natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The mean pre-dose FEV1 (average of the values taken at -45 and -15 minutes prior to the morning dose of study medication) was statistically significant in favour of Ultibro Breezhaler at week 26 compared to fluticasone/salmeterol (100 ml, p &lt; 0.001), at week 52 compared to placebo (189 ml, p &lt; 0.001) and at all visits up to week 64 compared to glycopyrronium (70-80 ml, p &lt; 0.001) and tiotropium (60-70 ml, p &lt; 0.001).
Rozdiel priemerného FEV1 pred podaním (priemer hodnôt nameraných –45 a –15 minút pred rannou dávkou skúšaného lieku) bol štatisticky významný v prospech lieku Ultibro Breezhaler po 26 týždňoch v porovnaní s flutikazónom/salmeterolom (100 ml, p &lt; 0,001), po 52 týždňoch v porovnaní s placebom (189 ml, p &lt; 0,001) a pri všetkých návštevách do 64 týždňov v porovnaní s glykopyróniom (70-80 ml, p &lt; 0,001) a tiotropiom (60-70 ml, p &lt; 0,001).
The mean pre-dose FEV1 (average of the values taken at -45 and -15 minutes prior to the morning dose of study medication) was statistically significant in favour of Ulunar Breezhaler at week 26 compared to fluticasone/salmeterol (100 ml, p &lt; 0.001), at week 52 compared to placebo (189 ml, p &lt; 0.001) and at all visits up to week 64 compared to glycopyrronium (70-80 ml, p &lt; 0.001) and tiotropium (60-70 ml, p &lt; 0.001).
Rozdiel priemerného FEV1 pred podaním (priemer hodnôt nameraných –45 a –15 minút pred rannou dávkou skúšaného lieku) bol štatisticky významný v prospech lieku Ulunar Breezhaler po 26 týždňoch v porovnaní s flutikazónom/salmeterolom (100 ml, p &lt; 0,001), po 52 týždňoch v porovnaní s placebom (189 ml, p &lt; 0,001) a pri všetkých návštevách do 64 týždňov v porovnaní s glykopyróniom (70-80 ml, p &lt; 0,001) a tiotropiom (60-70 ml, p &lt; 0,001).
The mean systemic clearance of lamivudine is approximately 0.32 l/h/kg, predominantly by renal clearance ( &gt; 70%) via the organic cationic transport system.
Priemerný systémový klírens lamivudínu je približne 0,32 l/h/kg s prevahou vylučovania obličkami ( &gt; 70 %) pomocou organického katiónového transportného systému.
The mean systemic clearance of lamivudine is approximately 0.32 l/h/kg, predominantly by renal clearance ( &gt; 70%) via the organic cationic transport system.
Priemerný systémový klírens lamivudínu je približne 0,32 l/h/kg, pričom prevláda renálny klírens ( &gt; 70 %) sprostredkovaný transportným systémom pre organické katióny.
The mean systemic clearance of lamivudine is approximately 0.32 l/h/kg, with predominantly renal clearance ( &gt; 70 %) via the organic cationic transport system.
Priemerný systémový klírens lamivudínu je približne 0,32 l/h/kg s prevahou vylučovania obličkami ( &gt; 70 %) pomocou organického katiónového transportného systému.
The mean systemic clearance of lamivudine is approximately 0.32 l/h/kg, with predominantly renal clearance ( &gt; 70 %) via the organic cationic transport system.
Priemerný systémový klírens lamivudínu je približne 0,32 l/kg/h s prevahou vylučovania obličkami ( &gt; 70%) pomocou transportného systému pre organické katióny.
The mean systemic clearance of lamivudine is approximately 0.32 l/h/kg, with predominantly renal clearance ( &gt; 70%) via the organic cationic transport system.
Povprečni sistemski očistek lamivudina je približno 0,32 l/h/kg, pri čemer je glavni delež ledvični očistek (več kot 70 %) prek organskega kationskega transportnega sistema.
The mean systemic clearance of lamivudine is approximately 0.32 l/h/kg, with predominantly renal clearance ( &gt; 70%) via the organic cationic transport system.
Priemerný systémový klírens lamivudínu je približne 0,32 l/kg/h s prevahou vylučovania obličkami ( &gt; 70%) pomocou transportného systému pre organické katióny.
The median (min-max) renal clearance of adefovir in subjects with normal renal function (Clcr &gt; 80 ml/min) is 211 ml/min (172-316 ml/min), approximately twice calculated creatinine clearance (Cockroft-Gault method).
Stredný (min-max) renálny klírens adefoviru u jedincov s normálnou renálnou funkciou (Clcr &gt; 80 ml/min) je 211 ml/min (172-316 ml/min), približne dvakrát počítaný klírens kreatinínu (Cockroft-Gaultova metóda).
The median (Q1, Q3) change from baseline in total cholesterol to HDL-cholesterol ratio at Week 96 was 0.1 (-0.3, 0.7) in the Genvoya group and 0.0 (-0.4, 0.5) in the E/C/F/TDF group (p &lt; 0.001 for the difference between treatment groups).
Medián (Q1, Q3) zmeny oproti počiatočnej hodnote v pomere celkového cholesterolu k HDL-cholesterolu v 96. týždni bol 0,1 (–0,3; 0,7) v skupine s Genvoyou a 0,0 (–0,4; 0,5) v skupine s E/C/F/TDF (p &lt; 0,001 rozdiel medzi liečenými skupinami).
The median average weekly dose of ALPROLIX was 59.40 IU/kg (interquartile range, 52.95 to 64.78 IU/kg) for subjects &lt; 6 years of age and 57.78 IU/kg (interquartile range, 51.67 to 65.01 IU/kg) for subjects 6 to &lt; 12 years of age.
Medián priemernej týždennej dávky ALPROLIXU bol na úrovni 59,40 IU/kg (medzikvartilový rozsah 52,95 až 64,78 IU/kg) pre osoby vo veku &lt; 6 rokov a na úrovni 57,78 IU/kg (medzikvartilový rozsah 51,67 až 65,01 IU/kg) pre osoby vo veku od 6 do &lt; 12 rokov.
The median dose of thalidomide was 217 mg and &gt; 40% of patients received 9 cycles.
Stredná dávka talidomidu bola 217 mg a &gt; 40 % pacientov absolvovalo 9 cyklov.
The median duration of response was 37.7 months in the R-CVP group and was 13.5 months in the CVP group (p &lt; 0.0001, log-rank test).
Priemerná dĺžka odpovede v skupine R-CVP bola 37,7 mesiaca a v skupine CVP bola 13,5 mesiaca (p &lt; 0,0001, log-rank test).
The median duration of response was 37.7 months in the R-CVP group and was 13.5 months in the CVP group (p &lt; 0.0001, log-rank test).
Priemerná dĺžka odpovede v skupine R-CVP bola 37,7 mesiacov a v skupine CVP bola 13,5 mesiacov (p &lt; 0,0001, log-rank test).
The median estimated CrCl was 62 mL/min and 66% of all patients had a CrCl &lt; 70 mL/min.
Medián odhadovanej hodnoty CrCl bol 62 ml/min a 66 % zo všetkých pacientov malo hodnotu CrCl &lt; 70 ml/min.
The median increase from baseline for these parameters was greater in patients receiving emtricitabine+tenofovir alafenamide compared with patients receiving emtricitabine+tenofovir disoproxil fumarate, both given with elvitegravir+cobicistat as a fixed-dose combination tablet (p &lt; 0.001 for the difference between treatment groups for fasting total cholesterol, direct LDL- and HDL-cholesterol, and triglycerides).
Medián zvýšenia oproti počiatočnej hodnote týchto parametrov bol väčší u pacientov liečených emtricitabínom+tenofovir-alafenamidom v porovnaní s pacientmi liečenými emtricitabínom+tenofovir-dizoproxilfumarátom, v oboch skupinách boli podávané s elvitegravirom+ kobicistátom vo forme kombinovanej tablety s pevnou dávkou (p &lt; 0,001 rozdiel medzi liečenými skupinami v celkovom cholesterole, priamom LDL-cholesterole a HDL-cholesterole a triglyceridoch nalačno).
The median lifetime cumulative dose of Myocet in combination with CPA to a cardiac event was &gt; 1260 mg/m2, compared to 480 mg/m2 for doxorubicin combination with CPA.
Stredná celoživotná kumulatívna dávka Myocetu v kombinácii s CPA na srdcovú príhodu dosiahla &gt; 1 260 mg/m2, v porovnaní so 480 mg/m2 v prípade kombinácie doxorubicínu s CPA.
The median PFS improvement was 6.9 months over placebo for olaparib treated patients (HR 0.18; 95% CI 0.10-0.31; p &lt; 0.00001; median 11.2 months versus 4.3 months).
Medián zvýšenia PFS pre pacientky liečené olaparibom bol 6,9 mesiacov oproti placebu (HR 0,18; 95 % IS 0,10 - 0,31; p &lt; 0,00001; medián 11,2 mesiacov oproti 4,3 mesiacov).
The median PFS times were 4.2 months (95% CI: 2.8, 5.7) for pemetrexed (HR=0.59; p-value=0.0004 for crizotinib compared with pemetrexed) and 2.6 months (95% CI: 1.6, 4.0) for docetaxel (HR=0.30; p-value &lt; 0.0001 for crizotinib compared with docetaxel).
Medián časov PFS bol 4,2 mesiaca (95 % CI: 2,8; 5,7) pri pemetrexede (HR = 0,59; p-hodnota = 0,0004 pre krizotinib v porovnaní s pemetrexedom) a 2,6 mesiaca (95 % CI: 1,6; 4,0) pri docetaxele (HR = 0,30; p &lt; 0,0001 pre krizotinib v porovnaní s docetaxelom).
The median radiographic progression-free survival was 5.6 months for patients treated with ZYTIGA and 3.6 months for patients who received placebo (HR = 0.673; 95% CI: [0.585; 0.776], p &lt; 0.0001).
Medián prežívania bez rádiografickej progresie ochorenia bol 5,6 mesiaca u pacientov liečených liekom ZYTIGA a 3,6 mesiacov u pacientov, ktorí dostávali placebo (HR = 0,673; 95 % IS: [0,585; 0,776], p &lt; 0,0001).
The median survival of all patients enrolled was 17 months (range &lt; 1 to 36+ months).
Medián prežitia všetkých zahrnutých pacientov bol 17 mesiacov (rozpätie &lt; 1 až 36+ mesiacov).
The median time from aHUS diagnosis to first dose of Soliris was 14 months (range &lt; 1, 110 months).
Medián času od diagnózy aHUS do prvej dávky Solirisu bol 14 mesiacov (rozmedzie &lt; 1, 110 mesiacov).
The median time from current thrombotic microangiopathy manifestation to first dose of Soliris was 1 month (range &lt; 1 to 16 months).
Medián času do súčasného prejavu trombotickej mikroangiopatie do prvej dávky Solirisu je 1 mesiac (rozmedzie &lt; 1 až 16 mesiacov).
The median time to first skeletal-related event was 16.7 months for patients treated with enzalutamide and 13.3 months for patients who received placebo (HR = 0.688, 95% CI: [0.566, 0.835]; p &lt; 0.0001).
Medián času do prvej skeletálnej udalosti bol 16,7 mesiaca pre pacientov liečených enzalutamidom a 13,3 mesiaca pre pacientov užívajúcich placebo (HR = 0,688, 95 % CI: [0,566 – 0,835]; p &lt; 0,0001).
The median time to initiation of cytotoxic chemotherapy was 28.0 months for patients receiving enzalutamide and 10.8 months for patients receiving placebo (HR = 0.350, 95% CI: [0.303, 0.403], p &lt; 0.0001).
Medián času do začatia cytotoxickej chemoterapie bol 28,0 mesiacov pre pacientov liečených enzalutamidom a 10,8 mesiacov pre pacientov užívajúcich placebo (HR = 0,350, 95 % CI: [0,303; 0,403], p &lt; 0,0001).
The median time to PS ≥ 2 for the Lonsurf group and placebo group was 5.7 months and 4.0 months, respectively, with a hazard ratio of 0.66 (95% CI: [0.56, 0.78]), p &lt; 0.0001.
Stredný čas do PS ≥ 2 bol v skupine Lonsurfu 5,7 mesiacov a v skupine placeba 4,0 mesiace, s mierou rizika 0,66 (95 % IS: [0,56; 0,78]), p &lt; 0,0001.
The median time to PSA progression per PCWG2 criteria was 11.2 months for patients treated with enzalutamide and 2.8 months for patients who received placebo [HR = 0.169, (95% CI: 0.147, 0.195), p &lt; 0.0001].
Medián času do progresie PSA podľa kritérií PCWG2 bol 11,2 mesiacov u pacientov liečených enzalutamidom a 2,8 mesiacov u pacientov užívajúcich placebo [HR = 0,169, (95 % CI: 0,147; 0,195), p &lt; 0,0001].
The median time to testosterone &gt; 1.5 ng/mL (above lower limit of normal range) was 168 days.
Medián času testosterónu &gt; 1,5 ng/ml (nad dolný limit normálneho rozsahu) bol 168 dní.
The median time to viral suppression was shorter with ABC/3TC + DTG (28 vs 84 days, p &lt; 0.0001).
Medián času do dosiahnutia vírusovej supresie bol kratší pri ABC/3TC + DTG (28 v porovnaní s 84 dňami, p &lt; 0,0001).
The median times for the most relevant boceprevir-resistant variants observed in genotype 1b patients ( &gt; 10%) to become undetectable were as follows: I/V170A, 0.46 years; T54A, 0.47 years; V55A, years; A156S, 0.89 years; and T54S, 1.11 years.
Mediány časov, keď sa najvýznamnejšie varianty rezistentné na boceprevir pozorované u pacientov s genotypom 1b ( &gt; 10 %) stali nedetegovateľné, boli nasledovné: I/V170A 0,46 roku; T54A 0,47 roku; V55A 0,83 roku; A156S 0,89 roku a T54S 1,11 rokov.
The median times to progression in these endpoints ranged from 0.7 to 2.1 months longer for TMZ than for procarbazine (log rank p = &lt; 0.01 to 0.03).
Medián časov do progresie podľa týchto koncových ukazovateľov bol pri TMZ dlhší, v rozpätí 0,7 až 2,1 mesiaca, ako pri prokarbazíne (log-rank p = &lt; 0,01 až 0,03).
The median times to progression in these endpoints ranged from 0.7 to 2.1 months longer for TMZ than for procarbazine (log rank p = &lt; 0.01 to 0.03).
Mediány časov do progresie nádoru podľa týchto cieľov boli u TMZ dlhšie v rozsahu 0,7 až 2,1 mesiaca ako u prokarbazínu (log-rank p = &lt; 0,01 až 0,03).
The median times to progression in these endpoints ranged from 0.7 to 2.1 months longer for TMZ than for procarbazine (log rank p = &lt; 0.01 to 0.03).
Mediány časov do progresie nádoru podľa týchto cieľov boli u TMZ dlhšie v rozsahu 0,7 až 2,1 mesiaca než u prokarbazínu (log rank p = &lt; 0,01 – 0,03).
The median times to progression in these endpoints ranged from 0.7 to 2.1 months longer for TMZ than for procarbazine (log rank p = &lt; 0.01 to 0.03).
Mediány časov do progresie nádoru podľa týchto cieľov boli u TMZ dlhšie v rozsahu 0,7 až 2,1 mesiaca než u prokarbazínu (log rank p = &lt; 0,01-0,03).
The median times to progression in these endpoints ranged from 0.7 to 2.1 months longer for TMZ than for procarbazine (log rank p = &lt; 0.01 to 0.03).
Mediány časov do progresie nádoru podľa týchto cieľov boli u TMZdlhšie v rozsahu 0,7 až 2,1 mesiaca než u prokarbazínu (log rank p = &lt; 0,01-0,03).
The median times to progression in these endpoints ranged from 0.7 to 2.1 months longer for TMZ than for procarbazine (log rank p= &lt; 0.01 to 0.03).
Mediány časov do progresie nádoru podľa týchto cieľov boli u TMZ dlhšie v rozsahu 0,7 až 2,1 mesiaca než u prokarbazínu (log rank p = &lt; 0,01 – 0,03).
The median trough serum concentrations of ustekinumab in patients with higher weight ( &gt; 100 kg) in the 90 mg group were comparable to those in patients with lower weight (≤ 100 kg) in the 45 mg group.
Priemerná spodná hladina sérovej koncentrácie ustekinumabu u pacientov s vyššou telesnou hmotnosťou ( &gt; 100 kg) v skupine dostávajúcej dávku 90 mg bola porovnateľná s koncentráciou u pacientov s nižšou telesnou hmotnosťou (≤ 100 kg) v skupine dostávajúcej dávku 45 mg.
The median V/F in patients with weight &gt; 100 kg was approximately 37% higher as compared to patients with weight ≤ 100 kg.
Priemerný V/F u pacientov s hmotnosťou &gt; 100 kg bol približne o 37 % vyšší v porovnaní s pacientmi s hmotnosťou ≤ 100 kg.
The medicinal product is not recommended in obese children and adolescents with body mass index Weight (kg)/ (m2) &gt; 30 kg/m² until further data become available.
Tento liek sa neodporúča u obéznych detí a dospievajúcich s indexom telesnej hmotnosti Hmotnosť (kg)/(m2) &gt; 30 kg/m2 dovtedy, kým nebudú k dispozícii ďalšie údaje.
The medicinal product is not recommended in obese children and adolescents with body mass index Weight (kg)/(m²) &gt; 30 kg/m² until further data become available.
Liek sa neodporúča u obéznych detí a dospievajúcich s indexom telesnej hmotnosti Hmotnosť (kg)/(m²) &gt; 30 kg/m2 dovtedy, kým nebudú k dispozícii ďalšie údaje.
The metabolites hydroxy-dalbavancin and mannosyl aglycone have been detected in urine ( &lt; 25 % of administered dose).
Metabolity hydroxy- dalbavancín a manózyl aglykón boli pozorované v moči ( &lt; 25 % podanej dávky).
The minimum inhibitory concentrations of itraconazole for different Aspergillus isolates in birds in Europe varies between 0.25 and &gt; 16 g/ml.
Minimálna inhibičná koncentrácia itrakonazolu pre rôzne izoláty plesne Aspergillus u vtákov v Európe je 0,25 až &gt; 16 g/ml.
The mITT population was defined as all randomized subjects who had both a penile curvature deformity measurement and a PDQ assessment at baseline and at one or more subsequent time points. b p-value &lt; 0.01
Populácia mITT bola definovaná ako všetci randomizovaní pacienti, ktorí mali meraním potvrdené deformačné zakrivenie penisu aj vyhodnotenie dotazníka PDQ na začiatku liečby a v najmenej jednom následnom časovom bode. b Hodnota p &lt; 0,01.
The mITT population was defined as all randomized subjects who had both a penile curvature deformity measurement and a PDQ assessment at baseline and at one or more subsequent time points. b p-value &lt; 0.05.
Populácia mITT bola definovaná ako všetci randomizovaní pacienti, ktorí mali meraním potvrdené deformačné zakrivenie penisu aj vyhodnotenie dotazníka PDQ na začiatku liečby a v najmenej jednom následnom časovom bode. b Hodnota p &lt; 0,05.
The MMR rate at 12 months was statistically significantly higher for nilotinib 300 mg twice daily compared to imatinib 400 mg once daily (44.3% versus 22.3%, p &lt; 0.0001).
Podiel MMR po 12 mesiacoch bol štatisticky významne vyšší pri nilotinibe 300 mg dvakrát denne v porovnaní s imatinibom 400 mg raz denne (44,3% oproti 22,3%, p &lt; 0,0001).
The model-adjusted mean decrease in HbA1c from baseline with Eperzan was -0.80 (n = 125), -0.83 (n = 98), and -1.08 (n = 19) in patients with mild (eGFR 60 to 89 ml/min/1.73m2), moderate (eGFR 30 to 59 ml/min/1.73m2), and severe (eGFR &lt; 30 ml/min/1.73m2) renal impairment, respectively (see Table 9).
Pri liečbe Eperzanom bol priemerný pokles hodnoty HbA1c oproti východiskovej hodnote upravený vzhľadom na model -0,80 (n = 125) u pacientov s miernou poruchou funkcie obličiek (eGFR 60 až 89 ml/min/1,73 m2), -0,83 (n = 98) u pacientov so stredne ťažkou poruchou funkcie obličiek (eGFR 30 až 59 ml/min/1,73 m2) a -1,08 (n = 19) u pacientov s ťažkou poruchou funkcie obličiek (eGFR &lt; 30 ml/min/1,73 m2) (pozri tabuľku 9).
The modeled treatment effect for the percent change in urine KS, compared to placebo, was -40.7 % (CI95, -49.0, -32.4; p &lt; 0.0001) for the 2 mg/kg per week regimen.
Modelový liečebný účinok v percentuálnej zmene v hladine KS v moči v porovnaní s placebom bol –40,7 % (CI 95; –49,0; –32,4; p &lt; 0,0001) pri režime 2 mg/kg týždenne.
The most common adverse drug reactions (ADR) ( &gt; 30%) reported with vemurafenib include arthralgia, fatigue, rash, photosensitivity reaction, nausea, alopecia and pruritus.
Najčastejšie nežiaduce liekové reakcie (adverse drug reactions – ADR) ( &gt; 30 %) zaznamenané pri vemurafenibe zahŕňajú artralgiu, únavu, vyrážky, fotosenzitívnu reakciu, nauzeu, alopéciu a pruritus.
The most common adverse reaction ( &gt; 1 %) leading to discontinuation of posaconazole concentrate for solution for infusion 300 mg once daily was AML (1 %).
Najčastejšou nežiaducou reakciou ( &gt; 1 %) vedúcou k ukončeniu podávania infúzneho koncentrátu posakonazolu 300 mg jedenkrát denne bola AML (1 %).
The most common adverse reactions ( &gt; 5%) in controlled periods of the adult psoriasis, psoriatic arthritis and Crohn’s disease clinical studies with ustekinumab were nasopharyngitis and headache.
Najčastejšie nežiaduce reakcie ( &gt; 5 %) v kontrolovaných obdobiach klinických štúdií psoriázy, psoriatickej artritídy a Crohnovej choroby s ustekinumabom u dospelých boli nazofaryngitída a bolesť hlavy.
The most common adverse reactions ( &gt; 20%) observed with a higher frequency in the placebo plus vemurafenib arm were arthralgia, alopecia, and hyperkeratosis.
Načastejšími nežiaducimi reakciami ( &gt; 20 %) pozorovanými s vyššou frekvenciou v skupine s placebom plus vemurafenibom boli artralgia, alopécia a hyperkeratóza.
The most common adverse reactions ( &gt; 25%) during therapy with lapatinib were gastrointestinal events (such as diarrhoea, nausea, and vomiting) and rash.
Najčastejšie nežiaduce reakcie ( &gt; 25 %) počas liečby lapatinibom boli gastrointestinálne príhody (ako napríklad hnačka, nauzea a dávenie) a vyrážka.
The most common adverse reactions ( &gt; 3%) during clinical trials were headache (10.4%), somnolence (8.6%), nausea (4.0%), and dizziness (3.1%).
Najčastejšie nežiaduce reakcie ( &gt; 3 %) počas klinických skúšaní boli bolesť hlavy (10,4 %), somnolencia (8,6 %), nauzea (4,0 %) a závraty (3,1 %).
The most common adverse reactions (incidence of &gt; 5%) reported were constipation (7% and 8% of patients receiving 75 mg and 100 mg respectively), nausea (8% and 7% of patients receiving 75 mg and 100 mg respectively) and abdominal pain (6% and 7% of patients receiving 75 mg and 100 mg respectively).
Najčastejšie hlásenými nežiaducimi reakciami (incidencia &gt; 5 %) boli zápcha (7 % pacientov, ktorí dostávali 75 mg a 8 % pacientov, ktorí dostávali 100 mg), nauzea (8 % a 7 % pacientov, ktorí dostávali 75 mg a 100 mg v danom poradí) a bolesť brucha (6 % a 7 % pacientov, ktorí dostávali 75 mg a 100 mg v danom poradí).
The most common adverse reactions (occurring in &gt; 10% of patients) with elotuzumab treatment were infusion related reactions, diarrhoea, herpes zoster, nasopharyngitis, cough, pneumonia, upper respiratory tract infection, lymphopenia and weight decreased.
Najčastejšie nežiaduce reakcie (vyskytujúce u &gt; 10 % pacientov) pri liečbe elotuzumabom sú reakcie súvisiace s infúziu, hnačka, herpes zoster, nazofaryngitída, kašeľ, pneumónia, infekcia horných dýchacích ciest, lymfopénia a pokles telesná hmotnosť.
The most common adverse reactions (occurring in &gt; 20% of subjects) were: anaemia, fatigue, diarrhoea, thrombocytopenia, nausea, pyrexia, dyspnoea, respiratory tract infection, cough and peripheral oedema.
Najčastejšími nežiaducimi reakciami (vyskytujúcimi sa u &gt; 20 % účastníkov) boli: anémia, únava, diarea, trombocytopénia, nauzea, pyrexia, dyspnoe, infekcia dýchacích ciest, kašeľ a periférny edém.
the most common serious ADRs ( &gt; 0.5% of patients) were haemorrhage, pyrexia, dyspnoea, musculoskeletal pain, thrombocytopenia, abdominal pain and vomiting. the most common adverse drug reactions (ADRs) (≥25%) with trastuzumab emtansine were nausea, fatigue, and headache.
najčastejšie závažné nežiaduce liekové reakcie (viac ako 0,5% pacientov) boli hemoragia, pyrexia, dyspnoe, bolesť svalov a kostí, trombocytopénia, bolesti brucha a vracanie. najčastejšie nežiaduce liekové reakcie (adverse drug reaction - ADR) (≥ 25 %) s trastuzumab emtansínom boli nauzea, únava a bolesť hlavy.
The most commonly reported ( &gt; 20%) events following dual or triple therapy in both treatment groups (basiliximab vs. placebo) were constipation, urinary tract infection, pain, nausea, peripheral oedema, hypertension, anaemia, headache, hyperkalaemia, hypercholesterolaemia, postoperative wound complication, weight increase, increase in blood creatinine, hypophosphataemia, diarrhoea and upper respiratory tract infection.
Najčastejšie zaznamenané ( &gt; 20%) udalosti po liečbe dvoj- alebo trojkombináciou v oboch liečených skupinách (basiliximab oproti placebu) boli zápcha, infekcia močového traktu, bolesť, nauzea, periférne edémy, hypertenzia, anémia, bolesť hlavy, hyperkaliémia, hypercholesterolémia, pooperačné komplikácie rany, zvýšenie hmotnosti, zvýšenie kreatinínu v krvi, hypofosfatémia, hnačka a infekcie horných dýchacích ciest.
The most commonly reported ( &gt; 20%) events following dual therapy in both ( &lt; 35 kg vs.  35 kg weight) cohorts were urinary tract infection, hypertrichosis, rhinitis, pyrexia, hypertension, upper respiratory tract infection, viral infection, sepsis and constipation.
Najčastejšie zaznamenané ( &gt; 20%) udalosti po liečbe dvojkombináciou v oboch ( 35 kg oproti  35 kg telesnej hmotnosti) kohortách boli infekcia močového traktu, hypertrichóza, nádcha, pyrexia, hypertenzia, infekcie horných dýchacích ciest, vírusové infekcie, sepsa a zápcha.
The most commonly reported adverse drug reactions (reported in &gt; 1/10 patients) are reactions consistent with the pharmacologic action of Kepivance on skin and oral epithelium, e.g. oedema, including peripheral oedema, and hypertrophia of oral structures.
Najčastejšie hlásené nežiaduce reakcie lieku (hlásené u &gt; 1/10 pacientov) sú reakcie v súlade s farmakologickým účinkom lieku Kepivance na kožu a orálny epitel napr. edém vrátane periférneho edému a hypertrofia orálnych štruktúr.
The most commonly reported adverse reaction leading to discontinuation in patients treated with Plegridy 125 micrograms subcutaneously every 2 weeks was influenza-like illness ( &lt; 1%).
Najčastejšie hlásenou nežiaducou reakciou, ktorá viedla k ukončeniu liečby liekom Plegridy 125 mikrogramov subkutánne každé 2 týždne, bolo ochorenie podobné chrípke ( &lt; 1 %).