natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Toxicol., 29, p. 198-201.
Toxicol., 29, 198–201.
SUB-CHRONIC ORAL TOXICITY TEST REPEATED DOSE 90-DAY ORAL TOXICITY STUDY IN NON-RODENTS
PRESKUS SUBKRONIČNE ORALNE TOKSIČNOSTI 90-DNEVNA ŠTUDIJA ORALNE TOKSIČNOSTI S PONAVLJAJOČMI SE ODMERKI NA NEGLODALCIH
This sub-chronic oral toxicity test method is a replicate of the OECD TG 409 (1998).
Ta metoda za preskus subkronične oralne toksičnosti ustreza metodi OECD TG 409 (1998).
The 90-day study provides information on the possible health hazards likely to arise from repeated exposure over a period of rapid growth and into young adulthood.
Ta 90-dnevna študija daje informacije o možnih nevarnostih za zdravje, za katere je verjetno, da se pojavijo pri ponavljani izpostavljenosti v obdobju naglega razvoja do mlade odrasle dobe.
The test method allows for the identification in non-rodent species of adverse effects of chemical exposure and should only be used:
Preskusna metoda omogoča ugotavljanje škodljivih učinkov izpostavljenosti kemikalijam pri neglodalcih in se lahko uporablja le v naslednjih primerih:
where effects observed in other studies indicate a need for clarification/characterisation in a second, non-rodent species, or
kadar učinki, ugotovljeni v drugih študijah, nakazujejo potrebo po razjasnitvi/karakterizaciji pri drugi, neglodalski vrsti, ali
where toxicokinetic studies indicate that the use of a specific non-rodent species is the most relevant choice of laboratory animal, or
kadar toksikokinetične študije kažejo na to, da je uporaba določene vrste neglodalcev najbolj primerna izbira laboratorijske živali ali
where other specific reasons justify the use of a non-rodent species.
kadar drugi posebni razlogi upravičujejo uporabo neglodalske vrste.
Animals, which die or are killed during the test are necropsied and at the conclusion of the test surviving animals are also killed and necropsied.
Na živalih, ki med preskusom poginejo ali so usmrčene, se izvede obdukcija, na koncu preskusa pa se usmrtijo tudi preživele živali in tudi na njih se izvede obdukcija.
The commonly used non-rodent species is the dog, which should be of a defined breed; the beagle is frequently used.
Neglodalska vrsta, ki se običajno uporablja, je pes, ki mora biti določene pasme; pogosto se uporablja angleški brak.
Other species, e.g. swine, mini-pigs, may also be used.
Uporabijo se lahko tudi druge vrste, denimo svinja ali pritlikava svinja.
Primates are not recommended and their use should be justified.
Uporaba primatov se ne priporoča in njihovo uporabo je treba upravičiti.
Young, healthy animals should be employed, and in the case of the dog, dosing should begin preferably at four to six months and not later than nine months of age.
Uporabiti je treba mlade, zdrave živali, v primeru psa je najbolje, da se odmerjanje začne pri 4–6 mesecih, nikakor pa ne pozneje kot pri 9 mesecih starosti.
Where the study is conducted as a preliminary to a long-term chronic toxicity study, the same species/breed should be used in both studies.
Kadar se študija izvaja kot predhodna študija za dolgotrajno študijo kronične toksičnosti, je treba v obeh študijah uporabiti isto vrsto/pasmo.
Healthy young animals, which have been acclimated to laboratory conditions and have not been subjected to previous experimental procedures, should be used.
Uporabiti je treba zdrave mlade živali, ki so se prilagodile na laboratorijske razmere in ki predhodno niso bile uporabljene za poskuse.
The duration of acclimatisation will depend upon the selected test species and their source.
Trajanje aklimatizacije je odvisno od izbrane poskusne vrste in njenega vira.
At least five days for dogs or purpose bred swine from a resident colony and at least two weeks for these animals if from external sources are recommended.
Priporoča se najmanj pet dni za pse ali svinje, gojene za ta namen v domačem laboratoriju, in najmanj dva tedna za iste živali, če so pridobljene iz zunanjega vira.
The test substance may be administered in the diet or in the drinking water, by gavage or in capsules.
Preskusna snov se lahko daje s hrano, pitno vodo, gavažo ali kapsulami.
The method of oral administration is dependent on the purpose of the study, and the physical-chemical properties of the test material.
Metoda oralnega dajanja je odvisna od namena študije in od fizikalno-kemijskih lastnosti preskusnega materiala.
At least eight animals (four female and four male) should be used at each dose level.
Za vsako velikost odmerka je treba uporabiti najmanj osem živali (štiri samice in štiri samce).
The number of animals at the termination of the study must be adequate for a meaningful evaluation of toxic effects.
Število živali na koncu študije mora biti primerno za smiselno ovrednotenje toksičnih učinkov.
Based on previous knowledge of the substance or a close analogue, consideration should be given to including an additional satellite group of eight animals (four per sex) in control and in top dose group for observation after the treatment period of reversibility or persistence of any toxic effects.
Na podlagi že poznanih lastnosti snovi ali bližjih analogov je treba razmisliti o vključitvi satelitne skupine osmih živali (štiri na spol) v kontrolno skupino in skupino z največjim odmerkom, za opazovanje reverzibilnosti ali perzistence morebitnih toksičnih učinkov po tretiranju.
Dosage
Odmerjanje
At least three dose levels and a concurrent control shall be used, except where a limit test is conducted (see 1.5.3).
Uporabiti je treba najmanj tri velikosti odmerkov in istočasno kontrolo, razen če se izvaja mejni preskus (glej 1.5.3).
Dose levels may be based on the results of repeated dose or range finding studies and should take into account any existing toxicological and toxicokinetic data available for the test compound or related materials.
Velikosti odmerkov se lahko določijo na podlagi rezultatov študij s ponavljajočim odmerjanjem ali študij za ugotavljanje območja odmerkov, pri tem pa morajo biti upoštevani vsi obstoječi toksikološki in toksikokinetični podatki, ki so na voljo v zvezi s preskusno snovjo ali sorodnimi materiali.
A descending sequence of dose levels should be selected with a view to demonstrating any dosage related response and a no-observed-adverse-effect level (Noael) at the lowest dose level.
Upadajoče zaporedje velikosti odmerkov je treba izbrati z namenom, da se pokažejo vse od odmerka odvisne reakcije, in je velikost odmerka brez opaznih škodljivih učinkov (NOAEL) najnižja izbrana velikost odmerka.
Two to fourfold intervals are frequently optimal for setting the descending dose levels and addition of a fourth test group is often preferable to using very large intervals (e.g. more than a factor of about 6–10) between dosages.
Za določanje upadajočega zaporedja velikosti odmerkov so pogosto najprimernejši dvakratni do štirikratni intervali, večinoma pa je bolje dodati dodatno, četrto preskusno skupino, kakor uporabiti zelo velike intervale (npr. več kot faktor okrog 6–10) med odmerki.
Normally the volume should be kept as low as possible.
Volumen naj bo čim manjši.
When the test substance is administered in the diet either a constant dietary concentration (ppm) or a constant dose level in terms of the animal's body weight may be used; any alternative used must be specified.
Kadar se preskusna snov daje s hrano, se lahko uporabi bodisi konstantna koncentracija v hrani (ppm) bodisi konstantna velikost odmerka glede na telesno težo; treba je navesti uporabljeni način.
For a substance administered by gavage or by capsule, the dose should be given at similar times each day, and adjusted as necessary to maintain a constant dose level in terms of animal body weight.
Če snov dajemo z gavažo ali kapsulo, je treba odmerke dati vsak dan približno ob istem času in jih ustrezno prilagoditi, da se vzdržuje konstantna velikost odmerka glede na telesno težo živali.
Where the 90 day study is used as a preliminary to a long term chronic toxicity study, a similar diet should be used in both studies.
Če se 90-dnevna študija izvaja kot predhodna študija za dolgotrajno študijo kronične toksičnosti, je treba v obeh študijah uporabiti podobno hrano.
At least twice daily, usually at the beginning and end of each day, all animals should be inspected for signs of morbidity and mortality.
Najmanj dvakrat dnevno, običajno na začetku in na koncu vsakega dne, je treba živali pregledati, da se odkrijejo znaki obolevnosti in smrtnosti.
These observations should be made, where practical outside the home cage in a standard arena and preferably at similar times on each occasion.
Ta opazovanja je treba, če je mogoče, opraviti zunaj domače kletke, na standardnem mestu in vsakokrat ob podobnem času.
Signs of toxicity should be carefully recorded, including time of onset, degree and duration.
Znake toksičnosti je treba skrbno dokumentirati, vključno s časom, ko so nastopili, njihovo jakostjo in trajanjem.
Observations should include, but not be limited to, changes in skin, fur, eyes, mucous membranes, occurrence of secretions and excretions and autonomic activity (e.g. lacrimation, pilo-erection, pupil size, unusual respiratory pattern).
Opazovanja morajo obsegati, vendar ne smejo biti omejena na, spremembe na koži, kožuhu, očeh, sluznicah, pojav sekrecije in ekskrecije ter delovanje avtonomnega živčevja (npr. lakrimacija, piloerekcija, velikost zenic, nenormalno dihanje).
Changes in gait, posture and response to handling as well as the presence of clonic or tonic movements, stereotypes (e.g. excessive grooming, repetitive circling) or any bizarre behaviour should also be recorded.
Dokumentirati je treba tudi spremembe v hoji, drži in odzivu na ravnanje z živalmi, pa tudi prisotnost zgibkov, stereotipnega vedenja (npr. prekomerno čiščenje, ponavljajoča se krožna premikanja) ali vsako nenormalno vedenje.
If treatment related changes in the eyes are detected all animals should be examined.
Če se odkrijejo spremembe na očeh, povezane z tretiranjem, je treba preiskati celo skupino.
Haematology, including haematocrit, haemoglobin concentration, erythrocyte count, total and differential leukocyte count, platelet count and a measure of clotting potential such as clotting time, prothrombin time, or thromboplastin time should be investigated at the start of the study, then either at monthly intervals or midway through the test period and finally at the end of the test period.
Na začetku študije, nato bodisi v mesečnih intervalih bodisi na sredi preskusnega obdobja in na koncu preskusnega obdobja je treba opraviti hematološke preiskave, vključujoč krvno sliko levkocitov, število trombocitov in meritev časa/potenciala koagulacije krvi, protrombinski čas ali tromboplastinski čas.
Clinical biochemistry determinations to investigate major toxic effects in tissues and, specifically, effects on kidney and liver, should be performed on blood samples obtained from all animals at the start, then either at monthly intervals or midway through the test and finally at the end of the test period.
Klinične biokemične določitve za ugotavljanje glavnih toksičnih učinkov v tkivih, zlasti učinkov na ledvica in jetra, je treba opraviti na vzorcih krvi, pridobljenih od vseh živali na začetku študije, nato bodisi v mesečnih intervalih bodisi na sredi preskusnega obdobja in na koncu preskusnega obdobja.
Test areas, which should be considered are electrolyte balance, carbohydrate metabolism, and liver and kidney function.
Testna področja, o katerih je treba razmisliti, so elektrolitsko ravnotežje, presnova ogljikovodikov ter delovanje jeter in ledvic.
The selection of specific tests will be influenced by observations on the mode of action of the test substance.
Na izbor določenih testov bodo vplivala opažanja glede načina delovanja preskusne snovi.
Animals should be fasted for a period appropriate to the species prior to blood sampling.
Pred odvzemom krvi je treba živali postiti za obdobje, primerno za posamezno vrsto.
Suggested determinations include calcium, phosphorus, chloride, sodium, potassium, fasting glucose, alanine aminotransferase, aspartate aminotransferase, ornithine decarboxylase, gamma glutamyl transpeptidase, urea nitrogen, albumin, blood creatinine, total bilirubin and total serum protein measurements.
Predlagane določitve vključujejo kalcij, fosfor, klorid, natrij, kalij, glukozo na tešče, alanin-aminotransferazo, aspartat-aminotransferazo, ornitin-dekarboksilazo, gamaglutamil-transpeptidazo, sečninski dušik, albumin, kreatinin v krvi, skupni bilirubin in skupne serumske beljakovine.
Urinalysis determinations should be performed at least at the start, then midway and finally at the end of the study using timed urine volume collection.
Urinsko analizo je treba opraviti vsaj na začetku študije, nato na sredi preskusnega obdobja in še na koncu preskusnega obdobja, in sicer na urinu, ki je zbran v določenih časovnih obdobjih.
Urinalysis determinations include appearance, volume, osmolality or specific gravity, pH, protein, glucose and blood/blood cells.
Meritve pri urinski analizi naj vključujejo videz, volumen, osmolalnost ali specifično težo, pH, beljakovine, glukozo in kri/krvne celice.
Additional parameters may be employed where necessary to extend the investigation of observed effect(s).
Če je treba preiskavo opaženih učinkov razširiti, se lahko uporabijo dodatni parametri.
In addition, studies to investigate markers of general tissue damage should be considered.
Poleg tega bi bilo treba razmisliti o preiskavi splošnih markerjev poškodb tkiva.
Other determinations, which may be necessary for an adequate toxicological evaluation include analyses of lipids, hormones, acid/base balance, methaemoglobin, and cholinesterase inhibition.
Za ustrezno toksikološko ovrednotenje bo morebiti treba določiti tudi lipide, hormone, razmerje kisline/baze, methemoglobin in inhibicijo holinesteraze.
Additional clinical biochemistry may be employed where necessary to extend the investigation of observed effects.
Če je treba opazovanje opaženih učinkov razširiti, se lahko opravijo dodatne klinične biokemijske analize.
The liver with gall bladder, kidneys, adrenals, testes, epididymides, ovaries, uterus, thyroid (with parathyroids), thymus, spleen, brain and heart of all animals (apart from those found moribund and/or inter-currently killed) should be trimmed of any adherent tissue, as appropriate, and their wet weight taken as soon as possible after dissection to avoid drying.
Z jeter z žolčnikom, ledvic, nadledvičnih žlez, mod, obmodka, jajčnikov, maternice, ščitnice (z obščitnicami), priželjca, vranice, možganov in srca vseh živali (to ne velja za živali, ki so najdene poginjajoče in/ali usmrčene med postopkom) je treba ustrezno očistiti vsa priraščena tkiva, nato pa določiti njihovo mokro težo, čim prej po disekciji, zato da se prepreči sušenje.
The following tissues should be preserved in the most appropriate fixation medium for both the type of tissue and the intended subsequent histopathological examination: all gross lesions, brain (representative regions including cerebrum, cerebellum and medulla/pons), spinal cord (at three levels: cervical, mid-thoracic and lumbar), pituitary, eyes, thyroid, parathyroid, thymus, oesophagus, salivary glands, stomach, small and large intestines (including Peyer's patches), liver, gall bladder, pancreas, kidneys, adrenals, spleen, heart, trachea and lungs, aorta, gonads, uterus, accessory sex organs, female mammary gland, prostate, urinary bladder, lymph nodes (preferably one lymph node covering the route of administration and another one distant from the route of administration to cover systemic effects), peripheral nerve (sciatic or tibial) preferably in close proximity to the muscle, a section of bone marrow (and/or a fresh bone marrow aspirate) and skin.
Naslednja tkiva je treba shraniti v sredstvu, ki je najprimernejše za vrsto tkiva in za predvidene nadaljnje histopatološke preiskave: vse makroskopske poškodbe, možgane (reprezentativna področja, ki vključujejo velike možgane, male možgane in možgansko deblo/pons), hrbtenjačo (s treh predelov: vratnega, srednjega prsnega in ledvenega), hipofizo, oči, ščitnico, obščitnico, priželjc, požiralnik, slinavke, želodec, tanko in debelo črevo (vključno s Peyerjivimi poloji), jetra, žolčnik, trebušno slinavko, ledvica, nadledvični žlezi, vranico, srce, sapnik in pljuča, aorto, spolne žleze, maternico, pomožne spolne organe, mlečne žleze samic, prostato, sečni mehur, bezgavke (priporočljivo, eno bezgavko, ki zajema predel poti odmerjanja preskusne snovi, in drugo bezgavko oddaljeno od tega predela, zato da so vključeni tudi sistemski učinki), periferni živec (ishiadični ali tibialni) najbolje v neposredni bližini mišice, rezino kostnega mozga (in/ali sveži aspirat kostnega mozga) in kožo.
Full histopathology should be carried out on the preserved organs and tissues in at least all animals in control and high dose group.
V celoti je treba opraviti histopatološke preiskave shranjenih organov in tkiv vsaj pri vseh živalih iz kontrolne skupine in skupine z velikim odmerkom.
The examination should be extended to animals of all other dosage groups, if treatment-related changes are observed in the high dose group.
Če so v skupini z velikim odmerkom opažene spremembe, povezane s tretiranjem, je treba te preiskave razširiti tudi na skupine vseh drugih odmerkov.
ophthalmological examination,
oftalmološka preiskava,
The test substance is applied daily to the skin in graduated doses to several groups of experimental animals, one dose per group for a period of 90 days.
Preskusna snov se daje dnevno na kožo v graduiranih odmerkih nekaj skupinam preskusnih živali, po en odmerek na skupino v obdobju 90 dni.
During the period of application the animals are observed daily to detect signs of toxicity.
V obdobju dajanja se živali opazujejo dnevno, da bi se odkrilo znake strupenosti.
Animals, which die during the test are necropsied, and at the conclusion of the test surviving animals are necropsied.
Na živalih, ki med preskusom poginejo, se opravi nekropsija, po zaključku preskusa pa se nekropsija opravi tudi na preživelih živalih.
Before the test healthy young animals are randomised and assigned to the treated and control groups.
Pred preskusom se naključno izberejo zdrave mlade živali in se razporedijo v preskusne ter kontrolne skupine.
Shortly before testing fur is clipped from the dorsal area of the trunk of the test animals.
Pred samim preskusom se na hrbtnem predelu telesa preskusnih živali ostriže krzno.
The adult rat, rabbit or guinea pig may be used.
Uporabijo se odrasla podgana, kunec ali morski prašiček.
At the commencement of the test the range of the weight variation should be ± 20 % of the mean weight.
Na začetku preskusa nihanje v teži ne sme presegati ± 20 % srednje vrednosti.
Where a sub-chronic dermal study is conducted as a preliminary to a long-term study, the same species and strain should be used in both studies.
Kadar se subkronična dermalna študija izvaja kot predhodnica dolgodobne študije, je treba v obeh študijah uporabiti isto vrsto in sev.
At least 20 animals (10 female and 10 male) with healthy skin should be used at each dose level.
Za vsako velikost odmerka je treba uporabiti najmanj 20 živali (10 samic in 10 samcev) z zdravo kožo.
If interim sacrifices are planned the number should be increased by the number of animals scheduled to be sacrificed before the completion of the study.
Če so načrtovana vmesna žrtvovanja, je treba število povečati za število živali, ki naj bi bile žrtvovane še pred zaključkom študije.
In addition, a satellite group of 20 animals (10 animals per sex) may be treated with the high-dose level for 90 days and observed for reversibility, persistence, or delayed occurrence of toxic effects for 28 days post-treatment.
Poleg tega se lahko satelitsko skupino 20 živali (10 živali na spol) tretira z odmerkom visoke velikosti 90 dni in na njih v 28 dneh po tretiranju opazuje povratnost, obstojnost ali zapozneli pojav strupenih učinkov.
At least three dose levels are required with a controle or a vehicle control if a vehicle is used.
Zahtevane so najmanj tri velikosti odmerka s kontrolno skupino ali kontrolno skupino nosilca, v kolikor je uporabljen nosilec.
The application of the test substance should be made at similar times each day, and the amount of substance applied adjusted at intervals (weekly or bi-weekly) to maintain a constant dose level in terms of animal body weight.
Preskusno snov je treba nanesti vsak dan približno ob enakem času, količino nanesene snovi pa prilagajati v časovnih presledkih (tedensko ali dvotedensko), da se ohrani konstantna velikost odmerka glede na telesno maso živali.
The lowest dose level should not produce any evidence of toxicity.
Najnižja velikost odmerka ne sme povzročiti nikakršnih znakov strupenosti.
Where there is a usable estimation of human exposure the lowest level should exceed this.
Kadar je na voljo uporabna ocena izpostavljenosti človeka, mora najnižja velikost to presegati.
If more than one intermediate dose is used, the dose levels should be spaced to produce a gradation of toxic effects.
Če je uporabljena več kot ena srednja velikost odmerka, je treba te velikosti razporediti tako, da dobimo stopnjevanje strupenih učinkov.
In the low and intermediate groups, and in the controls, the incidence of fatalities should be low, in order to permit a meaningful evaluation of the results.
Za pomenljivo oceno rezultatov mora biti pojav smrtnih primerov v skupinah z nizkim in srednjim odmerkom ter v kontrolnih skupinah nizek.
If application of the test substance produces severe skin irritation the concentrations should be reduced and this may result in a reduction in, or absence of, other toxic effects al: the high-dose level.
Če nanos preskusne snovi povzroči hudo vnetje kože, je treba koncentracijo zmanjšati, kar ima lahko za posledico zmanjšanje ali odsotnost strupenih učinkov pri visoki velikosti odmerka.
If the skin has been badly damaged it may be necessary to terminate the study and undertake a new study at lower concentrations.
Če je koža hudo poškodovana, bo morda treba zaključiti študijo in začeti novo študijo z nižjimi koncentracijami.
If a preliminary study at a dose level of 1000 mg/kilograms, or a higher dose level related to possible human exposure where this is known, produces no toxic effects, further testing may not be considered necessary.
Če predhodna študija pri velikosti odmerka 1000 mg/kilogram, ali pri višji velikosti odmerka, povezani z možno izpostavljenostjo človeka, kadar je ta poznana, ne pokaže nikakršnih znakov strupenih učinkov, nadaljnji preskusi verjetno ne bodo potrebni.
The animals are treated with the test substance, ideally on seven days per week, for a period of 90 days.
Najprimerneje je, da se živalim odmerek preskusne snovi daje sedem dni na teden, v obdobju 90 dni.
Animals in any satellite groups scheduled for follow-up observations should be kept for a further 28 days without treatment to detect recovery from, or persistence of, toxic effects.
Živali iz katere koli satelitske skupine, za katero so načrtovana nadaljnja opazovanja, je treba ohranjati še nadaljnjih 28 dni brez tretiranja, da bi se odkrilo okrevanje ali obstojnost strupenih učinkov.
Exposure time should be six hours per day.
Čas izpostavljenosti naj bo šest ur na dan.
With highly toxic substances, the surface area covered may be less but as much of the area should be covered with as thin and uniform a film as possible.
V primeru zelo strupene snovi je lahko površina pokritosti manjša, vendar mora kljub temu biti v celoti pokrita s čim tanjšo in čim bolj enakomerno plastjo.
During exposure the test substance is held in contact with the skin with a porous gauze dressing and non-irritating tape.
V času izpostavljenosti se preskusna snov ohranja v stiku s kožo s porozno obvezo iz gaze in lepilnim trakom, ki ne draži kože.
At the end of the exposure period, residual test substance should be removed where practicable using water or some other appropriate method of cleansing the skin.
Na koncu obdobja izpostavljenosti se, kjer je mogoče, odstrani ostanke preskusne snovi z vodo ali s kakšno drugo ustrezno metodo čiščenja kože.