natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Trade names are protected as exclusive rights in all Member States.
Imena so zaščitena kot izključne pravice v vseh državah članicah.
Pursuant to Article 8 of the Paris Convention, trade names enjoy protection without any registration requirement.
Trgovska imena so na podlagi člena 8 Pariške konvencije zaščitena brez kakršne koli zahteve po registraciji.
If national legislation requires registration for national trade names, the respective provision is not applicable by virtue of Article 8 of the Paris Convention with respect to trade names held by a national of another contracting party to the Paris Convention.
Če se na podlagi nacionalne zakonodaje zahteva registracija nacionalnih trgovskih imen, se v skladu s členom 8 Pariške konvencije zadevna določba ne uporablja za trgovska imena državljana druge pogodbenice Pariške konvencije.
This applies as well in respect of nationals of a member of the WTO Agreement.
To velja tudi za državljane članic Sporazuma o STO.
As regards the application of Article 8(4) EUTMR to trade names, where the trade name is invoked on the basis of the law of one of the Member States where a registration is a condition for the enforcement of rights in a trade name, the Office will apply this requirement where the Member State and the nationality of the opponent are the same, but will not apply this requirement in all other cases, since this would violate the provisions of Article 8 of the Paris Convention.
Urad bo v zvezi z uporabo člena 8(4) Uredbe o blagovni znamki EU za trgovska imena, če gre za sklicevanje na trgovsko ime na podlagi zakonodaje ene od držav članic, v kateri je registracija pogoj za uveljavljanje pravic v zvezi s trgovskim imenom, to zahtevo uporabljal, če je država članica enaka državi, katere državljanstvo ima vložnik ugovora, vendar te zahteve ne bo uporabljal v vseh drugih primerih, saj bi to pomenilo kršitev določb iz člena 8 Pariške konvencije.
Examples: 16/08/2011, R 1714/20104, where the Spanish trade name ‘JAMON DE HUELVA' was invoked.
Primeri: odločba z dne 16/08/2011, R 1714/20104, v kateri je bilo sklicevanje na špansko trgovsko ime „JAMON DE HUELVA“.
3.2.3.2 Corporate names
Firme
A corporate name or company name is the official designation of an undertaking, in most cases registered in the respective national commercial register.
Firma ali ime podjetja je uradno poimenovanje podjetja, ki je v večini primerov registrirano v zadevnem nacionalnem trgovinskem registru.
Article 8(4) EUTMR requires that actual use be shown, even if national law vests in the holder of such a name the right to prohibit the use of a subsequent trade mark on the basis of registration alone.
Člen 8(4) Uredbe o blagovni znamki EU zahteva, da se dokaže dejanska uporaba, tudi če nacionalna zakonodaja imetniku takšnega imena dodeli pravico do prepovedi uporabe poznejše znamke zgolj na podlagi registracije.
However, if under national law registration is a prerequisite for protection, registration must be demonstrated as well.
Če pa je na podlagi nacionalne zakonodaje registracija temeljni pogoj za varstvo, je treba dokazati tudi registracijo.
Otherwise, there would be no national right that the opponent could invoke.
V nasprotnem primeru ne bi obstajala nobena nacionalna pravica, na katero bi se lahko vložnik ugovora skliceval.
Examples: 14/09/2011, T485/07, O-live, EU:T:2011:467, where the Spanish commercial name ‘OLIVE LINE' was invoked and 08/09/2011, R 21/20111, where the French company name ‘MARIONNAUD PARFUMERIES' was invoked.
Primeri: sodba z dne 14/09/2011, T485/07, O-live, EU:T:2011:467, v kateri je bilo sklicevanje na špansko trgovsko ime „OLIVE LINE“, in odločba z dne 08/09/2011, R 21/20111, v kateri je bilo sklicevanje na francosko ime podjetja „MARIONNAUD PERFUMERIES“.
3.2.3.3 Domain names
Domenska imena
A domain name is a combination of typographical characters corresponding to one or several numeric IP addresses that are used to identify a particular web page or set of web pages on the internet.
Domensko ime je kombinacija tipografskih znakov, ki ustrezajo enemu ali več numeričnim naslovom IP, ki se uporabljajo za označevanje neke spletne strani ali sklopa spletnih strani na svetovnem spletu.
As such, a domain name functions as an ‘address' used to refer to a specific location on the internet (euipo.europa.eu) or an email address (@euipo.europa.eu).
Domensko ime ima kot tako vlogo „naslova“, ki se uporablja za posamezno lokacijo na spletu (euipo.europa.eu) ali elektronski-naslov (@euipo.europa.eu).
Domain names are registered with organisations or commercial entities called ‘domain name registrars'.
Domenska imena se registrirajo pri organizacijah ali poslovnih subjektih, ki se imenujejo „registratorji domenskih imen“.
Although a domain name is unique and may be a valuable commercial asset, a domain name registration per se is not an intellectual property right.
Čeprav je domensko ime edinstveno in je lahko dragoceno tržno sredstvo, se registracija domenskega imena sama po sebi ne šteje za pravico intelektualne lastnine.
Such registrations do not create any form of exclusive right.
Takšne registracije ne pomenijo nobene oblike izključne pravice.
Instead, ‘registration' in this context refers to a contractual agreement between a domain name registrant and the domain name registrar.
Namesto tega „registracija“ v tem smislu pomeni pogodbo med registracijskim zavezancem za domensko ime in registratorjem domene.
However, the use of a domain name may give rise to rights that can be the basis for an opposition under Article 8(4) EUTMR.
Vendar lahko uporaba domenskega imena privede do nastanka pravic, ki so lahko podlaga za ugovor na podlagi člena 8(4) Uredbe o blagovni znamki EU.
This can occur if through the use of the domain name it acquires protection as a non-registered trade mark or a trade sign identifying commercial origin under the applicable national law.
To je mogoče, če domensko ime z uporabo pridobi zaščito kot neregistrirana blagovna znamka ali trgovski znak, ki označuje tržni izvor, na podlagi veljavne nacionalne zakonodaje.
Examples: 07/12/2011, R 275/20111, where rights based on the use of the German domain name ‘lucky-pet.de' were invoked; B 1 719 379, where rights based on the use of the French domain name ‘Helloresto.fr' were invoked; 14/05/2013, T321/11 & T322/11, Partito della libertà, EU:T:2013:240, where rights based on the use of the Italian domain name ‘partidodellaliberta.it' were invoked and the Court considered that references to this site in the Italian press did not in themselves substantiate its use in the context of a commercial activity.
Primeri: odločba z dne 07/12/2011, R 275/20111, kjer je bilo sklicevanje na pravice na podlagi uporabe nemškega domenskega imena „lucky-pet.de“; ugovor B 1 719 379, v katerem je bilo sklicevanje na pravice na podlagi uporabe francoskega domenskega imena „Helloresto.fr“; 14/05/2013, T321/11 in T322/11, Partito della libertà, EU:T:2013:240, kjer je bilo sklicevanje na pravice na podlagi uporabe italijanskega domenskega imena „partidodellaliberta.it“ in je Sodišče menilo, da sklicevanje na to stran v italijanskem tisku samo po sebi ne potrjuje njegove uporabe v okviru poslovne dejavnosti.
Titles of magazines and other publications, or titles of similar categories of works such as films, television series, etc. fall under Article 8(4) EUTMR only if, under the applicable national law, they are protected as a trade sign identifying commercial origin.
Naslovi revij in drugih publikacij ali naslovi iz podobnih vrst del, kot so filmi, televizijske serije itd., spadajo na področje uporabe člena 8(4) Uredbe o blagovni znamki EU samo, če so na podlagi veljavne nacionalne zakonodaje zaščiteni kot trgovski znak, ki označuje tržni izvor.
The fact that the copyright in a title of a work can be invoked under the respective national law against a subsequent trade mark is not material for the purposes of Article 8(4) EUTMR.
Dejstvo, da je mogoče avtorsko pravico v naslovu dela na podlagi zadevne nacionalne zakonodaje uveljavljati zoper poznejšo blagovno znamko, ni pomembno za namene člena 8(4) Uredbe o blagovni znamki EU.
As set out above, whilst a right in copyright may be used to invalidate an EUTM under Article 60(2) EUTMR, it is only where a title has an ‘identifying' function and acts as a trade sign identifying commercial origin that it comes within the scope of Article 8(4) EUTMR.
Kot je bilo navedeno zgoraj, se pravica do avtorske pravice sicer lahko uporabi za ugotovitev ničnosti blagovne znamke EU na podlagi člena 60(2) Uredbe o blagovni znamki EU, vendar naslov spada na področje uporabe člena 8(4) Uredbe o blagovni znamki EU samo, če ima funkcijo „označevanja“ in deluje kot trgovski znak, ki označuje tržni izvor.
Therefore, for such signs to be relied on under Article 8(4) EUTMR in the context of opposition proceedings, the national law must envisage a protection that is independent from that recognised by copyright law (30/06/2009, T435/05, Dr. No, EU:T:2009:226, § 41-43.)
Da se je mogoče v okviru postopka ugovora na takšne znake sklicevati na podlagi člena 8(4) Uredbe o blagovni znamki EU, mora nacionalna zakonodaja zato predvideti varstvo, ki je neodvisno od tistega, ki ga priznava avtorsko pravo (30/06/2009, T435/05, Dr. No, EU:T:2009:226, § 41-43).
As with all rights under Article 8(4) EUTMR, the title must have been used in the course of trade.
Kot velja za vse pravice na podlagi člena 8(4) Uredbe o blagovni znamki EU, se je moral naslov uporabljati v gospodarskem prometu.
This will normally require that the work to which the title relates must have been placed on the market.
To običajno pomeni, da je moralo biti delo, na katero se naslov nanaša, dano na trg.
Where the title relates to a service (such as a television programme), the service must have been made available.
Če se naslov nanaša na storitev (kot je televizijska oddaja), je morala biti navedena storitev na voljo.
However, there will be circumstances where pre-use advertising may be sufficient to create rights, and where such advertising will constitute ‘use' within the meaning of Article 8(4) EUTMR.
Vendar bodo obstajale okoliščine, v katerih bo oglaševanje pred uporabo dovolj, da se ustvarijo pravice, in v katerih bo takšno oglaševanje pomenilo „uporabo“ v smislu člena 8(4) Uredbe o blagovni znamki EU.
In all cases, the title must have been used as an indicator of the commercial origin of the goods and services in question.
V vseh primerih se je moral naslov uporabiti kot kazalnik za trgovski izvor zadevnega blaga in storitev.
Where a title is used only to indicate the artistic origin of a work, such use falls outside the scope of Article 8(4) EUTMR (30/06/2009, T435/05, Dr. No, EU:T:2009:226, § 25-31).
Če se naslov uporablja le za označitev umetniškega izvora dela, takšna uporaba ne spada na področje uporabe člena 8(4) Uredbe o blagovni znamki EU (30/06/2009, T435/05, Dr. No, EU:T:2009:226, § 2531).
Example: 12/01/2012, R 181/20111, where the magazine title ‘ART' was invoked.
Primer: odločba z dne 12/01/2012, R 181/20111, v kateri je bilo sklicevanje na naslov revije „ART“.
3.3 Use requirements
Zahteve glede uporabe
In order to successfully invoke Article 8(4) EUTMR in opposition proceedings, the earlier rights must be used.
Za uspešno sklicevanje na člen 8(4) Uredbe o blagovni znamki EU v postopku ugovora je treba uporabiti prejšnje pravice.
There are two different use requirement standards which must be taken into account:
Obstajata različna standarda za zahteve glede uporabe, ki ju je treba upoštevati:
national standard
nacionalni standard in
European standard.
evropski standard.
The two use requirement standards, however, clearly overlap.
Vendar je očitno, da se ta standarda za zahteve glede uporabe prekrivata.
They must not be viewed in isolation but have to be assessed together.
Ne smeta se obravnavati ločeno, temveč skupaj.
This applies, in particular, to the ‘intensity of use' under the national standard and ‘use in trade of more than mere local significance' under the European standard.
To velja zlasti za „intenzivnost uporabe“ na podlagi nacionalnega standarda in „uporabo v gospodarskem prometu, ki je več kot le lokalnega pomena“, na podlagi evropskega standarda.
The national standard is relevant as it defines the scope of protection of the earlier rights, which are often not easily identifiable, all the more so since their protection is not harmonised on an EU level (see paragraph 3.5.2 below on the scope of protection).
Nacionalni standard je pomemben, saj opredeljuje obseg varstva prejšnjih pravic, ki jih pogosto ni mogoče preprosto opredeliti, zlasti ker njihovo varstvo ni usklajeno na ravni EU (glej odstavek 3.5.2 v nadaljevanju o obsegu varstva).
This standard determines the existence of the national right and the conditions of protection.
Ta standard določa obstoj nacionalne pravice in pogoje varstva.
For non-registered trade marks and other trade signs identifying commercial origin that do not require registration, use constitutes the only factual premise justifying the existence of the right, including ascertainment of the beginning of its existence.
Za neregistrirane blagovne znamke in druge trgovske znake, ki označujejo tržni izvor, za katere se ne zahteva registracija, uporaba pomeni edino dejansko predpostavko, ki upravičuje obstoj pravice, vključno z ugotavljanjem začetka njenega obstoja.
The national standard also prescribes the intensity of use under the relevant national law, which may vary from mere first use in trade to use requiring recognition or reputation.
Poleg tega nacionalni standard določa intenzivnost uporabe na podlagi ustrezne nacionalne zakonodaje, ki lahko sega od le prve uporabe v gospodarskem prometu do uporabe, ki zahteva prepoznavnost ali ugled.
For example, right to an unregistered trade mark in Denmark is acquired by mere commencement of use of the mark in Danish territory.
Na primer, pravica do neregistrirane blagovne znamke se na Danskem pridobi že z začetkom uporabe blagovne znamke na ozemlju Danske.
In Germany, however, the right to an unregistered trade mark is acquired through use that has led to recognition by the relevant public of it as a trade mark (Verkehrsgeltung).
V Nemčiji pa se pravica do neregistrirane blagovne znamke pridobi z uporabo, ki je privedla do tega, da jo je upoštevna javnost prepoznala kot blagovno znamko (Verkehrsgeltung).
According to case-law, distinctive signs require 20 to 25 % recognition whereas non-distinctive signs must demonstrate recognition by 50 % of the relevant public.
V skladu s sodno prakso se za razlikovalne znake zahteva od 20- do 25-odstotna prepoznavnost, za znake brez razlikovalnega učinka pa je treba dokazati prepoznavnost pri 50 % upoštevne javnosti.
3.3.2 European standard - use in the course of trade of more than mere local significance
Evropski standard - uporaba v gospodarskem prometu z več kot le lokalnim pomenom
Under Article 8(4) EUTMR, the existence of an earlier non-registered trade mark or of another sign gives good grounds for opposition if the sign satisfies, inter alia, the following conditions: it must be used in the course of trade and the use must be of more than mere local significance.
Na podlagi člena 8(4) Uredbe o blagovni znamki EU obstoj prejšnje neregistrirane blagovne znamke ali drugega znaka pomeni dober razlog za ugovor, če znak med drugim izpolnjuje naslednje pogoje: mora se uporabljati v gospodarskem prometu in uporaba mora biti več kot le lokalnega pomena.
The above two conditions are apparent from the very wording of Article 8(4) EUTMR (reiterated in Article 7(2)(d) EUTMDR), and must, therefore, be interpreted in the light of EU law.
Zgoraj navedena pogoja sta razvidna iz besedila člena 8(4) Uredbe o blagovni znamki EU (ponovljeno v členu 7(2)(d) Delegirane uredbe) in ju je treba zato razlagati v skladu z zakonodajo EU.
The common purpose of the two conditions laid down in Article 8(4) EUTMR is to limit conflicts between signs by preventing an earlier right that is not sufficiently definite - that is to say, important and significant in the course of trade - from preventing registration of a new European Union trade mark.
Skupni cilj obeh pogojev iz člena 8(4) Uredbe o blagovni znamki EU je omejevanje sporov v zvezi z znaki, s čimer se prepreči, da bi prejšnja pravica, ki ni dovolj prepoznavna, tj. pomembna in znatna v gospodarskem prometu, ovirala registracijo nove blagovne znamke Evropske unije.
A right of opposition of that kind must be reserved to signs which actually have a real presence on their relevant market (29/03/2011, C96/09 P, Bud, EU:C:2011:189, § 157).
Takšna možnost ugovora mora biti omejena na znake, ki so učinkovito in dejansko prisotni na svojem upoštevnem trgu (29/03/2011, C96/09 P, Bud, EU:C:2011:189, § 157).
3.3.2.1 Use in the course of trade
Uporaba v gospodarskem prometu
The first requirement under Article 8(4) EUTMR is that the sign must be used in the course of trade.
Prva zahteva na podlagi člena 8(4) Uredbe o blagovni znamki EU je, da se mora znak uporabljati v gospodarskem prometu.
The notion of ‘use in the course of trade' in accordance with Article 8(4) EUTMR is not the same as ‘genuine use' in accordance with Article 47(2) and (3) EUTMR (30/09/2010, T534/08, Granuflex, EU:T:2010:417, § 24-27).
Pojem „uporaba v gospodarskem prometu“ v skladu s členom 8(4) Uredbe o blagovni znamki EU ne pomeni enako kot „resna in dejanska uporaba“ v skladu s členom 47(2) in (3) Uredbe o blagovni znamki EU (30/09/2010, T534/08, Granuflex, EU:T:2010:417, § 24-27).
The aims and conditions connected with proof of genuine use of registered European Union or national trade marks are different from those relating to proof of use in the course of trade of the signs referred to in Article 8(4) EUTMR (09/07/2010, T430/08, Grain Millers, EU:T:2010:304, § 26; 29/03/2011, C96/09 P, Bud, EU:C:2011:189, § 143).
Cilji in pogoji, povezani z dokazi o resni in dejanski uporabi registriranih blagovnih znamk Evropske unije ali nacionalnih blagovnih znamk, se razlikujejo od tistih, ki se nanašajo na dokaze o uporabi znakov v gospodarskem prometu iz člena 8(4) Uredbe o blagovni znamki EU (09/07/2010, T430/08, Grain Millers, EU:T:2010:304, § 26; 29/03/2011, C96/09 P, Bud, EU:C:2011:189, § 143).
Therefore, use must be interpreted according to the particular type of right at issue.
Zato je treba uporabo razlagati v skladu z zadevno vrsto zadevne pravice.
The Court of Justice ruled that the ‘use of the sign in the course of trade' within the meaning of Article 8(4) EUTMR refers to the use of the sign ‘in the course of a commercial activity with a view to economic advantage and not as a private matter' (12/11/2002, C206/01, Arsenal, EU:C:2002:651, § 40; 25/01/2007, C48/05, Opel, EU:C:2007:55, § 18; 11/09/2007, C17/06, Céline, EU:C:2007:497, § 17).
Sodišče je ugotovilo, da se „uporaba znaka v gospodarskem prometu“ v smislu člena 8(4) Uredbe o blagovni znamki EU nanaša na uporabo tega znaka v okviru poslovne dejavnosti zaradi pridobivanja gospodarske koristi in ne na zasebnem področju (12/11/2002, C206/01, Arsenal, EU:C:2002:651, § 40; 25/01/2007, C48/05, Opel, EU:C:2007:55, § 18; 11/09/2007, C17/06, Céline, EU:C:2007:497, § 17).
However, the Court of Justice also ruled that deliveries made without charge may be taken into account in order to ascertain whether the requirement for use of the earlier right in the course of trade has been met, since those deliveries could have been made in the context of a commercial activity with a view to economic advantage, namely to acquire new outlets (29/03/2011, C96/09 P, Bud, EU:C:2011:189, § 152).
Vendar je Sodišče ugotovilo tudi, da je mogoče brezplačne dobave upoštevati za preizkus zahteve glede uporabe prejšnje pravice v gospodarskem prometu, saj so lahko te dobave potekale v okviru poslovne dejavnosti zaradi pridobivanja gospodarske koristi, in sicer osvojitve novih trgov (29/03/2011, C96/09 P, Bud, EU:C:2011:189, § 152).
As far as the time of use of the sign is concerned, an opponent must prove that use took place before the filing of the EUTM application or the priority date if relevant (29/03/2011, C96/09 P, Bud, EU:C:2011:189, § 166-168).
V zvezi z obdobjem uporabe znaka mora vložnik ugovora dokazati, da se je znak uporabljal pred vložitvijo prijave za blagovno znamko EU ali pred datumom prednostne pravice, kadar je to ustrezno (29/03/2011, C96/09 P, Bud, EU:C:2011:189, § 166-168).
Moreover, it must be clear from the evidence that the use continues on the date of the filing of the opposition.
Poleg tega mora biti iz dokazov razvidno, da se uporaba na datum vložitve ugovora nadaljuje.
In this context, Article 7(2)(d) EUTMDR expressly states that if an opposition is based on an earlier right within the meaning of Article 8(4) EUTMR, the opponent must provide evidence of its acquisition, continued existence (emphasis added) and scope of protection of that right.
V zvezi s tem je v členu 7(2)(d) Delegirane uredbe izrecno navedeno, da mora vložnik ugovora, če ugovor temelji na prejšnji pravici v smislu člena 8(4) Uredbe o blagovni znamki EU, predložiti dokaz o njeni pridobitvi, nadaljnjem obstoju (dodan je poudarek) in obsegu varstva te pravice.
The following is an example of an inter partes case relating to invalidity proceedings.
V nadaljevanju je naveden primer zadeve inter partes v zvezi s postopkom za ugotovitev ničnosti.
The reasoning and the findings also apply to oppositions, given that Article 8(4) EUTMR is a ground that can be invoked both in opposition and in invalidity.
Obrazložitev in ugotovitve se uporabljajo tudi za ugovore, glede na to, da je člen 8(4) Uredbe o blagovni znamki EU razlog, na katerega se je mogoče sklicevati v ugovoru in postopku za ugotovitev ničnosti:
The requirement that the sign be used in the course of trade must, as stated above, be interpreted in the light of EU law.
Zahtevo, da se mora znak uporabljati v gospodarskem prometu, je treba, kot je bilo navedeno že zgoraj, razlagati v skladu z zakonodajo EU.
It must be distinguished from the requirements provided for under the applicable national laws that might set specific requirements as far as the intensity of the use is concerned.
Razlikovati jo je treba od zahtev, ki so določene na podlagi veljavnih nacionalnih zakonodaj, ki lahko določajo posebne zahteve v zvezi z intenzivnostjo uporabe.
The European Union use requirement as prescribed by Article 8(4) EUTMR applies independently of whether national law allows prohibition of a subsequent trade mark on the basis of the registration of a sign alone, that is, without any requirement relating to use.
Zahteva Evropske unije glede uporabe, kot določa člen 8(4) Uredbe o blagovni znamki EU, se uporablja neodvisno od tega, ali nacionalna zakonodaja dovoljuje prepoved poznejše blagovne znamke na podlagi le registracije znaka, tj. brez kakršne koli zahteve v zvezi z uporabo.
The following is an example where the opponent relied on the registration, at national level, of a trade name, but failed to prove that the sign was used in trade.
Naveden je primer, ko se je vložnik ugovora skliceval na registracijo trgovskega imena na nacionalni ravni, vendar ni dokazal, da se je znak uporabljal v gospodarskem prometu.
Depending on the applicable national law, an opponent might have to prove not only that the sign relied on is used in the course of trade (this being, as stated, a requirement under EU law), but also that it has been registered with the competent national authorities.
Glede na veljavno nacionalno zakonodajo se lahko od vložnika ugovora zahteva, da dokaže, ne samo, da se znak, na katerega se sklicuje, uporablja v gospodarskem prometu (to je, kot je navedeno, zahteva na podlagi zakonodaje EU), temveč da je bil tudi registriran pri pristojnih nacionalnih organih.
It would not be sufficient that the European Union requirement of ‘use in trade' is met if the registration requirement is not fulfilled.
Izpolnitev zahteve Evropske unije o „uporabi v gospodarskem prometu“ ne bi bila dovolj, če ne bi bila izpolnjena tudi zahteva glede registracije.