin pigmentation in the dog, which is consistent with the active substance’s pharmacological activity.
V študijah toksičnosti s ponavljajočimi odmerki je bila edina pomembna ugotovitev povečanje melaninske pigmentacije pri psih, kar je skladno s farmakološkim delovanjem zdravilne učinkovine.
In repeated-dose studies, frequently reported effects of cholic acid have included decreased body weight, diarrhoea and liver damage with elevated transaminases.
V študijah toksičnosti pri ponavljajočih se odmerkih so bili pogosto ugotovljeni učinki holne kisline zmanjšana telesna masa, driska in poškodbe jeter z zvišanimi vrednostmi transaminaz.
In replacement therapy the dose may need to be individualised for each patient dependent on the pharmacokinetic and clinical response.
Pri nadomestnem zdravljenju bo odmerek morda treba prilagoditi posameznemu bolniku na podlagi farmakokinetičnega in kliničnega odziva.
In replacement therapy the dose may need to be individualised for each patient dependent on the pharmacokinetic and clinical response.
Pri nadomestnem zdravljenju bo odmerek treba prilagoditi posameznemu bolniku na podlagi farmakokinetičnega in kliničnega odziva.
In replicating cells this leads to DNA double strand breaks (DSBs) when replication forks meet the PARP-DNA adduct.
V celicah, ki se razmnožujejo, to povzroči dvoverižne prekinitve DNA (DSB), ko podvojevalne vilice naletijo na adukt PARP-DNA.
In reproduction studies in cynomolgus monkeys, subcutaneous doses up to 75 mg/kg per week (at least 8 times the highest recommended clinical dose in mg/kg over a 4-week period) did not elicit maternal toxicity, embryotoxicity or teratogenicity when administered throughout organogenesis and did not elicit adverse effects on foetal or neonatal growth when administered throughout late gestation, delivery and nursing.
V študijah razmnoževanja na opicah vrste javanski makak, subkutani odmerki do 75 mg/kg na teden (najmanj 8-kratnik najvišjega priporočenega kliničnega odmerka v mg/kg v 4-tedenskem obdobju) niso povzročali toksičnosti za mater, embriotoksičnosti ali teratogenosti, ko so jih aplicirali brejim opicam ves čas organogeneze, in niso povzročali neželenih učinkov na rast ploda ali novorojenčka, ko so jih aplicirali med pozno brejostjo, kotitvijo in dojenjem.
In reproduction studies performed with nepafenac in rats, maternally toxic doses ≥ 10 mg/kg were associated with dystocia, increased postimplantation loss, reduced foetal weights and growth, and reduced foetal survival.
V študijah vpliva nepafenaka na razmnoževanje pri podganah so bili za samice toksični odmerki ≥ 10 mg/kg povezani s pojavom distocije, povečano izgubo po implantaciji, zmanjšano telesno maso in rastjo plodov in zmanjšanim preživetjem plodov.
In reproduction toxicity studies decreased fertility in male rats was observed.
Pri študijah vpliva na sposobnost razmnoževanja so opazili zmanjšano plodnost pri podganjih samcih.
In reproduction toxicity tests, the incidence of post-implantation losses, resorptions and foetal body weight retardation occurred at doses not producing maternal toxicity in the rabbit studies.
V preizkusih reprodukcijske toksičnosti se je incidenca poimplantacijskih izgub, resorpcij in upočasnitve pridobivanja telesne mase ploda pojavila v odmerkih, ki v študijah na kuncih niso bili toksični za samico.
In reproductive studies in rats by the intravenous route, ibandronic acid decreased sperm counts at doses of 0.3 and 1 mg/kg/day and decreased fertility in males at 1 mg/kg/day and in females at
V študijah vplivov na sposobnost razmnoževanja pri podganah z intravenskim dajanjem pa je ibandronska kislina zmanjšala število semenčic pri odmerkih 0,3 in 1 mg/kg/dan in zmanjšala plodnost samcev pri odmerku 1 mg/kg/dan in samic pri
In reproductive toxicity studies in animals, dolutegravir was shown to cross the placenta.
Raziskave vpliva na sposobnost razmnoževanja pri živalih so pokazale, da dolutegravir prehaja placento.
In reproductive toxicity studies in animals, dolutegravir was shown to cross the placenta.
Študije vpliva na sposobnost razmnoževanja pri živalih so pokazale, da dolutegravir prehaja preko placente.
In reproductive toxicity studies in rats and rabbits, trametinib induced maternal and developmental toxicity.
V študijah reproduktivne toksičnosti na podganah in kunčjih samicah je trametinib povzročil toksične učinke pri samicah materah in razvojne toksične učinke.
In reproductive toxicity studies performed with other epoetins, effects interpreted as being secondary to decreased maternal body weight were observed at doses sufficiently in excess to the recommended human dose.
V študijah vpliva na sposobnost razmnoževanja, opravljenih z drugimi epoetini, so pri odmerkih, zadostno večjih od priporočenega odmerka pri človeku, opazili učinke, ki so jih pripisali zmanjšani telesni masi matere.
In reproductive toxicity studies with fosamprenavir in rats, male fertility was not affected, but in females gravid uterine weights, numbers of ovarian corpora lutea and uterine implantation sites were reduced.
Študije vplivov fosamprenavirja na sposobnost razmnoževanja podgan so pokazale, da plodnost samcev ni bila prizadeta, pri samicah pa je bila teža gravidnega uterusa zmanjšana, ravno tako je bilo zmanjšano število rumenih telesc na jajčnikih in število implantacijskih mest.
In reproductive toxicity studies, administration of rosiglitazone to rats during mid-late gestation was
V raziskavah vplivov na sposobnost razmnoževanja so dajanje rosiglitazona podganam v srednjem in poznejšem obdobju brejosti povezovali s smrtjo zarodka in upočasnitvijo njegovega razvoja.
In reproductive toxicology studies, evidence of impaired fertility was seen in rats.
V raziskavah o vplivu na sposobnost razmnoževanja so pri podganah zasledili manjšo plodnost.
In responders, this response was maintained during 48 weeks. (see section 4.2).
Pri bolnikih, ki so se odzvali na zdravljenje, se je ta odziv ohranjal 48 tednov (glejte poglavje 4.2).
In responding patients, the alternative strategies for continued treatment are:
Pri bolnikih, ki se odzovejo na zdravilo, so možnosti nadaljnjega zdravljenja naslednje:
In responding patients, the alternative strategies for continued treatment are:
Pri bolnikih, ki so se odzvali na zdravilo, so možnosti nadaljnjega zdravljenja naslednje: