natgillin/translations-raw huggingface dataset:
08 Despite the above-mentioned all-encompassing definition, sustainability reports in the private sector vary a lot, from reporting only on a selected environmental impact of a company, e.g. its use of water, to reporting on the more comprehensive integration of sustainability into its business processes as a whole, e.g. how climate-change reduces water availability and threatens its business model13. Figure 2 illustrates these two perspectives: the impact an organisation can have on climate change with its operation and the impact climate change can have on business operations. 
08 Kljub zgoraj navedeni vseobsegajoči opredelitvi se poročila o trajnostnosti v zasebnem sektorju zelo razlikujejo, pri čemer je v nekaterih od njih obravnavan le določen vpliv nekega podjetja na okolje, na primer njegova poraba vode, v drugih pa je predstavljena celovitejša vključenost trajnostnosti v poslovne procese podjetja kot celote, na primer, kako je zaradi podnebnih sprememb razpoložljivost vode vse manjša in ogrožen poslovni model podjetja.13 Ta vidika sta ponazorjena na sliki 2: vpliv, ki ga lahko ima organizacija s svojim poslovanjem na podnebne spremembe, in vpliv, ki ga lahko imajo podnebne spremembe na poslovanje.
Figure 2 – Two perspectives of sustainability reports, taking the example of climate change14 9 Impact of organisation on Climate Change Impact of Climate Change on organisation Source: ECA, based on the Commission’s consultation document on the update of the non-binding guidelines on non-financial reporting. 09 With directive 2014/95, the EU made reporting on non-financial information on certain minimum sustainability information obligatory for certain large companies (Box 2). 
Slika 2 – Dva vidika poročil o trajnostnosti, ponazorjena na primeru podnebnih sprememb14 9 Vpliv organizacije na podnebne spremembe Vpliv podnebnih sprememb na organizacijo Vir: Evropsko računsko sodišče na podlagi posvetovalnega dokumenta Komisije o posodobitvi nezavezujočih smernic za poročanje o nefinančnih informacijah (Consultation document on the update of the non-binding guidelines on non-financial reporting) 09 EU je z Direktivo 2014/95/EU za nekatera velika podjetja uvedla obveznost poročanja o nefinančnih informacijah, in sicer o nekaterih minimalnih informacijah o trajnostnosti (okvir 2).
As regards reporting in the public sector and by state-owned companies, examples can be found in certain Member States15(Box 3). 
V nekaterih državah članicah15 je mogoče najti primere 10 poročanja v javnem sektorju in poročanja, ki ga izvajajo podjetja v državni lasti (okvir 3).
10 Box 2 EU directive 2014/95 introduced a reporting obligation for certain large companies16 The current EU reporting obligations on sustainability related information apply to large public interest entities. 
Okvir 2 Z Direktivo 2014/95/EU je bila uvedena obveznost poročanja za nekatera velika podjetja16 Veljavne obveznosti EU za poročanje o informacijah v zvezi s trajnostnostjo se uporabljajo za velike subjekte javnega interesa.
In total, they concern approximately 7 400 listed companies, banks, insurance companies, and other entities identified by Member States17. Under the directive, these are generally large companies with over 500 employees. 
Skupno zadevajo približno 7 400 podjetij, bank in zavarovalnic, ki kotirajo na borzi, ter drugih subjektov, ki jih opredelijo države članice.17 V skladu z direktivo so to večinoma velika podjetja z več kot 500 zaposlenimi.
According to a 2017 study by GRI, CSR Europe, Accountancy Europe on the implementation of the directive, some Member States have widened the scope of the directive18. For example, Sweden has lowered the threshold from 500 to 250 employees, and both Sweden and Denmark require all large companies to provide non-financial information statements. 
Študija iz leta 2017 o izvajanju direktive, ki so jo opravile organizacije GRI, CSR Europe in Accountancy Europe, je pokazala, da so nekatere države članice področje uporabe direktive razširile.18 Švedska je na primer znižala prag s 500 na 250 zaposlenih, tako Švedska kot Danska pa od vseh velikih podjetij zahtevata, da predložijo izjave, ki vsebujejo nefinančne informacije.
This is also the case for Spanish companies with a turnover of €2 billion and 4 000 employees. 
To velja tudi za španska podjetja s prometom 2 milijardi EUR in 4 000 zaposlenimi.
Some Member States apply the directive to state-controlled enterprises and large municipalities19. Several Member States have specifically included pension funds and asset management companies20. The United Kingdom and Luxembourg, which host the largest investment funds industries in the EU, have not taken this step. 
Nekatere države članice direktivo uporabljajo za podjetja v državni lasti in velike občine.19 Več držav članic je v področje uporabe direktive izrecno vključilo pokojninske sklade in družbe za upravljanje.20 Tega ukrepa nista sprejela Združeno kraljestvo in Luksemburg, državi z največjim sektorjem investicijskih skladov v EU.
See paragraph 18 regarding the kinds of sustainability information being reported. 
V zvezi z vrstami informacij o trajnostnosti, o katerih se poroča, glej odstavek 18.
Box 3 Sustainability reporting in Swedish state-owned companies Reporting on the impact sustainability has on their business and their impact on sustainability has been practiced by Swedish state-owned companies since 2008. 
Okvir 3 Poročanje o trajnostnosti v švedskih podjetjih v državni lasti Švedska podjetja v državni lasti od leta 2008 poročajo o vplivu, ki ga ima trajnostnost na njihovo poslovanje, in svojem vplivu na trajnostnost.
The 47 Swedish state-owned companies, with a combined value of €53.3 billion, are required to give information in their annual reports on financial and non-financial targets they have set, their performance and the way they address sustainability issues in general. 
47 švedskih podjetij v državni lasti v skupni vrednosti 53,3 milijarde EUR mora v svojih letnih poročilih navesti informacije o finančnih in nefinančnih ciljih, ki so si jih zastavila, smotrnosti svojega poslovanja in tem, kako na splošno obravnavajo vprašanja trajnostnosti.
The states ownership policy 2017 states that state-owned companies “should analyse the global sustainability goals of Agenda 2030 to identify the goals which each company has an impact on and contributes to through its operations”. 
V skladu s politiko državnega lastništva iz leta 2017 bi morala podjetja v državni lasti analizirati globalne cilje trajnostnega razvoja iz Agende 2030, da ugotovijo, na katere cilje posamezna podjetja s svojimi dejavnostmi vplivajo in h katerim prispevajo.
10 The 2030 Agenda encourages governments to send voluntary national reports on their country ́s progress towards the SDGs to the UN. 
10 Z Agendo 2030 se vlade spodbuja, da Združenim narodom predložijo prostovoljna nacionalna poročila o napredku svoje države pri doseganju ciljev trajnostnega razvoja.
These reports should be on the country’s performance in implementing sustainable development. 
V njih naj bi se poročalo o smotrnosti države pri uresničevanju trajnostnega razvoja.
As of March 2019, 24 out of 28 EU Member States had provided such a report21. Reporting to the UN can also take place at EU level, and the Council and Parliament have asked the Commission to prepare a report for the UN22 (paragraph 56). 
marca 2019 je tako poročilo predložilo 24 od 28 držav članic EU.21 Poročanje Združenim narodom lahko poteka tudi na ravni EU, pri čemer sta Svet in Parlament Komisijo pozvala, naj pripravi poročilo za Združene narode (odstavek 56).22 11 Na sliki 3 je predstavljen pregled različnih ravni poročanja o trajnostnem razvoju.
Figure 3 – Who can produce sustainability reports? 
Slika 3 – Kdo lahko pripravlja poročila o trajnostnosti?
11 Source: ECA. Reasons for reporting on sustainability 12 In the private sector, companies report on sustainability largely in response to investors, civil society and consumer demands. 
Parlament in drugi deležniki Politični forum ZN na visoki ravni Vir: Evropsko računsko sodišče Razlogi za poročanje o trajnostnosti 12 Podjetja v zasebnem sektorju o trajnostnosti poročajo predvsem zato, ker to zahtevajo vlagatelji, civilna družba in potrošniki.
The financial markets and investors are putting increasing pressure on companies to disclose sustainability-related risks. This is because sustainability risks are also increasingly regarded as financial risks. 
Podjetja so pod vse večjim pritiskom finančnih trgov in vlagateljev, da razkrijejo tveganja v zvezi trajnostnostjo, saj se ta vse bolj štejejo tudi za finančna tveganja.
For example, disclosing companies’ climate-related risks and opportunities allows investors to better value investments and assets, and to take business decisions more efficiently23. 
Razkritje tveganj in priložnosti podjetij v zvezi s podnebjem vlagateljem na primer omogoča, da bolje ovrednotijo naložbe in sredstva ter učinkoviteje sprejemajo poslovne odločitve.23 Poročanje na ravni EU poročila Komisije
13 Business and the public sector have differing driving forces – while businesses ultimately need to make profit, the public sector is concerned with providing public goods. 
13 Na podjetja in javni sektor vplivajo različne gonilne sile. Medtem ko morajo podjetja navsezadnje ustvariti dobiček, je naloga javnega sektorja zagotavljati javne dobrine.
However, as stakeholder satisfaction is crucial for both, the motivations for and benefits of reporting can be similar in the private and public sector. 
Ker pa je za oba sektorja ključno zadovoljstvo deležnikov, so lahko motivi za poročanje in njegove koristi v zasebnem in javnem sektorju podobne.
Figure 4 illustrates the different motivations in relation with the two underlying purposes of reporting: (1) a tool for management, and (2) a tool to hold management or an organisation to account. 
Na sliki 4 so ponazorjeni različni motivi glede na osnovna namena poročanja: (1) orodje za upravljanje in (2) orodje za zagotavljanje odgovornosti poslovodstva ali organizacije.
Only “material” or important matters are expected to be published – therefore the information provided can vary significantly between organisations depending on their assessment of materiality. 
Objavljale naj bi se le bistvene ali pomembne informacije, zato se lahko zagotovljene informacije po organizacijah zelo razlikujejo, in sicer odvisno od njihove ocene bistvenosti.
Compared to financial reporting, where materiality is defined in financial terms, in sustainability reporting the definition of materiality is more complex and sometimes less tangible (Box 4). 
V primerjavi s finančnim poročanjem, v okviru katerega je bistvenost opredeljena v finančnem smislu, je pri poročanju o trajnostnosti njena opredelitev bolj zapletena in včasih manj oprijemljiva (okvir 4).
16 Box 5 shows what non-financial reporting might mean in practice. 
16 V okviru 5 je ponazorjeno, kaj bi lahko nefinančno poročanje pomenilo v praksi.
14 Box 4 Different definitions of materiality for financial and non-financial reporting For financial reporting, the EU defines “material” information as “the status of information where its omission or misstatement could reasonably be expected to influence decisions that users make on the basis of the financial statements of the undertaking. 
13 Okvir 4 Različne opredelitve bistvenosti za finančno in nefinančno poročanje EU v zvezi s finančnim poročanjem določa, da „‚bistveno‘ pomeni status podatkov, kadar opustitev ali napačno navajanje, za katere bi lahko razumno pričakovali, da vplivajo na odločitve, ki jih uporabniki sprejmejo na podlagi računovodskih izkazov podjetij.
The materiality of individual items shall be assessed in the context of other similar items”26. In non-financial reporting, material information is information which is disclosed “to the extent necessary for an understanding of the [company’s] development, performance, position and impact of [its] activity”27. 
Bistvenost posameznih postavk se oceni v kontekstu drugih podobnih postavk.26 V okviru nefinančnega poročanja šteje, da so bistvene tiste informacije, ki so razkrite, „kolikor je potrebno za razumevanje razvoja, uspešnosti ali položaja podjetja [ter učinka njegovih dejavnosti]“27.
According to GRI, sustainability reports should cover “aspects that: reflect the organization’s significant economic, environmental and social impacts; or substantively influence the assessments and decisions of stakeholders”28 – this means that the materiality of an organisation should additionally be evaluated with what stakeholders see as material for that organisation (e.g. view of investors). 
Po mnenju organizacije GRI bi morala poročila o trajnostnosti zajemati vidike, ki odražajo bistvene gospodarske, okoljske in družbene vplive organizacije ali bistveno vplivajo na ocene in odločitve deležnikov28 – to pomeni, da bi bilo treba bistvenost organizacije dodatno ovrednotiti na podlagi tega, kaj je po mnenju deležnikov za to organizacijo bistveno (npr. stališče vlagateljev).
Box 5 Non-financial reporting in a bank and a brewery A bank may not consider water consumption in its offices and branches to be a material issue requiring inclusion in its management report. 
Okvir 5 Nefinančno poročanje v banki in pivovarni Banka se lahko odloči, da poraba vode v njenih pisarnah in izpostavah ni bistvena informacija, ki bi jo bilo treba vključiti v poslovno poročilo.
Rather, it may consider the social and environmental impact of the projects that it funds and its role in supporting the real economy of a city, a region or a country to be material information29. A brewery, by contrast, may consider its water consumption during beer production to be a material issue and include it in its management report. 
Nasprotno pa lahko oceni, da so socialni učinki in vplivi na okolje projektov, ki jih financira, ter njena vloga pri podpori realnega sektorja mesta, regije ali države bistvene informacije.29 Nasprotno bi se lahko pivovarna odločila, da je poraba vode med proizvodnjo piva bistvena informacija, in bi jo vključila v poslovno poročilo.
It may also disclose the impact of climate change on its business, due to potential water scarcity at various production sites. 
Poleg tega bi lahko razkrila informacije o vplivu podnebnih sprememb na svoje poslovanje, in sicer zaradi morebitnega pomanjkanja vode na različnih proizvodnih lokacijah.
17 To clarify what is material and what might be relevant economic, environmental and social aspects, several organisations have developed guidelines (or voluntary standards) for sustainability reporting in the private sector: for example GRI, International Integrated Reporting Council (IIRC) and Sustainability Accounting Standards Board (SASB). 
17 Za pojasnitev, kaj je bistveno ter kaj bi lahko bili relevantni gospodarski, okoljski in družbeni vidiki, je več organizacij pripravilo smernice (ali prostovoljne standarde) za poročanje o trajnostnosti v zasebnem sektorju, na primer GRI, International Integrated Reporting Council (IIRC) in Sustainability Accounting Standards Board (SASB).
Of these, GRI is the most widely used. 
Od teh se najpogosteje uporabljajo standardi organizacije GRI.
In 2019, the “Corporate Reporting Dialogue” brought together several of these organisations30 to develop better alignment between frameworks to facilitate preparing reports and improving 
Leta 2019 se je več teh organizacij povezalo v platformo Corporate Reporting Dialogue30 za boljšo uskladitev okvirov.
the information in these reports for the use for key stakeholders, particularly investors31. 
Cilj tega sta bila lažja priprava poročil in izboljšanje informacij v teh poročilih, ki jih uporabljajo ključni deležniki, zlasti vlagatelji.31
As a minimum, reporting must contain information relating to “environmental, social and employee matters, respect for human rights, anti-corruption and bribery matters”33. For a sub-group of entities, reporting on diversity (e.g. with regard to gender) is mandatory. 19 The directive’s aim, from the outset, was to cover both the impact companies have on sustainability and, vice versa, how companies are impacted by the challenges of sustainability. 
18 Direktiva 2014/95/EU o nefinančnem poročanju in smernice Komisije omogočajo uporabo vseh teh obstoječih okvirov.32 Poročila morajo vsebovati vsaj informacije o „okoljskih, socialnih in kadrovskih zadevah, spoštovanju človekovih pravic ter zadevah v zvezi z bojem proti korupciji in podkupovanju”.33 Za podskupino subjektov je obvezno poročanje o raznolikosti (npr. glede spola). 19 Cilj direktive je bil že od samega začetka zajeti vpliv, ki ga imajo podjetja na trajnostnost, in obratno zajeti način, kako izzivi v zvezi s trajnostnostjo vplivajo na podjetja.
However, research has shown that organisations’ reporting tends to focus on the former, i.e. on things like their environmental impact. 
Vendar je iz raziskav razvidno, da so organizacije pri poročanju pogosto osredotočene na prvi vidik, to je na vidike, kot je njihov vpliv na okolje.
There has been less reporting on how companies are affected by sustainability risks and how they incorporate these risks into their business model34. 20 According to the Commission, “there are still significant gaps, and further improvements in the quantity, quality and comparability of disclosures are urgently required to meet the needs of investors and other stakeholders”35. 
Manj se poroča o tem, kako tveganja glede trajnostnosti vplivajo na podjetja in kako podjetja ta tveganja vključijo v svoj poslovni model.34 20 Komisija meni, da še vedno obstajajo precejšnje vrzeli ter da so za izpolnjevanje potreb vlagateljev in drugih deležnikov nujno potrebne nadaljnje izboljšave obsega, kakovosti in primerljivosti razkritij.35 Komisija je v skladu z mednarodnim razvojem dogodkov36 spomladi leta 2019 organizirala javno posvetovanje o posodobitvi smernic za izvajanje direktive, da bi zagotovila več smernic o razkritjih v zvezi s podnebjem.37 Za finančni sektor, za katerega je Komisija ugotovila, da institucionalni vlagatelji, upravitelji premoženja in finančni svetovalci dejavnikov in tveganj glede trajnostnosti v naložbenem procesu še vedno ne upoštevajo dosledno, je bila predlagana tudi posebna zakonodaja.38 21 Organizacije lahko informacije objavijo kot samostojno poročilo, jih vključijo v svoja finančna ali letna poročila ali pa jih predstavijo v drugačni obliki.
This should include, among other things, a report on non-financial performance, information on activities and mid-and long-term fiscal sustainability statements42. 15 
To bi moralo med drugim vključevati poročilo o nefinančnih rezultatih, informacije o dejavnostih ter izjave o srednje-in dolgoročni fiskalni vzdržnosti.42 14
Review scope and approach 22 This review provides an overview of how the EU and its institutions and agencies report on sustainable development. 
Obseg in pristop pregleda 22 V tem pregledu je predstavljeno, kako EU ter njene institucije in agencije poročajo o trajnostnem razvoju.
It takes stock of the status of the reporting on the achievement of the SDGs at EU level and sustainability reporting by individual EU institutions and agencies. 
V njem je predstavljen status poročanja o doseganju ciljev trajnostnega razvoja in trajnosti na ravni EU ter poročanje posamezne institucije in agencije EU.
23 We have carried out this review for four main reasons: o The Council and the European Parliament have called for the Commission to report on the internal and external implementation of the 2030 Agenda by the EU to the UN by 201943. The European Parliament has also called for annual reporting on the EU’s progress in the implementation of the SDGs44. o 2018 was the first year in which large, public interest entities were required under EU law to report sustainability information45. 
23 Sodišče je ta pregled opravilo iz štirih glavnih razlogov: o Svet in Evropski parlament sta Komisijo pozvala, naj pripravi poročilo EU o notranjem in zunanjem izvajanju Agende 2030 ter naj ga do leta 2019 predloži Združenim narodom.43 Evropski parlament je poleg tega pozval k letnemu poročanju o napredku EU v zvezi z uresničevanjem ciljev trajnostnega razvoja.44 o Leta 2018 so morali veliki subjekti javnega interesa v skladu z zakonodajo EU v poročila prvič vključiti tudi informacije o trajnostnosti.45 V skladu z načelom dajanja zgleda je Sodišče želelo ugotoviti, kaj so institucije in agencije EU naredile na tem področju. o Ker se leto 2030 hitro približuje, „države članice EU, podjetja in civilna družba na splošno priznavajo, da je potrebna večja zavezanost” za dosego ciljev trajnostnega razvoja.46 Poročanje o trajnostnosti lahko pripomore k temu, da bo ta zaveza tudi dejansko izpolnjena. o Poročanje o trajnostnosti je eden od ožjih ciljev v okviru ciljev trajnostnega razvoja, s katerim se podjetja, zlasti velika in večnacionalna podjetja, spodbuja, naj uvedejo trajnostne prakse in v poročanje vključijo informacije o trajnosti.
24 In this review we highlight the pre-requisites for reporting meaningfully on sustainability and present the state-of-play in EU bodies as regards sustainability reporting. 
24 Sodišče je v tem pregledu poudarilo predpogoje za smiselno poročanje o trajnostnosti in predstavilo stanje v zvezi z njim v organih EU.
We assess the role of auditors in this area and consider the challenges arising in taking sustainability reporting forward. 
Ocenilo je vlogo revizorjev na tem področju in obravnavalo izzive, povezane z nadaljnjim razvojem poročanja o trajnostnosti.
25 This review is not an audit. It is a review based mainly on publicly available information. 
25 Ta pregled ni revizija, ampak pregled, ki temelji predvsem na javno dostopnih informacijah.
The review uses work done for our annual reports and a number of special reports. We also carried out interviews and a survey. 
Pri pregledu je bilo upoštevano delo, opravljeno za letna poročila, in več posebnih poročil Sodišča.
More information on our methodology can be found in Annex I. 16 
Več informacij o metodologiji Sodišča je na voljo v Prilogi I. 15
Pre-requisites for sustainability reporting 26 A sustainability report is the product of a process. 
Predpogoji za poročanje o trajnostnosti 26 Poročilo o trajnostnosti je rezultat procesa.
This section describes the prerequisites for meaningful sustainability reporting, based on existing guidelines and frameworks. 
V tem delu so opisani predpogoji za smiselno poročanje o trajnostnosti, ki temeljijo na obstoječih smernicah in okvirih.
We focus in particular on three key pre-requisites: o Involvement of stakeholders o Development of a strategy o Mainstreaming sustainability in the budgetary process based on targets measured by indicators. 
Sodišče se je osredotočilo zlasti na tri ključne predpogoje: o vključevanje deležnikov, o razvoj strategije, o vključevanje trajnostnosti v proračunski postopek na podlagi ciljev, ki se merijo s kazalniki.
Involvement of stakeholders 27 Involvement of stakeholders is key throughout the whole sustainability reporting process. 
Vključevanje deležnikov 27 Vključevanje deležnikov je ključno v celotnem procesu poročanja o trajnostnosti.
The Commission has recognised the importance of the opinions of citizens and other stakeholders in the EU’s policy-making47. Besides the Council and Parliament, who hold the Commission to account, the EU citizens, taxpayers, businesses and civil society are stakeholders for EU institutions and agencies in their sustainability reporting (Figure 5). 
Komisija je priznala, kako pomembna so mnenja državljanov in drugih deležnikov pri oblikovanju politik EU.47 Poleg Sveta in Evropskega parlamenta, ki jima je Komisija odgovorna, so deležniki institucij in agencij EU pri njihovem poročanju o trajnostnosti državljani, davkoplačevalci, podjetja in civilna družba EU (slika 5).