natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Such generalising rule would be contrary to the definition of risk of absconding, the principle of proportionality and the obligation to carry out a case-by-case assessment, undermining the effet utile of Article 7 (promotion of voluntary departure).
uporaba standardnega obrazca iz Priloge 39 je zgolj prostovoljna, pri čemer se država članica vedno lahko odloči, da v posebnem posameznem primeru ne bo priznala odločbe o vrnitvi, ki jo je izdala druga država članica;
It is possible to exclude under Article 7(4) third-country nationals who submitted abusive applications.
prva država članica lahko odobri samo obdobje za prostovoljni odhod v skladu s členom 7 direktive o vračanju, če ni „nasprotnih dokazov“, kot je nevarnost pobega.
Article 7(4) expressly covers manifestly unfounded or fraudulent applications.
Ocena osebnih okoliščin oseb v postopku vračanja v skladu s členom 7, ki jo mora izvesti prva država članica, je lahko koristno zagotovilo za tranzitno državo članico, ki priznava odločbo;
Abusive applications normally involve a higher degree of reprehensible behaviour than manifestly unfounded applications, therefore Article 7(4) should be interpreted as also covering abusive applications.
če se pojavijo težave in je treba osebo v postopku vračanja odstraniti na stroške tranzitne države, vse stroške, povezane z odstranitvijo, krije prva država članica, pri čemer se uporabi Odločba 2004/191/ES.
It is also possible to exclude persons who pose a risk to public policy, public security or national security.
Direktiva Sveta 2003/110/ES [43] o pomoči v primeru tranzita za namene repatriacije po zračni poti zagotavlja pravni okvir za sodelovanje med pristojnimi organi na tranzitnih letališčih držav članic v zvezi z repatriacijo po zračni poti s spremstvom in brez spremstva.
In Case C-554/13, Zh. and O. [41], the ECJ clarified in this respect that Member States essentially retain the freedom to determine the requirements of the concept of public policy in accordance with their national needs.
Izraz „repatriacija brez spremstva“ iz te direktive (ki je bila sprejeta pet let pred direktivo o vračanju) se lahko razlaga tako, kot da zajema tudi „prostovoljni odhod“ v smislu direktive o vračanju [44].
The concept of ‘risk of absconding’ is distinct from that of ‘risk to public policy’.
Komisija priporoča sistematično uporabo Direktive 2003/110/ES pri organiziranju tranzita po zračni poti v okviru prostovoljnega odhoda (glej tudi oddelek 7.2).
The concept of ‘risk to public policy’ presupposes the existence, in addition to the perturbation of the social order which any infringement of the law involves, of a genuine, present and sufficiently serious threat affecting one of the fundamental interests of society.
Trenutno ni osrednjega sistema EU za evidentiranje prostovoljnih odhodov.
A Member State cannot deem a third-country national to pose a risk to public policy on the sole ground that that national is suspected, or has been criminally convicted, of an act punishable as a criminal offence under national law.
V primerih tranzita oseb v postopku vračanja po kopnem v skladu s priporočilom iz Priloge 39 k Schengenskemu priročniku mejni policist pošlje po faksu potrdilo državi članici, ki je izdala odločbo o vrnitvi.
Other factors, such as the nature and seriousness of that act, the time which has elapsed since it was committed and any matter which relates to the reliability of the suspicion that the third-country national concerned committed the alleged criminal offence is also relevant for a case-by-case assessment which has to be carried out in any case.
V drugih primerih osebe v postopku vračanja včasih pošljejo sporočilo prek konzulatov držav članic v tretjih državah.
Annex 39 to the Schengen Handbook, ‘Standard form for recognising a return decision for the purposes of transit by land’
Včasih odhod zabeležijo tudi mejni policisti, ki izvajajo izstopne kontrole.
Map of participating Member States (available as EMN ad hoc query, return, 2015, at the EMN Europa website)
Pomanjkanje osrednjega sistema Unije za evidentiranje prostovoljnih odhodov pomeni vrzel v smislu preverjanja izvrševanja in v smislu statističnih podatkov.
Reminder/explanation: a returnee who intends to leave the territory of the EU by land within the period for voluntary departure does not have any valid visa or other permission to transit through another Member States to his/her country of return, therefore running the risk of being apprehended/stopped by the police on the way and being subject of a second return decision issued by the transit Member State.
Namen Komisijinega predloga uredbe o uporabi schengenskega informacijskega sistema za vračanje nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav [45] je obravnavanje tega položaja.
This runs contrary to the policy objective of the Return Directive to ensure effective return, including through voluntary departure.
Kratkoročno bi morale države članice vzpostaviti način za preverjanje, ali je državljan tretje države zapustil Unijo, vključno s tem, ali se je to zgodilo v obdobju za prostovoljni odhod in brez pomoči, da se zagotovi učinkovito nadaljnje ukrepanje v primeru neizpolnitve.
Issuing a transit visa to the returnee would be an inappropriate and inadequate solution, since granting a visa to illegally staying third-country nationals who are obliged to leave would be contrary to EU rules on visa.
Države članice se spodbujajo, da čim bolj uporabljajo razpoložljive informacijske kanale in v ta namen:
Moreover transit Member States do not seem to have any incentive to issue such kind of visa (risk that persons may abscond and/or cause removal costs) and would in practice therefore frequently refuse issuing the visa.
sistematično spodbujajo tiste osebe v postopku vračanja, ki jim je bilo odobreno obdobje za prostovoljni odhod, da o svojem uspešnem odhodu obvestijo organe, ki so izdali odločbo o vrnitvi (in prepoved vstopa).
Providing for a ‘European laissez-passer’ for the returnee does not offer a solution either: in the absence of a clearly defined legal nature and legal effects of such a ‘laissez-passer’, the returnee would — strictly legally speaking — still be considered as illegally staying in the transit Member State and might therefore be subject of a new return decision in accordance with Article 6(1).
Oseba v postopku vračanja lahko o svojem odhodu obvesti mejnega policista ob odhodu, konzularno predstavništvo države članice v svoji izvorni državi po vrnitvi ali celo s pismom z zadostnim dokazilom v prilogi.
One way of avoiding the problem is to promote direct return to third countries by air.
Za okrepitev te prakse se lahko odločbi o vrnitvi ali potovalnemu dokumentu sistematično priloži informativni list, ki vsebuje ime in druge identifikatorje državljana tretje države ter navodila in kontaktne podatke organa izdajatelja, da lahko nanj mejni policist pri izstopu odtisne žig in ga kot dokazilo o odhodu pošlje nazaj organu izdajatelju.
This may, however, be expensive and unpractical for the returnee.
Tak informativni list bi lahko opredeljeval tudi koristi, ki jih ima oseba v postopku vračanja, če obvesti organe o uspešnem odhodu;
An approach expressly recommended by the Commission is for the transit Member States to recognise return decisions issued by the first Member State using Annex 39 to the Schengen Handbook ‘Standard form for recognising a return decision for the purposes of transit by land’ (issued by the Commission in September 2011, following consultations with concerned Member States at technical level and discussion within the Migration-Expulsion Working Party of the Council of the European Union).
prosijo mejne policiste, ki izvajajo izstopne kontrole, da poizvejo, ko opazijo izstop migranta brez urejenega statusa, ali je bila za osebo v postopku vračanja izdana odločba o vrnitvi z odobrenim obdobjem za prostovoljni odhod, ter v tem primeru o odhodu sistematično obvestijo organe, ki so izdali odločbo o vrnitvi;
According to this approach, the transit Member State may recognise the return decision, including the period for voluntary departure, granted by the first Member State and will let the returnee transit on the basis of the recognised decision and the recognised period for voluntary departure.
uporabljajo Prilogo 39 (glej oddelek 6.4) za potrditev odhoda nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav v tranzitu po kopnem preko ozemlja druge države članice, kot je država članica, ki je izdala odločbo o vrnitvi.
This approach has the advantage that the transit Member State is not obliged to issue a new return decision and that it can ask the first Member State to reimburse all cost related to removal if something goes wrong and the returnee needs to be removed at the cost of the transit State (in application of Council Decision 2004/191/EC [42]).Those Member States which are still reluctant to use this voluntary option (either as sending or receiving Member State) are encouraged to join in and to inform Commission and other Member States about their participation.
Države članice bi morale razmisliti tudi o vzpostavitvi stikov z letalskimi družbami, da pridobijo informacije o tem, ali so državljani tretjih držav, ki so bili vrnjeni brez spremstva, v trenutku pričakovanega odhoda na krovu letala.
Form of recognition: the very broad and general wording of Directive 2001/40/EC provides for discretion as regards the practical modalities (procedural details) for mutual recognition in accordance with practical needs and national legislation.
Pravna podlaga: direktiva o vračanju – člen 8(1)–(4)
The form proposed in Annex 39 of the Schengen Handbook is one possible but not the exclusive way to proceed.
Države članice sprejmejo vse potrebne ukrepe za izvršitev odločbe o vrnitvi, če v skladu s členom 7(4) ni bilo odobreno obdobje za prostovoljni odhod ali če obveznost vrnitve ni bila izpolnjena v obdobju za prostovoljni odhod, odobrenem v skladu s členom 7.
Legally speaking, all relevant elements of the return decision issued by Member State A are recognised by Member State B, including recognition of the statement that the third-country national is illegally staying and enjoys a period for voluntary departure — with effect for the territory of the recognising Member State B.
Če je država članica v skladu s členom 7 odobrila obdobje za prostovoljni odhod, je mogoče odločbo o vrnitvi izvršiti le po izteku obdobja, razen če se v tem obdobju pojavi nevarnost oziroma ogrožanje iz člena 7(4).
The recognising Member State enjoys three different ‘safeguards’, namely:
Države članice lahko sprejmejo ločeno upravno ali sodno odločbo ali akt, ki odreja odstranitev.
use of the standard form of Annex 39 is made on a voluntary basis only; this always leaves Member States with the option not to recognise a return decision issued by another Member State in a specific individual case;
V primerih, ko države članice – kot zadnjo možnost – uporabijo prisilne ukrepe za izvajanje odstranitve državljana tretje države, ki se upira odstranitvi, so takšni ukrepi sorazmerni in ne prekoračujejo razumne sile.
the first Member State may only grant a period for voluntary departure in accordance with Article 7 of the Return Directive if there is no ‘counter-indication’, such as a risk of absconding.
Izvajajo se v skladu s temeljnimi pravicami in z ustreznim spoštovanjem dostojanstva in telesne integritete zadevnega državljana tretje države, kot je predvideno v nacionalni zakonodaji.
The assessment of the personal situation of returnees in accordance with Article 7 which has to be carried out by the first Member State may be a helpful reassurance for the recognising transit Member State;
Direktiva o vračanju opredeljuje cilj („izvršitev odločbe o vrnitvi“), ki ga je treba izpolniti učinkovito in sorazmerno z „vsemi potrebnimi ukrepi“, konkretne postopke („kako“) pa prepušča zakonodaji in upravni praksi držav članic – glej sodbo Sodišča v zadevi Achughbabian, C-329/11, točka 36: „[…] se v njem navedena izraza „ukrepi“ in „prisilni ukrepi“ nanašata na vsakršno ukrepanje, ki učinkovito in sorazmerno zagotovi vrnitev zadevne osebe.“
if something goes wrong and the returnee needs to be removed at the cost of the transit State, all cost related to removal can be charged to the first Member State in application of Council Decision 2004/191/EC.
Med obdobjem za prostovoljni odhod je mogoče v sodelovanju s tretjimi državami začeti upravne postopke za pripravo operacije odstranitve (na primer pridobivanje potrebnih potovalnih dokumentov in dovoljenj), ne da bi se s tem ogrozil zadevni državljan tretje države (glej tudi oddelek 6).Za zmanjšanje vpliva morebitnih zlorab, zlasti v zvezi z neutemeljenimi, večkratnimi in „v zadnjem hipu“ vloženimi prošnjami za azil ter neutemeljenimi pritožbami zoper odločbe v zvezi z azilom ali vrnitvijo, katerih edini namen je zavlačevanje ali onemogočanje izvršitve odločb o vrnitvi, Komisija državam članicam priporoča, naj v skladu z Direktivo 2013/32/EU Evropskega parlamenta in Sveta [47] („direktiva o azilnih postopkih“) sprejmejo ukrepe za organizacijo postopka za obravnavo prošenj za mednarodno zaščito v pospešenem postopku ali, kadar je to primerno, v postopku na meji.
Council Directive 2003/110/EC [43] on assistance in cases of transit for the purpose of removal by air provides for a legal frame on cooperation between the competent authorities at Member States' airports of transit with regard to both escorted and unescorted removal by air.
Ločevanje med prostovoljnim odhodom in odstranitvijo: Vrnitev je zelo širok pojem in zajema postopek vračanja v tretjo državo na podlagi (prostovoljne ali prisilne) izpolnitve obveznosti vrnitve.
The term ‘unescorted removal’ in this Directive (which was adopted five years before the Return Directive) can be interpreted as also covering ‘voluntary departure’ within the meaning of the Return Directive [44].
Odstranitev je veliko ožji pojem.
The Commission recommends to make systematic use of Directive 2003/110/EC when organising transit by air in the context of voluntary departure (see also section 7.2).
Pomeni izvršitev obveznosti vrnitve, in sicer fizični prevoz iz države članice.
Currently there is no central EU system for keeping track of voluntary departure.
Sodišče je v zadevah El Dridi, C-61/11 (točka 41), in Achughbabian, C-329/11, že poudarilo, da direktiva o vračanju predvideva „stopnjevanje ukrepov“, ki se začnejo s prostovoljnimi ukrepi, končajo pa s prisilnimi.
In cases of transit by land of returnees in accordance with the recommendation set out in Annex 39 to the Schengen Handbook, a confirmation is faxed back from the border guard to the Member State that issued the return decision.
V praksi se pogosto pojavijo primeri, ki zajemajo tako elemente prisilne vrnitve (pridržanje) in prostovoljnega odhoda (poznejše prostovoljno potovanje brez potrebe po uporabi fizične sile).
In other cases, returnees sometimes report back via Member States' consulates in third countries.
Države članice se spodbujajo, da v vseh fazah postopka uporabijo ukrepe, ki čim manj posegajo v integriteto posameznika.
Sometimes departure is also registered by border guards conducting exit checks.
Izvršitev odločbe o vrnitvi po zavrnitvi prošnje za mednarodno zaščito: v sodbi v zadevi J. N., C-601/15 (točke 75, 76 in 80), je Sodišče razsodilo, da je treba po zavrnitvi prošnje za azil na prvi stopnji postopek izvršitve predhodno izdane odločbe o vrnitvi nadaljevati v fazi, v kateri je bil prekinjen, ne pa znova začeti postopka vračanja: „[…] se zaradi zagotovitve polnega učinka Direktive 2008/115/ES vsekakor zahteva, da se na podlagi te direktive začeti postopek, v katerem je bila izdana odločba o vrnitvi – ki ji je […] priložena prepoved vstopa – lahko nadaljuje v fazi, v kateri je bil prekinjen zaradi vložitve prošnje za mednarodno zaščito, in to takoj, ko je bila ta prošnja na prvi stopnji zavrnjena. […] V zvezi s tem iz dolžnosti lojalnosti držav članic, ki izhaja iz člena 4(3) PEU in je povzeta v točki 56 sodbe El Dridi […], in iz zahtev po učinkovitosti […] izhaja, da morajo države članice čim hitreje izpolniti obveznost iz člena 8 te direktive, da v primerih iz odstavka 1 tega člena izvedejo odstranitev […].
The absence of a central Union system for keeping track of voluntary departure creates a gap, both in terms of enforcement verification and in terms of statistics.
Ta obveznost pa ne bi bila spoštovana, če bi se odstranitev odlagala zato, ker se po tem, ko je bila prošnja za mednarodno zaščito na prvi stopnji zavrnjena, postopek […] ne bi nadaljeval v fazi, v kateri je bil prekinjen, temveč bi se moral začeti znova.“
The Commission proposal for a Regulation on the use of the Schengen Information System for the return of illegally staying third-country nationals [45] aims at addressing this situation.
Zaporna kazen kot kazenskopravni ukrep za nezakonito prebivanje ne more v smislu člena 8(1) direktive o vračanju nikoli biti „potreben ukrep“ (glej oddelek 4).
In the short term, Member States should put in place means to verify whether a third-country national has left the Union, including within the period for voluntary departure and without assistance, to ensure an effective follow up in case of non-compliance.
V skladu s členom 6 Listine o pravici do svobode, kot se razlaga ob upoštevanju člena 5 EKČP, je odvzem prostosti v okviru vračanja dovoljen samo za namen odstranitve v skladu s členom 15 direktive o vračanju – glej sodbo Sodišča v zadevi Achughbabian, C-329/11 (točka 37): „Naložitev in izvršitev zaporne kazni med postopkom vračanja, določenim z Direktivo 2008/115/ES, očitno ne pripomoreta k odstranitvi, ki je cilj tega postopka, to je fizičnega prevoza zadevne osebe iz zadevne države članice.
Member States are encouraged to make best use of the available information channels and for this purpose:
Taka kazen torej ni ‚ukrep‘ ali ‚prisilni ukrep‘ v smislu člena 8 Direktive 2008/115/ES.“
Systematically encourage those returnees who are granted a period for voluntary departure to inform the authorities who had issued the return decision (and entry ban) about their successful departure.
Države članice v skladu s členom 5(c) pri izvajanju direktive o vračanju ustrezno upoštevajo zdravstveno stanje državljanov tretjih držav; poleg tega pri izvrševanju odločb o vrnitvi v skladu s členom 8(1) direktive ustrezno spoštujejodostojanstvo in telesno celovitost državljanov tretjih držav.
The returnee may signal his departure to the border guard upon departure, at the consular representation of a Member State in his country of origin following return, or even in writing with sufficient proof in annex.
Ob polnem spoštovanju pravice do zdravja in ob upoštevanju, da direktiva ne nalaga obveznosti, da se v zvezi z vsemi državljani tretjih držav, ki bodo odstranjeni, opravi sistematski zdravniški pregled ali izda izjava, da lahko letijo („fit-to-fly“), Komisija državam članicam priporoča, naj sprejmejo ukrepe za preprečevanje morebitnih zlorab v zvezi z lažnimi navedbami državljanov tretjih držav glede zdravstvenega stanja, zaradi katerih bi prišlo do neupravičenega preprečevanja ali odložitve odstranitve iz zdravstvenih razlogov (glej tudi oddelek 12.4), na primer z zagotavljanjem, da usposobljeno zdravstveno osebje, ki ga imenuje pristojni nacionalni organ, poda neodvisno in nepristransko zdravniško mnenje o posameznem primeru.
In order to enhance this practice, an information sheet may be systematically attached to the return decision or to the travel document, containing the name and other identifiers of the third-country national, instructions and contact details of the issuing authority, so that the border guard could stamp it at exit and send it back as proof of departure to the issuing authority.
Pravna podlaga: direktiva o vračanju – člen 8(5); Skupne smernice o varnostnih določbah za skupne odstranitve po zračni poti, priložene Odločbi Sveta 2004/573/ES [48]; Uredba (EU) 2016/1624 Evrospkega parlamenta in Sveta o evropski mejni in obalni straži [49] – člen 28(3)Pri odstranjevanju po zračni poti države članice upoštevajo Skupne smernice o varnostnih določbah za skupne odstranitve po zračni poti, priložene Odločbi 2004/573/ES.
Such information sheet could also specify the benefits for the returnee of informing the authorities about successful departure.
V skladu z direktivo o vračanju države članice upoštevajo Skupne smernice o varnostnih določbah za skupne odstranitve po zračni poti, priložene Odločbi 2004/573/ES, v okviru vseh odstranitev po zračni poti, ne pa samo pri skupnih odstranitvah, kot je bilo prvotno predvideno v navedeni odločbi.
Ask border guards conducting exit checks to enquire — when they become aware of the exit of an irregular migrant — whether the returnee is subject of a return decision accompanied by a period for voluntary departure and, if this is the case, to systematically inform the authorities who issued the return decision about departure.
Nekateri deli teh smernic so po naravi oblikovani tako, da jih je treba upoštevati samo pri skupnih letih, na primer pravila, povezana z vlogo in porazdelitvijo nalog držav članic, ki te lete organizirajo in pri njih sodelujejo, zato jih ni mogoče upoštevati v zgolj nacionalnem okviru.
Use Annex 39 (see section 6.4) for confirming the departure of illegally staying third-country nationals transiting by land through the territory of a Member State other than the one that issued the return decision.
Vsi drugi deli smernic (glej najpomembnejše odlomke v okviru v nadaljevanju) pa bi se morali upoštevati tudi v zgolj nacionalnih postopkih odstranitve.
Member States should also consider establishing contacts with airline companies to obtain information on whether the third-country nationals that returned unescorted were present on board of the airplane at the moment of expected departure.
SKUPNE SMERNICE O VARNOSTNIH DOLOČBAH ZA SKUPNE ODSTRANITVE PO ZRAČNI POTI
Legal basis: Return Directive — Article 8(1)-(4)
(odlomki)
Member States shall take all necessary measures to enforce the return decision if no period for voluntary departure has been granted in accordance with Article 7(4) or if the obligation to return has not been complied with within the period for voluntary departure granted in accordance with Article 7.
PREDVRNITVENA FAZA
Member States may adopt a separate administrative or judicial decision or act ordering the removal.
Država članica organizatorka in vsaka država članica udeleženka zagotovita, da zdravstveno stanje povratnikov, za katere sta odgovorni, pravno in dejansko omogoča varno odstranitev po zračni poti.
Where Member States use — as a last resort — coercive measures to carry out the removal of a third-country national who resists removal, such measures shall be proportionate and shall not exceed reasonable force.
Za povratnike z ugotovljenim zdravstvenim stanjem ali v primeru, ko je potrebno zdravljenje, se zagotovijo zdravstvene kartoteke.
They shall be implemented as provided for in national legislation in accordance with fundamental rights and with due respect for the dignity and physical integrity of the third-country national concerned.
Zdravstvene kartoteke vključujejo izvide zdravniških pregledov, diagnozo in podrobno navedbo morebitno potrebnih zdravil, da bi omogočili potrebne zdravstvene ukrepe.
The Return Directive fixes an objective (‘enforce the return decision’) which should be achieved in an effective and proportionate manner with ‘all necessary measures’, whilst leaving the concrete modalities (the ‘how’) up to Member States' legislation and administrative practices — see judgment of the ECJ in Case C-329/11, Achughbabian, paragraph 36: ‘[…] the expressions “measures” and “coercive measures” contained therein refer to any intervention which leads, in an effective and proportionate manner, to the return of the person concerned’.
Dokumentacija