natgillin/translations-raw huggingface dataset:
OEF studies are produced for the overarching purpose of seeking to reduce the environmental impacts associated with organisational activities, taking into account supply chain [1] activities (from extraction of raw materials, through production and use, to final waste management).
Splošen namen študij okoljskega odtisa organizacij je zmanjšanje vplivov na okolje, povezanih z dejavnostmi organizacij, ob upoštevanju dejavnosti v dobavni verigi [1] (od pridobivanja surovin, proizvodnje in uporabe do končnega ravnanja z odpadki).
The Organisations involved include companies, public administrative entities, non-profit organisations and other bodies.
Zadevne organizacije vključujejo podjetja, enote javne uprave, neprofitne organizacije in druge organe.
OEFs are complimentary to other instruments that focus on specific sites and thresholds.
Okoljski odtisi organizacij dopolnjujejo druge instrumente, usmerjene v posebna območja in mejne vrednosti.
This document provides guidance on how to calculate an OEF, as well as how to create sector-specific methodological requirements for use in Organisation Environmental Footprint Sector Rules (OEFSRs).
Ta dokument vsebuje navodila, kako izračunati okoljski odtis organizacij in razviti metodološke zahteve, ki so specifične za posamezne sektorje in jih je treba uporabiti pri sektorskih pravilih o okoljskem odtisu organizacij.
This work relates to one of the building blocks of the Europe 2020 Strategy – “Roadmap to a Resource Efficient Europe” [2].
Priprava tega priročnika je povezana z enim od temeljev strategije Evropa 2020 – „Časovni okvir za Evropo, gospodarno z viri“ [2].
The document proposes ways to increase resource productivity and to decouple economic growth from both resource use and environmental impacts, taking a life cycle perspective (i.e. considering extraction of raw materials, production, use, final waste management and all necessary transport in an integrated approach).
Zadevni dokument vsebuje predloge za povečanje produktivnosti virov ter ločitev gospodarske rasti od uporabe virov in vplivov na okolje na podlagi življenjskega kroga (tj. ob upoštevanju pridobivanja surovin, proizvodnje, uporabe, končnega ravnanja z odpadki in vseh potrebnih prevozov v okviru celostnega pristopa).
One of its aims is to: “Establish a common methodological approach to enable Member States and the private sector to assess, display and benchmark the environmental performance of products, services and companies based on a comprehensive assessment of environmental impacts over the life cycle ('environmental footprint')”.
Eden od njegovih ciljev je, da bi Komisija „državam članicam in zasebnemu sektorju zagotovila skupni metodološki pristop za oceno, prikaz in oblikovanje meril za okoljsko uspešnost izdelkov, storitev in podjetij, ki temeljijo na celoviti presoji njihovih vplivov na okolje med življenjskim krogom (‚okoljski odtis‘)“.
In 2010, the European Council amongst others invited the Commission and Member States to optimise the use of methods such as Life-Cycle Analysis (LCA) of products, taking into account work done in the context of the ILCD (International Reference Life Cycle Data System) [3].
Evropski svet je leta 2010 med drugim pozval Komisijo in države članice, naj optimizirajo uporabo metod, kot je analiza življenjskega kroga izdelkov, ob upoštevanju dela, opravljenega v okviru mednarodnega referenčnega sistema podatkov o življenjskem krogu (ILCD) [3].
The Product and Organisation Environmental Footprint project was initiated with the aim of developing a harmonised European methodology for environmental footprint studies that can accommodate a broader suite of relevant environmental performance criteria using a life cycle approach.A life-cycle approach takes into consideration the spectrum of resource flows and environmental interventions associated with a product or organisation from a supply-chain perspective.
Projekt v zvezi z okoljskim odtisom izdelkov in organizacij se je začel izvajati z namenom, da bi se razvila usklajena evropska metodologija za študije okoljskega odtisa, v okviru katere bi bilo mogoče upoštevati več zadevnih meril glede okoljske uspešnosti na podlagi pristopa celotnega življenjskega kroga.Pri pristopu celotnega življenjskega kroga se upošteva spekter tokov virov in posegov v okolje, povezanih z izdelkom ali organizacijo z vidika dobavne verige.
It includes all stages from raw material acquisition through processing, distribution, use, and end-of-life processes, and all relevant related environmental impacts, health effects, resource-related threats, burdens to society, and trade-offs.
Vključuje vse faze, tj. od nabave surovin, predelave, distribucije in uporabe do postopkov ob koncu življenjskega kroga, ter vse ustrezne povezane vplive na okolje, učinke na zdravje, nevarnosti, povezane z viri, obremenitve za družbo in nadomestila.
Such an approach is essential to effective management because important environmental effects may occur “upstream” or “downstream”, and hence may not be immediately evident.
Tak pristop je bistven za učinkovito upravljanje, saj se lahko pomembni vplivi na okolje pojavijo na začetku ali koncu dobavne verige, zato morda niso takoj opazni.
This approach is also essential for making transparent any potential trade-offs between different types of environmental impacts associated with specific policy and management decisions and to help avoid unintended shifting of burdens.
Ta pristop je bistven tudi za zagotavljanje preglednosti morebitnih kompromisov med različnimi vrstami vplivov na okolje, povezanih s posebnimi odločitvami glede politike in upravljanja, in prispevanje k preprečevanju nenamernega prenosa obremenitev.
OEF studies may be used for a variety of purposes, including: benchmarking and performance tracking; least environmental-cost sourcing (i.e. supply chain management); mitigation activities; and participation in voluntary or mandatory programmes.
Študije okoljskega odtisa organizacij se lahko uporabljajo za različne namene, vključno s primerjalnimi analizami in beleženjem uspešnosti, pridobivanjem virov z najnižjimi okoljskimi stroški (tj. upravljanje dobavne verige), dejavnostmi za blaženje ter sodelovanjem v prostovoljnih ali obveznih programih.
To the extent possible, the OEF should also be applicable within the context of Eco-management and Audit Schemes (EMAS).
Okoljski odtis organizacij bi se moral uporabljati tudi v okviru sistema za okoljsko ravnanje in presojo (EMAS), kolikor je to mogoče.
This document aims to provide detailed and comprehensive technical guidance on how to conduct an OEF study in any sector.
Cilj tega dokumenta je zagotoviti podrobna in celovita tehnična navodila o načinu izvedbe študije okoljskega odtisa organizacij v katerem koli sektorju.
It is primarily aimed at technical experts such as engineers and environmental managers who are to develop an OEF study.
Dokument je namenjen predvsem tehničnim strokovnjakom, kot so inženirji in okoljski upravniki, ki morajo pripraviti študijo okoljskega odtisa organizacij.
Strong expertise in life cycle assessment is not a prerequisite to using this Guide in order to conduct an OEF study.
Za uporabo tega priročnika za namene izvedbe študije okoljskega odtisa organizacij ni treba imeti obsežnega znanja in izkušenj v zvezi z oceno življenjskega kroga.
This Guide is not intended to directly support comparisons or comparative assertions (i.e. environmental claims regarding the superiority or equivalence of one organisation a competing organisation providing the same products (based on ISO 14040:2006)).
Ta priročnik ni namenjen zagotavljanju neposredne podpore za primerjave ali primerjalne izjave (tj. okoljske trditve glede večvrednosti ali enakovrednosti ene organizacije v primerjavi s konkurenčno organizacijo, ki ponuja enake izdelke (na podlagi standarda ISO 14040:2006)).
This will require the development of additional OEFSRs in complement to the more general guidance in order to further increase methodological harmonisation, specificity, relevance and reproducibility for a given sector.
Za take primerjave bo treba razviti dodatna sektorska pravila o okoljskem odtisu organizacij, ki bi dopolnjevala splošnejša navodila, da bi se dodatno izboljšale metodološka uskladitev, specifičnost, ustreznost in ponovljivost za zadevni sektor.
OEFSRs will furthermore facilitate focusing on the most important parameters, thereby also reducing the time, efforts and costs involved in completing an OEF study.
Sektorska pravila o okoljskem odtisu organizacij bodo poleg tega olajšala osredotočanje na najpomembnejše parametre, kar bo to vplivalo tudi na skrajšanje časa ter zmanjšanje prizadevanja in stroškov v zvezi z dokončanjem študije okoljskega odtisa organizacij.
In addition to general guidance and requirements for OEF studies, this document also specifies the requirements for the development of OEFSRs.
V tem dokumentu so poleg splošnih navodil in zahtev za študije okoljskega odtisa organizacij določene tudi zahteve za razvoj sektorskih pravil o okoljskem odtisu organizacij.
Each requirement for OEF studies specified in this Guide has been chosen taking into consideration the recommendations of similar, widely accepted organisational environmental accounting methods and guidance documents.
Vse zahteve za študije okoljskega odtisa organizacij iz tega priročnika so bile določene ob upoštevanju priporočil podobnih, splošno priznanih metod okoljskega računovodstva za organizacije in pisnih navodil.
Specifically, the methodology guides considered were ISO 14064 (2006), ISO/WD TR 14069 (working draft, 2010), the ILCD Handbook (2011), the WRI/WBCSD Greenhouse Gas Protocol (2011a), Bilan Carbone® (version 5.0), DEFRA’s Guidance on how to measure and report your greenhouse gas emissions (2009), the Carbon Disclosure project for Water (2010) and the Global Reporting Initiative - GRI (version 3.0).
Upoštevani so bili zlasti naslednji metodološki priročniki: standarda ISO 14064 (2006) in ISO/WD TR 14069 (delovni osnutek, 2010), Priročnik o mednarodnem referenčnem sistemu podatkov o življenjskem krogu (ILCD Handbook) (2011), Protokol WRI/WBCSD o toplogrednih plinih (2011a), orodje Bilan Carbone® (različica 5.0), Navodila Ministrstva za okolje, hrano in podeželje Združenega kraljestva za merjenje in sporočanje emisij toplogrednih plinov (2009), program organizacije Carbon Disclosure Project v zvezi z vodo (2010) ter pobuda za globalno poročanje (različica 3.0).
The outcome of this analysis is summarised in Annex IX.
Rezultat te analize je povzet v Prilogi IX.
A more detailed description of the analysed methods and of the outcome of the analysis can be found in “Analysis of Existing Environmental Footprint Methodologies for Products and Organizations: Recommendations, Rationale, and Alignment”.
Podrobnejši opis analiziranih metod in rezultata analize je na voljo v dokumentu „Analysis of Existing Environmental Footprint Methodologies for Products and Organizations: Recommendations, Rationale, and Alignment“ [4].
Although these documents align closely on much of the methodological guidance they provide, it is noteworthy that discrepancies and/or lack of clarity remain on a number of important decision points, which reduces the consistency and comparability of analytical outcomes.
Čeprav so ti dokumenti zelo usklajeni glede večine metodoloških navodil, ki jih vsebujejo, je treba opozoriti, da so se ohranila odstopanja in/ali pomanjkanja jasnosti glede številnih pomembnih točk odločanja, kar zmanjšuje doslednost in primerljivost analitičnih rezultatov.
To the extent possible, this OEF Guide strives to align with existing or upcoming international methodological norms, including ISO 14069 (draft) and GHG Protocol Scope 3, as well as the Product Environmental Footprint Guide.
Primerljivost ima torej prednost pred prilagodljivostjo.Cilj tega Priročnika o okoljskem odtisu organizacij je torej zagotoviti čim večjo usklajenosti z obstoječimi ali prihodnjimi mednarodnimi metodološkimi normami, vključno s standardom ISO 14069 (osnutek) in področjem 3 Protokola o toplogrednih plinih, ter Priročnikom o okoljskem odtisu izdelkov.
Similarly, efforts have also been made to align insofar as possible with existing environmental management schemes (EMAS and ISO 14001).
Poleg tega se je poskušala zagotoviti čim večja usklajenost z obstoječimi sistemi okoljskega ravnanja (EMAS in standard ISO 14001).
It should be noted, however, that in order to provide for multi-criteria environmental assessment at the organisational level using a life-cycle approach, the OEF Guide necessarily goes beyond existing guidance documents in important aspects.
Vendar je treba opozoriti, da za zagotovitev večkratnega merila za okoljsko presojo na ravni organizacij in na podlagi pristopa celotnega življenjskega kroga Priročnik o okoljskem odtisu organizacij v pomembnih vidikih namenoma presega obstoječa pisna navodila.
As elaborated before, OEFSRs are a necessary extension of and complement to the more general guidance for OEF studies provided in this document (i.e. in terms of comparability between different OEF studies).
Kot je bilo že pojasnjeno, sektorska pravila o okoljskem odtisu organizacij pomenijo nujno širitev in dopolnitev splošnejših navodil za študije okoljskega odtisa organizacij iz tega dokumenta (tj. kar zadeva primerljivost med različnimi študijami okoljskega odtisa organizacij).
As they are developed, OEFSRs will play an important role in increasing the reproducibility, quality, consistency, and relevance of OEF studies.
Sektorska pravila o okoljskem odtisu organizacij bodo imela s svojim razvojem pomembno vlogo pri povečanju ponovljivosti, kakovosti, doslednosti in ustreznosti študij okoljskega odtisa organizacij.
Both the Product Environmental Footprint (PEF) [5] and the OEF provide a life cycle approach to quantifying environmental performance.
Okoljski odtis izdelkov (OOI) [5] in okoljski odtis organizacij zagotavljata pristop celotnega življenjskega kroga h količinski opredelitvi okoljske uspešnosti.
Whereas the PEF method is specific to individual goods or services, the OEF method applies to organisational activities as a whole – in other words, to all activities associated with the goods and/or services the Organisation provides from a supply-chain perspective (from extraction of raw materials, through use, to final waste management).
Medtem ko se metoda okoljskega odtisa izdelkov uporablja le za posamezno blago ali storitve, se metoda okoljskega odtisa organizacij uporablja za organizacijske dejavnosti v celoti, tj. za vse dejavnosti, povezane z blagom in/ali storitvami, ki jih organizacija ponuja, in sicer z vidika dobavne verige (od pridobivanja surovin in uporabe do končnega ravnanja z odpadki).
Organisation and Product Environmental Footprinting can therefore be viewed as complementary activities, each undertaken to support specific applications.
Zato je določanje okoljskega odtisa izdelkov in organizacij mogoče obravnavati kot dopolnjujoče se dejavnosti, pri čemer je vsaka od teh dejavnosti izvedena v podporo določenemu načinu uporabe.
Calculating the OEF does not require that all individual products of the Organisation be analysed.
Pri izračunu okoljskega odtisa organizacije ni treba analizirati vseh posameznih izdelkov organizacije.
The OEF is calculated using aggregate data representing the flows of resources and wastes that cross the defined Organisational boundary.
Okoljski odtis organizacije se namreč izračuna na podlagi skupnih podatkov o tokovih virov in odpadkov, ki presegajo opredeljeno organizacijsko mejo.
In theory, the sum of the PEFs of the goods/services provided over a certain reporting interval (e.g. one year) by an Organisation should be equal to its OEF for the same reporting interval [6].
Teoretično bi morala biti vsota okoljskih odtisov blaga/storitev, ki jih je neka organizacija ponujala v določenem obdobju poročanja (npr. v enem letu), enaka njenemu okoljskemu odtisu organizacije v istem obdobju poročanja [6].
The methodologies have been purposely developed towards this end.
Razvoj metodologij je namerno usmerjen k dosegi tega cilja.
Moreover, the OEF can help to identify areas of the Organisation’s Product Portfolio where environmental impacts are most significant and, hence, where detailed, individual product-level analyses may be desirable.Terminology: Shall, Should and May
Poleg tega lahko okoljski odtis organizacije prispeva k opredelitvi področij portfelja izdelkov organizacije, na katerih so vplivi na okolje najpomembnejši, zato so lahko, kadar je to posebej določeno, potrebne posamezne analize na ravni izdelkov.Terminologija: „je treba/morati“, „bi bilo treba/naj bi“ in „lahko“
This Guide uses precise terminology to indicate the requirements, the recommendations and permissible options available.
V tem priročniku je uporabljena natančna terminologija za navajanje zahtev, priporočil in dovoljenih možnosti, ki so na voljo.
The term “shall” is used throughout this Guide to indicate what is required in order for an OEF study to be in conformance with this Guide.
Izraz „je treba/morati“ se v tem priročniku uporablja za navajanje zahtev, ki morajo biti izpolnjene, da je študija okoljskega odtisa organizacije skladna s tem priročnikom.
The term “should” is used to indicate a recommendation, but not a requirement.
Izraz „bi bilo treba/naj bi“ se uporablja za navajanje priporočil in ne zahtev.
Any deviation from a “should” requirement must be justified and made transparent.
Vsakršno odstopanje od priporočil mora biti utemeljeno in pregledno.
This page is left intentionally blank.
Ta stran je namenoma prazna.
The Organisation Environmental Footprint (OEF) is a multi-criteria measure of the environmental performance of a goods/services-providing Organisation from a life cycle [7] perspective.
Okoljski odtis organizacij je večkratno merilo okoljske uspešnosti organizacije, ki ponuja blago/storitve, z vidika življenjskega kroga [7].
This includes companies, public administrative entities, and other bodies.
To vključuje podjetja, javne upravne subjekte in druge organe.
OEFSRs are a necessary extension of and complement to the more general guidance for OEF studies provided in this document.
Sektorska pravila o okoljskem odtisu organizacij pomenijo nujno razširitev in dopolnitev splošnejših navodil za študije okoljskega odtisa organizacij iz tega dokumenta.
As they are developed, OEFSRs will play an important role in increasing the reproducibility, consistency, and relevance of OEF studies.
Sektorska pravila o okoljskem odtisu organizacij bodo imela s svojim razvojem pomembno vlogo pri povečanju ponovljivosti, doslednosti in ustreznosti študij okoljskega odtisa organizacij.
OEFSRs will help focus on the most important parameters, thereby also possibly reducing the time, efforts, and costs involved in completing an OEF study.
Sektorska pravila o okoljskem odtisu organizacij bodo prispevala k osredotočanju na najpomembnejše parametre, s čimer se bo lahko tudi skrajšal čas ter zmanjšala prizadevanja in stroški, povezani z izvedbo študije okoljskega odtisa organizacij.
Based on a life cycle approach, the OEF is a method for modelling and quantifying the physical environmental impacts of the flows of material/energy and resulting emissions and waste [8] streams associated with Organisational activities from a supply-chain [9] perspective (from extraction of raw materials, through use, to final waste management).
Okoljski odtis organizacij je metoda, ki temelji na pristopu celotnega življenjskega kroga ter je namenjena modeliranju in količinski opredelitvi fizičnih vplivov tokov materiala/energije ter posledičnih tokov emisij in odpadkov [8], povezanih z dejavnostmi organizacije z vidika dobavne verige [9] (od pridobivanja surovin in uporabe do končnega ravnanja z odpadki), na okolje.
A life cycle approach takes into consideration the spectrum of resource flows and environmental interventions associated with a product or organisation from a supply-chain perspective.
Pri pristopu celotnega življenjskega kroga se upošteva spekter tokov virov in okoljskih ukrepov, povezanih z izdelkom ali organizacijo z vidika dobavne verige.
It includes all stages of the product’s life cycle, from raw material acquisition through processing, distribution, use, and end-of-life (EOL) processes, and all relevant related associated environmental impacts, health effects, resource-related threats, burdens to society, and trade-offs.
Vključuje vse faze življenjskega kroga izdelka, tj. od nabave surovin, predelave, distribucije in uporabe do postopkov ob koncu življenjskega kroga, ter vse ustrezne povezane vplive na okolje, učinke na zdravje, nevarnosti, povezane z viri, obremenitve za družbo in kompromise.
This contrasts with the approach of focusing on site-level impacts only or on single environmental impacts in order to reduce the possibility of unintended burden shifting.
To je v nasprotju s pristopom osredotočanja izključno na vplive na ravni območij ali na en sam vpliv na okolje, da bi se zmanjšala možnost nenamernega prenosa obremenitev.
Such burden shifting can, for example, involve the shifting of burdens from one life cycle stage in the supply chain to another, from one impact category to another, from one organisation to another, or from one country to another.
To lahko na primer vključuje prenos obremenitev iz ene faze življenjskega kroga v dobavni verigi v drugo fazo, iz ene kategorije vplivov v drugo kategorijo, iz ene organizacije v drugo organizacijo ali iz ene države v drugo državo.
The OEF is complementary to other assessments and instruments such as site-specific environmental impact assessments or chemical risk assessments.
Okoljski odtis organizacij dopolnjuje druge ocene in instrumente, kot so presoje vplivov na okolje ali ocenjevanje nevarnosti kemikalij, specifičnih za določeno območje.
The OEF is an environmental accounting model rather than a financial accounting model.
Okoljski odtis organizacij je model okoljskega računovodstva in ne finančnega računovodstva.
Efforts have therefore been made to minimise the need for using financial information (for example, in defining Organisational boundaries) which may be poorly representative of the physical relationships pertinent to the systems modelled.
Zato so bila izvedena prizadevanja za zmanjšanje potrebe po uporabi finančnih informacij (na primer pri opredelitvi organizacijskih meja), ki včasih niso dovolj reprezentativne, kar zadeva fizične povezave med modeliranimi sistemi.
Each requirement specified in this OEF Guide has been chosen taking into consideration the recommendations of similar, widely accepted corporate environmental accounting methods and guidance documents.
Vse zahteve iz tega Priročnika o okoljskem odtisu organizacij so bile izbrane ob upoštevanju priporočil podobnih, splošno priznanih metod okoljskega računovodstva za podjetja in pisnih navodil.
ISO 14064 (2006): Greenhouse gases – Part 1 and 3;
standard ISO 14064 (2006): Toplogredni plini – 1. in 3. del;
ISO/WD TR 14069 (working draft, 2010): GHG – Quantification and reporting of GHG emissions for organizations;
Standard ISO/WD TR 14069 (delovni osnutek, 2010): Toplogredni plini (TGP)– Količinska opredelitev in sporočanje emisij toplogrednih plinov za organizacije;
The ILCD (International Reference Life Cycle Data System) Handbook (2011);
Priročnik o mednarodnem referenčnem sistemu podatkov o življenjskem krogu (ILCD Handbook) (2011);
The Corporate Accounting and Reporting Standard of the Greenhouse Gas Protocol (WRI/ WBCSD) (2011a);
standard obračunavanja in poročanja za podjetja v okviru Protokola o toplogrednih plinih (WRI/WBCSD) (2011a);
Bilan Carbone® (version 5.0);
orodje Bilan Carbone® (različica 5.0);
DEFRA - Guidance on how to measure and report our greenhouse gas emissions (2009);
Navodila Ministrstva za okolje, hrano in podeželje Združenega kraljestva za merjenje in sporočanje emisij toplogrednih plinov (2009);
The Carbon Disclosure Project for Water (2010);
program organizacije Carbon Disclosure Project v zvezi z vodo (2010);
The Global Reporting Initiative (GRI) (version 3.0).
pobuda za globalno poročanje (GPP) (različica 3.0).