natgillin/translations-raw huggingface dataset:
At the end of the test the mass balance should be determined by direct 14CO2 measurement using separate test flasks from which no samples are taken in the course of the test (see Appendix 3).
Na koncu preskusa je treba določiti masno bilanco z neposrednim merjenjem 14CO2 v ločeni poskusni bučki, iz katere med poskusom ni bil odvzet noben vzorec (glejte Dodatek 3).
Specific chemical analyses may also be used to measure transformation products formed during the degradation of the test substance, and this is recommended for substances that are mineralised with half-lives exceeding 60 days.
Ta pristop je priporočljiv za snovi, ki se mineralizirajo z razpolovno dobo, daljšo od 60 dni.
The test can easily be carried out with test volumes of one litre in flasks of 2-3 litre volume, which makes it possible to collect samples of approx. 100 ml.
Preskus se enostavno izvede s preskusnim volumnom 1 liter v bučkah s prostornino 2–3 litra, ko je možno jemati vzorce približno 100 ml.
Plot of data
Prikaz podatkov
Round off sampling times to a whole number of hours (unless the substance degrades substantially in a matter of minutes to hours) but not to a whole number of days.
Čase vzorčenja je treba zaokrožiti na celo število ur (razen, če se snov bistveno razkraja v minutah do urah), ne pa na celo število dni.
Plot the estimates of the residual activity of test substance (for 14C-labelled substances) or the residual concentration (for non-labelled substances), against time both in a linear and in a semi-logarithmic plot (see Figures 1a, 1b).
Prikazati je treba ocene preostale aktivnosti preskusne snovi (za snovi označene s 14C) ali preostale koncentracije (za neoznačene snovi) v odvisnosti od časa v linearnem in pollogaritemskem prikazu (glejte sliki 1a in 1b).
If degradation has taken place, compare the results from flasks FT with those from flasks FS.
Če je prišlo do razgradnje, se primerjajo rezultati iz bučk FT in bučk FS.
If the means of the results from the flasks with test substance (FT) and the sterile flasks (FS) deviate by less than 10 %, it can be assumed that the degradation observed is predominantly abiotic.
Če se povprečne vrednosti rezultatov iz bučk s preskusno snovjo (FT) in sterilnih bučk (FS) razlikujejo za manj kot 10 %, se lahko predpostavi, da je opažena razgradnja pretežno abiotska.
If the degradation in flasks FS is lower, the figures may be used to correct those obtained with flasks FT (by subtraction) in order to estimate the extent of biodegradation.
Če je razgradnja v bučkah FS manjša, se lahko s temi številkami popravi številke bučk FT (z odštevanjem), da se oceni obseg biorazgradnje.
When optional analyses are performed for major transformation products, plots of their formation and decline should be provided in addition to a plot of the decline of the test substance.
Kadar se opravljajo neobvezne analize za poglavitne produkte transformacije, je treba prikazati njihovo nastajanje ali upad poleg prikaza upada preskusne snovi. V krivulji razgradnje (pollogaritemski prikaz) se z ekstrapolacijo krivulje do odsotnosti razgradnje oceni dolžina faze prilagajanja.
Estimate the lag phase duration tL from the degradation curve (semi-logarithmic plot) by extrapolating its linear part to zero degradation or alternatively by determining the time for approximately 10 % degradation (see Figures 1a and 1b).
Namesto tega se lahko dolžina faze prilagajanja oceni z določitvijo časa, potrebnega za približno 10 % razgradnje (glejte sliki 1a in 1b).
From the semi-logarithmic plot, estimate the first order rate constant, k, and its standard error by linear regression of ln (residual 14C activity or test substance concentration) versus time.
Iz pollogaritemskega prikaza se z linearno regresijo odvisnosti ln (preostale aktivnosti 14C ali koncentracije preskusne snovi) od časa oceni konstanto hitrosti prvega reda, k, in njeno standardno napako.
With 14C measurements in particular, use only data belonging to the initial linear part of the curve after the ended lag phase, and give preference to selecting few and representative data rather than selecting a greater number of more uncertain data.
Zlasti pri meritvah 14C se uporabijo le podatki iz začetnega linearnega dela krivulje po zaključku faze prilagajanja, pri čemer se prednostno izbere nekaj reprezentativnih podatkov pred izborov večjega števila bolj negotovih podatkov.
Uncertainty includes here errors inherent in the recommended direct use of measured residual 14C activities (see below).
Tu negotovost vključuje napake, ki so vezane na priporočljivo neposredno uporabo izmerjenih preostalih aktivnosti 14C (glejte spodaj).
It may sometimes be relevant to calculate two different rate constants, if the degradation follows a biphasic pattern.
V določenih primerih je pomembno izračunati dve različni konstanti hitrosti, če razgradnja sledi bifaznemu vzorcu.
For this purpose two different phases of the degradation curve are defined.
Za ta namen se določijo dve različni fazi krivulje razgradnje.
Calculations of the rate constant, k, and the half-life t½ = ln2/k, should be carried out for each of the individual replicate flasks, when sub-samples are withdrawn from the same flask, or by using the average values, when whole flasks are harvested at each sampling time (see last paragraph in section 1.8.9.2).
Konstanto hitrosti, k, in razpolovno dobo t1 = ln2/k je treba izračunati za vsako posamezno vzporedno bučko, če se iz iste bučke jemlje več podvzorcev, ali s pomočjo povprečnih vrednosti, če se ob vzorčenju jemljejo celotne bučke (glejte zadnji odstavek oddelka 1.8.9.2).
When the first-mentioned procedure is used, the rate constant and half-life should be reported for each of the individual replicate flasks and as an average value with a standard error.
Če se uporabi prvi omenjeni postopek, je treba konstanto hitrosti razgradnje in razpolovno dobo navesti za vsako posamezno vzporedno bučko in kot povprečno vrednost s standardno napako.
If high concentrations of test substance have been used, the degradation curve may deviate considerably from a straight line (semi-logarithmic plot) and first order kinetics may not be valid.
Če se uporabijo visoke koncentracije preskusne snovi, lahko krivulja razgradnje znatno odstopa od premice (pollogaritemski prikaz) in kinetika prvega reda morda ne velja.
Defining a half-life has therefore no meaning.
Določitev razpolovne dobe zato nima smisla.
However, for a limited data range, pseudo first order kinetics can be applied and the degradation half-time DT50 (time to reach 50 % degradation) estimated.
Vendar je mogoče za omejen niz podatkov uporabiti psevdo kinetiko prvega reda in oceni razpolovno dobo DT50 (čas za 50 % razgradnje).
It must be borne in mind, however, that the time course of degradation beyond the selected data range cannot be predicted using the DT50 which is merely a descriptor of a given set of data.
Vendar je treba upoštevati, da časovnega poteka razgradnje po izbranem nizu podatkov ni mogoče napovedati z DT50, ki opisuje le dani nabor podatkov.
Analytical tools to facilitate statistical calculations and curve fitting are easily available and the use of this kind of software is recommended.
Analitična orodja za statistične izračune in prilagajanje krivulj so enostavno dostopna in uporaba tovrstne programske opreme je priporočljiva.
If specific chemical analyses are made, estimate rate constants and half-lives for primary degradation as above for total mineralisation.
Če se opravljajo specifične kemijske analize, se ocenijo konstante hitrosti in razpolovne dobe za primarno razgradnjo, kakor je opisano zgoraj za skupno mineralizacijo.
If the primary degradation is the limiting process data points from the entire course of degradation may sometimes be used.
Če je primarna razgradnja omejen proces, se lahko v nekaterih primerih uporabijo podatkovne točke iz celotnega poteka razgradnje.
This is because measurements are direct by contrast to measurements of 14C activity.
To je zato, ker so meritve neposredne, nasprotno kot pri meritvah aktivnosti 14C.
If 14C-labelled substances are used, a mass balance should be expressed in percentage of the applied initial concentration, at least at the end of the test.
Če so se uporabile s 14C označene snovi, je treba masno ravnovesje izraziti v odstotkih vnesene začetne koncentracije, najmanj na koncu preskusa.
Residual activity
Preostala aktivnost
When the 14C-labelled part of an organic substance is biodegraded, the major part of the 14C is converted to 14CO2, while another part is used for growth of biomass and/or synthesis of extra-cellular metabolites.
Ko se biorazkraja s 14C označen del organske snovi, se večji del 14C pretvori v 14CO2, drugi del pa se uporabi za rast biomase in/ali sintezo izvenceličnih presnovkov.
Therefore, complete ‘ultimate’ biodegradation of a substance does not result in a 100 % conversion of its carbon into 14CO2.
Zato dokončna „popolna“ biorazgradnja snovi ne pomeni 100-odstotne pretvorbe ogljika iz te snovi v 14CO2.
The 14C built into products formed by biosynthesis is subsequently released slowly as 14CO2 due to ‘secondary mineralisation’.
14C, ki se vgradi v produkte, nastale v biosintezi, se naknadno počasi sprosti kot 14CO2 zaradi „sekundarne mineralizacije“.
For these reasons plots of residual organic 14C activity (measured after stripping off CO2) or of 14CO2 produced versus time will show a ‘tailing’ after degradation has been completed.
Zaradi tega prikazi preostale aktivnosti organskega 14C (izmerjeni po odstranitvi CO2) ali nastalega 14CO2 v odvisnosti od časa kažejo „rep“ po zaključku razgradnje.
This complicates a kinetic interpretation of the data and for this purpose, only the initial part of the curve (after the lag phase has ended and before approx. 50 % degradation is reached) should normally be used for the estimation of a degradation rate constant.
To zaplete kinetično interpretacijo podatkov in za ta namen je treba za oceno konstante hitrosti razgradnje običajno uporabiti le začetni del krivulje (po zaključku faze prilagajanje in pred 50-odstotno razgradnjo).
If the test substance is degraded, the total residual organic 14C activity is always higher than the 14C activity associated with the remaining intact test substance.
Če se preskusna snov razkraja, je skupna preostala aktivnost organskega 14C vedno večja od aktivnosti 14C, povezane s preostalo nerazgrajeno preskusno snovjo.
If the test substance is degraded by a first order reaction and a constant fraction α is mineralised into CO2, the initial slope of the 14C disappearance curve (total organic 14C versus time) will be α times the slope of the corresponding curve for the concentration of test substance (or, to be precise, the part of the test substance labelled with 14C).
Če poteka razgradnja preskusne snovi z reakcijo prvega reda in se v CO2 mineralizira konstantni delež α, je začetni naklon krivulje izginevanja 14C (skupni organski 14C v odvisnosti od časa) α-krat naklon ustrezne krivulje koncentracije preskusne snovi (oz. natančno rečeno, dela preskusne snovi, ki je označen s 14C).
Using measurements of the total organic 14C activity uncorrected, the calculated degradation rate constant will therefore be conservative.
Konstanta hitrosti razgradnje, izračunana iz nepopravljenih meritev aktivnosti skupnega organskega 14C, bo zato konzervativna.
Procedures for estimating the concentrations of the test substance from the measured radiochemical activities based on various simplifying assumptions have been described in the literature (2)(9)(10)(11).
Postopki za ocenjevanje koncentracij preskusne snovi iz izmerjenih radiokemijskih aktivnosti, ki temeljijo na raznih poenostavitvenih predpostavkah, so opisani v virih (2)(9)(10)(11).
Such procedures are most easily applied for rapidly degradable substances.
Takšne postopke je najenostavneje uporabiti za hitro razgradljive snovi.
If k is found to be independent of the added concentration (i.e. if the calculated k is approximately the same at the different concentrations of test substance), it can be assumed that the first order rate constant is representative of the testing conditions used, i.e. the test substance, the water sample and the test temperature.
Če se ugotovi, da je k neodvisen od dodane koncentracije (tj. če je izračunani k približno enak pri različnih koncentracijah preskusne snovi), se lahko predpostavi, da je konstanta hitrosti prvega reda reprezentativna za uporabljene pogoje preskušanja, tj. preskusno snov, vzorec vode in preskusno koncentracijo.
To what extent the results can be generalised or extrapolated to other systems must be evaluated by expert judgement.
Do kakšne mere se lahko rezultati generalizirajo ali ekstrapolirajo na druge sisteme, pa je treba ovrednotiti s strokovno presojo.
If a high concentration of test substance is used, and the degradation therefore does not follow first order kinetics, the data cannot be used for direct estimation of a first order rate constant or a corresponding half-life.
Če se uporabijo visoke koncentracije preskusne snovi in razgradnja zato ne sledi kinetiki prvega reda, podatkov ni mogoče uporabiti za neposredno oceno konstante hitrosti prvega reda ali ustrezne razpolovne dobe.
However, data derived from a test using a high concentration of test substance may still be usable for estimating the degree of total mineralisation and/or detection and quantification of transformation products.
Vendar so podatki, pridobljeni iz preskusa z visokimi koncentracijami preskusne snovi, lahko še vedno uporabni za ocenjevanje stopnje skupne mineralizacije in/ali zaznavanje in količinsko produktov transformacije.
If the rates of other loss processes than biodegradation are known (e.g. hydrolysis or volatilisation), they may be subtracted from the net loss rate observed during the test to give an approximated estimate of the biodegradation rate.
Če so znane hitrosti drugih postopkov izginevanja poleg biorazgradnje (npr. hidrolize ali izhlapevanja), se lahko odštejejo od neto hitrosti izginevanja med preskusom, da se dobi približna ocena hitrosti biorazgradnje.
Data for hydrolysis may, e.g. be obtained from the sterile control or from parallel testing using a higher concentration of the test substance.
Podatki za hidrolizo se lahko npr. pridobijo iz sterilnega kontrolnega vzorca ali iz vzporednega preskušanja z višjo koncentracijo preskusne snovi.
The indirect and direct determination of 14CO2 (section 1.8.9.4 and Appendix 3) can only be used to measure the extent of mineralisation of the test substance to CO2.
Posredno in neposredno določevanje 14CO2 (oddelek 1.8.9.4 in Dodatek 3) se lahko uporabita le za merjenje obsega mineralizacije preskusne snovi v CO2.
Radiochromatography (RAD-TLC) or HPLC may be used to analyse the concentrations of 14C-labelled test substance and the formation of major transformation products (third paragraph in section 1.8.9.4).
Za analizo koncentracij s 14C označene preskusne snovi in tvorbe poglavitnih produktov transformacije (tretji odstavek oddelka 1.8.9.4) se lahko uporabita radiokromatografija (RAD-TLC) ali HPLC.
To enable a direct estimation of the half-life, it is necessary that no major transformation products (defined as ≥ 10 % of the applied amount of test substance) be present.
Da se omogoči neposredno ocenjevanje razpolovne dobe, je nujno, da ni prisotnih drugih poglavitnih produktov transformacije (opredeljeno kot ≥ 10 % vnesene količine preskusne snovi).
If major transformation products as defined here are present, a detailed evaluation of the data is required.
Če so prisotni poglavitni produkti transformacije, kakor so opredeljeni tu, je potrebno podrobno vrednotenje podatkov.
This may include repeated testing and/or identification of the transformation products (see first paragraph in section 1.8.9.5) unless the fate of the transformation products can be reasonably assessed by use of experience (e.g. information on degradation pathway).
To lahko vključuje ponovitve preskušanja in/ali določitev produktov transformacije (glejte prvi odstavek oddelka 1.8.9.5), razen če lahko usodo produktov transformacije upravičeno ovrednotimo na podlagi izkušenj (npr. podatki o poteh razgradnje).
As the proportion of test substance carbon converted to CO2 varies (depending largely on the concentration of test substance and other substrates available, the test conditions and the microbial community), this test does not allow a straightforward estimation of ultimate biodegradation as in a DOC die-away test; but the result is similar to that obtained with a respirometric test.
Ker se delež preskusne snovi, ki se pretvori v CO2, razlikuje (odvisno v večji meri od koncentracije preskusne snovi in drugih dostopnih substratov, preskusnih pogojev in mikrobne skupnosti), ta preskus ne omogoča enostavne ocene popolne biorazgradnje kakor v preskusu upadanja DOC, vendar je rezultat podoben kakor pri respirometričnem preskusu.
The degree of mineralisation will thus be less than or equal to the minimum level of ultimate biodegradation.
Stopnja mineralizacije bo tako manjša ali enaka najnižji ravni popolne biorazgradnje.
To obtain a more complete picture of the ultimate biodegradation (mineralisation and incorporation into biomass), the analysis of the phase distribution of 14C should be performed at the end of the test (see Appendix 1).
Da se določi popolnejša slika popolne biorazgradnje (mineralizacija in vgradnja v biomaso), je treba na koncu preskusa opraviti analizo fazne porazdelitve 14C (glejte Dodatek 1).
The 14C in the particulate pool will consist of 14C incorporated into bacterial biomass and 14C sorbed to organic particles.
v delcih bo sestavljen iz 14C, ki je vgrajen v bakterijsko biomaso, in 14C, ki je sorbiran na organske delce.
If the reference substance is not degraded within the expected time interval (for aniline and sodium benzoate, usually less than two weeks), the validity of the test is suspected and must be further verified, or alternatively the test should be repeated with a new water sample.
Če se referenčna snov ne razgradi v pričakovanem časovnem obdobju (za anilin in natrijev benzoat običajno prej kot v dveh tednih), obstaja dvom o veljavnosti preskusa, zato je treba veljavnost dodatno preveriti ali pa se preskus ponovi z novim vzorcem vode.
In an ISO ring-test of the method where seven laboratories located around Europe participated, adapted degradation rate constants for aniline ranged from 0,3 to 1,7 day–1 with an average of 0,8 d–1 at 20 oC and a standard error of ±0,4 d–1 (t½ = 0,9 days).
V ISO preskusu primerljivosti metode je sedem laboratorijev, izbranih iz cele Evrope, ugotovilo konstante hitrosti razgradnje za anilin, ki so variirale od 0,3 do 1,7 dan–1 s povprečno vrednostjo 0,8 d–1 pri 20 oC in standardno napako ±0,4 d–1 (t½ = 0,9 dni).
Typical lag times were 1 to 7 days.
Tipični časi prilagoditve so bili od 1 do 7 dni.
The waters examined were reported to have a bacterial biomass corresponding to 103 -104 colony forming units (CFU) per ml.
Preiskane vode so imele po navedbah bakterijsko maso, ki je ustrezala 103–104 kolonije tvorečim delcem (CFU) na ml.
Degradation rates in nutrient-rich Mid-European waters were greater than in Nordic oligotrophic waters, which may be due to the different trophic status or previous exposure to chemical substances.
Hitrosti razgradnje v srednjeevropskih vodah, bogatih s hranili, so bile višje od hitrosti v nordijskih oligotrofnih vodah. Razlike so lahko nastale zaradi različnega trofičnega statusa ali zaradi predhodne izpostavitve kemijskim snovem.
The total recovery (mass balance) at the end of the experiment should be between 90 % and 110 % for radiolabelled substances, whereas the initial recovery at the beginning of the experiment should be between 70 % and 110 % for non-labelled substances.
Skupni izkoristek (masna bilanca) na koncu poskusa bi morala biti med 90 % in 110 % za radioaktivno označene snovi, začetni izkoristek na začetku poskusa bi moral biti med 70 % in 110 % za neoznačene snovi.
However, the indicated ranges should only be interpreted as targets and should not be used as criteria for acceptance of the test.
Vendar se morajo nakazana območja šteti le za ciljna in se ne smejo uporabiti kot kriteriji za sprejemljivost preskusa.
The type of study, i.e. pelagic or suspended sediment test, must be clearly stated in the test report, which shall also contain at least the following information:
Na poročilu o preskusu je treba jasno navesti vrsto raziskave, tj. pelagični preskus ali preskus suspendiranega sedimenta. Poročilo o preskusu mora vsebovati tudi najmanj naslednje podatke:
Test substance and reference substance(s):
Preskusna snov in referenčna snov/referenčne snovi:
common names, chemical names (recommend IUPAC and/or CAS names), CAS numbers, structural formulas (indicating position of 14C if radiolabelled substance is used) and relevant physico-chemical properties of test and reference substance (see sections 1.5 and 1.6),
splošna imena, kemijska imena (priporočeno poimenovanje po IUPAC in/ali CAS), številke po CAS, strukturne formule (z navedbo položaja 14C, če se uporabi radioaktivno označena snov) in ustrezne fizikalno-kemijske lastnosti preskusne in referenčne snovi (glej oddelka 1.5 in 1.6),
chemical names, CAS numbers, structural formulas (indicating position of 14C if radiolabelled substance is used) and relevant physico-chemical properties of substances used as standards for identification and quantification of transformation products,
kemijska imena, številke po CAS, strukturne formule (z navedbo položaja 14C, če se uporabi radioaktivno označena snov) in ustrezne fizikalno-kemijske lastnosti snovi, ki se uporabijo kot standardi za določitev in količinsko opredelitev produktov transformacije,
purity (impurities) of test and reference substances,
čistoto (nečistote) preskusne snovi in referenčnih snovi,
radiochemical purity of labelled chemical and specific activity (where appropriate).
radiokemijsko čistoto označene kemikalije in specifično aktivnost (kadar je primerno).
Surface water:
Površinska voda:
The following minimum information for the water sample taken must be provided:
Navesti je treba najmanj naslednje podatke o odvzetem vzorcu vode:
location and description of sampling site including, if possible, contamination history,
lokacijo in opis mesta vzorčenja, vključno, če je mogoče, s preteklim onesnaženjem,
date and time of sample collection,
datum in uro vzorčenja,
nutrients (total N, ammonium, nitrite, nitrate, total P, dissolved orthophosphate),
hranila (skupni N, amoniak, nitrit, nitrat, skupni P, raztopljeni ortofosfat),
depth of collection,
globina odvzema,
appearance of sample (e.g. colour and turbidity),
izgled vzorca (npr. barva in motnost),
DOC and TOC,
vrednosti DOC in TOC,
BOD,
vrednost BOD,
temperature and pH at the place and time of collection,
temperaturo in pH na mestu vzorčenja v času vzorčenja,
oxygen or redox potential (mandatory only if aerobic conditions are not obvious),
kisikov in redoks potencial (obvezno, če aerobni pogoji niso očitni),
salinity or conductivity (in the case of sea water and brackish water),
slanost ali prevodnost (v primeru morske vode in brakične vode),
suspended solids (in case of a turbid sample),
suspendirane trdne snovi (v primeru motnega vzorca),
possibly other relevant information about the sampling location at the time of sampling (e.g. actual or historical data on flow rate of rivers or marine currents, nearby major discharges and type of discharges, weather conditions preceding the sampling time),
po možnosti druge pomembne podatke o mestu vzorčenja v času vzorčenja (npr. dejanski ali zgodovinski podatki o pretoku rek ali morskih tokov, bližnji poglavitni iztoki in vrsta iztokov, vremenski pogoji pred časom vzorčenja),
and optionally:
in neobvezno:
microbial biomass (e.g. acridine orange direct count or colony forming units),
mikrobno biomaso (npr. neposredno štetje z akridinskim oranžnim ali določitev delcev, ki tvorijo kolonije),
inorganic carbon,
anorganski ogljik,
chlorophyll-a concentration as a specific estimate for algal biomass.
koncentracijo klorofila kot specifično oceno biomase alg.
In addition, the following information on the sediment should be provided if the suspended sediment test is conducted:
Poleg opisanega je treba navesti naslednje podatke o sedimentu, če se opravlja preskus suspendiranega sedimenta: