natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The safety of posaconazole has been assessed in &gt; 2,400 patients and healthy volunteers enrolled in clinical trials and from post-marketing experience.
Bezpečnosť posakonazolu sa stanovila u &gt; 2 400 pacientov a zdravých dobrovoľníkov zaradených do klinických skúšaní a zo skúseností po uvedení lieku na trh.
The safety of posaconazole oral suspension has been assessed in &gt; 2,400 patients and healthy volunteers enrolled in clinical trials and from post-marketing experience.
Bezpečnosť posakonazolu vo forme perorálnej suspenzie sa hodnotila u &gt; 2 400 pacientov a zdravých dobrovoľníkov zaradených do klinických skúšaní a zo skúseností po uvedení lieku na trh.
The safety of sildenafil has not been studied in the following sub-groups of patients and its use is therefore contraindicated: severe hepatic impairment, hypotension (blood pressure &lt; 90/50 mmHg), recent history of stroke or myocardial infarction and known hereditary degenerative retinal disorders such as retinitis pigmentosa (a minority of these patients have genetic disorders of retinal phosphodiesterases).
Bezpečnosť sildenafilu sa neštudovala u nasledujúcich podskupín pacientov, a preto jeho použitie je u týchto pacientov kontraindikované: ťažké poškodenie funkcie pečene, hypotenzia (krvný tlak &lt; 90/50 mmHg), nedávno prekonaný infarkt myokardu alebo náhla cievna mozgová príhoda, hereditárne degeneratívne ochorenia retiny, ako sú retinitis pigmentosa (menšina z týchto pacientov má genetickú poruchu retinálnej fosfodiesterázy).
The safety of Viekirax in children and adolescents aged &lt; 18 years has not yet been established.
Bezpečnosť Viekiraxu u detí a dospievajúcich vo veku do 18 rokov nebola zatiaľ stanovená.
The safety of voriconazole was also investigated in 158 additional paediatric patients aged 2 to &lt; 12 years in compassionate use programs.
Bezpečnosť vorikonazolu sa skúmala aj u ďalších 158 pediatrických
The safety of voriconazole was also investigated in 158 additional paediatric patients aged 2 to &lt; 12 years in compassionate use programs.
Bezpečnosť vorikonazolu sa skúmala aj u ďalších 158 pediatrických pacientov vo veku 2 až &lt; 12 rokov v rámci programov umožňujúcich poskytnúť pacientovi liek z humanitárnych dôvodov pred schválením registrácie lieku.
The safety of voriconazole was investigated in 288 paediatric patients aged 2 to &lt; 12 years (169) and 12 to
Bezpečnosť vorikonazolu sa skúmala u 288 pacientov vo veku 2 až &lt; 12 rokov (169) a 12 až
The safety profile in healthy subjects &gt; 60 years of age, in immune-compromised subjects and patients with chronic disease conditions is similar to the safety profile in healthy subjects.
Bezpečnostný profil u zdravých osôb starších ako 60 rokov, u imunokompromitovaných osôb a pacientov s chronickými ochoreniami je podobný ako bezpečnostný profil u zdravých osôb.
The safety profile in these patients &lt; 18 years of age appears similar to the safety profile observed in adults.
Bezpečnostný profil u týchto pacientov &lt; 18 rokov sa zdá byť podobný bezpečnostnému profilu pozorovanému u dospelých.
The safety profile in these patients &lt; 18 years of age appears similar to the safety profile observed in adults.
Bezpečnostný profil u týchto pacientov vo veku &lt; 18 rokov sa zdá byť podobný bezpečnostnému profilu pozorovanému u dospelých.
The safety profile of eribulin in elderly patients (≥ 65 years of age) was similar to that of patients &lt; 65 years of age except for asthenia/fatigue which showed an increasing trend with age.
Profil bezpečnosti eribulínu u starších pacientov (vo veku ≥ 65 rokov) bol podobný ako u pacientov vo veku &lt; 65 rokov okrem celkovej slabosti/únavy, ktoré preukázali rastúci trend s vekom.
The safety, efficacy and population pharmacokinetics of Kuvan were studied in a multicentre, open-label, randomised, controlled study in children &lt; 4 years old with a confirmed diagnosis of PKU.
Bezpečnosť, účinnosť a populačná farmakokinetika Kuvanu sa skúmali v multicentrickej, otvorenej, randomizovanej, kontrolovanej štúdii u detí vo veku &lt; 4 roky s potvrdenou diagnózou FKU.
The safety, efficacy, and pharmacokinetics of nintedanib have not been studied in patients with severe renal impairment ( &lt; 30 ml/min creatinine clearance).
U pacientov so závažným poškodením funkcie obličiek ( &lt; 30 ml/min klírensu kreatinínu) sa bezpečnosť, účinnosť ani farmakokinetika nintedanibu neskúmala.
The safety, efficacy, and pharmacokinetics of nintedanib have not been studied in patients with severe renal impairment ( &lt; 30 ml/min creatinine clearance).
U pacientov so závažnou poruchou funkcie obličiek ( &lt; 30 ml/min klírensu kreatinínu) sa bezpečnosť, účinnosť ani farmakokinetika nintedanibu neskúmali.
The Seattle Angina Questionnaire showed significant effects on several dimensions, including angina frequency (p  0.001), compared to placebo-treated patients.
Dotazník Seattle Angina Questionnaire preukázal významné účinky na viaceré parametre, vrátane frekvencie angíny (p &lt; 0,001), v porovnaní s pacientmi užívajúcimi placebo.
The second major trial evaluated a maximum of 6 courses of either paclitaxel (135 mg/m² over 24 hours) followed by cisplatin (75 mg/m²) or control in over 400 patients with stage III/IV primary ovarian cancer, with a &gt; 1 cm residual disease after staging laparotomy, or with distant metastases.
Druhá veľká štúdia skúmala na viac ako 400 pacientoch s primárnym ovariálnym karcinómom v štádiu III/IV a so zvyškami choroby &gt; 1 cm po laparotómii, alebo so vzdialenými metastázami maximálne 6 cyklov paklitaxelu (135 mg/m² po dobu 24 hodín), po ktorom bola podaná cisplatina (75 mg/m²) alebo kontroly.
The secondary endpoint of complete resolution of heartburn, defined as no heartburn on the patient’s diary card for 7 consecutive days, was statistically significant at both week 1 (10.0% - 15.2% vs placebo 0.9% - 2.4%, p = 0.014, p &lt; 0.001) and week 2 (25.2% - 35.7% vs placebo 3.4% - 9.0%, p &lt; 0.001).
Sekundárny koncový ukazovateľ úplného odznenia pálenia záhy definovaný v karte pacienta ako žiadny výskyt pálenia záhy 7 po sebe nasledujúcich dní, bol štatisticky významný v 1. týždni (10,0 % – 15,2 % v porovnaní s placebom 0,9 % – 2,4 %, p = 0,014, p &lt; 0,001), ako aj v 2. týždni (25,2 % - 35,7 % v porovnaní s placebom 3,4 % – 9,0 %, p &lt; 0,001).
The seroprotection rates (proportion of individuals reaching seroprotective level anti-HBs &gt; 10 mIU/ml) were unaffected (96.5% for concomitant vaccination and 97.5% for hepatitis B vaccine only).
Miera séroprotekcie (pomer osôb, ktoré dosiahli séroprotektívnu hladinu anti-HBs &gt; 10 mIU/ml) nebola ovplyvnená (96,5 % pre súbežné očkovanie a 97,5 % pre samotnú očkovaciu látku proti hepatitíde B).
The significant reductions in HbA1c observed with 25 mg alogliptin plus 30 mg pioglitazone and metformin were consistent over the entire 52-week treatment period compared to 45 mg pioglitazone and metformin (p &lt; 0.001 at all time points).
Významné zníženia hladiny HbA1c pozorované u 25 mg alogliptínu plus 30 mg pioglitazónu a metformínu boli konzistentné počas celého obdobia liečby v trvaní 52 týždňov v porovnaní so 45 mg pioglitazónu a metformínu (p &lt; 0,001 vo všetkých časových bodoch).
The significant reductions in HbA1c observed with 25 mg alogliptin plus 30 mg pioglitazone and metformin were consistent over the entire 52-week treatment period compared to 45 mg pioglitazone and metformin (p &lt; 0.001 at all time points).
Významné zníženia hladiny HbA1c pozorované u 25 mg alogliptínu plus 30 mg pioglitazónu a metformínu boli stabilné počas celého obdobia liečby v trvaní 52 týždňov v porovnaní so 45 mg pioglitazónu a metformínu (p &lt; 0,001 vo všetkých časových bodoch).
The single dose pharmacokinetic disposition of tigecycline was not altered in patients with renal insufficiency (creatinine clearance 30 ml/min, n=6).
Farmakokinetická dispozícia tigecyklínu po podaní jednorazovej dávky sa nemenila u pacientov s obličkovou nedostatočnosťou (klírens kreatinínu &lt; 30 ml/min, n=6).
The single institution study included 2 paediatric patients ( &lt; 18 years old), both of whom achieved CR.
V štúdii s jednou inštitúciou boli 2 pediatrickí pacienti ( &lt; 18 rokov), z ktorých obaja dosiahli úplnú remisiu.
The starting dose was 0.02 mg/kg bid in age-subset [6-12[months, 0.05 mg/kg bid in [1-3[ years and [3-18[ years &lt; 40 kg, and 2.5 mg bid in [3-18[ years and ≥ 40 kg.
Úvodná dávka bola 0,02 mg/kg dvakrát denne vo vekovej podskupine [6 až 12[ mesiacov; 0,05 mg/kg dvakrát denne u [1 až 3[ ročných a [3 až 18[ ročných ˂ 40 kg; a 2,5 mg dvakrát denne u [3 až 18[ ročných a ≥ 40 kg.
The strata were baseline weekly itch severity score ( &lt; 13 vs. ≥13) and baseline weight ( &lt; 80 kg vs. ≥80 kg).
Vrstvami boli východiskové týždňové skóre závažnosti pruritu ( &lt; 13 oproti ≥13) a východisková telesná hmotnosť ( &lt; 80 kg oproti ≥80 kg).
The strong effect on vertebral fractures was furthermore reflected by a statistically significant reduction of height loss compared to placebo (p &lt; 0.0001).
Silný vplyv na vertebrálne fraktúry tiež odrážala štatisticky významná redukcia straty telesnej výšky v porovnaní s placebom (p &lt; 0,0001).
The strong effect on vertebral fractures was furthermore reflected by a statistically significant reduction of height loss compared to placebo (p &lt; 0.0001).
Silný vplyv na vertebrálne fraktúry tiež odzrkadľovala štatisticky významná redukcia úbytku telesnej výšky v porovnaní s placebom (p &lt; 0,0001).
The studies showed a difference of 15 % between treatment groups (61% for Visudyne-treated patients compared to 46% placebo-treated patients, p &lt; 0.001, ITT analysis).
Klinické skúšania ukázali rozdiel 15 % medzi skupinami liečby (61 % pacientov liečených Visudynom v porovnaní so 46 % pacientov liečených placebom, p &lt; 0,001, analýza ITT).
The study demonstrated that treatment with Cinryze within 4 hours after the onset of an HAE attack resulted in a greater than 2-fold decrease in the time to beginning of unequivocal relief of the defining symptom of the HAE attack compared to placebo (median 2 hours for Cinryze vs. &gt; 4 hours for placebo, p=0.048).
Štúdia preukázala, že liečba s Cinryze v priebehu 4 hodín po nástupe ataku HAE vyvolala viac ako dvojnásobné skrátenie času do začiatku jednoznačného uvoľnenia definujúceho symptómu ataku HAE v porovnaní s placebom (medián 2 hodiny pre Cinryze oproti &gt; 4 hodinám pre placebu, p = 0,048).
The study enrolled 162 patients with a baseline UFC &gt; 1.5 x ULN who were randomised in a 1:1 ratio to receive a subcutaneous dose of either 0.6 mg or 0.9 mg Signifor twice daily.
Do klinického skúšania bolo zaradených 162 pacientov s východiskovým UFC &gt; 1,5 x ULN, ktorí boli randomizovaní v pomere 1:1, aby dostávali subkutánne dávku buď 0,6 mg, alebo 0,9 mg Signiforu dvakrát denne.
The study examined the long-term effects (2 years) of Aprovel on the progression to clinical (overt) proteinuria (urinary albumin excretion rate (UAER) &gt; 300 mg/day, and an increase in UAER of at least 30% from baseline).
Štúdia skúmala dlhodobé účinky (2 roky) Aprovelu na progresiu mikroalbuminúrie do klinickej (zjavnej) proteinúrie (miera exkrécie močového albumínu (UAER) &gt; 300 mg/deň a zvýšenie v UAER najmenej o 30% od východiskovej hodnoty).
The study examined the long-term effects (2 years) of Irbesartan BMS on the progression to clinical (overt) proteinuria (urinary albumin excretion rate (UAER) &gt; 300 mg/day, and an increase in UAER of at least 30% from baseline).
Štúdia skúmala dlhodobé účinky (2 roky) Irbesartan BMSu na progresiu mikroalbuminúrie do klinickej (zjavnej) proteinúrie (miera exkrécie močového albumínu (UAER) &gt; 300 mg/deň a zvýšenie v UAER najmenej o 30% od východiskovej hodnoty).
The study examined the long-term effects (2 years) of irbesartan on the progression to clinical (overt) proteinuria (urinary albumin excretion rate (UAER) &gt; 300 mg/day, and an increase in UAER of at least 30 % from baseline).
Štúdia skúmala dlhodobé účinky (2 roky) irbesartanu na progresiu mikroalbuminúrie do klinickej (zjavnej) proteinúrie (rýchlosť exkrécie albumínu močom (UAER) &gt; 300 mg/deň a zvýšenie UAER najmenej o 30 % od východiskovej hodnoty).
The study examined the long-term effects (2 years) of irbesartan on the progression to clinical (overt) proteinuria (urinary albumin excretion rate (UAER) &gt; 300 mg/day, and an increase in UAER of at least 30% from baseline).
Štúdia skúmala dlhodobé účinky (2 roky) irbesartanu na progresiu mikroalbuminúrie do klinickej (zjavnej) proteinúrie (miera exkrécie močového albumínu (UAER) &gt; 300 mg/deň a zvýšenie v UAER najmenej o 30 % od východiskovej hodnoty).
The study examined the long-term effects (2 years) of irbesartan on the progression to clinical (overt) proteinuria (urinary albumin excretion rate (UAER) &gt; 300 mg/day, and an increase in UAER of at least 30% from baseline).
Štúdia skúmala dlhodobé účinky (2 roky) irbesartanu na progresiu mikroalbuminúrie do klinickej (zjavnej) proteinúrie (miera exkrécie močového albumínu (UAER) &gt; 300 mg/deň a zvýšenie v UAER najmenej o 30% od východiskovej hodnoty).
The study examined the long-term effects (2 years) of Irbesartan Zentiva on the progression to clinical (overt) proteinuria (urinary albumin excretion rate (UAER) &gt; 300 mg/day, and an increase in UAER of at least 30% from baseline).
Štúdia skúmala dlhodobé účinky (2 roky) Irbesartanu Zentiva na progresiu mikroalbuminúrie do klinickej (zjavnej) proteinúrie (miera exkrécie močového albumínu (UAER) &gt; 300 mg/deň a zvýšenie v UAER najmenej o 30% od východiskovej hodnoty).
The study examined the long-term effects (2 years) of Karvea on the progression to clinical (overt) proteinuria (urinary albumin excretion rate (UAER) &gt; 300 mg/day, and an increase in UAER of at least 30% from baseline).
Štúdia skúmala dlhodobé účinky (2 roky) Karvey na progresiu mikroalbuminúrie do klinickej (zjavnej) proteinúrie (miera exkrécie močového albumínu (UAER) &gt; 300 mg/deň a zvýšenie v UAER najmenej o 30% od východiskovej hodnoty).
The study excluded patients with autoimmune disease or those receiving immunosuppression; further exclusion criteria were a history of severe or life-threatening immune- related adverse reactions from treatment with ipilimumab, defined as any Grade 4 toxicity or Grade 3 toxicity requiring corticosteroid treatment ( &gt; 10 mg/day prednisone or equivalent dose) for greater than 12 weeks; ongoing adverse reactions ≥ Grade 2 from previous treatment with ipilimumab; previous severe hypersensitivity to other monoclonal antibodies; a history of pneumonitis or interstitial lung disease; HIV, hepatitis B or hepatitis C infection and ECOG Performance Status ≥ 2.
Zo štúdie boli vyradení pacienti s autoimunitným ochorením alebo pacienti, ktorí dostávali imunosupresíva; ďalšími kritériami pre vyradenie boli anamnéza ťažkých alebo život ohrozujúcich imunitne podmienených nežiaducich reakcií pri liečbe ipilimumabom, definovaných ako akákoľvek toxicita 4. stupňa alebo toxicita 3. stupňa vyžadujúca liečbu kortikosteroidmi ( &gt; 10 mg/deň prednizónu alebo ekvivalentnej dávky) počas viac ako 12 týždňov; pretrvávajúce nežiaduce reakcie ≥ 2. stupňa z predchádzajúcej liečby ipilimumabom; ťažká precitlivenosť na iné monoklonálne protilátky v anamnéze; pneumonitída alebo intersticiálna choroba pľúc v anamnéze; infekcia HIV, hepatitídy B alebo hepatitídy C a výkonnostný stav podľa ECOG ≥ 2.
The study included patients with a documented deficiency in iduronate-2- sulfatase enzyme activity, a percent predicted FVC &lt; 80%, and a broad spectrum of disease severity.
Na štúdii sa zúčastňovali pacienti s preukázanou nedostatočnosťou aktivity enzýmu iduronát-2-sulfatáza, prognózované percento FVC &lt; 80%, a so širokým spektrom závažnosti ochorenia.
The study included patients with renal impairment classified on the basis of creatinine clearance (based on the Cockcroft-Gault formula) as mild ( &gt; 50 to ≤ 80 ml/min), moderate (≥ 30 to ≤ 50 ml/min), or severe ( &lt; 30 ml/min), as well as patients with ESRD on haemodialysis.
Štúdia zahŕňala pacientov s poruchou funkcie obličiek klasifikovaným na základe klírensu kreatinínu (na základe vzorca Cockcrofta-Gaulta) ako s miernou ( &gt; 50 až  80 ml/min), stredne ťažkou (≥ 30 až  50 ml/min) alebo ťažkou ( &lt; 30 ml/min) poruchou, rovnako ako pacientov s ESRD na hemodialýze.
The study included patients with renal impairment classified on the basis of creatinine clearance (based on the Cockcroft-Gault formula) as mild ( &gt; 50 to ≤ 80 ml/min), moderate (≥ 30 to ≤ 50 ml/min), or severe ( &lt; 30 ml/min), as well as patients with ESRD on haemodialysis.
Štúdia zahŕňala pacientov s poruchou funkcie obličiek klasifikovaným na základe klírensu kreatinínu (na základe vzorca Cockcrofta-Gaulta) ako s miernou ( &gt; 50 až 80 ml/min), stredne ťažkou (≥30 až 50 ml/min) alebo ťažkou ( &lt; 30 ml/min) poruchou, rovnako ako pacientov s ESRD na hemodialýze.
The study included patients with renal impairment classified on the basis of creatinine clearance as mild (50 to &lt; 80 mL/min), moderate (30 to &lt; 50 mL/min), and severe ( &lt; 30 mL/min), as well as patients with end-stage renal disease (ESRD) on haemodialysis.
Do štúdie boli zaradení pacienti s poruchou funkcie obličiek klasifikovanou na základe klírensu kreatinínu ako mierna (50 až &lt; 80 ml/min), stredne ťažká (30 až &lt; 50 ml/min) a ťažká ( &lt; 30 ml/min), ako aj pacienti s terminálnym štádiom ochorenia obličiek (ESRD) na hemodialýze.
The study included patients with renal insufficiency classified on the basis of creatinine clearance as mild (50 to &lt; 80 ml/min), moderate (30 to &lt; 50 ml/min), and severe ( &lt; 30 ml/min), as well as patients with ESRD on hemodialysis.
Štúdia zahŕňala pacientov s renálnou insuficienciou klasifikovanou na základe klírensu kreatinínu ako mierna (50 až &lt; 80 ml/min), stredne ťažká (30 až &lt; 50 ml/min) a ťažká ( &lt; 30 ml/min), ako aj pacientov s ESRD na hemodialýze.
The study population consisted of generally healthy post-menopausal women between 41 to 80 years of age (mean age = 59 years), who at baseline had ≤ 5.0% superficial cells in the vaginal smear, a vaginal pH &gt; 5.0 and were required to have at least one moderate or severe VVA symptom, where patients had to choose the symptom that was the most bothersome (MBS).
Populácia štúdie sa skladala zo všeobecne zdravých žien po menopauze vo veku medzi 41 až 80 rokov (priemerný vek = 59 rokov), ktoré mali na začiatku štúdie ≤ 5,0% povrchových buniek vo vaginálnom výtere, hodnotu vaginálnej pH &gt; 5 a vyskytoval sa u nich aspoň stredne závažný alebo ťažký príznak VVA, pričom pacientky si mohli vybrať, ktorý príznak ich zaťažuje najviac.
The study population included 2,004 patients ≥ 75 years of age and 3,324 patients with renal impairment (eGFR &lt; 60 mL/min/1.73 m2).
Populácia štúdie zahŕňala 2 004 pacientov vo veku ≥ 75 rokov a 3 324 pacientov s poruchou funkcie obličiek (eGFR &lt; 60 ml/min/1,73 m2).
The study population was 64% female, with a median age of 58 years, 4.4% had a creatinine clearance &lt; 50ml/min.
Populáciu v štúdii tvorili zo 64 % ženy, s mediánom veku 58 rokov a 4,4 % pacientov malo klírens kreatinínu
The study showed a significantly longer time to relapse in patients treated with the long-acting injectable formulation of paliperidone compared to placebo (p &lt; 0.001).
Štúdia preukázala významne dlhší čas do relapsu u pacientov liečených injekčnou liekovou formou paliperidónu s dlhodobým účinkom v porovnaní s placebom (p &lt; 0,001).
The success of thyroid remnant ablation also was assessed by the criterion of Thyrogen-stimulated serum Tg level &lt; 2 ng/ml eight months after ablation, but only in patients who were negative for interfering anti-Tg antibodies.
Úspešnosť odňatia zvyškov štítnej žľazy sa posudzovala aj podľa kritéria, či osem mesiacov po odňatí je hladina Tg v sére po stimulácii Thyrogenom &lt; 2 ng/ml; toto sa však týka len pacientov, ktorí boli negatívni pokiaľ ide o rušivé protilátky voči Tg.
The sustained response at the end of follow-up was significantly increased by the addition of ribavirin capsules to interferon alfa-2b (41% vs 16%, p &lt; 0.001).
Pridaním ribavirínu tvrdá kapsula k interferónu alfa-2b sa nález pretrvávajúcej odpovede na konci doby sledovania významne zvýšil (41 % oproti 16 %, p &lt; 0,001).
The sustained response at the end of follow-up was significantly increased by the addition of ribavirin to interferon alfa-2b (41 % vs 16 %, p &lt; 0.001).
Pridanie ribavirínu k interferónu alfa-2b viedlo k významnému zvýšeniu miery trvalej odpovede na konci obdobia následného sledovania (41 % oproti 16 %, p &lt; 0,001).
The SVR rate for the T8/PR group was 72% (261/364) (P &lt; 0.0001 compared to Pbo/PR48 group).
Podiel SVR v skupine T8/PR bol 72 % (261/364) (p &lt; 0,0001 v porovnaní so skupinou Pbo/PR48).
The SVR12 rate in the sofosbuvir + ribavirin treatment group was statistically significant when compared to placebo (p &lt; 0.001).
Miera SVR12 v liečebnej skupine so sofosbuvirom a ribavirínom bola štatisticky významná v porovnaní s placebom (p &lt; 0,001).
The SWITCHMRK 1 &amp; 2 (Protocols 032 &amp; 033) studies evaluated HIV-infected patients receiving suppressive (screening HIV RNA &lt; 50 copies/ml; stable regimen &gt; 3 months) therapy with lopinavir 200 mg (+) ritonavir 50 mg 2 tablets twice daily plus at least 2 nucleoside reverse transcriptase inhibitors and randomized them 1:1 to continue lopinavir (+) ritonavir 2 tablets twice daily (n=174 and n=178, respectively) or replace lopinavir (+) ritonavir with raltegravir 400 mg twice daily (n=174 and n=176, respectively).
Skúšania SWITCHMRK 1 a 2 (Protokoly 032 a 033) hodnotili pacientov infikovaných HIV, ktorí dostávali supresívnu (skríning HIV RNA &lt; 50 kópií/ml; stabilný režim &gt; 3 mesiace) liečbu s lopinavirom 200 mg (+) ritonavirom 50 mg 2 tablety dvakrát denne plus najmenej 2 nukleozidové inhibítory reverznej transkriptázy, a randomizovali ich v pomere 1:1 tak, aby pokračovali v užívaní lopinaviru (+) ritonaviru 2 tablety dvakrát denne (n = 174, resp. n = 178) alebo sa lopinavir (+) ritonavir nahradili raltegravirom 400 mg dvakrát denne (n = 174, resp. n = 176).
The SWITCHMRK 1 &amp; 2 (Protocols 032 &amp; 033) studies evaluated HIV-infected patients receiving suppressive (screening HIV RNA &lt; 50 copies/ml; stable regimen &gt; 3 months) therapy with lopinavir 200 mg (+) ritonavir 50 mg 2 tablets twice daily plus at least 2 nucleoside reverse transcriptase inhibitors and randomized them 1:1 to continue lopinavir (+) ritonavir 2 tablets twice daily (n=174 and n=178, respectively) or replace lopinavir (+) ritonavir with raltegravir 400 mg twice daily (n=174 and n=176, respectively).
Štúdie SWITCHMRK 1 a 2 (Protokoly 032 a 033) hodnotili pacientov infikovaných HIV, ktorí dostávali supresívnu (skríning HIV RNA &lt; 50 kópií/ml; stabilný režim &gt; 3 mesiace) terapiu s lopinavirom 200 mg (+) ritonavirom 50 mg 2 tablety dvakrát denne plus najmenej 2 nukleozidové inhibítory reverznej transkriptázy, a randomizovali ich v pomere 1:1 tak, aby pokračovali v užívaní lopinaviru (+) ritonaviru 2 tablety dvakrát denne (n=174, resp. n=178) alebo sa lopinavir (+) ritonavir nahradili raltegravirom 400 mg dvakrát denne (n=174, resp. n=176).
The syringes are provided either with (1- &amp; 4-pack) or without (1-pack) a blister-wrapping.
Injekčné striekačky sú dodávané buď s blistrovým balením (1 alebo 4 kusy) alebo bez blistrového balenia (1 kus).
The syringes may be presented in either blistered (1- &amp; 4-pack) or non-blistered packaging (1-pack only).
Injekčné striekačky môžu byť poskytnuté buď v blistrovom balení (1 alebo 4 kusy) alebo neblistrovom balení (len 1 kus).
The table below displays the main adverse reactions in women treated with Elonva in clinical trials according to system organ class and frequency; very common (≥ 1/10), common (≥ 1/100 to &lt; 1/10), uncommon (≥ 1/1,000 to &lt; 1/100), rare (≥ 1/10,000 to &lt; 1/1,000), and very rare ( &lt; 1/10,000).
Nižšie uvedená tabuľka uvádza najdôležitejšie nežiaduce reakcie u žien liečených v klinických skúšaniach s Elonvou podľa tried orgánových systémov a frekvencie; veľmi časté (≥ 1/10), časté (≥ 1/100 až &lt; 1/10), menej časté (≥ 1/1 000 až &lt; 1/100), zriedkavé (≥ 1/10 000 až &lt; 1/1 000) a veľmi zriedkavé ( &lt; 1/10 000).