natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It aims to give consumers the confidence that organic rules are applied at every stage of the supply chain. 
Njegov namen je doseči zaupanje potrošnikov v to, da se pravila za ekološke proizvode upoštevajo v vseh fazah dobavne verige.
The EU organic sector has developed rapidly over recent years. 
Ekološki sektor EU se je v zadnjih letih hitro razvijal.
Following up on our Special Report No 9/2012 published in June 2012, we found that the control system had improved. 
9/2012, objavljenega junija 2012, je Sodišče ugotovilo, da se je nadzorni sistem izboljšal.
Our recommendations had generally been implemented, but some challenges remained. 
Priporočila Sodišča so bila večinoma izvedena, vendar nekaj izzivov še ni odpravljenih.
We make recommendations to address the remaining weaknesses we identified in the Member States for EU products, to improve the supervision of imported organic products through better cooperation as well as to carry out more complete traceability checks. 
Sodišče za obravnavo preostalih slabosti, ki so bile ugotovljene v državah članicah za proizvode EU, izreka priporočila, s katerimi naj bi se z boljšim sodelovanjem izboljšal nadzor nad uvoženimi ekološkimi proizvodi in izvajali bolj popolni pregledi sledljivosti.
EN 2019 Special Report NO 07 EU actions for cross-border healthcare: significant ambitions but improved management required (pursuant to Article 287(4), second subparagraph, TFEU) 
07 Posebno poročilo SL 2019 Ukrepi EU na področju čezmejnega zdravstvenega varstva: velike ambicije, toda treba je izboljšati upravljanje (v skladu z drugim pododstavkom člena 287(4) PDEU)
The EU budget does not contain a specific budget line for the European Reference Networks Despite delays, the Commission is now launching an EU wide platform for rare disease registries Conclusions and recommendations Annexes Annex I – Comparison of patients’ rights to cross-border healthcare under the Directive and the Regulation Annex II – State of play of planned deployment for cross-border health data exchanges in the EU Annex III – List of European Reference Networks Acronyms and abbreviations Glossary Replies of the Commission Audit team 58-62 63-65 66-72 3 
Komisija je podprla vzpostavitev 24 evropskih referenčnih mrež, vendar ni vzpostavila uspešnega sistema za ocenjevanje udeležencev Proračun EU ne vsebuje posebne proračunske vrstice za stroške evropskih referenčnih mrež Komisija zdaj kljub zamudam uvaja vseevropsko platformo za registre redkih bolezni Zaključki in priporočila Priloge Priloga I – Primerjava pacientovih pravic do čezmejnega zdravstvenega varstva na podlagi direktive in uredbe Priloga II – Dejansko stanje v zvezi z načrtovano uvedbo čezmejne izmenjave zdravstvenih podatkov v EU Priloga III – Seznam evropskih referenčnih mrež Kratice in okrajšave Glosar Odgovori Komisije Revizijska ekipa 54-57 58-62 63-65 66-72 3
Executive summary I While cross-border healthcare remains marginal in comparison to healthcare delivered domestically, in some situations, the most accessible or appropriate care for patients is available in a Member State other than their home country. 
Povzetek I Čezmejno zdravstveno varstvo je v primerjavi z zdravstvenim varstvom, ki se zagotavlja v matični državi pacienta, še naprej obrobnega pomena, vendar pa je v nekaterih primerih najbolj dostopno ali ustrezno zdravstveno varstvo za paciente na voljo v državi članici, ki ni njihova matična država.
Patients’ ability to make a free and informed choice to access cross-border healthcare can improve their healthcare. 
Z možnostjo, da se pacienti lahko svobodno in ozaveščeno odločajo za čezmejno zdravstveno varstvo, se lahko izboljša njihovo zdravstveno varstvo.
II The 2011 Cross-border Healthcare Directive seeks to guarantee EU patients’ right of access to safe and high-quality healthcare across national borders within the EU, and their rights to be reimbursed for such care. 
II Z direktivo o čezmejnem zdravstvenem varstvu iz leta 2011 se skušajo zagotoviti pravica pacientov EU do dostopa do varnega in visokokakovostnega zdravstvenega varstva prek nacionalnih meja znotraj EU ter njihova pravica do povračila stroškov za tovrstno zdravstveno varstvo.
The Directive facilitates closer cooperation in a number of areas: notably the cross-border exchange of patients’ data and access to healthcare for patients with rare diseases. 
Z direktivo se olajšuje tesnejše sodelovanje na več področjih, zlasti pri čezmejni izmenjavi podatkov o pacientih in dostopu do zdravstvenega varstva za paciente z redkimi boleznimi.
III Approximately 200 000 patients a year take advantage of the systems put in place under the Directive to receive healthcare treatments abroad: less than 0.05 % of EU citizens. 
III Sisteme za uveljavljanje zdravstvenega varstva v tujini, vzpostavljene v skladu s to direktivo, izkoristi približno 200 000 pacientov na leto, kar je manj kot 0,05 % državljanov EU.
In recent years, France reported the highest number of outgoing patients and Spain the highest number of incoming patients. 
V zadnjih letih je Francija poročala o največjem številu pacientov, ki se zdravijo v drugih državah, Španija pa o največjem številu pacientov iz drugih držav.
The majority of patient mobility has been between neighbouring Member States. 
Večina mobilnosti pacientov poteka med sosednjimi državami članicami.
IV We examined whether the Commission has overseen the implementation of the Directive in the Member States well and provided guidance to the National Contact Points responsible for informing patients about their right to cross-border healthcare. 
IV Sodišče je preučilo, ali je Komisija dobro nadzorovala izvajanje direktive v državah članicah ter zagotovila smernice za nacionalne kontaktne točke, odgovorne za obveščanje pacientov o njihovi pravici do čezmejnega zdravstvenega varstva.
We assessed whether the results achieved for cross-border exchanges of patients’ data were in line with expectations and demonstrated benefits to patients. 
Ocenilo je, ali so rezultati, doseženi na področju čezmejne izmenjave podatkov o pacientih, v skladu s pričakovanji in ali odražajo koristi za paciente.
We also examined key recent EU actions in the field of rare diseases focusing on the creation of the European Reference Networks. 
Preučilo je tudi ključne najnovejše ukrepe EU na področju redkih bolezni, pri čemer se je osredotočilo na vzpostavitev evropskih referenčnih mrež.
These networks seek to share knowledge, provide advice on diagnosis and treatment through virtual consultations between healthcare providers across Europe, and thus raise standards of care. 
Namen teh mrež je deliti znanje in svetovati v zvezi s diagnosticiranjem in zdravljenjem bolezni prek virtualnih posvetovanj izvajalcev zdravstvenega varstva po vsej Evropi ter tako izboljšati standarde zdravstvenega varstva.
V We conclude that while EU actions in cross-border healthcare enhanced cooperation between Member States, the impact on patients was limited at the time of our audit. 
V Sodišče ugotavlja, da se je z ukrepi EU na področju čezmejnega zdravstvenega varstva sicer okrepilo sodelovanje med državami članicami, vendar je bil njihov učinek na paciente v času revizije omejen.
These actions are ambitious and require better management. 
Ukrepi so ambiciozni in zahtevajo boljše upravljanje.
VI The Commission has overseen the implementation of the Cross-border Healthcare Directive well. 
VI Komisija je dobro nadzirala izvajanje direktive o čezmejnem zdravstvenem varstvu.
It has guided the National Contact Points towards providing better information on cross-border healthcare, but there remains some scope for improvement. 4 
Nacionalnim kontaktnim točkam je dajala navodila za zagotavljanje boljših informacij o čezmejnem zdravstvenem varstvu, vendar na tem področju še vedno obstaja nekaj možnosti za izboljšave.
VII At the time of our audit, no exchanges of patients’ data between Member States had taken place and no benefits to cross-border patients from these exchanges could be demonstrated. 
VII V času revizije, ki jo je opravilo Sodišče, ni bilo nobene izmenjave podatkov o pacientih med državami članicami in tudi ni bilo mogoče dokazati koristi, ki bi jih taka izmenjava prinašala za čezmejne paciente.
The Commission did not establish an implementation plan with timelines for its new eHealth strategy and did not estimate the volumes of potential users before deploying the cross-border health data exchanges. 
Komisija za svojo novo strategijo za e-zdravje ni določila izvedbenega načrta s časovnimi okviri in ni ocenila obsega potencialnih uporabnikov pred začetkom čezmejne izmenjave zdravstvenih podatkov.
VIII The concept of European Reference Networks for rare disease is widely supported by EU stakeholders (patients’ organisations, doctors and healthcare providers). 
VIII Koncept evropskih referenčnih mrež za redke bolezni je pridobil veliko podporo deležnikov EU (organizacij pacientov, zdravnikov in izvajalcev zdravstvenega varstva).
However, the Commission has not provided a clear vision for their future financing and how to develop and integrate them into national healthcare systems. 
Vendar pa Komisija ni pripravila jasne vizije o njihovem prihodnjem financiranju ter o tem, kako jih razvijati in vključiti v nacionalne sisteme zdravstvenega varstva.
IX Based on our conclusions, we make recommendations focusing on the Commission’s support for National Contact Points, the deployment of cross border exchanges of health data, and EU’s action in the field of rare diseases. 5 
IX Sodišče je na podlagi svojih zaključkov pripravilo priporočila, ki so osredotočena na podporo, ki jo Komisija zagotavlja nacionalnim kontaktnim točkam, čezmejno izmenjavo zdravstvenih podatkov ter ukrepe EU na področju redkih bolezni. 5
Introduction 01 The Cross-border Healthcare Directive (“the Directive”)1: — sets out EU patients’ rights to access safe and high-quality healthcare across national borders within the EU, and their rights to be reimbursed for such healthcare; — establishes National Contact Points to provide citizens with information on their rights to cross - border healthcare; — seeks to facilitate closer cooperation on eHealth, including cross-border exchanges of patients’ data and — seeks to facilitate patients’ access to healthcare for rare diseases, notably by the development of European Reference Networks (ERNs). 
Uvod 01 Direktiva o čezmejnem zdravstvenem varstvu (v nadaljnjem besedilu: direktiva)1: — določa pravice pacientov EU do dostopa do varnega in visokokakovostnega zdravstvenega varstva prek nacionalnih meja znotraj EU ter do povračila stroškov za tovrstno zdravstveno varstvo, — določa nacionalne kontaktne točke, v okviru katerih se državljanom zagotavljajo informacije o njihovih pravicah do čezmejnega zdravstvenega varstva, — olajšuje tesnejše sodelovanje na področju e-zdravja, vključno s čezmejno izmenjavo podatkov o pacientih, ter — olajšuje dostop pacientov do zdravstvenega varstva pri redkih boleznih, zlasti z razvojem evropskih referenčnih mrež.
Patients’ rights to cross-border healthcare 02 Healthcare is a national competence and Member States finance, manage and organise their health systems2. The Directive sets out the conditions under which a patient may travel to another EU country to receive planned medical care which will be reimbursed under the same conditions as in their Member State. 
Pravice pacientov do čezmejnega zdravstvenega varstva 02 Zdravstveno varstvo je v pristojnosti držav članic, ki tudi financirajo, upravljajo in organizirajo svoje zdravstvene sisteme.2 Direktiva določa pogoje, pod katerimi lahko pacient odpotuje v drugo državo EU, da bi uveljavljal načrtovano zdravstveno oskrbo, katere stroški se povrnejo pod enakimi pogoji kot v njihovi matični državi članici.
It covers healthcare costs, as well as the prescription and delivery of medications and medical devices, and complements the legal framework already set out in the EU Regulation on the coordination of social security systems3 (see Annex I for the comparison of patients’ rights under the Directive and the Regulation). 
Obravnava stroške zdravstvenega varstva in tudi izdajo zdravil in medicinskih pripomočkov ter predpisovanje receptov zanje in dopolnjuje pravni okvir, ki je že določen v uredbi EU o koordinaciji sistemov socialne varnosti3 (za primerjavo pravic pacientov glede na direktivo in glede na uredbo glej Prilogo I).
The Directive aims to facilitate access to safe and high-quality cross-border healthcare based on the free and informed choice of patients, as in some situations, the most accessible or appropriate care for patients is only available in a Member State other than their home country. However, the Directive does not encourage patients to receive treatment abroad. Directive 2011/24/EU of the European Parliament and of the Council of 9 March 2011 on the application of patients’ rights in cross-border healthcare (OJ L 88, 4.4.2011, p. 
Namen direktive je olajšati dostop do varnega in visokokakovostnega čezmejnega zdravstvenega varstva na podlagi svobodne in ozaveščene odločitve bolnikov, saj je v nekaterih primerih najbolj dostopno ali ustrezno zdravstveno varstvo za paciente na voljo samo v državi Direktiva 2011/24/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. marca 2011 o uveljavljanju pravic pacientov pri čezmejnem zdravstvenem varstvu (UL L 88, 4.4.2011, str.
Article 168 of the Treaty on the Functioning of the EU (TFEU). 
Člen 168 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU).
Regulation (EC) No 883/2004 of the European Parliament and of the Council of 29 April 2004 on the coordination of social security systems (OJ L 166, 30.4.2004, p. 
883/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o koordinaciji sistemov socialne varnosti (UL L 166, 30.4.2004, str.
This Regulation is of relevance to cross-border healthcare in the context of labour mobility and tourism and their links between healthcare and social security systems. 
Ta uredba je relevantna za čezmejno zdravstveno varstvo na področjih mobilnosti delovne sile in turizma ter povezav med sistemi zdravstvenega varstva in socialne varnosti.
03 Patients seeking to receive healthcare in another Member State are entitled to relevant information on standards of treatment and care, on reimbursement rules and on the best legal pathway to use. 
03 Pacienti, ki želijo uveljavljati zdravstveno varstvo v drugi državi članici, so upravičeni do ustreznih informacij o standardih zdravljenja in oskrbe, pravilih za povračilo stroškov in o pravni poti, ki jo je najbolje uporabiti.
Each National Contact Point should provide this information. 
Te informacije bi morala zagotavljati vsaka nacionalna kontaktna točka.
Member States can require prior authorisation for certain types of healthcare, mainly for treatment which involves either an overnight hospital stay or the use of highly specialised infrastructure or equipment. 
Države članice lahko za nekatere vrste zdravstvenega varstva, zlasti za zdravljenje, ki vključuje bodisi prenočitev v bolnišnici bodisi uporabo visoko specializirane infrastrukture ali opreme, zahtevajo predhodno odobritev.
They do so in around 1 % of cases. 
Takih je 1 % primerov.
04 The Directive confirms that patients seeking healthcare abroad should be reimbursed for that healthcare by their home country, provided that they are entitled to that healthcare at home. 
04 Direktiva potrjuje, da bi morala pacientom, ki uveljavljajo zdravstveno varstvo v tujini, stroške za to zdravstveno varstvo povrniti njihova matična država, če so do takšnega zdravstvenega varstva upravičeni doma.
The level of reimbursement for treatment abroad is set at the level of cost that would have been incurred by the home country. 
Stopnja povračila stroškov za zdravljenje v tujini je določena s stopnjo stroškov, ki bi nastali tudi v matični državi.
05 The number of citizens claiming reimbursement for medical care received abroad under the Directive is low (approximately 200 000 claims a year – fewer than 0.05 % of EU citizens) compared to those making use of the Regulation on the coordination of social security systems (approximately 2 million claims a year for unplanned treatments abroad). 
05 Število državljanov, ki so zahtevali povračilo stroškov za uveljavljanje zdravstvene oskrbe v tujini na podlagi direktive, je nizko (približno 200 000 zahtevkov na leto, kar je manj kot 0,05 % državljanov EU) v primerjavi s številom državljanov, ki so zahtevali povračilo stroškov na podlagi uredbe o koordinaciji sistemov socialne varnosti (približno 2 milijona zahtevkov na leto za nenačrtovano zdravljenje v tujini).
Expenditure on cross-border healthcare incurred under the Directive is estimated at 0.004 % of the EU-wide annual healthcare budget5. A 2015 Eurobarometer survey reported that fewer than 20 % of citizens were aware of their rights regarding cross-border healthcare. 
Odhodki za čezmejno zdravstveno varstvo, nastali na podlagi direktive, po ocenah znašajo 0,004 % letnega proračuna za zdravstveno varstvo na ravni EU.5 Glede na raziskavo Eurobarometra iz leta 2015 je bilo manj kot 20 % državljanov seznanjenih s svojimi pravicami na področju čezmejnega zdravstvenega varstva.
The Commission has no recent data on the awareness of citizens regarding the Directive. 
Komisija nima novih podatkov o ozaveščenosti državljanov z direktivo.
06 The use of the Directive varies among the Member States. 
06 Uporaba direktive se med državami članicami razlikuje.
For cross-border healthcare services not requiring prior authorisation, France had the greatest number of outgoing patients (close to 150 000 patients in 2016), with Spain, Portugal and Belgium treating the highest numbers of incoming patients6. Table 1 shows patient mobility in all EU and EEA countries under the Directive in 2016, which covers both According to results by the survey of NCPs carried out by the Cross-border Healthcare Expert Group in May 2017 and confirmed by the ECA’s own survey of Cross-border Healthcare Expert Group members. 
Kar zadeva čezmejne zdravstvene storitve, za katere ni potrebna predhodna odobritev, ima Francija največje število pacientov, ki se zdravijo v drugih državah (skoraj 150 000 pacientov leta 2016), Glede na rezultate ankete nacionalnih kontaktnih točk, ki jo je maja 2017 opravila skupina strokovnjakov za čezmejno zdravstveno varstvo, potrdila pa anketa Sodišča med člani te skupine strokovnjakov.
Commission report on the operation of Directive 2011/24/EU on the application of patient rights in cross-border healthcare, COM(2018) 651 final. 
Poročilo Komisije o izvajanju Direktive 2011/24/EU o uveljavljanju pravic pacientov pri čezmejnem zdravstvenem varstvu, COM(2018) 651 final.
cross-border healthcare services and products. The numbers include patient mobility for both, treatments not requiring Prior Authorisation (in total 209 534 patients) and those requiring Prior Authorisation (in total 3 562 patients). 
Številke vključujejo mobilnosti pacientov tako za zdravljenje, za katero ni potrebna predhodna odobritev (skupno 209 534 pacientov), kot tudi za zdravljenje, za katero je taka odobritev potrebna (skupno 3 562 pacientov).
Table 1 – Patient mobility under the Directive in 2016 8 Incoming patients in 2016 Country Number of patients SPAIN 46 138 PORTUGAL 32 895 BELGIUM 27 457 GERMANY 27 034 LUXEMBOURG 12 530 CZECHIA 12 300 ESTONIA 10 044 ITALY 9 335 POLAND 6 545 SWEDEN 6 162 GREECE 5 639 HUNGARY 4 169 AUSTRIA 2 437 CROATIA 1 680 NETHERLANDS 1 653 UNITED KINGDOM 1 646 ROMANIA 1 003 BULGARIA 686 IRELAND 674 MALTA 463 FINLAND 403 FRANCE 371 LITHUANIA 369 NORWAY 327 SLOVAKIA 259 CYPRUS 254 DENMARK 198 LATVIA 167 ICELAND 141 SLOVENIA 117 Total 213 096 Outgoing patients in 2016 Number of patients Country FRANCE DENMARK FINLAND NORWAY POLAND SLOVAKIA SLOVENIA UNITED KINGDOM IRELAND CZECHIA LUXEMBOURG ITALY CROATIA ROMANIA ESTONIA ICELAND BELGIUM LATVIA LITHUANIA CYPRUS SPAIN GREECE AUSTRIA BULGARIA PORTUGAL MALTA GERMANY HUNGARY NETHERLANDS SWEDEN Total 146 054 25 343 11 427 10 301 8 647 6 110 1 835 1 113 791 401 277 201 200 130 80 53 30 27 19 13 11 10 9 5 5 4 no data no data no data no data 213 096 Source: ECA based on Report on Member State data on cross-border patient healthcare following Directive 2011/24/EU – Year 2016 available on the Commission’s website. 
Tabela 1 – Mobilnost pacientov na podlagi direktive v letu 2016 8 Pacienti, ki so se zdravili v drugih državah v letu 2016 Država Število pacientov FRANCIJA 146 054 DANSKA 25 343 FINSKA 11 427 NORVEŠKA 10 301 POLJSKA 8 647 SLOVAŠKA 6 110 SLOVENIJA 1 835 ZDRUŽENO KRALJESTVO 1 113 IRSKA 791 ČEŠKA 401 LUXEMBOURG 277 ITALIJA 201 HRVAŠKA 200 ROMUNIJA 130 ESTONIJA 80 ISLANDIJA 53 BELGIJA 30 LATVIJA 27 LITVA 19 CIPER 13 ŠPANIJA 11 GRČIJA 10 AVSTRIJA 9 BOLGARIJA 5 PORTUGALSKA 5 MALTA 4 NEMČIJA ni podatkov MADŽARSKA ni podatkov NIZOZEMSKA ni podatkov ŠVEDSKA ni podatkov Skupaj 213 096 Pacienti iz drugih držav v letu 2016 Država Število pacientov ŠPANIJA 46 138 PORTUGALSKA 32 895 BELGIJA 27 457 NEMČIJA 27 034 LUXEMBOURG 12 530 ČEŠKA 12 300 ESTONIJA 10 044 ITALIJA 9 335 POLJSKA 6 545 ŠVEDSKA 6 162 GRČIJA 5 639 MADŽARSKA 4 169 AVSTRIJA 2 437 HRVAŠKA 1 680 NIZOZEMSKA 1 653 ZDRUŽENO KRALJESTVO 1 646 ROMUNIJA 1 003 BOLGARIJA 686 IRSKA 674 MALTA 463 FINSKA 403 FRANCIJA 371 LITVA 369 NORVEŠKA 327 SLOVAŠKA 259 CIPER 254 DANSKA 198 LATVIJA ISLANDIJA SLOVENIJA Skupaj 213 096 Vir: Evropsko računsko sodišče na podlagi poročila o podatkih držav članic o čezmejnem zdravstvenem varstvu za paciente na podlagi direktive 2011/24/EU pacientov za leto 2016, ki je na voljo na spletišču Komisije. 6 Priloga B Poročila Komisije o izvajanju Direktive 2011/24/EU, COM(2018) 651 final.
07 The Commission supports cross-border cooperation in healthcare by means of numerous studies and initiatives, including via Interreg7, funded under the European Structural and Investments Funds. 
07 Komisija podpira čezmejno sodelovanje na področju zdravstvenega varstva s številnimi študijami in pobudami, vključno s pobudo Interreg7, ki se financira iz evropskih strukturnih in investicijskih skladov.
7 health systems, and for any cooperation arrangements between Member States. 
Države članice so odgovorne za upravljanje svojih zdravstvenih sistemov in za dogovore o sodelovanju, ki jih sklepajo med seboj.
Such cooperative arrangements often develop without the involvement of the Commission. 
Tovrstni dogovori o sodelovanju se pogosto vzpostavijo brez vključitve Komisije.
The recent Commission study on activities and EU investment in cross-border cooperation in healthcare identified 423 EU-funded projects8 in support of cross-border collaboration initiatives in healthcare in the period from 2007 to 2017. 
V nedavni študiji Komisije o dejavnostih in naložbah EU v čezmejno sodelovanje na področju zdravstvenega varstva je bilo v obdobju od leta 2007 do leta 2017 opredeljenih 423 projektov8, s katerimi so se podpirale pobude za sodelovanje na področju čezmejnega zdravstvenega varstva in ki jih je financirala EU.
Cross-border exchanges of health data 08 The Directive mandates the Commission to support Member States cooperation on eHealth and establishes a voluntary network of Member State authorities (eHealth Network) to support the development of common standards for transferring data in cross-border healthcare. eHealth is also a key part of the European Commission’s Digital Single Market strategy and its development in the EU is structured around the actions listed in the Commission’s Actions Plans for eHealth and in the 2018 strategy on eHealth9. 
Čezmejne izmenjave zdravstvenih podatkov 08 Z direktivo je bila Komisija pooblaščena za podporo sodelovanju držav članic na področju e-zdravja in vzpostavljena prostovoljna mreža organov držav članic (mreža e-zdravje) za podporo razvoju skupnih standardov za prenos podatkov na področju čezmejnega zdravstvenega varstva.
The Commission also launched a Task Force in 2017 which is examining incentives and obstacles to achieve secure exchange of health data across the EU. 
E-zdravje je tudi eden ključnih delov strategije Komisije za enotni digitalni trg, njegov razvoj v EU pa je zasnovan na podlagi ukrepov, navedenih v akcijskih načrtih Komisije za e-zdravje in v strategiji za e-zdravje iz leta 2018.9 Komisija je leta 2017 vzpostavila tudi projektno skupino, ki preučuje spodbude in ovire za dosego varne izmenjave zdravstvenih podatkov po vsej EU.