natgillin/translations-raw huggingface dataset:
If both initial tests of the short (3-6 hrs) treatment are negative or equivocal, a subsequent, extended exposure treatment without S9 is used.
Če sta oba prvotna preskusa pri kratki obdelavi (3–6 ur) negativna ali dvoumna, se izvede nadaljnja obdelava z daljšo izpostavljenostjo brez S9.
Two treatment options are available and are equally acceptable.
Na voljo sta dve možnosti obdelave, ki sta enako sprejemljivi.
Option A: The cells are treated with the test substance for 1,5-2,0 normal cell cycles, and harvested at the end of the treatment time.
Možnost A: celice se s preskusno snovjo obdelujejo 1,5–2,0 dolžini običajnega celičnega cikla in odvzamejo ob koncu obdelave.
Option B: The cells are treated with the test substance for 1,5-2,0 normal cell cycles.
Možnost B: celice se s preskusno snovjo obdelujejo 1,5–2,0 dolžini običajnega celičnega cikla.
The treatment medium is removed and replaced with fresh medium, and the cells are harvested after additional 1,5-2,0 normal cell cycles.
Obdelovalno gojišče se odstrani in nadomesti s svežim gojiščem, celice pa se odvzamejo po dodatnih 1,5–2,0 dolžinah običajnega celičnega cikla.
Primary cells and cell lines should be treated in a similar manner to lymphocytes except that it is not necessary to stimulate them with PHA for 44-48 hrs.
Primarne celice in celične linije se obdelajo na podoben način kot limfociti, vendar stimulacija s PHA 44–48 ur ni potrebna.
Cells other than lymphocytes should be exposed such that at the time of study termination, the cells are still in log-phase growth.
Celice, ki niso limfociti, morajo biti izpostavljene tako, da so ob končani študiji še vedno v logaritemski fazi rasti.
Cell lines without cytoB
Celične linije, tretirane brez citohalazina B
Cells should be treated for 3-6 hrs in the presence and absence of S9.
Celice se obdelujejo 3–6 ur z dodanim S9 in brez njega.
The treatment medium is removed and replaced with fresh medium, and the cells are harvested 1,5-2,0 normal cell cycles later.
Obdelovalno gojišče se odstrani in nadomesti s svežim gojiščem, celice pa se odvzamejo čez 1,5–2,0 dolžini običajnega celičnega cikla.
If both initial tests of the short (3-6 hrs) treatment are negative or equivocal, a subsequent, extended exposure treatment (without S9) is used.
Če sta oba prvotna preskusa pri kratki obdelavi (3–6 ur) negativna ali dvoumna, se izvede nadaljnja obdelava z daljšo izpostavljenostjo (brez S9).
Two treatment options are available, both of which are equally acceptable:
Na voljo sta dve možnosti obdelave, ki sta enako sprejemljivi:
In monolayers, mitotic cells (identifiable as being round and detaching from the surface) may be present at the end of the 3-6 hr treatment.
V enojnih plasteh so lahko po zaključku 3–6 ur trajajoče obdelave prisotne mitotične celice (so okrogle in se ločujejo od površine).
Because these mitotic cells are easily detached, they can be lost when the medium containing the test substance is removed.
Ker se te mitotične celice zlahka ločijo, se jih lahko ob odstranitvi gojišča s preskusno snovjo izgubi.
Care should be taken to collect these when cultures are washed, and to return them to the cultures, to avoid losing cells that are in mitosis, and at risk for micronuclei, at the time of harvest.
Pri spiranju kultur se jih odvzame, nato pa vrne v kulture, pri čemer je treba paziti, da se v času odvzema ne izgubijo celice, pri katerih poteka mitoza in pri katerih obstaja tveganje nastanka mikronukleusa.
Duplicate cultures should be used for each test substance concentration and for the vehicle/solvent and NC cultures.
Za vsako koncentracijo preskusne snovi ter kulture z nosilcem/topilom in kulture negativne kontrole se uporabita dve vzporedni kulturi.
Where minimal variation between duplicate cultures can be demonstrated from historical laboratory data, it may be acceptable for single cultures to be used.
Kadar se na podlagi preteklih podatkov laboratorija lahko dokaže, da so razlike med dvema vzporednima kulturama minimalne, je sprejemljivo, da se uporabi ena kultura.
If single cultures are used, it is recommended that an increased number of concentrations be analysed.
Če se uporabi ena kultura, se priporoča, da se analizira večje število koncentracij.
Cell harvest and slide preparation
Odvzem celic in priprava mikroskopskih preparatov
Each culture is harvested and processed separately.
Vsaka kultura se odvzame in obdela ločeno.
Cell preparation may involve hypotonic treatment, but this step is not necessary if adequate cell spreading is otherwise achieved.
Priprava celic lahko vključuje hipotonično obdelavo, vendar to ni potrebno, če se ustrezno širjenje celic doseže tudi drugače.
Different techniques can be used in slide preparation provided that high-quality cell preparations for scoring are obtained.
Pri pripravi mikroskopskih preparatov se lahko uporabijo različne tehnike, če se za štetje pridobi pripravke s celicami visoke kakovosti.
Cell cytoplasm should be retained to allow the detection of micronuclei and (in the cytokinesis-block method) reliable identification of binucleate cells.
Zadržati je treba citoplazmo celic, kar omogoči odkrivanje mikronukleusov in (pri metodi s citokinetskim blokom) zanesljivo identifikacijo celic z dvema jedroma.
The slides can be stained using various methods, such as Giemsa or fluorescent DNA specific dyes (59).
Mikroskopske preparate se lahko obarva z različnimi metodami, kot so Giemsa ali DNA-specifična flourescentna barvila (59).
All slides, including those of the solvent/vehicle and the controls, should be independently coded before the microscopic analysis.
Vse preparate se, skupaj z vzorci s topilom/nosilcem in kontrolnimi vzorci, pred mikroskopsko analizo neodvisno kodira.
Alternatively, coded samples can be analysed using a validated, automated flow cytometric or image analysis system.
Namesto tega se lahko kodirane vzorce analizira s pomočjo validiranega, avtomatiziranega sistema za pretočno citometrično analizo ali slikovno analizo.
In cytoB-treated cultures, micronucleus frequencies should be analysed in at least 2000 binucleated cells per concentration (at least 1000 binucleated cells per culture; two cultures per concentration).
Pri kulturah, tretiranih s citohalazinom B, je treba pogostost mikronukleusov analizirati v vsaj 2000 celicah z dvema jedroma na koncentracijo (vsaj 1000 celic z dvema jedroma na kulturo; dve kulturi na koncentracijo).
If single cultures are used, at least 2000 binucleated cells per concentration should be scored from that culture.
Če se uporabi ena kultura, je treba iz te kulture oceniti vsaj 2000 celic z dvema jedroma na koncentracijo.
If substantially fewer than 1000 binucleate cells per culture, or 2000 if a single culture is used, are available for scoring at each concentration, and if a significant increase in micronuclei is not detected, the test should be repeated using more cells, or at less toxic concentrations, whichever is appropriate.
Če je za štetje pri vsaki koncentraciji uporabljenih precej manj kot 1000 celic z dvema jedroma na kulturo ali 2000 celic z dvema jedroma v primeru ene kulture in če ni ugotovljeno znatno povečanje števila mikronukleusov, je treba preskus ponoviti z več celicami ali z manj toksičnimi koncentracijami, kar je primerneje.
Care should be taken not to score binucleate cells with irregular shapes or where the two nuclei differ greatly in size; neither should binucleate cells be confused with poorly spread multi-nucleate cells.
Paziti je treba, da se ne šteje celic z dvema jedroma, ki so nepravilne oblike ali pri katerih se velikost dveh jeder precej razlikuje; prav tako se celic z dvema jedroma ne sme zamenjevati s slabo razširjenimi celicami z več jedri.
Cells containing more than two main nuclei should not be analysed for micronuclei, as the baseline micronucleus frequency may be higher in these cells (63) (64) Scoring of mononucleate cells is acceptable if the test substance is shown to interfere with cytoB activity.
Celice, ki imajo več kot dve glavni jedri, se ne analizirajo glede mikronukleusov, saj je lahko izhodiščna pogostost mikronukleusov v teh celicah višja (63) (64). Štetje celic z enim jedrom je sprejemljivo, če je za preskusno snov znano, da vpliva na delovanje citohalazina B.
In cell lines assayed without cytoB treatment, micronuclei should be scored in at least 2000 cells per concentration (at least 1000 cells per culture; two cultures per concentration).
V celičnih linijah, analiziranih brez tretiranja s citohalazinom B, se mikronukleuse šteje v vsaj 2000 celicah na koncentracijo (vsaj 1000 celic na kulturo; dve kulturi na koncentracijo).
Where only one culture per concentration is used, at least 2000 cells should be scored from that culture.
Če se uporabi samo eno kulturo na koncentracijo, se pri tej kulturi oceni vsaj 2000 celic.
When cytoB is used, a CBPI or an RI should be determined to assess cell proliferation (see Appendix 2) using at least 500 cells per culture.
Ko je uporabljen citohalazin B, je treba za oceno množenja celic določiti CBPI ali RI (glej Dodatek 2) na podlagi vsaj 500 celic na kulturo.
When treatments are performed in the absence of cytoB, it is essential to provide evidence that the cells being scored have proliferated, as discussed in Paragraphs 24-27.
Kadar se tretiranje izvaja brez dodanega citohalazina B, je treba zagotoviti dokaz, da so se štete celice množile, kot je obravnavano v odstavkih 24–27.
Acceptability criteria
Merila za sprejemljivost
A laboratory proposing to use the MNvit assay described in this TM should demonstrate its ability to reliably and accurately detect chemicals of known aneugenic and clastogenic activity, with and without metabolic activation, as well as known negative chemicals, using the reference chemicals in Appendix 3.
Laboratorij, ki predlaga uporabo analize mikronukleusov in vitro, opisano v tej preskusni metodi, mora z uporabo referenčnih kemikalij iz Dodatka 3 dokazati svojo sposobnost, da zanesljivo in natančno odkrije kemikalije, za katere je znano, da povzročajo številčne in strukturne poškodbe kromosomov (anevgeno in klastogeno delovanje), z aktivacijo presnove in brez nje, pa tudi znane negativne kemikalije.
As evidence of its ability to perform this TM correctly, the laboratory should provide evidence that the cells being scored for micronucleus formation have completed one nuclear division if the test is performed without the use of cytoB.
Kot dokaz za zmožnost laboratorija, da pravilno izvede to preskusno metodo, mora laboratorij zagotoviti dokaze, da se je pri celicah, ki se jih šteje glede tvorbe mikronukleusov, zaključila ena delitev jedra, če se preskus izvaja brez uporabe citohalazina B.
The chemicals in Appendix 3 are recommended for use as reference chemicals.
Kemikalije iz Dodatka 3 se priporoča kot referenčne kemikalije.
Substitute or additional chemicals can be included if their activity is known and if they induce micronuclei by the same mechanisms of action, and if they are shown to be relevant to the chemicals that will be tested using the MNvit procedure.
Lahko se vključi nadomestne ali dodatne kemikalije, če je njihovo delovanje znano, če spodbujajo tvorbo mikronukleusov z enakimi mehanizmi delovanja in če se zanje izkaže, da so pomembne v zvezi s kemikalijami, ki se bodo preskušale z uporabo postopka analize mikronukleusov in vitro.
Justification could include a validation study employing a broad variety of substances or focused on a narrower spectrum based on the chemical class of the test substance or the mechanism of damage being studied.
Utemeljitev bi lahko vključevala validacijsko študijo, pri kateri so uporabljene številne različne snovi, oziroma študijo, osredotočeno na ožji spekter, ki temelji na kemijskem razredu preskusne snovi ali mehanizmu škode, ki se preučuje.
Solvent/vehicle control and untreated cultures should give reproducibly low and consistent micronuclei frequencies (typically 5-25 micronuclei/1000 cells for the cell types identified in paragraph 11).
Kontrolne kulture s topilom/nosilcem in netretirane kulture naj bi dale ponovljivo nizko in dosledno pogostost mikronukleusov (običajno 5–25 mikronukleusov/1000 celic za vrste celic, opredeljene v odstavku 11).
Other cell types may have different ranges of responses which should be determined when validating them for use in the MNvit assay.
Druge vrste celic imajo lahko različne razpone odzivov, ki jih je treba določiti pri validaciji za uporabo pri analizi mikronukleusov in vitro.
Data from negative, solvent, and PC should be used to establish historical control ranges.
Za določitev preteklih kontrolnih razponov je treba uporabiti podatke, pridobljene z negativno kontrolo, kontrolo s topilom in pozitivno kontrolo.
These values should be used in deciding the adequacy of the concurrent NC/PC for an experiment.
Te vrednosti se uporabijo pri odločanju o ustreznosti primerjalne negativne/pozitivne kontrole za poskus.
If minor changes to the protocol (e.g. use of automated instead of manual scoring techniques; use of a new cell type) are proposed for the assay, then the effectiveness of the change should be demonstrated before the modified protocol can be considered acceptable for use.
Če so za analizo predlagane manjše spremembe protokola (npr. avtomatizirano štetje namesto ročnih tehnik štetja; uporaba nove vrste celic), se pred sprejetjem spremenjenega protokola za uporabo najprej dokaže učinkovitost spremembe.
Demonstration of effectiveness includes demonstration that the major mechanisms of chromosome breakage and gain or loss can be detected, and that appropriate positive and negative results can be achieved for the class of the individual substance, or the broad range of substances, to be tested.
Dokaz učinkovitosti vključuje dokaz, da se lahko odkrije glavne mehanizme preloma kromosomov in pridobitev ali izgubo ter da se lahko za razred posamezne snovi ali številnih različnih snovi, ki se bodo preskušale, pridobi ustrezne pozitivne in negativne rezultate.
If the cytokinesis-block technique is used, only the frequencies of binucleate cells with micronuclei (independent of the number of micronuclei per cell) are used in the evaluation of micronucleus induction.
Če se uporabi tehnika citokinetskega bloka, se pri ocenjevanju nastajanja mikronukleusov uporabi samo pogostost celic z dvema jedroma z mikronukleusi (ne glede na število mikronukleusov na celico).
Scoring of the numbers of cells with one, two, or more micronuclei could provide useful information, but is not mandatory.
Štetje celic z enim, dvema ali več mikronukleusi bi lahko zagotovilo koristne informacije, vendar ni obvezno.
Concurrent measures of cytotoxicity and/or cytostasis for all treated and solvent/vehicle control cultures should be determined (58).
Določiti je treba sočasne meritve citotoksičnosti in/ali citostaze za vse tretirane kulture in kontrolne kulture s topilom/nosilcem (58).
The CBPI or the RI should be calculated for all treated and control cultures as measurements of cell cycle delay when the cytokinesis-block method is used.
Pri uporabi metode citokinetskega bloka je treba za vse tretirane in kontrolne kulture izračunati CBPI ali RI kot merili zakasnitve celičnega cikla.
In the absence of cytoB, the RPD or the RICC or PI should be used (see Appendix 2).
Če citohalazin B ni dodan, se uporabi relativna podvojitev populacije (RPD) ali relativno povečanje števila celic (RICC) ali indeks množenja (glej Dodatek 2).
Additionally, all data should be summarised in tabular form.
Poleg tega se podatki povzamejo v obliki preglednice.
Chemicals that induce micronuclei in the MNvit assay may do so because they induce chromosome breakage, chromosome loss, or a combination of the two.
Kemikalije lahko pri analizi mikronukleusov in vitro povzročijo nastanek mikronukleusov zato, ker povzročajo prelom kromosomov, izgubo kromosomov ali pa oboje hkrati.
Further analysis using anti-kinetochore antibodies, centromere specific in situ probes, or other methods may be used to determine whether the mechanism of micronucleus induction is due to clastogenic and/or aneugenic activity.
Za ugotovitev, ali je mehanizem za nastajanje mikronukleusov posledica delovanja, ki povzroča strukturne in številčne poškodbe kromosomov (klastogenega in/ali anevgenega delovanja), se lahko izvede nadaljnja analiza z uporabo antikinetohornih protiteles, in situ sond, specifičnih za centromere, ali drugih metod.
Evaluation and interpretation of results
Vrednotenje in razlaga rezultatov
There is no requirement for verification by additional testing of a clear positive or negative response.
Ni zahteve po potrjevanju jasnega pozitivnega ali negativnega odziva z dodatnimi preskusi.
Equivocal results may be clarified by analysis of another 1000 cells from all the cultures to avoid loss of blinding.
Dvoumni rezultati se lahko pojasnijo z analizo dodatnih 1000 celic iz vseh kultur, zaradi česar ne pride do izgube slepih vzorcev.
If this approach does not resolve the result, further testing should be performed.
Če ta pristop ne pomaga pri spremembi rezultata, je treba izvesti nadaljnje preskušanje.
Modification of study parameters over an extended or narrowed range of conditions, as appropriate, should be considered in follow-up experiments.
V nadaljnjih poskusih naj se preuči možnost prilagoditve razširjenega ali zožanega razpona preskusnih parametrov, kot je primerno.
Study parameters that might be modified include the test concentration spacing, the timing of treatment and cell harvest, and/or the metabolic activation conditions.
Preskusni parametri, ki se lahko spremenijo, vključujejo razmik med preskusnimi koncentracijami, časovno razporeditev obdelave in odvzema celic in/ali pogoje za aktivacijo presnove.
There are several criteria for determining a positive result, such as a concentration-related increase or a statistically significant increase in the number of cells containing micronuclei.
Pozitivni rezultat se lahko določi na podlagi številnih meril, kot je na primer s koncentracijo povezano povečanje ali statistično značilno povečanje števila celic z mikronukleusi.
The biological relevance of the results should be considered first.
Najprej naj se preuči biološka pomembnost rezultatov.
Consideration of whether the observed values are within or outside of the historical control range can provide guidance when evaluating the biological significance of the response.
Upoštevanje tega, ali so dobljene vrednosti v razponu preteklih kontrol ali zunaj njega, lahko zagotovi smernice pri ocenjevanju biološke pomembnosti odziva.
Appropriate statistical methods may be used as an aid in evaluating the test results (65).
Pri vrednotenju rezultatov preskusa se kot pomoč lahko uporabijo ustrezne statistične metode (65).
However, the results of statistical testing should be assessed with respect to dose-response relationship.
Vendar je treba rezultate statističnega preskušanja oceniti z upoštevanjem odnosa med odmerkom in odzivom.
Reproducibility and historical data should also be taken into consideration.
Upoštevati je treba tudi ponovljivost in pretekle podatke.
Although most experiments will give clearly positive or negative results, in some cases the data set will preclude making a definite judgement about the activity of the test substance.
Čeprav bo večina poskusov dala jasne pozitivne ali negativne rezultate, bodo v nekaterih primerih dobljeni podatki preprečili zanesljivo oceno o delovanju preskusne snovi.
These equivocal or questionable responses may occur regardless of the number of times the experiment is repeated.
Ti dvoumni ali dvomljivi odzivi se lahko pojavijo ne glede na število ponovitev poskusa.
Positive results from the MNvit assay indicate that the test substance induces chromosome breakage or chromosome loss, in cultured mammalian cells.
Pozitivni rezultati analize mikronukleusov in vitro pomenijo, da v kultiviranih celicah sesalcev preskusna snov povzroča prelome ali izgubo kromosomov.
Negative results indicate that, under the test conditions used, the test substance does not induce chromosome breaks and/or gain or loss in cultured mammalian cells.
Negativni rezultati pomenijo, da preskusna snov pri uporabljenih preskusnih pogojih ne povzroča preloma kromosomov in/ali pridobitve ali izgube v uporabljenih kultiviranih sesalskih celicah.
The test report should include at least the following information, if relevant to the conduct of the study:
Poročilu o preskusu vsebuje vsaj naslednje informacije (če so pomembne za izvedbo študije):
Test chemical:
Preskusna kemikalija:
identification data and Chemical Abstract Services Registry Number and EC Number;
identifikacijske podatke in registrsko številko Službe za izmenjavo kemijskih izvlečkov ter številko EC,
physical nature and purity;
agregatno stanje in čistost,
physico-chemical properties relevant to the conduct of the study;
fizikalno-kemijske lastnosti, pomembne za izvedbo študije,
reactivity of the test chemical with the solvent/vehicle or cell culture media;
reagiranje preskusne kemikalije s topilom/nosilcem ali gojiščem celic;
justification for choice of solvent/vehicle;
utemeljitev izbire topila/nosilca,
solubility and stability of the test substance in solvent/vehicle;
topnost in stabilnost preskusne snovi v topilu/nosilcu;
type and source of cells used;
vrsto in izvor uporabljenih celic,
suitability of the cell type used;
ustreznost uporabljene vrste celic,
absence of mycoplasma, if applicable;
odsotnost mikoplazme, če je to primerno,
information on cell cycle length, doubling time or proliferation index;
informacije o trajanju celičnega cikla, podvojitvenem času ali indeksu množenja,
where lymphocytes are used, sex, age and number of blood donors, if applicable;
kadar so uporabljeni limfociti, spol, starost in število donatorjev krvi, če je primerno,
where lymphocytes are used, whether whole blood or separated lymphocytes are exposed;
kadar so uporabljeni limfociti, ali je izpostavljena kri v celoti ali ločeni limfociti,
number of passages, if applicable;
število pasaž, če je primerno,
methods for maintenance of cell cultures, if applicable;
metode vzdrževanja celičnih kultur, če je primerno,
modal number of chromosomes;
modalno število kromosomov,
normal (negative control) cell cycle time;
običajno (negativna kontrola) trajanje celičnega cikla;
identity of cytokinesis blocking substance (e.g. cytoB), if used, and its concentration and duration of cell exposure;
identiteto citogenetskega bloka (npr. cytoB), če je uporabljen, njegovo koncentracijo in trajanje izpostavljenosti celic,
rationale for selection of concentrations and number of cultures, including cytotoxicity data and solubility limitations, if available;
razloge za izbiro koncentracij in števila kultur, vključno s podatki o citotoksičnosti in mejah topnosti, če so na voljo,
composition of media, CO2 concentration, if applicable;
sestavo gojišč, koncentracijo CO2, če je primerno,
concentrations of test substance;
koncentracije preskusne snovi,
concentration (and/or volume) of vehicle and test substance added;
koncentracije (in/ali volumen) nosilca in dodane preskusne snovi,
incubation temperature and time;
inkubacijsko temperaturo in čas trajanja inkubacije,
duration of treatment;
trajanje obdelave,
harvest time after treatment;
odvzem po obdelavi,
cell density at seeding, if applicable;
gostoto celic ob nasaditvi, če je primerno,
type and composition of metabolic activation system, including acceptability criteria;
vrsto in sestavo sistema za aktivacijo presnove, skupaj z merili za sprejemljivost,
positive control chemicals and negative controls;
kemikalije pozitivne kontrole in negativne kontrole,
methods of slide preparation and staining technique used;
metode priprave mikroskopskih preparatov in uporabljene tehnike barvanja,
criteria for micronucleus identification;
merila za identifikacijo mikronukleusov,
numbers of cells analysed;
števila analiziranih celic,
methods for the measurements of cytotoxicity;
metode merjenja citotoksičnosti,
any supplementary information relevant to cytotoxicity;
morebitne dodatne informacije v zvezi s citotoksičnostjo,
criteria for considering studies as positive, negative, or equivocal;
merila za določanje študij kot pozitivnih, negativnih ali dvoumnih,
method(s) of statistical analysis used;
uporabljene metode statistične analize,