natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Good practice increasingly requires listed companies to report on stakeholder issues.
Dobra praksa vse pogosteje nalaga družbam, ki kotirajo na borzi, da poročajo o zadevah v zvezi z deležniki.
By doing so, SOEs will demonstrate their willingness to operate more transparently and their commitment to co-operation with stakeholders.
Zaradi tega družbe v državni lasti že kažejo svojo pripravljenost poslovati bolj pregledno in sodelovati z deležniki.
This will in turn foster trust and improve their reputation.
To se jim bo povrnilo v vzbujanju večjega zaupanja in v večjem ugledu.
Consequently, listed or large SOEs should communicate with investors, stakeholders and the public at large on their stakeholder policies and provide information on their effective implementation.
Posledično bi morale tudi družbe v državni lasti, velike in tiste, ki kotirajo na borzi, svojo politiko do deležnikov posredovati vlagateljem, deležnikom in širši javnosti ter jih obveščati o uvedbi te politike.
This should also be the case for any SOE pursuing important public policy objectives or having general services obligations, with due care to the costs involved related to their size.
To bi moralo veljati tudi za družbe v državni lasti, ki uresničujejo pomembne cilje javne politike, ali opravljajo splošne storitve in pri tem posvetiti potrebno pozornost s tem povezanim stroškom.
Reports on stakeholder relations should include information on social and environmental policies, whenever SOEs have specific objectives in this regard.
Poročila o odnosih z deležniki bi morali vsebovati informacije o socialni in okoljski politiki vedno, ko družbe v državi lasti zasledujejo tovrstne cilje.
To this end, they could refer to best practice and follow guidelines on social and environmental responsibility disclosure, which have been developed in the past few years.
V ta namen se lahko opirajo na najboljše prakse in upoštevajo smernice o objavi podatkov glede družbene odgovornosti in odgovornosti do okolja.
It might also be advisable that SOEs have their stakeholder reports independently scrutinised in order to strengthen their credibility.
Priporočljivo je tudi, da bi za povečanje svoje kredibilnosti dale družbe v državni lasti svoja poročila o deležnikih v pregled neodvisnim organom.
The co-ordinating or ownership entity could in turn strengthen disclosure on stakeholder matters by having both a clear policy and possibly developing aggregate disclosure to the general public.
Koordinacijski oz. lastniški organ lahko nadalje okrepi objavo podatkov o zadevah deležnikov z jasno politiko in po možnosti s sistemom zbirnega objavljanja podatkov splošni javnosti.
The OECD Principles of Corporate Governance recommend that boards apply high ethical standards.
Načela korporativnega upravljanja OECD priporočajo odborom uporabo visokih etičnih standardov.
This is in the long term interest of any company as a means to make it credible and trustworthy in its day-to-day operations and with respect to its longer term commitments.
Visoki etični standardi so v dolgoročnem interesu družbe kot sredstvo njene kredibilnosti in zanesljivosti, ne samo pri vsakodnevnih poslih ampak tudi pri dolgoročnih obveznostih.
In the case of SOEs, there may be more pressures to deviate from high ethical standards given the interaction of business considerations with political and public policy ones.
V primeru družb v državni lasti obstaja več možnosti pritiska za odklone od visokih etičnih standardov, upoštevajoč medsebojno vplivanje poslovnih in političnih vidikov ter vidikov javne politike.
Moreover, as SOEs might play an important role in setting the business tone of the country, it is also important for them to maintain high ethical standards.
Razen tega igrajo lahko družbe v državni lasti pomembno vlogo pri določanju poslovnega takta določene države in je zanje zelo pomembno, da vzdržujejo visoke etične standarde.
SOEs and their officers should conduct themselves according to high ethical standards.
Družbe v državni lasti in njeni direktorji morajo ravnati v skladu z visokimi etičnimi standardi.
SOEs should develop internal codes of ethics, committing themselves to comply with country norms and in conformity with broader codes of behaviour.
Družbe v državni lasti bi morale razviti interne etične kodekse in se zavezati, da bodo ravnale v skladu z nacionalnimi normami in splošnimi pravili obnašanja.
This should include a commitment to comply with the OECD Guidelines for Multinational Enterprises, which have been adopted by all OECD states and reflect all four principles contained in the ILO Declaration on Fundamental Principles and Rights at Work, and the OECD Anti-Bribery convention.
V to sodi tudi zaveza, da bodo upoštevale Smernice za multinacionalne družbe OECD, ki so jih sprejele vse države članice OECD in odražajo vsa štiri načela, ki jih vsebuje Deklaracija o osnovnih načelih in pravicah iz dela Mednarodne organizacije dela (ILO) ter Konvencija o preprečevanju korupcije OECD.
The ethical code should apply to the SOEs as a whole and to their subsidiaries.
Etični kodeks mora veljati za vse družbe v državni lasti in za njihove podružnice.
The ethical code should give clear and detailed guidance as to the expected conduct of all employees and compliance programs should be established.
Etični kodeks bi moral biti jasen in natančen vodnik o pričakovanem ravnanju vseh zaposlenih, uvesti pa bi bilo potrebno tudi programe skladnosti.
It is considered as a good practice for these codes to be developed in a participatory way in order to involve all the employees and stakeholders concerned.
Za dobro prakso velja, da se te kodekse razvije na poseben način, tako da se v pripravo vključi vse zaposlene in deležnike.
These codes should also be fully supported and implemented by the boards and senior management.
Kodekse morajo v celoti podpreti in uvesti v prakso odbori in najvišji menedžment.
The code of ethics should include guidance on procurement processes, as well as develop specific mechanisms protecting and encouraging stakeholders, and particularly employees, to report on illegal or unethical conduct by corporate officers.
Etični kodeks bi moral vsebovati napotke v zvezi postopki nabav in tudi posebne mehanizme za zaščito in spodbujanje deležnikov, posebej še zaposlenih, da sporočajo o nezakonitih oziroma neetičnih ravnanjih direktorjev družbe.
In this regard, the ownership entities should ensure that SOEs under their responsibility effectively put in place safeharbours for complaints for employees, either personally or through their representative bodies, or for others outside the company.
S tega vidika bi morali lastniški organi zagotoviti, da družbe v državni lasti pod njihovo odgovornostjo vzpostavijo učinkovite varne pristane za pritožbe zaposlenih, ki bi jih ti lahko sporočali osebno ali prek svojih predstavniških teles ali drugih organov zunaj družbe.
SOE boards could grant employees or their representatives a confidential direct access to someone independent on the board, or to an ombudsman within the company.
Odbori družb v državni lasti lahko omogočijo zaposlenim ali njihovim predstavnikom zaupen dostop do katerega od neodvisnih članov odbora ali do varuha človekovih pravic v podjetju.
The codes of ethics should also comprise disciplinary measures, should the allegations be found to be without merit and not made in good faith, frivolous or vexatious in nature.
Etični kodeksi morajo vsebovati tudi disciplinske ukrepe za posredovane domneve, ki bi se izkazale za neupravičene in bile zlonamerne, lahkomiselne ali vznemirjajoče.
Transparency and Disclosure
Preglednost in objavljanje podatkov
A. The co-ordinating or ownership entities should develop consistent and aggregate reporting on state-owned enterprises and publish annually an aggregate report on SOEs.
A. Koordinacijski ali lastniški organ je dolžan razviti konsistentno in zbirno poročanje o družbah v državni lasti in vsako leto objaviti zbirno poročilo o njihovem poslovanju.
Co-ordinating or centralised ownership entities should develop aggregate reporting that covers all SOEs and make it a key disclosure tool directed to the general public, the Parliament and the media.
Koordinacijski oz. centralizirani lastniški organ bi moral razviti zbirna poročila o vseh družbah v državni lasti, ki bi bila ključno orodje za objavo podatkov, namenjeno splošni javnosti, parlamentu in medijem.
This reporting should be developed in a way that allows all readers to obtain a clear view of the overall performance and evolution of the SOEs.
Poročanje bi moralo biti zastavljeno tako, da bi omogočalo bralcu jasen pogled na celotno poslovanje in razvoj družb v državni lasti.
In addition, aggregate reporting is also instrumental for the co-ordinating or ownership entities in deepening their understanding of SOE performance and in clarifying their own policy.
Razen tega je zbirno poročanje tudi orodje koordinacijskega oz. lastniškega organa za poglabljanje njegovega razumevanja poslovanja družb v državni lasti in za pojasnjevanje njihove politike.
The aggregate reporting should result in an annual aggregate report issued by the state.
Zbirno poročanje bi moralo biti osnova za letno zbirno poročilo države.
This aggregate report should primarily focus on financial performance and the value of the SOEs.
To zbirno poročilo bi se moralo v prvi vrsti osredotočati na finančno poslovanje in na vrednost družb v državni lasti.
It should at least provide an indication of the total value of the state&apos;s portfolio.
Navajati bi moralo najmanj podatke o skupni vrednosti državnega portfelja.
It should also include a general statement on the state&apos;s ownership policy and information on how the state has implemented this policy.
Vsebovati bi moralo tudi splošno izjavo o lastniški politiki države in informacijo o tem, kako država to politiko izvaja.
Information on the organisation of the ownership function should also be provided, as well as an overview of the evolution of SOEs, aggregate financial information and reporting on changes in SOEs&apos; boards.
Nadalje bi moralo vsebovati informacijo o organiziranosti lastniške funkcije, zbirno oceno finančne situacije družb v državni lasti in poročilo o spremembah v odborih družb v državni lasti.
The aggregate report should provide main financial indicators including turnover, profit, cash flow from operating activities, gross investment, return on equity, equity/asset ratio and dividends.
Zbirno poročilo bi moralo vsebovati finančne indikatorje, ki bi morali vključevati podatke o prometu, dobičku, denarnem toku od poslovne dejavnosti, bruto investicijah, prihodku iz kapitala, razmerju med kapitalom in sredstvi ter podatke o dividendah.
Information should also be provided on the methods used to aggregate data.
Na voljo bi morala biti tudi informacija o uporabljenih metodah za pripravo zbirnih podatkov.
The aggregate report could also include individual reporting on the most significant SOEs.
Zbirno poročilo lahko vključuje tudi individualno poročanje o najpomembnejših družbah v državni lasti.
It is important to underline that aggregate reporting should not duplicate but complement existing reporting requirements, for example, annual reports to Parliaments.
Pomembno je poudariti, da se zbirnih poročil ne sme enostavno podvajati za različne potrebe poročanja, na primer za poročanje parlamentu, ampak jih je potrebno ustrezno dopolnjevati.
Some ownership entities could aim at publishing only “partial” aggregate reports, i.e. covering SOEs active in comparable sectors.
Nekateri lastniški organi težijo k objavljanju »delnih« zbirnih poročil, takih ki vsebujejo samo aktivo družb v državni lasti v primerljivih sektorjih.
Finally, publishing bi-annually aggregate reports would further improve transparency of state ownership.
Končno bi objavljanje polletnih zbirnih poročil pripomoglo k še večji preglednosti državnega lastništva.
In some countries it has proven useful for the co-ordinating or ownership entity to develop a website, which allows the general public easy access to information.
V nekaterih državah so se spletne strani koordinacijskih oz. lastniških organov izkazale kot koristne, saj omogočajo splošni javnosti lahek dostop do informacij.
Such websites could provide information both on the organisation of the ownership function and the general ownership policy, as well as information about the size, evolution, performance and value of the state sector.
Takšne spletne strani lahko posredujejo informacije o organiziranosti lastniške funkcije in o splošni lastniški politiki, kot tudi informacije o velikosti, razvoju, poslovni učinkovitosti in vrednosti sektorja državnega lastništva.
As in large public companies, it is necessary for large SOEs to put in place an internal audit system.
Tako kot za velike javne družbe je tudi za velike družbe v državni lasti nujno, da uvedejo sistem notranje revizije.
“Internal auditing is an independent, objective assurance and consulting activity designed to add value and improve an organisation&apos;s operations.
Notranji nadzor je neodvisna, objektivna, svetovalna funkcija, ki zagotavlja dodano vrednost in izboljšuje poslovne aktivnosti organizacije.
It helps an organisation accomplish its objectives by bringing a systematic, disciplined approach to evaluate and improve the effectiveness of risk management, control and governance processes.*” Internal auditors are important to ensure an efficient and robust disclosure process and proper internal controls in the broad sense.
Organizaciji pomaga pri uresničevanje njenih ciljev s sistematičnim in discipliniranim pristopom za ocenjevanje in izboljšanje učinkovitosti pri obvladovanju tveganj, nadzoru in upravljavskih procesih. Notranji revizorji so pomembni za zagotavljanje učinkovitega in trdnega procesa objave podatkov ter za primeren notranji nadzor v najširšem smislu.
They should define procedures to collect, compile and present sufficiently detailed information.
Dolžni so definirati postopke za zbiranje, sestavljanje in predstavljanje zadostno natančnih informacij.
They should also ensure that company procedures are adequately implemented and be able to guarantee the quality of the information disclosed by the company.
Zagotavljati morajo tudi, da se postopki družbe ustrezno uporabljajo in morajo biti sposobni jamčiti za kakovost objavljenih informacij družbe.
To increase their independence and authority, the internal auditors should work on behalf of, and report directly to the board and its audit committee in onetier systems, to the supervisory board in two-tier systems or the audit boards when these exist.
Za povečanje neodvisnosti in avtoritete morajo notranji revizorji delati v imenu odbora ter neposredno poročati odboru in revizijski komisiji odbora v primerih enotirnega sistema upravljanja, oziroma nadzornemu svetu v dvotirnih sistemih ali revizijskim odborom, kjer ti obstajajo.
Internal auditors should have unrestricted access to the Chair and members of the entire board and its audit committee.
Notranji revizorji morajo imeti neomejen dostop do predsedujočega in vseh članov odbora in njegove revizijske komisije.
Their reporting is important for the board&apos;s ability to evaluate actual company operations and performance.
Njihovo poročanje je pomembno, da lahko odbor oceni tekoče poslovne aktivnosti in poslovno učinkovitost družbe.
Consultation between external and internal auditors should be encouraged.
Posvetovanje med zunanjimi in notranjimi revizorji je potrebno spodbujati.
Finally, it is also recommended as good practice that an internal control report is included in the financial statements, describing the internal control structure and procedures for financial reporting.
Končno se priporoča kot dobro prakso tudi, da se poročilo o notranjem nadzoru vključi v finančno poročilo in da vsebuje opis ustroja notranjega nadzora in postopke za finančno poročanje.
The existence of specific state control procedures does not substitute for an independent external audit.
Neodvisne zunanje revizije ne morejo nadomestiti posebni nadzorni postopki države.
SOEs are not necessarily required to be audited by external, independent auditors.
Za družbe v državni lasti se izrecno ne zahteva, da jih morajo nujno revidirati zunanji, neodvisni revizorji.
This is often due to specific state audit and control systems that are sometimes considered suff icient to guarantee the quality and comprehensiveness of accounting information.
To je običajno zato, ker se specifični sistemi državne revizije in nadzora v posameznih primerih smatrajo kot zadostno jamstvo za kakovost in izčrpnost knjigovodskih podatkov.
These financial controls are typically performed by specialised state or “supreme” audit entities, which may inspect both SOEs and the co-ordinating or ownership entity.
Finančni nadzor obsega običajno opravljajo specializirani državni ali »vrhovni« revizijski organi, ki lahko nadzirajo tako družbe v državni lasti kot koordinacijski ali lastniški organ.
In many cases they also attend board meetings and are often reporting directly to the Parliament on the performance of SOEs.
V mnogih primerih so tudi prisotni na sejah odbora in pogosto poročajo neposredno parlamentu o poslovanju družb v državni lasti.
However, these specific controls are designed to monitor the use of public funds and budget resources, rather than the operations of the SOE as a whole.
So pa ti posebni nadzorni organi namenjeni bolj nadzoru nad uporabo javnih skladov in proračunskih sredstev kot nadzoru nad poslovanjem družb v državni lasti kot celote.
To reinforce trust in the information provided, the state should require that, in addition to special state audits, at least all large SOEs are subject to external audits that are carried out in accordance with international standards.
Za okrepitev zaupanja v posredovane informacije mora država zahtevati, da poleg posebnih državnih revizij revidirajo vsaj velike družbe v državni lasti še zunanji revizorji po mednarodnih standardih.
Adequate procedures should be developed for the selection of external auditors and it is crucial that they are independent from the management as well as large shareholders, i.e. the state in the case of SOEs.
Adekvatni postopki morajo biti uvedeni tudi za izbiro zunanjih revizorjev. Pri tem je bistvneo, da so ti postopki neodvisni od menedžmenta in velikih delničarjev, to je države v primeru družb v državni lasti.
Moreover, external auditors should be subject to the same criteria of independence as for private sector companies.
Razen tega se morajo zunanji revizorji podrejati enakim kriterijem glede neodvisnosti, kot veljajo za privatni sektor.
This generally includes limits on providing consulting or other non-audit services to the audited SOE, as well as periodic rotation of audit partners or audit firms.
Ti običajno vsebujejo omejitve nudenja svetovanja ali nerevizijskih storitev družbam v državni lasti, ki jih revidirajo ter zahteve periodičnega rotiranja revizorskih sodelavcev oziroma revizorskih družb.
D. SOEs should be subject to the same high quality accounting and auditing standards as listed companies.
D. Družbe v državni lasti morajo upoštevati enake visoko kakovostne računovodske in revizorske standarde kot družbe, ki kotirajo na borzi.
In the interest of the general public, SOEs should be as transparent as publicly traded corporations.
V interesu splošne javnosti je, da družbe v državni lasti poslujejo tako pregledno kot javne delniške družbe.
Regardless of their legal status and even if they are not listed, all SOEs should report according to best practice accounting and auditing standards.
Ne glede na njihov pravni status in tudi celo če ne kotirajo na borzi, so vse družbe v državni lasti dolžne poročati v skladu z najboljšimi praksami računovodskih in revizijskih standardov.
All SOEs should disclose financial and non-financial information, and large and listed ones should do so according to high quality internationally recognised standard.
Vse družbe v državni lasti, velike in tiste, ki kotirajo na borzi, so dolžne objavljati finančne in nefinančne podatke v skladu z visokimi, mednarodno priznanimi standardi.
This implies that SOE board members sign financial reports and that CEOs and CFOs certify that these reports in all material respects appropriately and fairly present the operations and financial condition of the SOE.
To pomeni, da morajo člani odbora družbe v državni lasti podpisati finančna poročila in da glavni izvršni direktorji ter glavni finančni direktorji potrdijo, da ta poročila v vseh bistvenih vidikih predstavljajo poslovanje in finančni položaj družbe ustrezno in pošteno.
To the extent possible, a cost-benefit analysis should be carried out to determine which SOEs should be submitted to high quality internationally recognised standard.
Do možne mere je potrebno izvesti tudi analizo stroškov in koristi, zato da se ugotovi, katere družbe v državni lasti bi bilo potrebno podrediti visokim kakovostnim, mednarodno priznanim standardom.
This analysis should consider that demanding disclosure requirements are also both an incentive and a means for the board and management to perform their duties professionally.
Pri teh analizah je potrebno upoštevati, da so zahteve po objavi podatkov tako spodbuda kot sredstvo zato, da odbor in menedžment strokovno opravljata svoje naloge.
SOEs under a certain size could be excluded, provided that they do not pursue important public policy objectives.
Družbe v državni lasti pod določeno mejo velikosti se lahko izloči pod pogojem, da ne opravljajo pomembnih nalog javne politike.
Such exceptions could only be decided on a pragmatic basis and will vary among countries, industrial sectors and the size of the state sector.
Odločitve o takšnih izjemah so lahko osnovane samo na pragmatičnih razlogih in variirajo med posameznimi državami, industrijskimi sektorji in glede na velikost državnega lastništva.
A high level of disclosure is also valuable for SOEs pursuing important public policy objectives.
Visoka stopnja objave podatkov je koristna za družbe v državni lasti, ki opravljajo pomembne naloge javne politike.
It is particularly important when they have a significant impact on the state budget, on the risks carried by the state, or when they have a more global societal impact.
To je posebej pomembno, ko imajo pomemben vpliv na državni proračun, na tveganja države ali na širšo skupnost.
In the EU, for example, companies that are entitled to state subsidies for carrying out services of general interests are required to keep separate accounts for these activities.
V Evropski uniji se na primer od družb, ki imajo pravico ustanavljati podružnice za izvajanje storitev splošnega pomena, zahteva, da vodijo za te aktivnosti ločene račune.
The OECD Principles of Corporate Governance describe what the main elements of disclosure for a public company should be.
Načela korporativnega upravljanja OECD navajajo, kakšni morajo biti glavni elementi objave podatkov za javne družbe.
SOEs should at least comply with these requirements, including financial and operating results, remuneration policies, related party transactions, governance structures and governance policies.
Družbe v državni lasti morajo upoštevati najmanj v njih omenjene zahteve, vključno s finančnimi rezultati in rezultati poslovanja, politikami nagrajevanja, transakcijami s povezanimi družbami, mehanizmi in politikami upravljanja.
SOEs should disclose if they follow any code of corporate governance and, if so, indicate which one.
Družbe v državni lasti so dolžne objaviti, ali upoštevajo kakšen kodeks korporativnega upravljanja in če ga, katerega.
With regards remuneration of board members and key executives, it is viewed as good practice to carry this out on an individual basis.
Z ozirom na sisteme nagrajevanja članov odbora in izvršnih direktorjev velja individualna obravnava za dobro prakso.
The information should include termination and retirement provisions, as well as any specific facility or in kind remuneration provided to board members.
Ta mora obsegati tudi člene o prenehanju dela in upokojitvi, kot tudi vse posebne ugodnosti oziroma podobne oblike nagrajevanja članov odbora.
SOEs should be particularly vigilant and improve transparency in the following areas.
Družbe v državni lasti morajo biti posebej pazljive in povečati preglednost na naslednjih področjih