natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Studies using isoform-selective chemical inhibitors and cDNA-expressed UDP-glucuronosyltransferases (UGT) show that UGT1A1 is the main enzyme responsible for the formation of raltegravir-glucuronide.
Študije, v katerih so uporabili kemične zaviralce, selektivne za izooblike, in s cDNA-izražene UDP glukuronoziltransferaze (UGT) kažejo, da je UGT1A1 glavni encim, odgovoren za nastajanje raltegravirjevega glukuronida.
DUTREBIS also helps stop the production of an enzyme called “HIV integrase”.
Zdravilo DUTREBIS tudi pomaga ustaviti nastajanje encima, imenovanega "HIV integraza".
In a comparison of 30 subjects receiving raltegravir with *28/*28 genotype to 27 subjects with wild-type genotype, the geometric mean ratio (90 % CI) of AUC was 1.41 (0.96, 2.09) and the geometric mean ratio of C12 hr was 1.91 (1.43, 2.55).
Primerjava 30 oseb z genotipom *28/*28 in 27 oseb z divjim genotipom je med uporabo raltegravirja pokazala, da je bilo geometrično povprečno razmerje (90 % IZ) vrednosti AUC 1,41 (0,96, 2,09), geometrično povprečno razmerje C12ur pa 1,91 (1,43, 2,55).
In the second study (n=16), the median cerebrospinal fluid concentration was 3 % (range 1 to 61 %) of the corresponding plasma concentration.
V drugi študiji (N = 16) je bila mediana koncentracija v cerebrospinalni tekočini 3 % (razpon: od 1 do 61 %) odgovarjajoče koncentracije v plazmi.
If DUTREBIS is missed within 6 hours of the time it is usually taken, patients should be instructed to take the prescribed dose of DUTREBIS as soon as possible.
Če je od časa, ko bolnik ponavadi vzame zdravilo DUTREBIS, minilo do 6 ur, je treba bolniku naročiti, naj pozabljeni predpisani odmerek zdravila DUTREBIS vzame čim prej.
For observed C12 hr in BENCHMRK 1 and 2 the coefficient of variation (CV) for inter-subject variability = 212 % and the CV for intra-subject variability = 122 %.
V študijah BENCHMRK 1 in 2 je bil koeficient variacije (KV) variabilnosti C12ur med osebami 212 % in pri posamezni osebi 122 %.
Administration of trimethoprim/sulfamethoxazole 160 mg/800 mg results in a 40 % increase in lamivudine exposure, because of the trimethoprim component; the sulfamethoxazole component did not interact.
Uporaba trimetoprima/sulfametoksazola 160 mg/800 mg zaradi trimetoprima poveča izpostavljenost lamivudinu za 40 %, s sulfametoksazolom medsebojno ne deluje.
In vitro studies indicate that zidovudine-resistant virus isolates can become zidovudine sensitive when they simultaneously acquire resistance to lamivudine.
Študije in vitro kažejo, da proti zidovudinu odporni izolati lahko postanejo občutljivi na zidovudin, če istočasno pridobijo odpornost proti lamivudinu.
The possibility of interactions with other medicinal products administered concurrently should be considered, particularly when the main route of elimination is active renal secretion via the organic cationic transport system e.g. trimethoprim.
Pri sočasnem jemanju drugih zdravil je treba upoštevati možnost nastanka interakcij, zlasti če je glavna pot njihovega izločanja aktivno izločanje skozi ledvice preko transportnega sistema organskih kationov (npr. trimetoprim).
Less potent UGT1A1 inhibitors (e.g., indinavir, saquinavir) may also increase plasma levels of raltegravir, but to a lesser extent compared with atazanavir.
Tudi manj močni zaviralci UGT1A1 (npr. indinavir, sakvinavir) lahko zvišajo koncentracijo raltegravirja v plazmi, vendar v manjši meri kot atazanavir.
In addition, the film coating contains the following inactive ingredients: hypromellose, lactose monohydrate, triacetin, yellow iron oxide, Indigo Carmine (E132) Aluminium Lake, and titanium dioxide.
Poleg tega vsebuje filmska obloga naslednje neaktivne sestavine: hipromelozo, laktozo monohidrat, triacetin, rumeni železov oksid, indigotin (E132) in titanov dioksid.
Limited data show that lamivudine penetrates the central nervous system and reaches the cerebrospinal fluid (CSF).
Skopi podatki kažejo, da lamivudin prehaja v osrednje živčevje in doseže cerebrospinalno tekočino (CSF - cerebrospinal fluid).
• allergic rash (including red spots or blotches sometimes with blistering and swelling of
• alergijski izpuščaj (vključno z rdečimi pikami in pegami, včasih z mehurji in
Multiple drug antiretroviral therapy containing lamivudine has been shown to be effective in antiretrovirally-naive patients as well as in patients presenting with viruses containing the M184V
Protiretrovirusno zdravljenje z več zdravili, ki vključuje lamivudin, se je izkazalo za učinkovito pri bolnikih, ki še niso prejemali protiretrovirusnega zdravljenja, kot tudi pri bolnikih, okuženih z virusi z mutacijami M184V.
Rifampicin reduces plasma levels of raltegravir; the impact on the efficacy of raltegravir is unknown.
Rifampicin zniža koncentracijo raltegravirja v plazmi; vpliv tega na učinkovitost raltegravirja ni znan.
The results of long-term carcinogenicity studies with lamivudine in rats and mice did not show any carcinogenic potential relevant for humans.
Rezultati dolgotrajnih študij karcinogenosti z lamivudinom pri podganah in miših niso pokazali karcinogenega potenciala, ki bi bil pomemben za človeka.
Since lamivudine is dialysable, continuous haemodialysis could be used in the treatment of overdose, although this has not been studied.
Lamivudin se dializira, tako da bi bilo za zdravljenje prevelikega odmerjanja mogoče uporabiti kontinuirano hemodializo, vendar to ni raziskano.
In clinical studies, lamivudine in combination with zidovudine has been shown to reduce HIV-1 viral load and increase CD4 cell count.
Klinične študije so pokazale, da lamivudin v kombinaciji z zidovudinom zmanjša virusno breme HIV-1 in poveča število celic CD4.
Co-administration of DUTREBIS with high doses of co-trimoxazole for the treatment of Pneumocystis carinii pneumonia (PCP) and toxoplasmosis should be avoided.
Sočasni uporabi zdravila DUTREBIS z visokimi odmerki kotrimoksazola za zdravljenje pljučnice s Pneumocystis carinii (PCP) in toksoplazmoze se je treba izogibati.
HIV-1 resistance to lamivudine involves the development of a M184V amino acid change close to the active site of the viral reverse transcriptase (RT).
Odpornost HIV-1 na lamivudin vključuje pojav aminokislinske spremembe M184V blizu aktivnega mesta virusne reverzne transkriptaze (RT).
At Week 240, the treatment difference (raltegravir - efavirenz) was 9.5 % with an associated 95 % CI of (1.7, 17.3).
V 240. tednu je bila razlika med zdravljenjema (raltegravir - efavirenz) 9,5 % (95 % IZ: 1,7, 17,3).
In the first study (n=18), the median cerebrospinal fluid concentration was 5.8 % (range 1 to 53.5 %) of the corresponding plasma concentration.
V prvi študiji (N = 18) je bila mediana koncentracija v cerebrospinalni tekočini 5,8 % (v razponu od 1 do 53,5 %) odgovarjajoče koncentracije v plazmi.
• medicines containing raltegravair or emtricitabine - used to treat HIV.
• zdravila, ki vsebujejo raltegravir ali emtricitabin - uporabljajo se za zdravljenje okužbe z virusom HIV
Raltegravir is eliminated primarily by glucuronidation in the liver.
Raltegravir se v glavnem izloča z glukuronidacijo, ki poteka v jetrih.
In addition, raltegravir inhibited viral replication in cultures of mitogen-activated human peripheral blood mononuclear cells infected with diverse, primary clinical isolates of HIV-1, including isolates from 5 non-B subtypes, and isolates resistant to reverse transcriptase inhibitors and protease inhibitors.
Poleg tega je raltegravir zaviral razmnoževanje virusa v kulturah z mitogenom aktiviranih humanih perifernih monocitov, okuženih z različnimi, predvsem kliničnimi izolati virusa HIV-1, vključno z izolati 5 podtipov, razen podtipa B, in izolati, odpornimi na zaviralce reverzne transkriptaze in zaviralce proteaze.
Abacavir maintains its antiretroviral activities against lamivudine resistant HIV-1 harbouring only the M184V mutation.
Abakavir ohrani svoje protiretrovirusno delovanje proti HIV-1, ki je odporen na lamivudin in ima le mutacijo M184V.
Co-administration of zidovudine with lamivudine results in a 13 % increase in zidovudine exposure and a 28 % increase in peak plasma levels.
Sočasna uporaba zidovudina in lamivudina povzroči 13 % povečanje izpostavljenosti zidovudinu in 28 % povečanje največje koncentracije v plazmi.
In vitro data tend to suggest that the continuation of lamivudine in anti-retroviral regimen despite the development of M184V might provide residual anti-retroviral activity (likely through impaired viral fitness).
Podatki, pridobljeni in vitro, nakazujejo, da nadaljnja uporaba lamivudina v protiretrovirusnem režimu lahko kljub razvoju M184V omogoči rezidualno protiretrovirusno aktivnost (verjetno zaradi okvarjene virusne sposobnosti).
Of the 126 patients, 96 received the recommended dose of
Od 126 bolnikov jih je 96 prejemalo priporočeni odmerek raltegravirja.
For raltegravir, renal clearance of unchanged drug is a minor pathway of elimination.
Za raltegravir je ledvični očistek nespremenjene zdravilne učinkovine manj pomembna pot izločanja.
In some patients with advanced HIV infection and a history of opportunistic infection, signs and symptoms of inflammation from previous infections may occur soon after HIV treatment is started.
Pri nekaterih bolnikih z napredovalo okužbo z virusom HIV in predhodno oportunistično okužbo, se lahko kmalu po začetku zdravljenja okužbe z virusom HIV pojavijo znaki in simptomi vnetja zaradi predhodne okužbe.
Additional side effects in children and adolescents • hyperactivity
Dodatni neželeni učinki pri otrocih in mladostnikih
Similar findings were not observed in rabbits.
Pri kuncih o podobnih izsledkih niso poročali.
• interferons taken with or without ribavirin - used to treat hepatitis.
• interferone (z ribavirinom ali brez njega) - uporabljajo se za zdravljenje hepatitisa
A study of the pharmacokinetics of raltegravir was performed in adult patients with severe renal insufficiency.
Študijo farmakokinetike raltegravirja so izvedli pri odraslih bolnikih s hudo insuficienco ledvic.
The major circulating entity was raltegravir and represented approximately 70 % of the total radioactivity; the remaining radioactivity in plasma was accounted for by raltegravir-glucuronide.
Glavna snov v obtoku je bil raltegravir, na katerega je odpadlo približno 70 % skupne radioaktivnosti, preostala radioaktivnost v plazmi je bila posledica raltegravirjevega glukuronida.
The following data are based on findings in separate studies with the individual components of DUTREBIS (lamivudine and raltegravir).
Naslednji podatki temeljijo na izsledkih ločenih študij vsake od obeh posameznih učinkovin zdravila DUTREBIS (lamivudina in raltegravirja).
In rats, at a maternal dose of 600 mg/kg/day, mean active substance concentrations in milk were approximately 3-fold greater than in maternal plasma.
Pri podganah, ki so prejemale odmerek 600 mg/kg/dan, so bile srednje koncentracije zdravilne učinkovine v mleku približno 3-krat večje od koncentracij v plazmi matere.
The NRTIs (e.g. didanosine, zidovudine) are not eliminated by this mechanism and are unlikely to interact with lamivudine.
NRTI-ji (npr. didanozin, zidovudin) se ne izločajo s tem mehanizmom, zato ni verjetno, da bi
For each of the following clinical adverse reactions reported for raltegravir there was at least one serious occurrence: genital herpes, anaemia, immune reconstitution syndrome, depression, mental disorder, suicide attempt, gastritis, hepatitis, renal failure, accidental overdose.
Pri vsakem od naslednjih kliničnih neželenih učinkov, opisanih za raltegravir, je bil vsaj en primer resen: genitalni herpes, anemija, sindrom imunske obnove, depresija, duševne motnje, poskus samomora, gastritis, hepatitis, odpoved ledvic, nenamerno preveliko odmerjanje.
Although in vitro studies indicated that raltegravir is not an inhibitor of the UDP glucuronosyltransferases (UGTs) 1A1 and 2B7, one clinical study has suggested that some inhibition of UGT1A1 may occur in vivo based on effects observed on bilirubin glucuronidation.
Čeprav so študije in vitro pokazale, da raltegravir ne zavira UDP glukuronoziltransferaz (UGT) 1A1 in 2B7, je ena klinična študija na podlagi učinkov na glukuronidacijo bilirubina pokazala, da se in vivo lahko pojavi zaviranje UGT1A1.
For mean CD4 changes, baseline-carry-forward was used for virologic failures.
Za povprečne spremembe števila celic CD4 so za virološke neuspehe uporabili prenesene izhodiščne vrednosti.
Patients with HIV and hepatitis B or C virus co-infection Patients with chronic hepatitis B or C treated with ART are at an increased risk for severe and potentially fatal hepatic adverse reactions.
Bolniki, sočasno okuženi s HIV in virusom hepatitisa B ali C Pri bolnikih s kroničnim hepatitisom B ali C, zdravljenih s protiretrovirusnimi zdravili, obstaja večje tveganje za resne in potencialno smrtne neželene učinke na jetra.
This does not require dose adjustment unless the patient also has renal impairment (see sections 4.5 and 4.2).
Vendar to ne zahteva prilagoditve odmerka, razen če ima bolnik tudi okvaro ledvic (glejte poglavji 4.5 in 4.2).
Viruses harbouring a mutation at amino acid 148, along with one or more other raltegravir resistance mutations, may also have clinically
Virusi z mutacijo aminokisline 148 skupaj z eno ali več drugimi mutacijami odpornosti na raltegravir so lahko klinično pomembno odporni tudi na dolutegravir.
• DUTREBIS is not recommended in pregnancy.
• Zdravila DUTREBIS ni priporočljivo uporabljati med nosečnostjo.
The pharmacokinetics of lamivudine after administration to patients over 65 years of age have not been studied; however, there was no clinically meaningful effect of age on raltegravir pharmacokinetics over the age range studied (19 to 71 years, with few (8) subjects over the age of 65).
Farmakokinetika lamivudina po uporabi pri bolnikih, starejših od 65 let, ni raziskana, vendar med bolniki v preiskovanih starostnih skupinah (od 19 do 71 let, z manjšim številom oseb (8), starejših od 65 let) starost ni imela klinično pomembnega vpliva na farmakokinetiko raltegravirja.
Baseline Characteristics and Efficacy Outcomes at Weeks 24 and 48 from IMPAACT P1066
Izhodiščne značilnosti in izidi učinkovitosti v 24. in 48. tednu v študiji IMPAACT P1066 (od 2 do 18 let starosti)
Lamivudine has been widely used as a component of antiretroviral combination therapy with other antiretroviral agents of the same class (NRTIs) or different classes (PIs, non-nucleoside reverse transcriptase inhibitors, integrase inhibitors).
Lamivudin se široko uporablja kot komponenta protiretrovirusnega kombiniranega zdravljenja z drugimi protiretrovirusnimi zdravili iz iste skupine (NRTI) ali iz drugih skupin (zaviralci proteaz, nenukleozidni zaviralci reverzne transkriptaze, zaviralci integraze).
Any child exposed in utero to nucleoside and nucleotide reverse transcriptase inhibitors, even HIV-negative children, should have clinical and laboratory follow-up and should be fully investigated for possible mitochondrial dysfunction in case of relevant signs or symptoms.
Vsakega otroka, tudi če je HIV-negativen, ki je in utero izpostavljen nukleozidnim ali nukleotidnim zaviralcem reverzne transkriptaze, je treba klinično in laboratorijsko spremljati ter ga v primeru relevantnih znakov ali simptomov temeljito preiskati glede možnega motenega delovanja mitohondrijev.
Mutations conferring resistance to raltegravir generally also confer resistance to the integrase strand transfer inhibitor elvitegravir.
Mutacije, povezane z odpornostjo na raltegravir, so običajno povezane tudi z odpornostjo na zaviralec prenosa zapisa integraze elvitegravir.
Lamivudine metabolism does not involve CYP3A, making interactions with medicinal products metabolised by this system (e.g. PIs) unlikely.
Presnova lamivudina ne vključuje CYP3A, zato medsebojna delovanja z zdravili, ki se presnavljajo s tem sistemom (npr. zaviralci proteaz), niso verjetna.
• antacids containing aluminium and/or magnesium - used for heartburn.
• antacide, ki vsebujejo aluminij in/ali magnezij - uporabljajo se pri zgagi.
Some late-onset neurological disorders have been reported (hypertonia, convulsion, abnormal behaviour).
Poročali so o nekaterih nevroloških motnjah s poznim nastankom (hipertonija, konvulzije, nenormalno vedenje).
DUTREBIS should not be taken with any other medicinal products containing lamivudine, raltegravir or medicinal products containing emtricitabine.
Zdravila DUTREBIS se ne sme uporabljati z nobenim drugim zdravilom, ki vsebuje lamivudin ali raltegravir; prav tako se ga ne sme uporabljati z zdravili, ki vsebujejo emtricitabin.
DUTREBIS 150 mg/300 mg film-coated tablets
DUTREBIS 150 mg/300 mg filmsko obložene tablete
No human data on the effect of DUTREBIS on fertility are available.
Podatkov o vplivu zdravila DUTREBIS na plodnost pri človeku ni.
The comparative bioavailability of DUTREBIS (150 mg lamivudine/300 mg raltegravir) fixed-dose combination tablet was assessed relative to individual components administered concomitantly (150 mg of lamivudine and 400 mg of raltegravir) in 108 healthy subjects.
Biološko uporabnost zdravila DUTREBIS (150 mg lamivudina/300 mg raltegravirja) v tabletah s fiksno kombinacijo odmerkov so ocenili glede na posamezni učinkovini, uporabljeni sočasno (150 mg lamivudina in 400 mg raltegravirja), pri 108 zdravih osebah.
• joint stiffness, aches and pains (especially of the hip, knee and shoulder) and difficulty moving.
• togost sklepov, bolečnost in bolečine (zlasti v kolku, kolenu ali rami) in težave z gibljivostjo.
An open-label, single-dose, randomized, two-period crossover study assessed the effect of a high fat meal on DUTREBIS administered to 20 healthy male and female subjects.
Odprta, randomizirana navzkrižna študija enkratnega odmerka z dvema obdobjema je ocenila vpliv mastnega obroka na zdravilo DUTREBIS pri 20 zdravih preiskovancih in preiskovankah.
Early symptoms (symptomatic hyperlactatemia) include benign digestive symptoms (nausea, vomiting and abdominal pain), non-specific malaise, loss of appetite, weight loss, respiratory symptoms (rapid and/or deep breathing) or neurological symptoms (including motor weakness).
Zgodnji simptomi (simptomatska hiperlaktatemija) vključujejo blage prebavne težave (navzejo, bruhanje in bolečine v trebuhu), nespecifično slabo počutje, izgubo apetita, hujšanje, respiratorne simptome (hitro in/ali globoko dihanje) ali nevrološke simptome (vključno z motorično šibkostjo).
The study demonstrated that foetuses exposed in utero to the combination sustained a higher level of nucleoside analogue-DNA incorporation into multiple foetal organs, and showed evidence of more telomere shortening than in those exposed to zidovudine alone.
Študija je pokazala, da so imeli plodovi, ki so bili in utero izpostavljeni kombinaciji, višjo raven vgradnje nukleozidnih analogov v DNA v številnih organih in znake večjega skrajšanja telomerov kot plodovi, izpostavljeni samo zidovudinu.
Plasma HIV-1 RNA (log10 copies/ml), mean [range]
HIV-1 RNA v plazmi (log10 kopij/ml), povprečje [razpon]
Hypersensitivity reactions have also been reported and were characterized by rash, constitutional findings, and sometimes, organ dysfunction, including hepatic failure.
Poročali so tudi o preobčutljivostnih reakcijah, za katere so bili značilni izpuščaj, sistemski znaki in včasih moteno delovanje organov, vključno z odpovedjo jeter.
These neoplasia could result from local deposition and/or aspiration of drug on the mucosa of the nose/nasopharynx during oral gavage dosing and subsequent chronic irritation and inflammation; it is likely that they are of limited relevance for the intended clinical use.
Te novotvorbe so lahko posledica lokalnega odlaganja in/ali aspiracije zdravila na sluznici nosu/nazofarinksa med peroralnim dajanjem zdravila po cevki za hranjenje in posledičnega kroničnega draženja in vnetja.
Administration of lamivudine at very high dose levels in acute animal studies did not result in any organ toxicity.
Uporaba zelo velikih odmerkov lamivudina v akutnih študijah na živalih ni povzročila toksičnih učinkov na organe.
DUTREBIS should not be co-administered with rifampicin due to reduced plasma concentrations of raltegravir (see section 4.5); the impact on the efficacy of raltegravir is unknown.
Zdravila DUTREBIS se ne sme uporabljati sočasno z rifampicinom, ker se koncentracija raltegravirja v plazmi zniža (glejte poglavje 4.5); vpliv tega na učinkovitost raltegravirja ni znan.
With respect to the primary efficacy endpoint, the proportion (%) of patients achieving HIV RNA < 50 copies/ml at Week 48 was 241/280 (86.1 %) in the group receiving raltegravir and 230/281 (81.9 %) in the group receiving efavirenz.
Glede primarnega opazovanega dogodka učinkovitosti je bil delež (%) bolnikov, ki so 48. teden dosegli HIV RNA < 50 kopij/ml, v skupini z raltegravirjem 241/280 (86,1 %) in v skupini z efavirenzem 230/281 (81,9 %).
• increased levels of lactic acid in the blood, which on rare occasions can lead to lactic acidosis; increased levels of sugar and fats (triglycerides and cholesterol) in the blood; resistance to insulin (so if you are diabetic, you may have to change your insulin dose to control your blood sugar).
• zvišana koncentracija mlečne kisline v krvi, ki lahko v redkih primerih povzroči laktacidozo, zvišana koncentracija sladkorja in maščob (trigliceridov in holesterola) v krvi, odpornost na insulin (če imate sladkorno bolezen, boste morda morali spremeniti odmerek insulina za ureditev
As the in vitro mutagenic activity of lamivudine could not be confirmed in in vivo tests, it is concluded that lamivudine should not represent a genotoxic hazard to patients undergoing
Ker testi in vivo niso potrdili mutagenega delovanja lamivudina, ugotovljenega in vitro, sklepajo, da lamivudin ne pomeni genotoksične nevarnosti za bolnike, zdravljene z njim.
Mean CD4 cell count (%) increase from baseline
Povprečno povečanje števila celic CD4 (%) od izhodišča
Cases of osteonecrosis have been reported, particularly in patients with generally acknowledged risk factors, advanced HIV disease or long-term exposure to CART.
Poročali so o primerih osteonekroze, predvsem pri bolnikih s splošno znanimi dejavniki tveganja, napredovalo boleznijo HIV ali med dolgotrajnim kombiniranim protiretrovirusnim zdravljenjem.
Autoimmune disorders (such as Graves' disease) have also been reported to occur in the setting of immune reactivation; however, the reported time to onset is more variable and these events can occur many months after initiation of treatment (see section 4.4).
Poročali so tudi o pojavu avtoimunskih boleznih (kot je Gravesova bolezen) med imunsko reaktivacijo; vendar je čas do njihovega nastanka zelo različen in se lahko pojavijo tudi več mesecev po začetku zdravljenja (glejte poglavje 4.4).
Lamivudine in the fixeddose combination tablet was bioequivalent with the lamivudine (single agent) after administration of the individual component.
Lamivudin v tabletah s fiksno kombinacijo odmerkov je bil bioekvivalenten lamivudinu (samostojno zdravilo) po uporabi posamezne učinkovine.
Lamivudine was not mutagenic in bacterial tests but, like many nucleoside analogues, showed activity in an in vitro cytogenetic assay and the mouse lymphoma assay.
Lamivudin v bakterijskih testih ni bil mutagen, vendar je enako kot številni nukleozidni analogi pokazal aktivnost v citogenetskem preizkusu in vitro in v preizkusu na celicah mišjega limfoma.
In rats, tumours (squamous cell carcinoma) of the nose/nasopharynx were identified at 300 and 600 mg/kg/day in females and at 300 mg/kg/day in males.
Pri podganah so tumorje nosu/nazofarinksa (skvamoznocelični karcinom) odkrili pri samicah, ki so dobivale odmerke 300 in 600 mg/kg/dan, in pri samcih, ki so dobivali odmerke 300 mg/kg/dan.
Recommendations concerning co-administration with DUTREBIS
Priporočila glede sočasne uporabe z zdravilom DUTREBIS
DUTREBIS should not be used during pregnancy.
Zdravila DUTREBIS se med nosečnostjo ne sme uporabljati.