natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Shaving may be employed but it should be carried out approximately 24 hours before the test.
Lahko se ga obrije, vendar je treba to opraviti približno 24 ur pred preskusom.
Repeat clipping or shaving is usually needed at approximately weekly intervals.
Živalim je običajno treba krzno ponovno ostriči ali obriti približno v tedenskih časovnih presledkih.
When clipping or shaving the fur, care must be taken to avoid abrading the skin.
Med striženjem ali britjem krzna je treba paziti, da se ne odrgne kožo.
Not less than 10 % of the body surface area should be clear for the application of the test substance.
Za nanos preskusne snovi je treba očistiti najmanj 10 % telesne površine.
The weight of the animal should be taken into account when deciding on the area to be cleared and on the dimensions of the covering.
Pri odločitvi o področju, ki ga je treba očistiti, in velikosti pokrivala, je treba upoštevati maso živali.
Daily application on a five to seven-day per week basis is used.
Snovi se nanaša vsak dan pet do sedem dni na teden.
The adult rat, rabbit or guinea-pig may be used.
Uporabijo se lahko odrasle podgane, kunci ali morski prašički.
At the commencement of the study, the range of weight variation in the animals used should not exceed ± 20 % of the appropriate mean value.
Ob začetku študije območje nihanja mase uporabljenih živali ne sme presegati ± 20 % ustrezne srednje vrednosti.
At least 10 animals (five female and five male) with healthy skin should be used at each dose level.
Za vsako velikost odmerka je treba uporabiti najmanj 10 živali (pet samic in pet samcev) z zdravo kožo.
At least three dose levels are required with a control or a vehicle control if a vehicle is used.
Potrebne so najmanj tri velikosti odmerkov z eno kontrolo ali, če se uporabi nosilec, s kontrolo nosilca.
The exposure period should be at least six hours per day.
Čas izpostavljenosti naj traja najmanj šest ur na dan.
The application of the test substance should be made at similar times each day, and adjusted at intervals (weekly or bi-weekly) to maintain a constant dose level in terms of animal body-weight.
Preskusno snov je treba nanašati vsak dan ob istem času, nanose pa je treba v rednih časovnih presledkih (enkrat ali dvakrat tedensko) prilagoditi tako, da se vzdržuje konstantna velikost odmerka glede na telesno maso živali.
Except for treatment with the test substance, animals in the control group should be handled in an identical manner to the test group subjects.
Razen pri tretiranju s preskusno snovjo, morajo biti živali v kontrolni skupini obravnavane enako kakor živali v preskusni skupini.
Where a vehicle is used to facilitate dosing, the vehicle control group should be dosed in the same way as the treated groups, and receive the same amount as that received by the highest dose level group.
Kadar se za lažje dajanje odmerkov uporabi nosilec, ga je treba na kontrolni skupini odmeriti na enak način kot na preskusnih skupinah, odmerek nosilca pa naj bo enak, kot pri preskusni skupini z najvišjo velikostjo odmerka.
The highest dose level should result in toxic effects but produce no, or few, fatalities.
Najvišja velikost odmerka bi morala povzročiti strupene učinke, vendar sme povzročiti malo oziroma nobenega smrtnega primera.
The lowest dose level should not produce any evidence or toxicity.
Najmanjši odmerek ne sme povzročiti nobenih znakov strupenosti.
Where there is a usable estimation of human exposure, the lowest level should exceed this.
Če obstaja uporabna ocena izpostavljenosti človeka, jo mora najmanjši odmerek presegati.
Ideally, the intermediate dose level should produce minimal observable toxic effects.
V najboljšem primeru mora srednja velikost odmerka povzročiti minimalne opazne strupene učinke.
If more than one intermediate dose is used the dose levels should be spaced to produce a gradation of toxic effects.
Če se uporabi več kot en vmesni odmerek, morajo biti intervali med velikostmi odmerkov taki, da povzročijo stopnjevanje strupenih učinkov.
In the low and intermediate groups and in the controls, the incidence of fatalities should be low in order to permit a meaningful evaluation of the results.
V skupinah, tretiranih z majhnimi in vmesnimi odmerki, ter v kontrolni skupini mora biti pogostnost smrtnih primerov majhna, da se omogoči smiselno ovrednotenje rezultatov.
If application of the test substance produces severe skin irritation, the concentrations should be reduced and this may result in a reduction in, or absence of, other toxic effects at the high dose level.
Če nanos preskusne snovi povzroči hudo draženje kože, je treba koncentracije zmanjšati, zaradi česar se lahko zmanjšajo ali ne pokažejo drugi strupeni učinki pri velikih odmerkih.
Moreover if the skin has been badly damaged it may be necessary to terminate the study and undertake a new study at lower concentrations.
Če se poleg tega koža hudo poškoduje, je morda treba prekiniti študijo in začeti novo študijo z manjšimi koncentracijami.
If a preliminary study at a dose level of 1000 mg/kg, or a higher dose level related to possible human exposure where this is known, produces no toxic effects, further testing may not be considered necessary.
Če pri predhodni študiji z odmerkom 1000 mg/kg, ali z večjim odmerkom, ki ustreza možni izpostavljenosti človeka, kadar je ta znana, ni opaznih strupenih učinkov, nadaljnje preskušanje morda ne bo potrebno.
The experimental animals should be observed daily for signs of toxicity.
Preskusne živali je treba dnevno opazovati, da bi se odkrili znaki strupenosti.
The animals are treated with the test substance, ideally on seven days per week, for a period of 28 days.
Živali se 28 dni, v idealnih razmerah po sedem dni na teden, tretirajo s preskusno snovjo.
Animals in any satellite groups scheduled for follow-up observations should be kept for a further 14 days without treatment to detect recovery from or persistence of toxic effects.
Živali katere koli satelitske skupine, predvidene za nadaljnja opazovanja, je treba pustiti nadaljnjih 14 dni brez tretiranja, da se ugotovi povratnost ali obstojnost strupenih učinkov.
Exposure time should be at least six hours per day.
Izpostavljanje mora trajati najmanj šest ur dnevno.
With highly toxic substances, the surface area covered may be less but as much of the area as possible should be covered with as thin and uniform a layer as possible.
Pri zelo strupenih snoveh je površina nanosa lahko manjša, vendar mora biti čim več površine pokrite s čim tanjšo in enakomerno plastjo.
During exposure the test substance is held in contact with the skin with porous gauze dressing and non-irritating tape.
Med izpostavljenostjo mora preskusna snov ostati v stiku s kožo, kar se zagotovi s poroznim gaznim povojem in nedražilnim obližem.
As an alternative a ‘collar protective device’ may be used.
Lahko se uporabi tudi zaščitni ovratnik.
Observations should include changes in skin and fur, eyes and mucous membranes as well as respiratory, circulatory, autonomic and central nervous systems, somatomotor activity and behaviour pattern.
Opazovati je treba spremembe na koži in kožuhu, očeh in sluznici ter tudi v dihalih, obtočilih, avtonomnem in osrednjem živčevju, somatomotorični aktivnosti in vedenjskem vzorcu.
haematology, including at least haematocrit, haemoglobin concentration, erythrocyte count, total and differential leucocyte count, and a measure of clotting potential;
hematološke preiskave, ki vključujejo najmanj določitev hematokrita, koncentracije hemoglobina, števila eritrocitov, skupnega in diferencialnega števila levkocitov in zmožnosti koagulacije;
clinical blood biochemistry including at least one parameter of liver and kidney function: serum alanine aminotransferase (formerly known as glutamic pyruvic transaminase), serum aspartate aminotransferase (formerly known as glutamic oxaloacetic transaminase), urea nitrogen, albumin, blood creatinine, total bilirubin and total serum protein;
klinične biokemijske preiskave krvi, ki vključujejo določanje najmanj enega parametra delovanja jeter in ledvic: serumska alanin-aminotransferaza (prej poznana kot glutamat-piruvat-transaminaza), serumska aspartat-aminotransferaza (prej poznana kot glutamat-oksaloacetat-transaminaza), sečninski dušik, albumin, kreatinin v krvi, skupni bilirubin in skupne serumske beljakovine.
Other determinations which may be necessary for an adequate toxicological evaluation include calcium, phosphorus, chloride, sodium, potassium, fasting glucose, analysis of lipids, hormones, acid/base balance, methaemoglobin and cholinesterase activity.
Druge določitve, ki so lahko potrebne za izdelavo ustrezne ocene strupenosti, vključujejo kalcij, fosfor, klorid, natrij, kalij, postno glukozo, lipide, hormone, ravnovesje kislina/baza, methemoglobin in aktivnost holinesteraze.
Additional clinical biochemistry may be employed, where necessary, to extend the investigation of observed effects.
Po potrebi je mogoče opraviti dodatne klinično biokemijske preiskave, da bi se razširilo raziskavo opaženih učinkov.
At least the liver, kidneys, adrenals, and testes should be weighed wet as soon as possible after dissection, to avoid drying.
Najmanj jetra, ledvica, nadledvične žleze in moda je treba stehtati mokre čim prej po disekciji, da se prepreči njihova dehidracija.
Organs and tissues, i.e. normal and treated skin, liver, kidney, spleen, testes, adrenals, heart, and target organs (that is those organs showing gross lesions or changes in size) should be preserved in a suitable medium for possible future histopathological examination.
Organe in tkiva, tj. normalno in tretirano kožo, jetra, ledvica, vranico, moda, nadledvične žleze, srce in tarčne organe (to je tiste organe, ki kažejo makroskopske poškodbe ali spremembe v velikosti), je treba shraniti v ustreznem mediju za morebitno histopatološko preiskavo v prihodnosti.
In the high dose group and in the control group, histological examination should be performed on the preserved organs and tissues.
Pri skupini, tretirani z velikim odmerkom, in kontrolni skupini je treba opraviti histološko preiskavo na shranjenih organih in tkivih.
Animals in the satellite group should be examined histologically with particular emphasis on those organs and tissues identified as showing effects in the other treated groups.
Živali satelitske skupine je treba histološko preiskati s posebnim poudarkom na tistih organih in tkivih, pri katerih so bili pri drugih tretiranih skupinah ugotovljeni strupeni učinki.
animal data (species, strain, source, environmental conditions, diet, etc.),
podatki o živalih (vrsta, sev, vir, okoljski pogoji, prehrana itd.),
test conditions (including the type of dressing: occlusive or not-occlusive),
preskusni pogoji (vključno z vrsto povoja: okluzivni ali neokluzivni),
dose levels (including vehicle, if used) and concentrations,
velikosti odmerkov (vključno z nosilcem, če je uporabljen) in koncentracije,
no-effect level, where possible,
če je možno, velikost odmerka, pri kateri ni opaženega učinka,
toxic response data by sex and dose,
podatki o odzivu strupenosti po spolu in koncentraciji,
toxic or other effects,
strupeni ali drugi učinki,
statistical treatment of results where possible,
statistična obdelava rezultatov, kadar j e to ustrezno,
This method is a replicate of the OECD TG 473, In Vitro Mammalian Chromosome Aberration Test (1997).
Ta metoda ustreza metodi OECD TG 473, In Vitro Mammalian Chromosome Aberration Test (1997).
The purpose of the in vitro chromosomal aberration test is to identify agents that cause structural chromosome aberrations in cultured mammalian cells (1)(2)(3).
Namen preizkusa kromosomskih aberacij in vitro je določiti snovi, ki povzročijo strukturne kromosomske aberacije v kultiviranih sesalskih celicah (1) (2) (3).
Structural aberrations may be of two types, chromosome or chromatid.
Ločimo dva tipa strukturnih aberacij, kromosomski tip in kromatidni tip.
With the majority of chemical mutagens, induced aberrations are of the chromatid type, but chromosome-type aberrations also occur.
Večina kemičnih mutagenov povzroči aberacije kromatidnega tipa, nastopajo pa tudi aberacije kromosomskega tipa.
An increase in polyploidy may indicate that a chemical has the potential to induce numerical aberrations.
Povečanje poliploidije lahko pomeni, da kemikalija lahko povzroči numerične aberacije.
However, this method is not designed to measure numerical aberrations and is not routinely used for that purpose.
Vendar ta metoda ni namenjena določanju numeričnih aberacij in se navadno ne uporablja v ta namen.
Chromosome mutations and related events are the cause of many human genetic diseases and there is substantial evidence that chromosome mutations and related events causing alterations in oncogenes and tumour-suppressor genes of somatic cells are involved in cancer induction in humans and experimental animals.
Kromosomske mutacije in podobni pojavi so vzrok številnih genskih bolezni pri človeku in obstajajo tehtni dokazi, da so kromosomske mutacije in podobni pojavi, ki povzročajo spremembe v onkogenih in genih, zaviralcih rasti tumorjev, somatskih celic, povezani z nastankom raka pri človeku in poskusnih živalih.
The in vitro chromosome aberration test may employ cultures of established cell lines, cell strains or primary cell cultures.
Pri preizkusu kromosomskih aberacij in vitro se lahko uporabijo kulture trajnih celičnih linij, celični sevi ali primarne celične kulture.
The cells used are selected on the basis of growth ability in culture, stability of the karyotype, chromosome number, chromosome diversity and spontaneous frequency of chromosome aberrations.
Uporabljene celice se izberejo na podlagi zmožnosti rasti v kulturi, stabilnosti kariotipa, kromosomskega števila, raznolikosti kromosomov in pogostnosti spontanih kromosomskih aberacij.
Tests conducted in vitro generally require the use of an exogenous source of metabolic activation.
Za preizkuse, opravljene in vitro, so navadno potrebni zunanji viri aktivacije presnove.
This metabolic activation system cannot mimic entirely the mammalian in vivo conditions.
Takšen sistem aktivacije presnove ne more povsem posnemati razmer in vivo pri sesalcih.
Care should be taken to avoid conditions which would lead to positive results which do not reflect intrinsic mutagenicity and may arise from changes in pH, osmolality or high levels of cytotoxicity (4)(5).
Treba je paziti, da se prepreči nastanek razmer, ki bi vodile do pozitivnih rezultatov, ki ne kažejo prave mutagenosti in so lahko posledica sprememb pH, osmolarnosti ali visoke ravni citotoksičnosti (4) (5).
This test is used to screen for possible mammalian mutagens and carcinogens.
Ta preizkus se uporablja za iskanje možnih mutagenov in rakotvornih snovi za sesalce.
Many compounds that are positive in this test are mammalian carcinogens; however, there is not a perfect correlation between this test and carcinogenicity.
Mnoge spojine, pri katerih je rezultat tega preizkusa pozitiven, so rakotvorne snovi za sesalce; vendar pa soodvisnost med tem preizkusom in rakotvornostjo ni popolna.
Correlation is dependent on chemical class and there is increasing evidence that there are carcinogens that are not detected by this test because they appear to act through mechanisms other than direct DNA damage.
Odvisna je od skupine nevarnosti kemikalije in vedno več je dokazov, da obstajajo rakotvorne snovi, ki jih ta preizkus ne zazna, ker je videti, da delujejo prek drugih mehanizmov in ne z neposrednim poškodovanjem DNA.
Chromatid-type aberration: structural chromosome damage expressed as breakage of single chromatids or breakage and reunion between chromatids.
Aberacija kromatidnega tipa: strukturna poškodba kromosoma, izražena kot prelom posameznih kromatid ali prelom in združitev med kromatidama.
Chromosome-type aberration: structural chromosome damage expressed as breakage, or breakage and reunion, of both chromatids at an identical site.
Aberacija kromosomskega tipa: strukturna poškodba kromosoma, izražena kot prelom ali prelom in združitev obeh kromatid na istem mestu.
Endoreduplication: a process in which after an S period of DNA replication, the nucleus does not go into mitosis but starts another S period.
Aberacija kromosomskega tipa: strukturna poškodba kromosoma, izražena kot prelom ali prelom in združitev obeh kromatid na istem mestu.
Mitotic index: the ratio of cells in metaphase divided by the total number of cells observed in a population of cells; an indication of the degree of proliferation of that population.
Presledek: akromatska lezija, manjša od širine ene kromatide, ob zelo majhni neporavnanosti kromatid. Mitotični indeks: razmerje med številom celic v metafazi in skupnim številom celic v opazovani populaciji celic; kazalec stopnje množitve te populacije.
Numerical aberration: a change in the number of chromosomes from the normal number characteristic of the cells utilised.
Numerična aberacija: število kromosomov, drugačno od normalnega števila, ki je značilno za uporabljene celice.
Polyploidy: a multiple of the haploid chromosome number (n) other than the diploid number (i.e. 3n, 4n and so on).
Poliploidija: večkratnik haploidnega števila kromosomov (n), razen diploidnega števila (tj. 3n, 4n in tako naprej).
Structural aberration: a change in chromosome structure detectable by microscopic examination of the metaphase stage of cell division, observed as deletions and fragments, intrachanges or interchanges.
Strukturna aberacija: sprememba v strukturi kromosoma, ki je vidna pri mikroskopskem pregledu metafaze celične delitve v obliki delecij in fragmentov, transpozicij ali recipročnih transi okacij.
Cell cultures are exposed to the test substance both with and without metabolic activation.
Celične kulture se izpostavijo preizkušam snovi ob aktivaciji presnove in brez nje.
At predetermined intervals after exposure of cell cultures to the test substance, they are treated with a metaphase-arresting substance (e.g. Colcemid® or colchicine), harvested, stained and metaphase cells are analysed microscopically for the presence of chromosome aberrations.
Celične kulture se v poprej določenih intervalih po izpostavitvi preizkušam snovi obdelajo s snovjo za ustavitev metafaze (npr. Colcemidom® ali kolhicinom), se požanjejo in obarvajo, nato se metafazne celice mikroskopsko pregledajo, da se določi navzočnost kromosomskih aberacij.
Cells
Celice
A variety of cell lines, strains or primary cell cultures, including human cells, may be used (e.g. Chinese hamster fibroblasts, human or other mammalian peripheral blood lymphocytes).
Lahko se uporabijo različne celične linije, celični sevi ali primarne celične kulture, vključno s človeškimi celicami (npr. fibroblasti kitajskega hrčka, limfociti periferne krvi človeka ali drugih sesalcev).
Media and culture conditions
Gojišča in pogoji gojenja
Appropriate culture media and incubation conditions (culture vessels, CO2 concentration, temperature and humidity) should be used in maintaining cultures.
Pri vzdrževanju kultur naj se uporabijo ustrezna gojišča za kulture in pogoji inkubacije (posode za kulture, koncentracija CO2, temperatura in vlažnost).
Established cell lines and strains should be checked routinely for stability in the modal chromosome number and the absence of mycoplasma contamination and should not be used if contaminated.
Trajne celične linije in sevi se redno preverjajo, ali je v njih modalno kromosomsko število stabilno in ali niso okužene z mikoplazmo; okužene celične linije in sevi naj se ne uporabljajo.
The normal cell cycle time for the cells and culture conditions used should be known.
Poznati je treba normalni čas celičnega ciklusa in pogoje kultiviranja.
Preparation of cultures
Priprava kultur
Established cell lines and strains: cells are propagated from stock cultures, seeded in culture medium at a density such that the cultures will not reach confluency before the time of harvest, and incubated at 37 oC.
Trajne celične linije in sevi: celice se namnožijo iz založnih kultur, nasadijo v gojišče tako na gosto, da kultura ne bo dosegla konfluentne rasti, preden se požanjejo, in se inkubirajo pri 37 oC.
Lymphocytes: whole blood treated with an anti-coagulant (e.g. heparin) or separated lymphocytes obtained from healthy subjects are added to the culture medium containing a mitogen (e.g. phytohaemagglutinin) and incubated at 37 oC.
Limfociti: celotna kri, obdelana z antikoagulantom (npr. heparinom), ali ločeni limfociti, dobljeni iz zdravih osebkov, se dodajo v gojišče, ki vsebuje mitogen (npr. fitohemaglutinin), in se inkubirajo pri 37 oC.
Metabolic activation
Metabolna aktivacija
Cells should be exposed to the test substance both in the presence and absence of an appropriate metabolic activation system.
Celice je treba izpostaviti preskusni snovi v prisotnosti in v odsotnosti ustreznega metabolnega aktivacijskega sistema.
The most commonly used system is a cofactor-supplemented post-mitochondrial fraction (S9) prepared from the livers of rodents treated with enzyme-inducing agents such as: Aroclor 1254 (6)(7)(8)(9), or a mixture of phenobarbitone and ß–naphthoflavone (10)(11)(12).
Najpogosteje uporabljani sistem je postmitohondrijska frakcija (S9), pripravljena iz jeter glodavcev, ki so bila obdelana s sredstvi za encimsko indukcijo, kakor je Aroclorm 1254 (6) (7) (8) (9), ali z zmesjo fenobarbitona in β – naftoflavona, z dodanimi kofaktorji (10) (11) (12).
In some cases it may be appropriate to utilise more than one concentration of post-mitochondrial fraction.
Včasih je primerno uporabiti več kakor eno koncentracijo postmitohondrijske frakcije.
A number of developments, including the construction of genetically engineered cell lines expressing specific activating enzymes, may provide the potential for endogenous activation.
Vrsta razvojnih dosežkov lahko skupaj s pridobivanjem gensko spremenjenih celičnih linij, v katerih se izražajo geni za točno določene aktivirajoče encime, daje možnosti za endogeno aktivacijo.
The choice of the cell lines used should be scientifically justified (e.g. by the relevance of the cytochrome P450 isoenzyme for the metabolism of the test substance).
Izbira uporabljenih celičnih linij naj bo znanstveno utemeljena (npr. s pomembnostjo izoencima citokrom P450 za presnovo preizkušane snovi).
Test substance/Preparation
Preizkušana snov/priprava
Solid test substances should be dissolved or suspended in appropriate solvents or vehicles and diluted if appropriate prior to treatment of the cells.
Trdne preizkušane snovi naj se pred obdelavo celic raztopijo ali suspendirajo v ustreznih topilih ali nosilcih, in če je to primerno, se razredčijo.
Liquid test substances may be added directly to the test systems and/or diluted prior to treatment.
Tekoče preizkušane snovi se lahko dodajo neposredno v preizkusni sistem in/ali pred obdelavo razredčijo.
Fresh preparations of the test substance should be employed unless stability data demonstrate the acceptability of storage.
Uporabljajo naj se sveže pripravljene preizkušane snovi, razen če podatki o stabilnosti kažejo, da je shranjevanje sprejemljivo.
Solvent/vehicle
Topilo/nosilec
The solvent/vehicle should not be suspected of chemical reaction with the test substance and should be compatible with the survival of the cells and the S9 activity.
Topilo/nosilec naj ne vzbuja suma, da kemično reagira s preizkušano snovjo, in naj bo združljivo s preživetjem celic in delovanjem S9.
If other than well-known solvent/vehicles are used, their inclusion should be supported by data indicating their compatibility.
Če se uporabijo manj poznana topila/nosilci, naj njihovo vključitev podpirajo podatki, ki kažejo na njihovo združljivost.
It is recommended that wherever possible, the use of an aqueous solvent/vehicle be considered first.
Priporoča se, da se, kadar koli je to mogoče, kot prva možnost preuči uporaba vodnega topila/nosilca.
When testing water-unstable substances, the organic solvents used should be free of water.
Kadar se preizkušajo v vodi nestabilne snovi, naj se uporabijo brezvodna organska topila.
Water can be removed by adding a molecular sieve.
Voda se lahko odstrani z molekulskim sitom.