natgillin/translations-raw huggingface dataset:
On 22 July 2011, Deutsche Post challenged the validity of the 2011 Extension decision because it considers that the Commission has manifestly erred in its preliminary assessment of the pension subsidy as aid within the meaning of Article 107(1) TFEU and as a new aid measure in the meaning of Article 108(1) TFEU.
Podjetje Deutsche Post je 22. julija 2011 izpodbijalo veljavnost sklepa o razširitvi iz leta 2011, ker je menilo, da je Komisija pri svoji predhodni oceni subvencije za pokojnine kot državne pomoči v smislu člena 107(1) PDEU in kot nove pomoči v smislu člena 108(1) PDEU naredila očitno napako.
DETAILED DESCRIPTION OF PUBLIC MEASURES
PODROBEN OPIS JAVNIH UKREPOV
Deutsche Post has been granted public support in form of several different measures since 1989:
Podjetje Deutsche Post je od leta 1989 prejelo državno pomoč v obliki več različnih ukrepov:
Pension subsidy based on:
subvencijo za pokojnine na podlagi:
Postpersonalrechtsgesetz 1994 [23] (hereafter PostPersRG 1994)Public transfers and guarantees based on:
zakona, ki se nanaša na osebje nekdanje Deutsche Bundespost (Postpersonalrechtsgesetz 1994) [23] (v nadaljnjem besedilu: zakon PostPersRG iz leta 1994),državna nadomestila in jamstva na podlagi:
Postverfassungsgesetz 1989 [24] (hereafter PostVerfG 1989)Postumwandlungsgesetz 1994 [25] (hereafter PostUmwG 1994)Exclusive right and price regulation based on:
zakona o organizaciji poštnih storitev (Postverfassungsgesetz 1989) [24] (v nadaljnjem besedilu: zakon PostVerfG iz leta 1989),zakona o reorganizaciji poštnih storitev (Postumwandlungsgesetz 1994) [25] (v nadaljnjem besedilu: zakon PostUmwG iz leta 1994),izključne pravice in regulacija cen na podlagi:
Gesetz über das Postwesen 1989 [26] (hereafter PostG 1989)Postgesetz 1997 (hereafter PostG 1997)
zakona o poštnem sistemu (Gesetz über das Postwesen 1989) [26] (v nadaljnjem besedilu: zakon PostG iz leta 1989),zakona o pošti (Postgesetz 1997) (v nadaljnjem besedilu: zakon PostG iz leta 1997).
Pension subsidy in the context of social benefits and contribution schemes for civil servants and private employees
1 Subvencija za pokojnine v okviru sheme socialnih prejemkov in sheme prispevkov za socialno varnost za javne in zasebne uslužbence
The pension subsidy has financed since 1995 a major share of the pensions for Deutsche Post's retired civil servants.
Od leta 1995 se s subvencijo za pokojnine financira velik del pokojnin za upokojene javne uslužbence podjetja Deutsche Post.
To fully apprehend the effects of the pension subsidy in the later assessment, the following sections will describe in more detail the civil servants' social benefits and contributions in comparison to the compulsory social insurances for employees under private law contracts (hereafter: private employees).
Da bi v celoti razumeli učinke subvencije za pokojnine v oceni, naslednji oddelki podrobneje opisujejo socialne prejemke in prispevke za socialno varnost javnih uslužbencev v primerjavi z obveznimi shemami socialnega zavarovanja za uslužbence, zaposlene na podlagi zasebnega prava (v nadaljnjem besedilu: zasebni uslužbenci).
Social benefits for civil servants
Socialni prejemki za javne uslužbence
Civil servants are entitled to old age pensions, health care and nursing care.
Javni uslužbenci so upravičeni do starostne pokojnine, zdravstvenega varstva in oskrbe.
The benefits for Deutsche Post's civil servants are equal to the benefits which are granted to all other civil servants:
Prejemki javnih uslužbencev podjetja Deutsche Post so enaki kot prejemki vseh drugih javnih uslužbencev:
The level of the pension is pre-defined, pursuant to Article 14 BeamtVG [27], at a certain percentage of the last salary that the civil servant earns.
višina pokojnine je v skladu s členom 14 zakona BeamtVG [27] določena vnaprej, kot določen odstotek zadnje plače javnega uslužbenca.
Thus, for example, a civil servant who retired in 2010 and had worked the required number of years will receive a pension that is equal to 71,75 % of his last salary.Civil servants are entitled to reimbursement of 50 % to 70 % of health and nursing care expenses, while they have to assume the remaining expenses themselves.
Na primer, pokojnina javnega uslužbenca, ki se je upokojil leta 2010 in je delal potrebno število let, bo znašala 71,75 % njegove zadnje plače,javni uslužbenci so upravičeni do povračila v višini 50–70 % stroškov za zdravstveno varstvo in oskrbo, preostale stroške pa morajo plačati sami.
The exact breakdown of health care costs depends on several criteria such as the number of children.
Dejanska razčlenitev stroškov za zdravstveno varstvo je odvisna od številnih meril, npr. števila otrok.
The civil servant can choose either to insure himself with a voluntary complementary insurance or to pay his share of the health care expenses out of his own pocket.
Javni uslužbenec se lahko odloči, da sklene prostovoljno dopolnilno zavarovanje ali pa svoj delež stroškov za zdravstveno varstvo poravna iz lastnega žepa.
Financing of civil servants' social benefits in the period 1989-1994 at POSTDIENST
Financiranje socialnih prejemkov javnih uslužbencev podjetja Postdienst v obdobju 1989–1994
After the first postal reform of 1989, pursuant to Article 54(2) PostVerfG 1989, POSTDIENST, TELEKOM and POSTBANK had to fully finance the pension payments and health expenses of the retired civil servants who were allocated to the respective sections on basis of their former activities.
Po prvi reformi poštnega sektorja leta 1989 so morali podjetje Postdienst, družba Telekom in banka Postbank v skladu s členom 54(2) zakona PostVerfG iz leta 1989 v celoti financirati izplačila pokojnin in stroške za zdravstveno varstvo upokojenih javnih uslužbencev, ki so bili na podlagi nekdanjih dejavnosti premeščeni na ustrezna področja.
That provision lays down that whereas the claim of the civil servant continues to be directed against the State, the State has the right to claim the entire amount from POSTDIENST, TELEKOM and POSTBANK respectively.
V skladu s to določbo lahko država, tudi če je terjatev javnega uslužbenca še naprej do države, od podjetja Postdienst, družbe Telekom oziroma banke Postbank terja celoten znesek.
Financing of social benefits for DPAG's civil servants since 1995
Financiranje socialnih prejemkov javnih uslužbencev podjetja DPAG od leta 1995
DPAG took over, pursuant to Article 1(1) PostPersRG 1994, all employer's rights and obligations from the federal State and assumed, pursuant to Article 2(3) PostPersRG 1994, all the civil servants' proprietary claims.
V skladu s členom 1(1) zakona PostPersRG iz leta 1994 je podjetje DPAG od zvezne države prevzelo vse pravice in obveznosti delodajalca ter v skladu s členom 2(3) PostPersRG iz leta 1994 vse denarne zahtevke javnih uslužbencev.
Pursuant to Article 15 PostPersRG 1994, the payment of pension and health expenses to retired civil servants was taken over by a newly created pension fund for Deutsche Post's civil servants.
V skladu s členom 15 zakona PostPersRG iz leta 1994 je izplačila pokojnin in stroškov zdravstvenega varstva upokojenih javnih uslužbencev prevzel novoustanovljeni pokojninski sklad za javne uslužbence podjetja Deutsche Post.
On 1 July 2001, the pension funds for Deutsche Post, Deutsche Telekom AG, and Postbank AG were merged into the ‘Postbeamtenversorgungskasse’ (hereafter jointly referred to as Pension fund for the whole period since 1 January 1995).
Pokojninski skladi za podjetje Deutsche Post, družbo Deutsche Telekom AG in banko Postbank AG so se 1. julija 2001 združili v pokojninski sklad za javne poštne uslužbence (Postbeamtenversorgungskasse) (v nadaljnjem besedilu so skladi skupaj imenovani „pokojninski sklad“ za celotno obdobje od 1. januarja 1995).
The pension subsidy has covered, pursuant to Article 16(2) PostPersRG 1994, the remaining deficit (e.g. the difference between the pensions for the retired civil servants' pensions and the contribution by Deutsche Post to the Pension fund).
V skladu s členom 16(2) zakona PostPersRG iz leta 1994 subvencija za pokojnine krije preostali primanjkljaj (tj. razliko med pokojninami za upokojene javne uslužbence in prispevkom, ki ga podjetje Deutsche Post vplačuje v pokojninski sklad).
The pension subsidy increased from EUR 151 million in 1995 to EUR 3203 million in 2010 and totalled EUR 37121 million for the period 1995-2010.
Subvencija za pokojnine se je s 151 milijonov EUR v letu 1995 dvignila na 3,203 milijarde EUR v letu 2010, za obdobje 1995–2010 pa je skupno znašala 37,121 milijarde EUR.
Financing of Pension fund (million EUR)
Financiranje pokojninskega sklada (v milijonih EUR)
DEUTSCHE POST's contribution Pension subsidy
Prispevek podjetja DEUTSCHE POST Subvencija za pokojnine
Statutory social insurances for private employees and supplementary pension insurance for Deutsche Post's private employees
Obvezne sheme socialnega zavarovanja za zasebne uslužbence in dodatno pokojninsko zavarovanje za zasebne uslužbence podjetja Deutsche Post
Private employees are compulsory members of four social insurances: pension, unemployment, health and nursing care insurance [28].
Zasebni uslužbenci morajo biti člani štirih shem socialnega zavarovanja: pokojninskega zavarovanja, zavarovanja za primer brezposelnosti, zdravstvenega zavarovanja in zavarovanja za oskrbo [28].
Compared to the civil servant's regime, the statutory social insurance schemes offer a different coverage for the pension and health insurances:
V primerjavi s shemo za javne uslužbence nudijo obvezne sheme socialnega zavarovanja drugačno kritje za sheme pokojninskega in zdravstvenega zavarovanja:
The level of the pension is not defined in percentage of the last monthly salary but of an average life-time salary.
višina pokojnine ni določena kot odstotek zadnje mesečne plače, ampak kot povprečna plača v celotni življenjski dobi,
The expenses for health and nursing care are fully covered.
stroški zdravstvenega varstva in oskrbe so kriti v celoti.
There also exist important differences in the financing of the social benefits compared to those of civil servants: The statutory social insurances are financed by joint contributions from the employee and the employer during the employee's working life (hereafter referred to as compulsory social contributions).
Pomembne razlike so tudi pri financiranju socialnih prejemkov v primerjavi s socialnimi prejemki javnih uslužbencev. Obvezne sheme socialnega zavarovanja za zasebne uslužbence se financirajo iz skupnih prispevkov delodajalca in uslužbenca v celotnem delovnem življenju uslužbenca (v nadaljnjem besedilu: obvezni prispevki za socialno varnost).
The total social contribution rate is formally divided into an employee's and employer's share which both covers about half of the total contribution rate.
Celoten prispevek za socialno varnost je uradno razdeljen na delež delodajalca in delež uslužbenca, oba pa obsegata približno polovico celotnega prispevka.
However, the employer has the formal obligation to pay the total contribution rate to the social insurances.
Vendar je delodajalec formalno obvezan, da celoten prispevek vplača v sheme socialnega zavarovanja.
Compulsory social contribution rates in percentage of private employee's gross wage (see also the Annex)
Obvezni prispevek za socialno varnost kot odstotek bruto plače zasebnih uslužbencev (glej tudi Prilogo)
■ Pension insurance
■ Pokojninsko zavarovanje
■ Unemployment insurance
■ Zavarovanje za primer brezposelnosti
■ Nursing insurance
■ Zavarovanje za oskrbo
■ Health insurance
■ Zdravstveno zavarovanje
Compulsory social contribution rates
Obvezni prispevki za socialno varnost
in percentage of private employee's gross wage
v odstotkih bruto plače zasebnega uslužbenca
Figure 2 shows that the compulsory social contribution rates have since 1995 ranged from 38 % to 42 % of the gross wage (= net wage + employee's share).
Iz slike 2 je razvidno, da so obvezni prispevki za socialno varnost od leta 1995 znašali od 38 % do 42 % bruto plače (= neto plača + delež uslužbenca).
The employer's and employee's shares of the social contribution rate have been in the range of 19 % to 21 % of the gross wage (see the Annex for a more detailed time series).
Deleža prispevka za socialno varnost, ki sta ju morala plačevati delodajalec in uslužbenec, sta znašala od 19 % do 21 % bruto plače (za podrobnejšo časovno razporeditev glej Prilogo).
Deutsche Post's private employees have not only benefited from the statutory social insurances but also from supplementary pension insurance.
Zasebni uslužbenci podjetja Deutsche Post so imeli koristi ne le od obveznih shem socialnega zavarovanja, temveč tudi od dodatnega pokojninskega zavarovanja.
Private employees who started before 1997 were offered a supplementary pension insurance cover that would allow them to receive a similar level of pension as civil servants.
Zasebni uslužbenci, ki so bili zaposleni pred letom 1997, so lahko sklenili dodatno pokojninsko zavarovanje, ki jim je omogočilo prejemanje pokojnin, podobnih pokojninam javnih uslužbencev.
Thus the supplementary pension insurance covered the difference between the private employees' statutory social insurance pension — which is equal to a certain percentage of the average life-time salary — and the civil servant's pension that equals to a certain percentage of the last salary.
Dodatno pokojninsko zavarovanje je krilo razliko med obvezno pokojnino socialnega zavarovanja zasebnih uslužbencev, ki je enaka določenemu odstotku povprečne plače v celotni življenjski dobi, in pokojnino javnega uslužbenca, ki je enaka določenemu odstotku zadnje plače.
The detailed rules are laid down in the Charter of the Versorgungsanstalt der Deutschen Bundespost (hereinafter VAP) [29].
Podrobna pravila so določena v statutu nemškega inštituta za pokojnine v poštnem sektorju (Versorgungsanstalt der Deutschen Bundespost, v nadaljnjem besedilu: VAP) [29].
Deutsche Post financed the supplementary pension benefits for the retired private employees up to 1997 by a contribution that amounted to approximately [5 to 10 %] [30] of the active private employees' gross wage.
Do leta 1997 je podjetje Deutsche Post financiralo dodatne pokojninske prejemke za upokojene zasebne uslužbence s prispevkom v višini približno [5 do 10 %] [30] bruto plače aktivnega zasebnega uslužbenca.
Since 1997, Deutsche Post has built up a provision for the outstanding obligations to the VAP (see also description of burden #4 in Section II.3.1.3).
Od leta 1997 je podjetje Deutsche Post oblikovalo rezervacijo za neplačane obveznosti iz VAP (glej tudi opis obremenitve št. 4 v oddelku II.3.1.3).
Since 1997, newly hired private employees were offered a significantly reduced supplementary pension insurance for which Deutsche Post, in the period 1997-2007, paid a contribution between [0 and 5 %] of the gross wage.
Zasebni uslužbenci, ki so bili na novo zaposleni po letu 1997, so lahko sklenili precej manj ugodno dodatno pokojninsko zavarovanje, za katero je podjetje Deutsche Post v obdobju 1997–2007 plačevalo prispevek v višini od [0 do 5 %] bruto plače.
Public transfers and guarantee in the context of Deutsche Post's exclusive right and universal postal service obligations
2 Državna nadomestila in jamstva v okviru izključne pravice in obveznosti univerzalnih poštnih storitev podjetja Deutsche Post
Exclusive right until 2007
Izključna pravica do leta 2007
Before 1998, Article 2 PostG 1989 granted Deutsche Post the exclusive right to establish and maintain facilities for the carriage of letter items.
Pred letom 1998 je imelo podjetje Deutsche Post na podlagi člena 2 zakona PostG iz leta 1989 izključno pravico do vzpostavitve in vzdrževanja zmogljivosti za prevoz pisemskih pošiljk.
Other postal services — like parcels, newspapers or periodicals — were not reserved to Deutsche Post but open to competition.
Druge poštne storitve – prevoz paketov, časopisov ali periodičnega tiska – niso bile omejene samo na podjetje Deutsche Post, ampak so bile odprte za konkurenco.
Pursuant to Article 37 PostVerfG 1989, the profits accruing from those reserved letter services were to be used to finance the losses of those universal services that were offered in markets open to competition.
V skladu s členom 37 zakona PostVerfG iz leta 1989 je moral biti dobiček od teh rezerviranih storitev dostave pisemskih pošiljk uporabljen za financiranje izgub univerzalnih storitev, ki so bile del ponudbe na trgih, odprtih za konkurenco.
Pursuant to Article 4 PTRegG 1994 [31], the Minister for Post and Telecommunication was the competent authority to approve the prices for the reserved letter services.
V skladu s členom 4 zakona o ureditvi telekomunikacij in poštnih storitev, zakona PTRegG iz leta 1994 [31], je bil za odobritev cen rezerviranih storitev dostave pisemskih pošiljk pristojen zvezni minister za pošto in telekomunikacije.
Beginning with the entry into force of the PostG 1997 in 1998, the scope of the reserved services started to be progressively reduced for Deutsche Post.
Z začetkom veljavnosti zakona PostG iz leta 1997 v letu 1998 se je obseg storitev, omejenih samo na podjetje Deutsche Post, postopoma zmanjšal.
Universal postal service obligation until 2007
Obveznost univerzalne poštne storitve do leta 2007
The universal service obligations for Deutsche Post were set out in two formal entrustment acts:
Obveznost univerzalne poštne storitve za podjetje Deutsche Post je bila določena v dveh uradnih aktih o pooblastitvi:
The 1994 Postdienst Mandatory Service Regulation [32] (hereafter 1994 Mandatory service regulation) appointed Deutsche Post as the universal postal service provider for letters and parcels not exceeding 20 kg, charging it with the provision of those services throughout Germany at uniform tariffs.The 1997 PostG and the accompanying 1999 Implementing Regulation [33] (hereafter 1999 Universal service regulation) continued the entrustment for DPAG.(73) Article 11 PostG 1997 defined the universal service as a basic set of postal services that are rendered nationwide at affordable tariffs.
z uredbo o obveznih poštnih storitvah [32] (v nadaljnjem besedilu: uredba o obveznih storitvah) je bilo podjetje Deutsche Post imenovano za ponudnika univerzalnih poštnih storitev za pisma in pakete s težo največ 20 kg in pooblaščeno za zagotavljanje teh storitev po vsej Nemčiji po enotnih cenah,zakon PostG iz leta 1997 in spremljajoča izvedbena uredba iz leta 1999 [33] (v nadaljnjem besedilu: uredba o univerzalnih storitvah iz leta 1999) sta to pooblastilo ohranila za podjetje DPAG.(73) Člen 11 zakona PostG iz leta 1997 je univerzalno storitev opredelil kot osnovni nabor poštnih storitev, ki se po vsej državi zagotavljajo po ugodnih cenah.
Those services include the transport of letters, addressed parcels weighing no more than 20 kg, or books, catalogues, newspapers and magazines (hereafter universal services).
Te storitve obsegajo prevoz pisemskih pošiljk, naslovljenih paketov s težo največ 20 kg, knjig, katalogov, časopisov in revij (v nadaljnjem besedilu: univerzalne storitve).
The 1999 Universal service regulation set out the minimum quality requirements of the universal service:
Uredba o univerzalnih storitvah iz leta 1999 določa minimalne zahteve glede kakovosti univerzalnih storitev:
There must be at least 12000 post offices located throughout Germany.
po vsej Nemčiji mora biti vsaj 12000 poštnih uradov,
An annual average of 80 percent of letters and parcel must be delivered within certain time targets (one working day for letters and two working days for parcels) and deliveries must be made at least once daily on weekdays.
letno mora biti povprečno 80 % pisemskih pošiljk in paketov dostavljenih v določenih časovnih rokih (en delovni dan za pisma in dva delovna dneva za pakete), vsak delovni dan pa mora biti opravljena vsaj ena dostava,
Article 52 PostG 1997 maintained the entrustment of DPAG with the provision of universal services until 31 December 2007, which is the date of the abolishment of DPAG's exclusive right for the provision of letter services.
Člen 52 zakona PostG iz leta 1997 je ohranil pooblastilo podjetja DPAG glede zagotavljanja univerzalnih storitev do 31. decembra 2007, tj. datuma, ko je potekla njegova izključna pravica za zagotavljanje storitev dostave pisemskih pošiljk.
Since the expiry of the exclusive right, no postal operator in Germany has been legally entrusted with the universal service obligation, which means that all postal service providers are assumed to ensure the provision of universal postal services (‘market forces’).
Od prenehanja izključne pravice ni bil za izvajanje obveznosti univerzalnih storitev pooblaščen noben poštni operater v Nemčiji, kar pomeni, da naj bi univerzalne poštne storitve zagotavljali vsi ponudniki poštnih storitev („tržne sile“).
Where a universal service is not being appropriately or adequately provided or where there is reason to believe that such will be the case, PostG 1997 provides for legislative instruments to safeguard the provision of those services.
Če se ugotovi ali je verjetno, da se univerzalne storitve ne izvajajo na ustrezen način, zakon PostG iz leta 1997 določa zakonodajne instrumente, ki ščitijo zagotavljanje teh storitev.
As shown by the WIK study (see Figure 3), the universal services accounted for about 88 % of total revenue over the period from 1990 to 2007: The majority of the universal letter services were subject to price regulation because of Deutsche Post's dominant position on those markets (see Section II.2.1).
Kot kaže študija podjetja WIK (glej sliko 3), so univerzalne storitve v obdobju 1990–2007 predstavljale približno 88 % skupnega prihodka. Za večino univerzalnih storitev dostave pisemskih pošiljk se je izvajala regulacija cen zaradi prevladujočega položaja podjetja Deutsche Post na teh trgih (glej oddelek II.2.1).
Apart from those price-regulated services that made up about 62 % of total revenue, Deutsche Post has provided in competition with other operators the universal parcel services (about 15 % of total revenue) and further non-price regulated universal letter services (about 11 % of total revenue).
Poleg teh cenovno reguliranih storitev, ki so predstavljale približno 62 % skupnega prihodka, je podjetje Deutsche Post zagotavljalo univerzalne storitve paketne dostave (približno 15 % skupnega prihodka) in druge univerzalne storitve dostave pisemskih pošiljk, ki niso bile cenovno regulirane (približno 11 % skupnega prihodka) v konkurenci z drugimi operaterji.
Moreover, Deutsche Post has also offered commercial services (e.g. retail banking services for Postbank, sales services for Telekom, delivery of unaddressed mail items, etc.).
Poleg tega je podjetje Deutsche Post nudilo tudi komercialne storitve (npr. majhne bančne posle za banko Postbank, prodajne storitve za družbo Telekom, dostavo nenaslovljene pošte itd.).
In total, the commercial services amounted to 12 % of Deutsche Post's revenue for the period 1990-2007.
Skupno so komercialne storitve v obdobju 1990–2007 obsegale 12 % prihodka podjetja Deutsche Post.
Public transfers
Državna nadomestila
Since its creation in 1950, Deutsche Bundespost had been a Sondervermögen of the Federal Government.
Od njegove ustanovitve leta 1950 je bilo podjetje Deutsche Bundespost posebno premoženje zvezne vlade (v nadaljnjem besedilu: Sondervermögen).
Under German administrative law, a Sondervermögen does not have a legal personality that is independent from the State, but does have its own budget and is not liable for the general debts of the State.
V skladu z nemškim upravnim pravom Sondervermögen nima pravne osebnosti, ki bi bila neodvisna od države, ima pa svoj proračun in ni odgovorno za splošne državne dolgove.
The first postal reform in 1989 foresaw that the Sondervermögen would have three different sub-sections, — POSTDIENST, POSTBANK, and TELEKOM — which were qualified as ‘public undertakings’ but still did not enjoy independent legal personality from the State.
Prva reforma poštnega sektorja iz leta 1989 je določala, da Sondervermögen sestavljajo tri različne enote – podjetje Postdienst, banka Postbank in družba Telekom, ki so sicer vse opredeljene kot „javna podjetja“, vendar nimajo pravne osebnosti, neodvisne od države.