natgillin/translations-raw huggingface dataset:
identity and details of the administration of any protective agent.
vrsta zaščitnega sredstva in podrobni podatki o njegovem vnosu.
body weight data,
podatki o telesni teži,
toxic response data by group, including mortality,
podatki o toksičnem odzivu glede na skupino, vključno s smrtnostjo,
a detailed description of biochemical methods and findings,
natančen opis biokemičnih metod in njihovih izsledkov,
This method is analogius to OECD TG 418.
Ta metoda je skladna s smernicami za preskušanje OECD TG 418.
DELAYED NEUROTOXICITY OF ORGANOPHOSPHORUS SUBSTANCES 28-DAY REPEATED DOSE STUDY
ZAPOZNELA NEVROTOKSIČNOST ORGANOFOSFORNIH SNOVI – 28-DNEVNA ŠTUDIJA S PONAVLJAJOČIMI SE ODMERKI
This 28-day delayed neurotoxicity test provides information on possible health hazards likely to arise from repeated exposures over a limited period of time.
Ta 28-dnevni preskus zapoznele nevrotoksičnosti daje informacije o morebitnih nevarnostih za zdravje, ki jih lahko povzroči ponovna izpostavljenost v določenem obdobju.
It will provide information on dose response and can provide an estimate of a no-observed-adverse effect level, which can be of use for establishing safety criteria for exposure.
Prav tako bo zagotovil informacije o odzivu na odmerke in omogočil oceno stopnje koncentracije brez opaznih negativnih vplivov (NOAEL), ki se lahko uporablja za določitev meril o varnosti za izpostavljenost.
Organophosphorus substances include uncharged organophosphorus esters, thioesters or anhydrides of organophosphoric, organophosphonic or organophosphoramidic acids or of related phosphorothioic, phosphonothioic or phosphorothioamidic acids or other substances that may cause the delayed neurotoxicity sometimes seen in this class of substances.
Organofosforne snovi vključujejo nenabite organofosforne estre, tioestre ali anhidride organofosfornih, organofosfoničnih ali organofosforamidnih kislin ali sorodnih fosforotiotskih, fosfonotiotskih ali fosforotioamidskih kislin ali druge snovi, ki lahko povzročijo zapoznelo nevrotoksičnost, ki se včasih zasledi v tem razredu snovi.
Delayed neurotoxicity is a syndrome associated with prolonged delayed onset of ataxia, distal axonopathies in spinal cord and peripheral nerve, and inhibition and ageing of neuropathy target esterase (NTE) in neural tissue.
Zapoznela nevrotoksičnost je sindrom, povezan z dolgotrajnim zapoznelim nastopom ataksije, distalnimi aksonopatijami hrbtenjače in perifernega živčevja ter z inhibicijo in staranjem nevropatske ciljne esteraze (NTE) v živčnem tkivu.
Daily doses of the test substance are administered orally to domestic hens for 28 days.
Dnevni odmerki preskusne snovi se domačim kokošim dajejo oralno 28 dni.
The animals are observed at least daily for behavioural abnormalities, ataxia and paralysis until 14 days after the last dose.
Živali je treba najmanj enkrat na dan opazovati zaradi morebitnih vedenjskih nepravilnosti, ataksije in paralize do štirinajstega dneva po vnosu zadnjega odmerka.
Biochemical measurements, in particular neuropathy target esterase inhibition (NTE), are undertaken, on hens randomly selected from each group, normally 24 and 48 hours after the last dose.
Navadno se od 24 do 48 ur po vnosu zadnjega odmerka opravijo biokemične analize, zlasti inhibicije nevropatske ciljne esteraze (NTE), na naključno izbranih kokoših iz vsake skupine.
Two weeks after the last dose, the remainder of the hens are killed and histopathological examination of selected neural tissues is undertaken.
Dva tedna po vnosu zadnjega odmerka se usmrtijo druge kokoši in izvede se histopatološka preiskava izbranega živčnega tkiva.
Healthy young adult hens free from interfering viral diseases and medication, and without abnormalities of gait should be randomised and assigned to treatment and control groups and acclimatised to the laboratory conditions for at least five days prior to the start of the study.
Zdrave, mlade, odrasle kokoši, ki ne kažejo znakov virusnih obolenj, niso tretirane s snovmi, ki bi vplivala na rezultat preskusa, in ki ne kažejo znakov nenavadnega obnašanja, je treba naključno razvrstiti v skupino, ki bo tretirana, in kontrolno skupino ter jih aklimatizirati na laboratorijske razmere najmanj 5 dni pred začetkom študije.
Cages or enclosures which are large enough to permit free mobility of the hens and easy observation of gait should be used.
Uporabiti je treba kletke ali ograde, ki so dovolj velike, da omogočajo prosto gibanje kokoši in olajšajo opazovanje obnašanja živali.
Oral dosing each day, seven days per week, should be carried out, preferably by gavage or administration of gelatine capsules.
Običajno je treba odmerek dajati oralno vsak dan in sedem dni na teden, po možnosti z gastrično sondo ali želatinastimi kapsulami.
The young adult domestic laying hen (Gallus gallus domesticus), aged eight to 12 months, is recommended.
Priporoča se uporaba mladih odraslih domačih kokoši nesnic (Gallus gallus domesticus), ki so stare od 8 do 12 mesecev.
Standard size, breeds and strains should be employed and the hens normally should have been reared under conditions which permitted free mobility.
Uporabiti je treba kokoši pasem standardne velikosti in sevov, običajno vzrejene v okoliščinah, ki kokošim dovoljujejo svobodno gibanje.
Generally at least three treatment groups and a vehicle control group should be used.
Običajno je treba uporabiti najmanj tri skupine za tretiranje in eno kontrolno skupino.
Sufficient number of hens should be utilised in each group of birds so that at least six birds can be killed for biochemical determinations (three at each of two timepoints) and six birds can survive the 14-day post-treatment observation period for pathology.
Vsaka skupina ptic naj bo sestavljena iz zadosti kokoši, da se lahko najmanj šest ptic usmrti za biokemične analize (tri na vsakega od obeh časovnih terminov opazovanja) in da lahko šest ptic preživi 14-dnevno obdobje opazovanja za patološke preiskave.
Dose levels should be selected taking into account the results from an acute test on delayed neurotoxicity and any other existing toxicity or kinetic data available for the test compound.
Pri izbiri velikosti odmerkov je treba upoštevati tri rezultate preskusa zapoznele nevrotoksičnosti po akutni izpostavljenosti in vse druge obstoječe podatke o toksičnosti ali toksikokinetiki za preskusno zmes.
The highest dose level should be chosen with the aim of inducing toxic effects, preferably delayed neurotoxicity, but not death nor obvious suffering.
Izbrati je treba največji odmerek, ki bi povzročil toksične učinke, po možnosti zapoznelo nevrotoksičnost, ne pa smrti ali hudega trpljenja.
Thereafter, a descending sequence of dose levels should be selected with a view to demonstrate any dose-related response and no-observed-adverse effects at the lowest dose level.
Nato je treba izbrati padajoče zaporedje velikosti odmerkov, da se dokažeta vsak odziv, ki je pogojen z odmerkom, in koncentracija brez opaznih negativnih vplivov pri najmanjšem odmerku.
If a test at a dose level of at least 1000 mg/kg body weight/day, using the procedures described for this study, produces no observable toxic effects and if toxicity would not be expected based upon data from structurally related substances, then a study using a higher dose may not be considered necessary.
Če preskus z velikostjo odmerka, ki znaša najmanj 1000 mg/kg telesne teže/dan, z uporabo predpisanih postopkov za to študijo ne povzroči nobenih opaznih toksičnih učinkov in če podatki o strukturno sorodnih snoveh ne kažejo na pojav toksičnosti, študije z uporabo višjega odmerka ni treba izvesti.
The limit test applies except when expected human exposure indicates the need for a higher dose level to be used.
Mejni preskus se ne uporabi samo, če izpostavljenost človeka kaže na potrebo po uporabi večjega odmerka.
All the animals should be observed at least daily during the exposure period and 14 days after, unless scheduled necropsy.
Vse živali je treba med obdobjem izpostavljenosti in 14 dni po njem opazovati najmanj enkrat na dan, razen če je bila predvidena nekropsija.
Animals are dosed with the test substance on seven days per week for a period of 28 days.
Živalim se dajejo odmerki preskusne snovi sedem dni na teden v obdobju 28 dni.
Observations should start immediately after treatment begins.
Opazovanja je treba začeti, takoj ko se lotimo tretiranja.
All hens should be carefully observed at least once daily on each of the 28 days of treatment, and for 14 days after dosing or until scheduled kill.
Vse kokoši je treba najmanj enkrat na dan natančno opazovati vseh 28 dni tretiranja in naslednjih 14 dni ali do predvidene usmrtitve.
All signs of toxicity should be recorded including their time of onset, type, severity and duration.
Zabeležiti je treba vse znake toksičnosti, vključno s časom nastopa, vrsto, resnostjo in trajanjem.
Observations should include, but not be limited to, behavioural abnormalities.
Opazovanja naj med drugim vključujejo vedenjske nepravilnosti.
At least twice a week the hens should be taken outside the cages and subjected to a period of forced motor activity, such as ladder climbing, in order to facilitate the observation of minimal toxic effects.
Najmanj dvakrat na teden je treba kokoši izpustiti iz kletk in jih pripraviti k prisilni motorični dejavnosti, kakršno je denimo plezanje po lestvi, da bi bilo olajšano opazovanje minimalnih toksičnih učinkov.
Moribund animals in severe distress or pain should be removed when noticed, humanely killed and necropsied.
Umirajoče živali ali živali, ki kažejo znake hudega trpljenja ali hude bolečine, je treba odstraniti, humano usmrtiti in opraviti nekropsijo.
All hens should be weighed just prior to the first administration of the test substance and at least once a week thereafter.
Vse kokoši je treba neposredno pred prvim dajanjem preskusne snovi in nato najmanj enkrat na teden stehtati.
Six hens randomly selected from each of the treatment and vehicle control groups should be killed within a few days after the last dose, and the brain and lumbar spinal cord prepared and assayed for neuropathy target esterase (NTE) inhibition activity.
V nekaj dneh po vnosu zadnjega odmerka je treba usmrtiti šest naključno izbranih kokoši iz tretirane in iz kontrolne skupine, možgane in ledveno hrbtenjačo pa je treba pripraviti in analizirati za določitev morebitne inhibicije nevropatske ciljne esteraze (NTE).
In addition, it may also be useful to prepare and assay sciatic nerve tissue for neuropathy target esterase (NTE) inhibition activity.
Poleg tega je za določitev inhibicije nevropatske ciljne esteraze lahko koristno pripraviti in analizirati ishiatično živčno tkivo.
Normally, three birds of the control and each treatment group are killed after 24 hours and three at 48 hours after the last dose.
Navadno se po 24 urah usmrtijo po tri ptice iz kontrolne in iz vsake tretirane skupine ter tri živali 48 ur po vnosu zadnjega odmerka.
If data from the acute study or other studies (e.g. toxicokinetics) indicate that other times of killing after final dosing are preferable then these times should be used and the rationale documented.
Če podatki iz študije akutne izpostavljenosti ali drugih študij (npr. toksikokinetika) kažejo, da je bolj priporočljiv drug čas usmrtitve po zadnjem vnosu odmerka, je treba uporabiti ta čas in razloge za tako ravnanje utemeljiti.
Sections should include cerebellum (mid longitudinal level), medulla oblongata, spinal cord and peripheral nerves.
Odvzem tkiva se opravi na malih možganih (srednja longitudinalna stopnja), podaljšani hrbtenjači, hrbtenjači in perifernem živčevju.
Initially, microscopic examination should be carried out on the preserved tissues of all animals in the control and high dose group.
Mikroskopsko preiskavo je na začetku treba opraviti na shranjenem tkivu vseh živali kontrolne skupine in skupine, tretirane z velikim odmerkom.
When there is evidence of effects in the high dose group, microscopic examination should also be carried out in hens from the intermediate and low dose groups.
Če v slednji skupini obstajajo dokazi o učinkih, je treba izvesti tudi mikroskopsko preiskavo tkiv kokoši iz skupin s srednjim in nizkim odmerkom.
The findings of this study should be evaluated in terms of the incidence, severity, and correlation of behavioural, biochemical and histopathological effects and any other observed effects in each of the treated and control groups.
Izsledke te študije je treba ocenjevati glede na pojav, resnost in korelacije vedenjskih, biokemičnih in histopatoloških učinkov ter katerih koli drugih opaženih učinkov v vsaki tretirani in kontrolni skupini.
rationale for choosing other times for biochemical determination, if other than 24 and 48 h.
če so biokemijske analize izvedene ob drugačnem času, kakršen je bil predviden (24 in 48 ur), utemeljitev takšne izbire.
toxic response data by dose level, including mortality,
podatki o toksičnem odzivu glede na velikost odmerka, vključno s smrtnostjo,
no-observed adverse effect level,
stopnja koncentracije brez opaznih negativnih vplivov,
This method is analogous to OECD TG 419.
Ta metoda je skladna s smernicami za preskušanje OECD TG 419.
This method is a replicate of the OECD TG 486, Unscheduled DNA Synthesis (UDS) Test with Mammalian Liver Cells In Vivo (1997).
Ta metoda ustreza metodi OECD TG 486, Unscheduled DNA Synthesis (UDS) Test with Mammalian Liver Cells In Vivo (1997).
The purpose of the unscheduled DNA Synthesis (UDS) test with mammalian liver cells in vivo is to identify test substances that induce DNA repair in liver cells of treated animals (see 1,2,3,4).
Namen preizkusa nenačrtne sinteze DNA (UDS) v jetrnih celicah sesalcev in vivo je določiti preizkušane snovi, ki sprožijo popravljanje DNA v jetrnih celicah tretiranih živali (1), (2), (3), (4).
This in vivo test provides a method for investigating genotoxic effects of chemicals in the liver.
Ta preizkus in vivo je metoda za preiskovanje genotoksičnih učinkov kemikalij na jetra.
The end-point measured is indicative of DNA damage and subsequent repair in liver cells.
Izmerjena končna točka kaže na poškodbe in posledično popravljanje DNA v jetrnih celicah.
The liver is usually the major site of metabolism of absorbed compounds.
Jetra so navadno glavno področje presnove absorbiranih spojin.
It is thus an appropriate site to measure DNA damage in vivo.
Zato so primerno mesto za merjenje poškodb DNA in vivo.
If there is evidence that the test substance will not reach the target tissue, it is not appropriate to use this test.
Če obstajajo dokazi, da preizkušana snov ne bo dosegla tarčnega tkiva, ta preizkus ni primeren.
The end-point of unscheduled DNA synthesis (UDS) is measured by determining the uptake of labelled nucleosides in cells that are not undergoing scheduled (S-phase) DNA synthesis.
Končna točka preizkusa nenačrtne sinteze DNA (UDS) se meri z določanjem sprejema označenih nukleozidov v celicah, v katerih ne poteka načrtna (faza S) sinteza DNA.
The most widely used technique is the determination of the uptake of tritium-labelled thymidine (3H-TdR) by autoradiography.
Najpogosteje uporabljena tehnika je avtoradiografsko določanje sprejema timidina, označenega s tritijem (3H-TdR).
Rat livers are preferably used for in vivo UDS tests.
Za preizkuse UDS in vivo se po možnosti uporabljajo jetra podgan.
Tissues other than the livers may be used, but are not the subject of this method.
Namesto jeter se lahko uporabijo druga tkiva, vendar ta niso predmet te metode.
The detection of a UDS response is dependent on the number of DNA bases excised and replaced at the site of the damage.
Zaznavanje odziva UDS je odvisno od števila baz DNA, ki se izrežejo in zamenjajo na mestu poškodbe.
Therefore, the UDS test is particularly valuable to detect substance-induced ‘longpatch repair’ (20-30 bases).
Zato je preizkus UDS posebej koristen za zaznavanje „popravljanja dolgih delov“ (20 do 30 baz), ki ga povzroči snov.
In contrast, ‘shortpatch repair’ (1-3 bases) is detected with much lower sensitivity.
„Popravljanje kratkih delov“ (ena do tri baze) se zazna z mnogo manjšo občutljivostjo.
Furthermore, mutagenic events may result because of non-repair, misrepair or misreplication of DNA lesions.
Poleg tega mutageni pojavi lahko nastanejo zaradi nepopravljanja, napačnega popravljanja ali napačnega podvojevanja lezij DNA.
The extent of the UDS response gives no indication of the fidelity of the repair process.
Velikost odziva UDS ne da nobenih podatkov o točnosti popravljanja.
In addition, it is possible that a mutagen reacts with DNA but the DNA damage is not repaired via an excision repair process.
Možno je tudi, da mutagen reagira z DNA, a se poškodbe DNA ne popravijo s popravljanjem z izrezovanjem.
The lack of specific information on mutagenic activity provided by the UDS test is compensated for by the potential sensitivity of this endpoint because it is measured in the whole genome.
Pomanjkanje specifičnih informacij o mutagenem delovanju pri preizkusu UDS se nadomesti s potencialno občutljivostjo te končne točke, ker se meri v celotnem genomu.
Cells in repair: a net nuclear grain (NNG) higher than a preset value, to be justified at the laboratory conducting the test.
Celice v popravljanju: neto število jedrnih zrnc (NNG), večje od vnaprej določene vrednosti, utemeljene v laboratoriju, ki opravlja preizkus.
Net nuclear grains (NNG): quantitative measure for UDS activity of cells in autoradiographic UDS tests, calculated by subtracting the average number of cytoplasmic grains in nucleus-equivalent cytoplasmic areas (CG) from the number of nuclear grains (NG): NNG = NG - CG.
Neto število jedrnih zrnc (NNG): kvantitativno merilo za UDS aktivnost v celici pri avtoradiografskih preizkusih UDS, ki se izračuna tako, da se povprečno število citoplazemskih zrnc v jedru enakovrednih območjih citoplazme (CG) odšteje od števila jedrnih zrnc (NG): NNG = NG – CG.
NNG counts are calculated for individual cells and then pooled for cells in a culture, in parallel cultures, etc.
Število NNG se izračuna za posamezne celice in nato združi za celice v kulturi, v vzporednih kulturah itn.
Unscheduled DNA Synthesis (UDS): DNA repair synthesis after excision and removal of a stretch of DNA containing a region of damage induced by chemical substances or physical agents.
Nenačrtna sinteza DNA (UDS): popravljalna sinteza DNA po izrezu in odstranitvi dela DNA, na katerem je poškodba, ki jo povzročijo kemične snovi ali fizikalni dejavniki.
The UDS test with mammalian liver cells in vivo indicates DNA repair synthesis after excision and removal of a stretch of DNA containing a region of damage induced by chemical substances or physical agents.
Preizkus UDS v jetrnih celicah sesalcev in vivo kaže na popravljalno sintezo DNA po izrezu in odstranitvi dela DNA, na katerem je poškodba, ki jo povzročijo kemične snovi ali fizikalni dejavniki.
The test is usually based on the incorporation of 3H-TdR into the DNA of liver cells which have a low frequency of cells in the S-phase of the cell cycle.
Preizkus navadno temelji na vključitvi 3H-TdR v DNA jetrnih celic, v katerih je majhna pogostnost celic v fazi S celičnega ciklusa.
The uptake of 3H-TdR is usually determined by autoradiography, since this technique is not as susceptible to interference from S-phrase cells as, for example, liquid scintillation counting.
Sprejem 3H-TdR se navadno določi z avtoradiografijo, ker ta tehnika ni tako dovzetna za motnje, ki jih povzročajo celice v fazi S, kakor je to na primer metoda tekočinske scintilacije.
Rats are commonly used, although any appropriate mammalian species may be used.
Navadno se uporabljajo podgane, lahko pa se uporabi katera koli primerna vrsta sesalcev.
At the commencement of the study the weight variation of animals should be minimal and not exceed ± 20 % of the mean weight for each sex.
Ob začetku študije naj bo nihanje teže živali čim manjše in naj ne presega ± 20 % srednje vrednosti teže za vsak spol.
Positive controls should be substances known to produce UDS when administered at exposure levels expected to give a detectable increase over background.
Snovi pozitivne kontrole naj bodo snovi, za katere se ve, da povzročijo UDS, če se dajejo pri ravneh izpostavljenosti, pri katerih se pričakuje zaznavno povečanje glede na ozadje.
Positive controls needing metabolic activation should be used at doses eliciting a moderate response (4).
Snovi pozitivne kontrole, pri katerih je potrebna aktivacija presnove, naj se uporabljajo v odmerkih, ki povzročijo zmeren odziv (4).
The doses may be chosen so that the effects are clear but do not immediately reveal the identity of the coded slides to the reader.
Odmerki naj se izberejo tako, da so učinki jasni, vendar ne razkrijejo takoj identitete kodiranih mikroskopskih preparatov.
Sampling Times
Čas vzorčenja
Early sampling times (2-4 hours)
Zgodnja vzorčenja (2 do 4 ure)
Late sampling times (12-16 hours)
Pozna vzorčenja (12 do 16 ur)
N-2-Fluorenylacetamide (2-AAF)
N-2-fluorenilacetamid (2-AAF)
It is acceptable that the positive control should be administered by a route different from the test substance.
Sprejemljivo je, da se snovi pozitivne kontrole dajejo živalim drugače kakor preizkušana snov.
An adequate number of animals should be used, to take account of natural biological variation in test response.
Uporabi naj se zadostno število živali, da se upošteva naravno biološko nihanje odziva na preizkus.
The number of animals should be at least three analysable animals per group.
V vsaki skupini naj bodo vsaj tri živali, ki jih je mogoče analizirati.
Where a significant historical database has been accumulated, only one or two animals are required for the concurrent negative and positive control groups.
Če že obstaja obsežna baza preteklih podatkov, sta za sočasne negativne in pozitivne kontrolne skupine potrebni le ena ali dve živali.
If at the time of the study there are data available from studies in the same species and using the same route of exposure that demonstrate that there are no substantial differences in toxicity between sexes, then testing in a single sex, preferably males, will be sufficient.
Če so v času študije na voljo podatki študij o isti vrsti in ob uporabi istega načina izpostavljanja, ki dokazujejo, da med spoloma ni znatnih razlik v toksičnosti, bo zadostovalo preizkušanje na enem spolu, po možnosti na samcih.
Test substances are generally administered as a single treatment.
Preizkušane snovi se navadno dajejo z enkratnim vnosom.
Normally, at least two dose levels are used.
Navadno se uporabljata vsaj dve velikosti odmerkov.
In general, the lower dose should be 50 % to 25 % of the high dose.
V splošnem naj bo manjši odmerek 50 do 25 % večjega odmerka.
If a range finding study is performed because there are no suitable data available, it should be performed in the same laboratory, using the same species, strain, sex, and treatment regimen to be used in the main study.
Če se opravi študija za ugotavljanje območja, ker ni na voljo ustreznih podatkov, naj se opravi v istem laboratoriju, na isti vrsti, sevu in spolu ter ob enakem režimu tretiranja, kakor bo to uporabljeno v glavni študiji.
The highest dose may also be defined as a dose that produces some indication of toxicity in the liver (e.g. pyknotic nuclei).
Največji odmerek se lahko opredeli tudi kot odmerek, ki povzroči nekaj znakov toksičnosti v jetrih (npr. piknotična jedra).
If a test at one dose level of at least 2000 mg/kg body weight, applied in a single treatment, or in two treatments on the same day, produces no observable toxic effects, and if genotoxicity would not be expected, based upon data from structurally related substances, then a full study may not be necessary.
Če preizkus pri eni velikosti odmerka vsaj 2000 mg/kg telesne teže, ki se da v enem vnosu ali v dveh vnosih v istem dnevu, ne povzroči nobenih opaznih toksičnih učinkov in če se na podlagi podatkov o strukturno sorodnih snoveh ne pričakuje, da bo snov genotoksična, popolna študija morda ne bo potrebna.
The test substance is usually administered by gavage using a stomach tube or a suitable intubation cannula.
Navadno se preizkušana snov da z gavažo po želodčni cevki ali ustrezni intubacijski kanili.