natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Regulation (EU) No 1093/2010 of the European Parliament and of the Council establishing a European Supervisory Authority (European Banking Authority), amending Decision No 716/2009/EC and repealing Commission Decision 2009/78/EC (OJ L 331, 15.12.2010, p. 12).
Uredba (EU) št. 1093/2010 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. novembra 2010 o ustanovitvi Evropskega nadzornega organa (Evropski bančni organ) in o spremembi Sklepa št. 716/2009/ES ter razveljavitvi Sklepa Komisije 2009/78/ES (UL L 331, 15.12.2010, str. 12).
supplementing Directive 2014/59/EU of the European Parliament and of the Council establishing a framework for the recovery and resolution of credit institutions and investment firms with regard to regulatory technical standards for methodologies and principles on the valuation of liabilities arising from derivatives
o dopolnitvi Direktive 2014/59/EU Evropskega parlamenta in Sveta o vzpostavitvi okvira za sanacijo ter reševanje kreditnih institucij in investicijskih podjetij v zvezi z regulativnimi tehničnimi standardi za metodologije in načela o vrednotenju obveznosti, ki izhajajo iz izvedenih finančnih instrumentov
Having regard to Directive 2014/59/EU of the European Parliament and of the Council of 15 May 2014 establishing a framework for the recovery and resolution of credit institutions and investment firms and amending Council Directive 82/891/EEC, and Directives 2001/24/EC, 2002/47/EC, 2004/25/EC, 2005/56/EC, 2007/36/EC, 2011/35/EU, 2012/30/EU and 2013/36/EU, and Regulations (EU) No 1093/2010 and (EU) No 648/2012, of the European Parliament and of the Council [1], and in particular Article 49(5) thereof,
ob upoštevanju Direktive 2014/59/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. maja 2014 o vzpostavitvi okvira za sanacijo ter reševanje kreditnih institucij in investicijskih podjetij ter o spremembi Šeste direktive Sveta 82/891/EGS ter direktiv 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EU, 2012/30/EU in 2013/36/EU in uredb (EU) št. 1093/2010 ter (EU) št. 648/2012 Evropskega parlamenta in Sveta [1] in zlasti člena 49(5) Direktive,
Directive 2014/59/EU entrusts resolution authorities with the power to write down and convert liabilities of an institution under resolution.
Direktiva 2014/59/EU organe za reševanje pooblašča za odpis in konverzijo obveznosti institucije v postopku reševanja.
Derivative contracts may represent a significant share of the liability structure of certain credit institutions.
Pogodbe o izvedenih finančnih instrumentih lahko predstavljajo znaten delež strukture obveznosti določenih kreditnih institucij.
However, the valuation of such contracts is a complex process given that their value is linked to the value of underlying instruments, assets or entities, which evolves over time and only crystallises at maturity or upon close-out.
Vendar pa je vrednotenje takih pogodb zapleten proces, saj je njihova vrednost povezana z vrednostjo osnovnih instrumentov, sredstev ali subjektov, ki se tekom časa spreminja in se pokaže šele ob zapadlosti ali predčasnem prenehanju s pobotom.
Past experience illustrates that the complexity of valuing derivative liabilities upon failure of one of the counterparties may make the valuation process time-consuming, involve enormous costs and give rise to litigation.
Pretekle izkušnje kažejo, da je lahko zaradi zapletenosti vrednotenja obveznosti iz naslova izvedenih finančnih instrumentov ob propadu ene od nasprotnih strank postopek vrednotenja dolgotrajen, vključeni so lahko visoki stroški in pride lahko do pravnega spora.
Furthermore, practice illustrates that derivative contracts may contain different methodologies to determine the amount due between counterparties upon close-out, some of them leaving the determination of the close-out amount or the close-out date, or both, entirely to the non-defaulting counterparty.
Poleg tega praksa kaže, da lahko pogodbe o izvedenih finančnih instrumentih vsebujejo različne metodologije za določitev dolgovanega zneska med nasprotnimi strankami ob predčasnem prenehanju s pobotom, pri čemer nekatere pogodbe določitev zneska ali datuma predčasnega prenehanja s pobotom ali obeh v celoti prepustijo nasprotni stranki, ki ni v zaostanku z izpolnitvijo obveznosti.
Accordingly, in order to avoid moral hazard and ensure the efficiency of the resolution actions, resolution authorities should adopt and implement appropriate methodologies to value liabilities arising from derivative contracts within a timeframe compatible with the swiftness of the resolution process and based on objective and, where practicable, readily available information.
Zato bi morali organi za reševanje za izogibanje moralnemu tveganju in zagotovitev učinkovitosti ukrepov za reševanje sprejeti in izvajati ustrezne metodologije za vrednotenje obveznosti iz pogodb o izvedenih finančnih instrumentih v časovnem okviru, ki je združljiv s hitrostjo postopka reševanja in temelji na objektivnih in, kjer je to izvedljivo, takoj dostopnih informacijah.
It is important that the valuation methodology sets out some procedural provisions on communication of close-out decisions by the resolution authority as well as on how to obtain replacement trades from the closed-out counterparties.
Pomembno je, da metodologija vrednotenja določa nekatere postopkovne določbe o tem, kako organ za reševanje sporoča odločitve o predčasnem prenehanju s pobotom in kako od nasprotnih strank, ki so predčasno prenehale s posli, pridobiti nadomestitvene posle.
Derivative contracts subject to a netting agreement give rise to a single close-out amount in the event of a contractual early termination.
Pogodbe o izvedenih finančnih instrumentih, za katere velja sporazum o pobotu, v primeru pogodbene predčasne odpovedi privedejo do enotnega zneska predčasnega prenehanja.
Article 49 of Directive 2014/59/EU provides that the value of such contracts is determined on a net basis in accordance with the terms of the agreement.
V členu 49 Direktive 2014/59/EU je opredeljeno, da se vrednost takih pogodb določi na neto osnovi v skladu s pogoji iz sporazuma.
The resolution authority or independent valuer should therefore respect netting sets defined in the netting arrangements without being able to choose certain contracts and exempt others.
Organ za reševanje ali neodvisni cenilec bi moral zato upoštevati nize pobotov, določene v dogovorih o pobotu, ne da bi lahko izbral nekatere pogodbe in izvzel druge.
Pursuant to Article 49 of Directive 2014/59/EU, the value of derivative contracts is determined by the resolution authority or independent valuer as part of the valuation process carried out under Article 36 of that Directive.
V skladu s členom 49 Direktive 2014/59/EU organ za reševanje ali neodvisni cenilec določi vrednost pogodb o izvedenih finančnih instrumentih v okviru postopka vrednotenja, izvedenega v skladu s členom 36 navedene direktive.
With respect to derivative liabilities, the valuation process should aim to determine a prompt and ex ante valuation for bail-in purposes, and at the same time allow the resolution authority adequate flexibility for ex post adjustment of claim amounts.
Kar zadeva obveznosti iz naslova izvedenih finančnih instrumentov, bi moral biti cilj postopka vrednotenja, da se za namene reševanja s sredstvi upnikov določi takojšnje in predhodno vrednotenje ter hkrati organu za reševanje dovoli ustrezna prožnost za naknadno prilagoditev zneskov zahtevkov.
The assessment of whether to bail-in or to exclude derivative liabilities from the scope of bail-in pursuant to Article 44(3) of Directive 2014/59/EU should be made prior to the decision to close out as part of the valuation process under Article 36 of that Directive.
Ali se obveznosti iz naslova izvedenih finančnih instrumentov vključijo v reševanje s sredstvi upnikov ali izključijo iz področja uporabe tega instrumenta v skladu s členom 44(3) Direktive 2014/59/EU, bi bilo treba oceniti pred sprejetjem odločitve o predčasnem prenehanju s pobotom kot del postopka vrednotenja v skladu s členom 36 navedene direktive.
The valuation of derivative liabilities should enable resolution authorities to assess, prior to taking a decision to close out, the potential amount by which those liabilities might be bailed in following the close-out, as well as the potential destruction in value which might arise as a result of the close-out.
Vrednotenje obveznosti iz naslova izvedenih finančnih instrumentov bi moralo organom za reševanje omogočiti, da pred sprejetjem odločitve o predčasnem prenehanju s pobotom ocenijo potencialni znesek, s katerim bi se po predčasnem prenehanju s pobotom morda reševale navedene obveznosti s sredstvi upnikov, in potencialno zmanjšanje vrednosti, do katerega bi morda prišlo zaradi predčasnega prenehanja s pobotom.
The close-out of derivative contracts may crystallise additional losses that are not reflected in the going-concern valuation, stemming for example from actual replacement costs incurred by the counterparty that would increase the close-out costs owed by the institution under resolution, or from costs incurred by the institution under resolution in re-establishing trades on exposures subject to open market risk resulting from the close-out.
Pri predčasnem prenehanju pogodb o izvedenih finančnih instrumentih s pobotom bi se lahko pokazale dodatne izgube, ki se ne odražajo v tekočem vrednotenju in izhajajo npr. iz dejanskih nadomestitvenih stroškov nasprotne stranke, ki bi povečali stroške predčasnega prenehanja s pobotom, ki jih dolguje institucija v postopku reševanja, ali iz stroškov, ki jih ima institucija v postopku reševanja pri ponovni vzpostavitvi poslov na izpostavljenosti, za katere velja odprto tržno tveganje iz predčasnega prenehanja s pobotom.
If the losses incurred or expected to be incurred from the close-out of derivatives exceed the share of the corresponding liabilities that would be effectively available for bail-in, the excess loss may increase the burden of bail-in for other creditors of the institution under resolution.
Če izgube, ki so nastale ali za katere se pričakuje, da bodo nastale zaradi predčasnega prenehanja izvedenih finančnih instrumentov s pobotom, presegajo delež ustreznih obveznosti, ki bi bile dejansko na voljo za reševanje s sredstvi upnikov, lahko presežna izguba poveča breme reševanja s sredstvi upnikov za druge upnike institucije v postopku reševanja.
In such cases, the amount of losses that would be borne by liabilities not arising from derivative contracts in a bail-in would be higher than without the close-out and bail-in of derivative contracts, and therefore the resolution authority may consider exempting derivative contracts from bail-in in accordance with Article 44(3)(d) of Directive 2014/59/EU and with the Commission Delegated Regulation (EU) 2016/860 [2] adopted under Article 44(11) of that Directive.
V takih primerih bi bil znesek izgub, ki bi bremenile obveznosti, ki ne izhajajo iz pogodb o izvedenih finančnih instrumentih v postopku reševanja s sredstvi upnikov, višji, kot če ne bi prišlo do predčasnega prenehanja pogodb o izvedenih finančnih instrumentih s pobotom in njihovega reševanja s sredstvi upnikov, zato lahko organ za reševanje preuči izključitev pogodb o izvedenih finančnih instrumentih iz reševanja s sredstvi upnikov v skladu s členom 44(3)(d) Direktive 2014/59/EU in Delegirano uredbo Komisije (EU) 2016/860 [2], sprejeto na podlagi člena 44(11) navedene direktive.
Any exercise of the bail-in power in relation to such liabilities should be subject to the exemptions set out in Article 44(2) of Directive 2014/59/EU and to the discretionary exemptions laid down in Article 44(3) of that Directive as specified in the Delegated Regulation (EU) 2016/860.
Za vsako izvajanje pooblastil za reševanje s sredstvi upnikov v zvezi s takšnimi obveznostmi bi morale veljati izjeme iz člena 44(2) Direktive 2014/59/EU in diskrecijske izjeme iz člena 44(3) navedene direktive, kakor je določeno v Delegirani uredbi (EU) 2016/860.
Since there is a need for consistent interpretation of paragraphs (3) and (4) of Article 49 of Directive 2014/59/EU, methodologies and principles for the valuation of derivatives carried out by independent valuers and resolution authorities should be specified.
Ker je treba odstavka (3) in (4) člena 49 Direktive 2014/59/EU razlagati skladno, bi bilo treba opredeliti metodologije in načela za vrednotenje izvedenih finančnih instrumentov, ki ga izvajajo neodvisni cenilci in organi za reševanje.
A valuation methodology relying on actual or hypothetical replacement costs for the closed out liabilities would achieve outcomes similar to predominant market practice and would be consistent with the principles governing the valuation required under Article 74 of Directive 2014/59/EU, which is aimed at establishing whether shareholders and creditors would have received better treatment if the institution under resolution had entered into normal insolvency proceedings (the ‘no-creditor-worse-off’ principle).
Z metodologijo vrednotenja, ki temelji na dejanskih ali hipotetičnih nadomestitvenih stroških za predčasno prenehane obveznosti, bi se dosegli podobni rezultati kot s prevladujočo tržno prakso, poleg tega bi bila skladna z načeli, ki urejajo vrednotenje v skladu s členom 74 Direktive 2014/59/EU, katerega namen je ugotoviti, ali bi bili delničarji in upniki deležni boljše obravnave, če bi se za institucijo v postopku reševanja uvedli običajni postopki zaradi insolventnosti (načelo „noben upnik ne sme biti na slabšem“).
In applying the valuation methodology, the resolution authority should be able to rely on various sources of data, including data sources provided by the institution under resolution, counterparties or third parties.
Pri uporabi metodologije vrednotenja bi moralo biti organu za reševanje omogočeno, da se zanaša na različne vire podatkov, vključno z viri podatkov, ki jih zagotovijo institucija v postopku reševanja, nasprotne stranke ali tretje osebe.
It is nevertheless appropriate to set out principles on the types of data that have to be taken into consideration in the course of the valuation in order to ensure an objective determination of value.
Kljub temu je ustrezno, da se določijo načela glede vrste podatkov, ki jih je treba upoštevati v okviru vrednotenja za objektivno določitev vrednosti.
Counterparties of derivative contracts closed out by resolution authorities may choose to conclude one or more replacement trades to replace their exposure upon close-out.
Nasprotne stranke v pogodbah o izvedenih finančnih instrumentih, ki jih organi za reševanje predčasno prenehajo s pobotom, se lahko odločijo za sklenitev enega ali več nadomestitvenih poslov za nadomestitev svoje izpostavljenosti ob predčasnem prenehanju s pobotom.
Such replacement trades should constitute a privileged data source for the valuation as long as they are concluded on commercially reasonable terms as at the close-out date or as soon as reasonably practicable thereafter.
Takšni nadomestitveni posli bi morali predstavljati privilegiran vir podatkov za vrednotenje, če so sklenjeni pod razumnimi tržnimi pogoji na datum predčasnega prenehanja s pobotom ali takoj, ko je to razumno izvedljivo.
Resolution authorities should therefore, when communicating the close-out decision, give counterparties the possibility to provide evidence of commercially reasonable replacement trades within a deadline consistent with the expected reference point in time for the valuation.
Organi za reševanje bi zato pri sporočanju odločitve o predčasnem prenehanju s pobotom morali dati nasprotnim strankam možnost, da dokažejo tržno razumne nadomestitvene posle do roka, ki je v skladu s pričakovanim referenčnim trenutkom za vrednotenje.
Where counterparties have provided such evidence within the deadline, the valuer should determine the close-out amount at the prices of those replacement trades.
Če so nasprotne stranke predložile takšen dokaz do roka, bi moral cenilec določiti znesek predčasnega prenehanja po ceni navedenih nadomestitvenih poslov.
If counterparties have not provided evidence of commercially reasonable replacement trades within the deadline, resolution authorities should be able to carry out their valuation on the basis of available market information, such as mid-prices and bid-offer spreads in order to assess hypothetical replacement costs, i.e. the loss or costs that would have been incurred as a result of re-establishing a hedge or a related trading position on a net risk exposure basis.
Če nasprotne stranke niso predložile dokazov o tržno razumnih nadomestitvenih poslih do roka, bi moralo biti organom za reševanje omogočeno izvajanje vrednotenja na podlagi razpoložljivih tržnih informacij, kot so srednje tržne cene ter razponi med nakupno in prodajno ceno, da se ocenijo hipotetični nadomestitveni stroški, tj. izguba ali stroški, ki bi nastali zaradi ponovne vzpostavitve varovanja pred tveganji ali povezane trgovalne pozicije na podlagi neto izpostavljenosti tveganju.
Derivative products and markets are very heterogeneous and it is not possible to identify a single market practice for entering into replacement trades.
Produkti in trgi izvedenih finančnih instrumentov so zelo različni in ni mogoče opredeliti ene same tržne prakse za sklepanje nadomestitvenih poslov.
Therefore, the notion of ‘commercially reasonable replacement trades’ has to be broadly defined in order to enable the valuer to conduct the required assessment in all market contexts.
Zato je treba pojem „tržno razumnih nadomestitvenih poslov“ opredeliti široko, da bi cenilec lahko izvedel zahtevano oceno v vseh tržnih razmerah.
That notion should thus be understood as a replacement trade entered into on a netted risk exposure basis, on terms consistent with common market practice and making reasonable efforts in order to obtain best value for money.
Navedeni pojem bi bilo tako treba razumeti kot nadomestitveni posel, sklenjen na podlagi pobotane izpostavljenosti tveganju pod pogoji, ki so skladni z običajno tržno prakso, in tako da potekajo razumna prizadevanja za najboljše razmerje med ceno in kakovostjo.
In particular, the valuer could consider, among other elements, the number of dealers approached by the counterparty, the number of firm quotes obtained, and whether the quote offering the best price has been chosen.
Cenilec bi lahko med drugim upošteval zlasti število trgovcev, s katerimi je navezala stik nasprotna stranka, število dobljenih ponudb podjetij in ali je bila izbrana ponudba z najboljšo ceno.
The resolution authority should also be able to specify in the close-out notice the criteria that it will apply in its assessment.
Organ za reševanje bi moral biti tudi sposoben v obvestilu o predčasnem prenehanju s pobotom opredeliti merila, ki jih bo uporabljal pri svoji oceni.
Union legislation adopted in recent years has, in line with international standards, sought to increase transparency and risk mitigation in the market for derivative contracts by providing for mandatory clearing through central counterparties (‘CCP’) for standardised over-the-counter (‘OTC’) derivatives, valuation and margining requirements for CCP-cleared derivatives and for a wide range of OTC derivatives and mandatory reporting to trade depositories for all OTC derivatives.
Z zakonodajo Unije, sprejeto v zadnjih letih, se je v skladu z mednarodnimi standardi želela povečati preglednost in zmanjšati tveganje na trgu za pogodbe o izvedenih finančnih instrumentih, in sicer z uvedbo obveznega kliringa prek centralnih nasprotnih strank (CNS) za standardizirane izvedene finančne instrumente OTC, zahtev glede vrednotenja in kritja za izvedene finančne instrumente, za katere opravlja kliring CNS, in za različne izvedene finančne instrumente OTC ter obveznega poročanja v repozitorij sklenjenih poslov za vse izvedene finančne instrumente OTC.
In the event that a CCP clearing member is placed under resolution, and the resolution authority closed-out derivative contracts prior to a bail-in, that clearing member would qualify as a defaulting clearing member with regard to the CCP in relation to the particular netting set(s).
V primeru, da je klirinški član CNS vključen v postopek reševanja in je organ za reševanje predčasno prenehal pogodbe o izvedenih finančnih instrumentih s pobotom pred reševanjem s sredstvi upnikov, bi navedeni klirinški član, kar zadeva CNS, veljal za klirinškega člana, ki je v zaostanku z izpolnitvijo obveznosti, v zvezi z določenimi nizi pobotov.
The internal procedures and mechanisms governing the default of a clearing member (‘CCP default procedures’) implemented by CCPs in light of the requirements of Regulation (EU) No 648/2012 of the European Parliament and of the Council [3], offer a reliable basis to determine the value of the derivative liability arising across the netting set from the close-out, also in the context of bail-in in a resolution process.
Notranji postopki in mehanizmi, ki urejajo neizpolnjevanje obveznosti klirinškega člana („postopki CNS v primeru neplačil“) in jih izvaja CNS v skladu z zahtevami iz Uredbe (EU) št. 648/2012 Evropskega parlamenta in Sveta [3], ponujajo zanesljivo podlago za določitev vrednosti obveznosti iz naslova izvedenih finančnih instrumentov, ki pri predčasnem prenehanju s pobotom nastane v nizu pobotov, in sicer tudi v okviru reševanja s sredstvi upnikov.
Conducting CCP default procedures may take several days or more following the trigger event.
Izvajanje postopkov CNS v primeru neplačil lahko traja več dni ali dlje po sprožilnem dogodku.
For the particular case of resolution, waiting for the completion of default procedures over a very long period in order to set the value of derivatives could undermine the resolution timeline and objectives and could result in unnecessary disruption in financial markets.
V tem posebnem primeru reševanja bi lahko zelo dolgo čakanje na zaključek postopkov v primeru neplačil zaradi določitve vrednosti izvedenih finančnih instrumentov ogrozilo časovni okvir in cilje reševanja ter bi lahko povzročilo nepotrebne motnje na finančnih trgih.
It is therefore necessary for the resolution authority to agree with the CCP and the CCP's competent authority on a deadline by which the early termination amount has to be determined, taking into account both the constraints of the CCP and those of the resolution authority.
Zato se mora organ za reševanje dogovoriti s CNS in pristojnim organom CNS o roku, do katerega je treba določiti znesek predčasne odpovedi, pri čemer je treba upoštevati omejitve CNS in organa za reševanje.
The early termination amount determined by the CCP in line with its default management procedures within the agreed deadline should be endorsed by the valuer.
Znesek predčasne odpovedi, ki ga določi CNS v skladu s svojimi postopki upravljanja neizpolnjenih obveznosti do dogovorjenega roka, bi moral potrditi cenilec.
Where the CCP fails to determine the early termination amount within the agreed deadline or does not apply its default procedures, the resolution authority should have the possibility to rely on its own estimates to determine the early termination amount.
Če CNS ne določi zneska predčasne odpovedi do dogovorjenega roka ali ne uporablja svojih postopkov v primeru neplačil, bi moral imeti organ za reševanje možnost, da se pri določitvi zneska predčasne odpovedi zanese na svoje lastne ocene.
The resolution authority should also be able to apply a provisional determination based on its own estimates where such action is justified by the urgency of the resolution process and provided it updates its valuation upon completion of the CCP default procedure at the expiry of the deadline.
Organ za reševanje bi moral imeti tudi možnost, da uporabi začasno določitev na podlagi svojih lastnih ocen, če je to upravičeno zaradi nujnosti postopka reševanja in če posodobi svoje vrednotenje, ko se zaključi postopek CNS v primeru neplačil ob izteku roka.