natgillin/translations-raw huggingface dataset:
This usually takes up to two weeks, by which time the dissolved organic carbon in the supernatant liquor at the end of each aeration cycle approaches a constant value.
To ponavadi traja do dva tedna, v tem času pa se raztopljeni organski ogljik v supernatantu na koncu vsakega prezračevalnega cikla približa konstantni vrednosti.
At the end of this period, the individual settled sludges are mixed, and 50 ml of the resulting composite sludge are added to each unit.
Na koncu tega obdobja se premešajo posamezna usedena blata in v vsako enoto se doda 50 ml dobljenega sestavljenega blata.
95 ml of settled sewage and 5 ml of water are added to the control units, and 95 ml of the settled sewage plus 5 ml of the appropriate test compound stock solution (400 mg/litre) are added to the test units.
Kontrolnim enotam se doda 95 ml usedenih odplak in 5 ml vode, preskusnim enotam pa 95 ml usedenih odplak plus 5 ml ustrezne preskusne spojine osnovne raztopine (400 mg/liter).
The above fill-and-draw procedure is repeated daily throughout the test.
Zgoraj opisani postopek dodajanja in odvzemanja se ponavlja dnevno ves čas preskusa.
Before settling, it may be necessary to clean the walls of the units to prevent the accumulation of solids above the level of the liquid.
Pred usedanjem bo lahko treba očistiti stene enot, da bi se preprečilo kopičenje trdnih snovi nad nivojem tekočine.
A separate scraper or brush is used for each unit to prevent cross contamination.
Za vsako enoto se uporabi drugo strgalo ali krtača, da bi se preprečile navzkrižne okužbe.
Ideally, the dissolved organic carbon in the supernatant liquors is determined daily, although less frequent analyses are permissible.
Najbolje je, da se raztopljeni organski ogljik v supernatantu določa dnevno, čeprav so dopustne tudi manj pogoste analize.
Before analysis the liquors are filtered through washed 0,45 μm membrane filters or centrifuged.
Pred analizo se raztopine prefiltrirajo skozi čiste 0,45 μm membranske filtre ali pa se centrifugirajo.
The temperature of the sample must not exceed 40 oC while it is in the centrifuge.
Temperatura snovi ne sme presegati 40 oC, medtem ko je v centrifugi.
The length of the test for compounds showing little or no biodegradation is indeterminate, but experience suggests that this should be at least 12 weeks in general, but not longer than 26 weeks.
Trajanje preskusa v primeru spojin, ki kažejo malo ali sploh nikakršne biorazgradnje, je neomejeno, vendar je na podlagi izkušenj priporočeno, da naj na splošno preskus traja najmanj 12 in ne dlje kot 26 tednov.
The dissolved organic carbon values in the supernatant liquors of the test units and the control units are plotted against time.
Vrednosti raztopljenega organskega ogljika v supernatantih preskusnih in kontrolnih enot se prikažejo v odvisnosti od časa.
As biodegradation is achieved, the level found in the test will approach that found in the control.
Ko se doseže biorazgradnja, se bo stopnja, ugotovljena v preskusu, približala stopnji, ugotovljeni v kontroli.
Once the difference between the two levels is found to be constant over three consecutive measurements, such number of further measurements as are sufficient to allow statistical treatment of the data are made and the percentage biodegradation of the test compound is calculated (Dda or Dssd, see 1.2).
Ko se ugotovi, da je razlika med dvema stopnjama po treh zaporednih meritvah konstantna, se določi število nadaljnjih meritev, potrebnih za omogočanje statistične obdelave podatkov, in izračuna se odstotek biorazgradnje preskusne spojine (Dda ali Dssd, glej 1.2).
all information on the kind of sewage, the type of unit used and the experimental results concerning the tested substance, the reference substance if used, and the blank,
vse podatke o vrsti odplak, tipu uporabljene enote in rezultatih preskusa v zvezi s preskusno snovjo, referenčna snov, če je uporabljena, in negativna kontrola,
the temperature,
temperatur,
removal curve with description, mode of calculation (see 1.2),
krivulja odstranitve z opisom, način izračunavanja (glej 1.2),
date and location where the activated sludge and the sewage were sampled, status of adaptation, concentration, etc.,
datum in mesto vzorčenja aktivnega blata in odplak, status prilagoditve, koncentracija, itd.,
scientific reasons for any changes of test procedure,
znanstveni razlogi za vsako spremembo preskusnega postopka,
signature and date.
podpis in datum.
Since the substance to be tested by this method will not be readily biodegradable, any removal of DOC due solely to biodegradation will normally be gradual over days or weeks, except in such cases where acclimatisation is sudden as indicated by an abrupt disappearance occurring after some weeks.
Ker snov, ki se preskuša s to metodo, še ne bo hitro biorazgradljiva, se bo vsaka odstranitev DOC, ki je izključno posledica biorazgradljivosti, običajno odvijala postopoma nekaj dni ali tednov, razen v tistih primerih, kjer je prilagoditev trenutna, kar se kaže z nenadnim izginotjem, ki se zgodi po nekaj tednih.
However, physico-chemical adsorption can sometimes play an important role; this is indicated when there is complete or partial removal of the added DOC at the outset.
Pomembno vlogo pa lahko v nekaterih primerih odigra tudi fizikalno-kemijska adsorpcija; to se pokaže, kadar gre za celotno ali delno odstranitev dodanega DOC na samem začetku.
What happens subsequently depends on factors such as the degrees of adsorption and the concentration of suspended solids in the discarded effluent.
Kaj se zgodi potem, je odvisno od dejavnikov, kot so stopnje adsorpcije in koncentracija suspendiranih trdnih snovi v zavrženem iztoku.
Usually the difference between the concentration of DOC in the control and test supernatant liquors gradually increases from the initial low value and this difference then remains at the new value for the remainder of the experiment, unless acclimatisation takes place.
Ponavadi razlika med koncentracijo DOC v kontrolnih in preskusnih supernatantih postopoma narašča od začetne nizke vrednosti, ta razlika pa se potem ohranja pri novi vrednosti preostali del preskusa, razen če ne pride do prilagoditve.
If a distinction is to be drawn between biodegradation (or partial biodegradation) and adsorption, further tests are necessary.
Če je treba določiti razliko med biorazgradnjo (ali delno biorazgradnjo) in adsorpcijo, so potrebni dodatni preskusi.
This can be done in a number of ways, but the most convincing is to use the supernatant liquor, or sludge, as inoculum in a base-set test (preferably a respirometric test).
To je mogoče opraviti na številne načine, naj prepričljivejša pa je uporaba supernatanta ali blata kot inokuluma v preskusu iz osnovne zbirke (po možnosti v respirometričnem preskusu).
Test substances giving high, non-adsorptive removal of DOC in this test should be regarded as potentially biodegradable.
Preskusne snovi, ki v tem preskusu povzročajo visoko, neadsorptivno odstranitev DOC, je treba šteti za potencialno biorazgradljive.
Low, or zero removals of DOC may be due to inhibition of microorganisms by the test substance and this may also be revealed by lysis and loss of sludge, giving turbid supernatants.
Nizke ali nične odstranitve DOC lahko pomenijo, da preskusna snov zavira mikroorganizme, to pa je mogoče odkriti tudi z lizo in izgubo blata, kar povzroča motne supernatante.
The use of a specific analytical method or of 14C-labelled test substance may allow greater sensitivity.
Uporaba specifične analitske metode ali preskusne snovi z oznako 14C lahko omogoči večjo občutljivost.
When results are also given in terms of primary biodegradation, an explanation should, if possible, be given on the chemical structure change that leads to the loss of response of the parent test substance.
Kadar podani podatki veljajo za primarno biorazgradnjo, je treba, če je mogoče, razložiti spremembo kemijske strukture, ki povzroča izgubo odziva matične preskusne snovi.
OECD, Paris, 1981, Test Guideline 302 A, Decision of the Council C(81) 30 final.
OECD, Pariz, 1981, Test Guideline 302 A, Decision of the Council C(81) 30 final.
SCAS test: example of results
SCAS preskus: primeri rezultatov
Ct - Cc
Ct-Cc
Percentage biodegradition,
Odstotek biorazgradnje
(days)
(dnevi)
4-acetyl aminobenzene sulphonate
4-acetil aminobenzensulfonat
Tetra propylene benzene sulphonate
Tetrapropilen benzensulfonat
Cyclopentane tetra carboxylate
Ciklopentan tetra karboksilat
Example of test apparatus
Primer preskusne naprave
Figure 1 Air
zrak
Volume 50 ml
prostornina 50 ml
This bioconcentration method is a replicate of the OECD TG 305 (1996).
Ta biokoncentracijska metoda je v skladu s OECD smernico 305 (1996).
This method describes a procedure for characterising the bioconcentration potential of substances in fish under flow-through conditions.
Ta metoda opisuje postopek za določanje biokoncentracijskega potenciala snovi v ribah pod pretočnimi pogoji.
Although flow-through test regimes are much to be preferred, semi-static regimes are permissible, provided that the validity criteria are satisfied.
Čeprav so pretočni preskusni režimi veliko bolj zaželeni, so dopustni tudi polstatični režimi, vendar pod pogojem, da so izpolnjena merila veljavnosti (validacije).
The method gives sufficient details for performing the test while allowing adequate freedom for adapting the experimental design to the conditions in particular laboratories and for varying characteristics of test substances.
Navedena metoda nudi dovolj podatkov za izvedbo preskusa, hkrati pa dopušča dovolj svobode za prilagoditev načrta preskusa pogojem v posameznih laboratorijih in spreminjajočim lastnostim preskusnih snovi.
It is most validly applied to stable organic chemicals with log Pow values between 1,5 and 6,0 (1) but may still be applied to superlipophilic substances (having log Pow > 6,0).
Najbolj ustrezna je za stabilne organske kemikalije z vrednostmi log Pow med 1,5 in 6,0 (1), kljub temu pa se lahko uporablja tudi pri superlipofilnih snoveh (ki imajo log Pow > 6,0).
The pre-estimate of the bioconcentration factor (BCF), sometimes denoted as KB, for such superlipophilic substances will presumably be higher than the steady-state bioconcentration factor (BCFSS) value expected to be obtained from laboratory experiments.
Predocena biokoncentracijskega faktorja (BKF), včasih označena s KB, bo za take superlipofilne snovi predvidoma višja od vrednosti biokoncentracijskega faktorja stabilnega stanja (BKFSS), ki naj bi se določila na osnovi laboratorijskih poskusov.
Preestimates of the bioconcentration factor for organic chemicals with log Pow values up to about 9,0 can be obtained by using the equation of Bintein at al (2).
Predocene biokoncentracijskega faktorja za organske kemikalije z log Pow vrednostmi do približno 9,0 se lahko pridobijo tako, da se uporabi enačba iz literature Bintein et al (2).
The parameters which characterise the bioconcentration potential include the uptake rate constant (k1), the depuration rate constant (k2) and the BCFss.
Parametri, ki določajo biokoncentracijski potencial, vsebujejo konstanto stopnje absorpcije (k1), konstanto stopnje očiščenja (k2) in BKFSS.
Radio-labelled test substances can facilitate the analysis of water and fish samples and may be used to determine whether degradate identification and quantification should be made.
Radioaktivno označene preskusne snovi lahko pospešijo analizo vodnih in ribjih vzorcev ter se lahko uporabijo pri odločitvi, ali je treba ugotoviti in količinsko opredeliti nepravilnosti.
If total radioactive residues are measured (e.g. by combustion or tissue solubilisation), the BCF is based on the parent compound, any retained metabolites and also assimilated carbon.
Če se merijo skupni radioaktivni ostanki (na primer z izgorevanjem ali topnostjo v tkivu), BKF temelji na izvorni spojini, vseh zadržanih metabolitih in tudi asimiliranem ogljiku.
BCFs based on total radioactive residues may not, therefore, be directly comparable to a BCF derived by specific chemical analysis of the parent compound only.
Biokoncentracijski faktorji, ki temeljijo na skupnih radioaktivnih ostankih, tako ne morejo biti neposredno primerljivi z biokoncentracijskimi faktorji, izpeljanim zgolj s specifično kemično analizo izvorne spojine.
Clean-up procedures may be employed in radiolabelled studies in order to determine BCF based on the parent compound, and the major metabolites may be characterised if deemed necessary.
Postopki čiščenja se lahko uporabijo v študijah o radioaktivnosti, da se določi BKF, temelječ na izvorni spojini, če je treba, pa se določijo tudi glavni metaboliti.
It is also possible to combine a fish metabolism study with a bioconcentration study by analysis and identification of the residues in tissues.
Študija metabolizma rib se lahko s pomočjo analize in ugotavljanja ostankov v tkivih združi tudi s študijo biokoncentracije.
Bioconcentration/Bioaccumulation is the increase in concentration of the test substance in or on an organism (specified tissues thereof) relative to the concentration of test substance in the surrounding medium.
Biokoncentracija/bioakumulacija je povečana koncentracija preskusne snovi v ali na organizmu (določenih tkivih le-tega), ki je odvisna od koncentracije preskusne snovi v okoliškem gojišču.
The bioconcentration factor (BCF or KB) at any time during the uptake phase of this accumulation test is the concentration of test substance in/on the fish or specified tissues thereof (Cf as μg/g (ppm)) divided by the concentration of the chemical in the surrounding medium (Cw as μg/ml (ppm)).
Biokoncentracijski faktor (BKF ali Kβ) je koncentracija preskusne snovi v/na ribah ali določenih tkivih le-teh (Cf kot μg/g (ppm)) kadar koli med fazo absorpcije v tega akumulacijskega preskusa, deljena s koncentracijo kemikalije v okoliškem gojišču (Cw kot μg/ml (ppm)).
The steady-state bioconcentration factor (BCFss or KB) does not change significantly over a prolonged period of time, the concentration of the test substance in the surrounding medium being constant during this period of time.
Biokoncentracijski faktor stabilnega stanja (BCFSS ali Kβ) se v daljšem časovnem obdobju znatno ne spreminja, pri čemer koncentracija preskusne snovi v okoliškem gojišču v tem obdobju ostaja konstantna.
A plateau or steady-state is reached in the plot of test substance in fish (Cf) against time when the curve becomes parallel to the time axis and three successive analyses of Cf made on samples taken at intervals of at least two days are within ± 20 % of each other, and there are no significant differences among the three sampling periods.
Plato ali stabilno stanje je doseženo v krivulji preskusne snovi v ribah (Cf) proti času, ko krivulja postane vzporedna s časovno osjo in so tri zaporedne analize Cf na vzorcih, vzetih najmanj v razmaku dveh dni, v obsegu ± 20 % druga od druge, in ni znatnih razlik med tremi obdobji vzorčenja.
Bioconcentration factors calculated directly from kinetic rate constants (k1/k2) are termed kinetic concentration factor, BCFK.
Biokoncentracijski faktorji, izračunani neposredno iz konstant kinetične stopnje (k1/k2), se imenujejo kinetični faktor koncentracije, BFKK.
The octanol-water partition coefficient (Pow) is the ratio of a chemical's solubility in n-octanol and water at equilibrium (Method A.8) also expressed as Kow.
Koeficient porazdelitve oktanol/voda (Pow) je uravnoteženo razmerje topnosti kemikalije v n-oktanolu in vodi (metoda A.8), izraženo tudi kot Kow.
The logarithm of Pow is used as an indication of a chemical's potential for bioconcentration by aquatic organisms.
Logaritem Pow se uporablja kot pokazatelj potenciala kemikalije za biokoncentracijo glede na vodne organizme.
The exposure or uptake phase is the time during which the fish are exposed to the test chemical.
Faza izpostavitve ali absorpcije je čas, ko so ribe izpostavljene preskusni kemikaliji.
The uptake rate constant (k1) is the numerical value defining the rate of increase in the concentration of test substance in/on test fish (or specified tissues thereof) when the fish are exposed to that chemical (k1 is expressed in day-1).
Konstanta stopnje absorpcije (k1) je številčna vrednost, ki določa stopnjo povečanja koncentracije preskusne snovi v/na preskusnih ribah (ali določenih tkivih le-teh), ko so ribe izpostavljene navedeni kemikaliji (k1 se izrazi v dan-1).
The post-exposure or depuration (loss) phase is the time, following the transfer of the test fish from a medium containing test substance to a medium free of that substance, during which the depuration (or the net loss) of the substance from the test fish (or specified tissue thereof) is studied.
Faza po izpostavitvi ali faza očiščenja (izgube) je čas po prenosu preskusnih rib iz gojišča, ki vsebuje preskusno snov, v gojišče, ki te snovi ne vsebuje, ko se preuči očiščenje (ali čista izguba) snovi iz preskusnih rib (ali določenih tkiv le-teh).
The depuration (loss) rate constant (k2) is the numerical value defining the rate of reduction in the concentration of the test substance in the test fish (or specified tissues thereof) following the transfer of the test fish from a medium containing the test substance to a medium free of that substance (k2 is expressed in day-1).
Konstanta stopnje očiščenja (izgube) (k2) je številčna vrednost, ki določa stopnjo zmanjšanja koncentracije preskusne snovi v preskusnih ribah (ali določenih tkivih le-teh) po prenosu preskusnih rib iz gojišča, ki vsebuje preskusno snov, v gojišče, ki te snovi ne vsebuje (k2 se izrazi v dan-1).
The test consists of two phases: the exposure (uptake) and post-exposure (depuration) phases.
Preskus sestavljata dve fazi: faza izpostavitve (absorpcije) in faza po izpostavitvi (očiščenja).
During the uptake phase, separate groups of fish of one species are exposed to at least two concentrations of the test substance.
Med fazo absorpcije so ločene skupine rib ene vrste izpostavljene najmanj dvema koncentracijama preskusne snovi.
They are then transferred to a medium free of the test substance for the depuration phase.
Ribe se nato za fazo očiščenja prestavijo v gojišče, ki ne vsebuje preskusne snovi.
A depuration phase is always necessary unless uptake of the substance during the uptake phase has been insignificant (e.g. the BCF is less than 10).
Faza očiščenja je vedno potrebna, razen če je bila absorpcija snovi v fazi absorpcije zanemarljiva (npr. BKF je manjši od 10).
The concentration of the test substance in/on the fish (or specified tissue thereof) is followed through both phases of the test.
Koncentracija preskusne snovi v/na ribah (ali določenih tkivih le-teh) se spremlja v obeh fazah preskusa.
In addition to the two test concentrations, a control group of fish is held under identical conditions except for the absence of the test substance, to relate possible adverse effects observed in the bioconcentration test to a matching control group and to obtain background concentrations of test substance.
Poleg dveh preskusnih koncentracij, se kontrolna skupina rib goji pod enakimi pogoji, le da ti ne vključujejo preskusne snovi, s čimer se morebitni škodljivi učinki, opaženi med biokoncetracijskim preskusom, primerjajo z ustrezno kontrolno skupino, pridobijo pa se tudi osnovne koncentracije preskusne snovi.
The uptake phase is run for 28 days unless it is demonstrated that equilibrium has been reached earlier.
Faza absorpcije se izvaja 28 dni, razen če se izkaže, da je bilo ravnovesje doseženo že prej.
A prediction of the length of the uptake phase and the time to steady-state can be made from equation in Appendix 3.
Trajanje faze absorpcije in čas, potreben za dosego stabilnega stanja, se lahko predvidi na osnovi enačbe iz Dodatka 3.
The depuration period is then begun by transferring the fish to the same medium but without the test substance in another clean vessel.
Faza očiščenja se takrat prične tako, da se ribe prestavijo v enako gojišče v drugi čisti posodi, ki pa ne vsebuje preskusne snovi.
Where possible the bioconcentration factor is calculated preferably both as the ratio (BCFss) of concentration of the fish (Cf) and in the water (Cw) at apparent steady-state and as a kinetic bioconcentration factor, BCFK as the ratio of the rate constants of uptake (k1) and depuration (k2) assuming first-order kinetics.
Kjer je možno, se biokoncentracijski faktor izračuna tako kot razmerje (BKFSS) koncentracije v ribah (Cf) in v vodi (Cw) med očitnim stabilnim stanjem ter kot kinetični biokoncentracijski faktor (BKFk) kot razmerje konstant stopenj absorpcije (k1) in očiščenja (k2), ob predpostavljanju kinetike prvega reda.
If first-order kinetics are obviously not obeyed, more complex models should be employed (Appendix 5).
Če kinetika prvega reda očitno ni upoštevana, je treba uporabiti bolj zapletene modele (Dodatek 5).
If a steady-state is not achieved within 28 days, the uptake phase should be extended until steady-state is reached, or 60 days, whichever comes first; the depuration phase is then begun.
Če do stabilnega stanja ne pride v 28 dneh, se faza absorpcije podaljša, dokler se ne doseže stabilno stanje ali največ za 60 dni; takrat se začne faza očiščenja.
The uptake rate constant, the depuration (loss) rate constant (or constants, where more complex models are involved), the bioconcentration factor, and where possible, the confidence limits of each of these parameters are calculated from the model that best describes the measured concentrations of test substance in fish and water.
Konstanta stopnje absorpcije, konstanta stopnje očiščenja (izgube) (ali konstante, kadar so vključeni bolj zapleteni modeli), biokoncentracijski faktor in, kjer je možno, meje zaupanja vsakega izmed teh parametrov, se izračunajo na osnovi modela, ki najbolje opisuje izmerjene koncentracije preskusne snovi v ribah in vodi.
The BCF is expressed as a function of the total wet weight of the fish.
BKF se izrazi kot funkcija skupne mokre teže rib.
However, for special purposes, specified tissues or organs (e.g. muscle, liver), may be used if the fish are sufficiently large or the fish may be divided into edible (fillet) and non-edible (viscera) fractions.
Vendar pa se, če so ribe dovolj velike, določena tkiva ali organi (npr. mišice, jetra) lahko uporabijo za posebne namene ali pa se lahko razdelijo na užitne (fileji) in neužitne (drobovje) dele.
Since, for many organic substances, there is a clear relationship between the potential for bioconcentration and lipophilicity, there is also a corresponding relationship between the lipid content of the test fish and the observed bioconcentration of such substances.
Ker je pri mnogih organskih snoveh jasno razmerje med potencialom za biokoncentracijo in lipofilijo, obstaja tudi ustrezno razmerje med vsebnostjo lipida preskusnih rib in zabeleženo biokoncentracijo takšnih snovi.
Thus, to reduce this source of variability in test results for those substances with high lipophilicity (i.e. with log Pow > 3), bioconcentration should be expressed in relation to lipid content in addition to whole body weight.
Da bi tako zmanjšali ta vir spremenljivosti v rezultatih preskusa za navedene snovi z visoko lipofilijo (t.j. z log Pow > 3), mora biti biokoncentracija dodatno izražena v odnosu do vsebnosti lipida in ne samo glede na telesno težo.
The lipid content should be determined on the same biological material as is used to determine the concentration of the test substance, when feasible.
Vsebnost lipida naj se določi na enakem biološkem materialu, kot se uporablja za določanje koncentracije preskusne snovi, kadar je to izvedljivo.
Before carrying out the test for bioconcentration, the following information for the test substance should be known:
Pred izvedbo preskusa biokoncentracije je o preskusni snovi potrebno pridobiti naslednje podatke:
solubility in water
topnost v vodi,
octanol-water partition coefficient Pow (denoted also as Kow, determined by an HPLC method in A.8)
koeficient porazdelitve oktanol/voda Pow (označen tudi kot Kow, ki se določa z metodo HPLC v A.8),
hydrolysis
hidroliza,
phototransformation in water determined under solar or simulated solar irradiation and under the irridiation conditions of the test for bioconcentration (3)
fototransformacija v vodi, določena pod sončnim ali simuliranim sončnim obsevanjem in pod pogoji obsevanja preskusa biokoncentracije (3),