natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The other employees named in the decision were junior management or had no management role.
Ostatní spolupracovníci uvedení v rozhodnutí zastávali nižšie pozície alebo nemali žiadne riadiace funkcie.
Last, even if employees of other undertakings concerned were to be considered to be directors at a very high level, that could not lead to an increase in the basic amount of Hoechst’s fine.
Napokon, aj keby spolupracovníci ostatných dotknutých podnikov mali byť považovaní za najvyšších riadiacich pracovníkov, nemôže to spôsobiť zvýšenie základnej čiastky pokuty pre Hoechst.
In effect, the gravity of Hoechst’s infringement cannot depend on the position of the employees of the other undertakings that took part in the infringement.
Závažnosť porušenia podniku Hoechst totiž nemôže závisieť od pozície zamestnancov ostatných podnikov, ktoré sa zúčastnili na porušení.
— The division of the undertakings into categories
— O rozdelení podnikov do kategórií
Hoechst claims that the distinction between the starting amounts, EUR 20 million for Hoechst and EUR 6.66 million for all the other undertakings concerned, is unacceptable in the light of the nature of the infringement, which is the same for all the undertakings.
Hoechst na úvod poznamenáva, že rozdelenie základných čiastok stanovených až na 20 miliónov eur pre Hoechst a na 6,6 milióna eur pre všetky ostatné dotknuté podniky nie je prijateľné s ohľadom na povahu porušenia, ktorá je pre všetky podniky rovnaká.
Furthermore, referring to CMA CGM and Others v Commission, paragraph 220 above (paragraph 405 et seq.), Hoechst asserts that the division of the undertakings into categories, in the context of the calculation of the starting amount, should first and foremost observe the principle of equal treatment.
Okrem toho Hoechst odkazuje na rozsudok CMA CGM a i./Komisia, už citovaný v bode 220 vyššie (bod 405 a nasl.), pričom zdôrazňuje, že rozdelenie podnikov do kategórií na stanovenie východiskovej sumy musí predovšetkým rešpektovať zásadu rovnosti zaobchádzania.
In this case, the Commission differentiated the undertakings’ starting amounts according to their supposed capacity to harm competition and according to the damage alleged to have been caused to competition (recital 349 to the Decision).
Komisia v prejednávanej veci stanovila zvýšenie východiskových súm podnikov podľa ich predpokladanej spôsobilosti narušiť hospodársku súťaž a podľa ich účasti na údajnom narušení hospodárskej súťaže (odôvodnenie č. 349 rozhodnutia).
It chose as a yardstick the market share of each undertaking on the worldwide sorbates market (recital 350 to the Decision).
Za kritérium si zvolila podiely každého z podnikov na celosvetovom trhu so sorbátmi (odôvodnenie č. 350 rozhodnutia).
In that regard, first, Hoechst observes that the four Japanese producers each held market shares of up to 15%, which, taken together, might constitute a worldwide market share equivalent to more than twice Hoechst’s share.
V tejto súvislosti Hoechst po prvé tvrdí, že štyria japonskí výrobcovia mali každý podiel na trhu vo výške 15 %, čo môže predstavovať po ich sčítaní podiel na celosvetovom trhu rovnajúci sa viac ako dvakrát podielu podniku Hoechst.
In the light of the solidity of the Japanese producers’ export cartel and their always perfectly concerted conduct at cartel meetings, Hoechst was of secondary importance in the evolution of the worldwide market.
S ohľadom na pevnosť kartelovej dohody japonských výrobcov pri vývoze a ich vždy dokonale zosúladené konanie na stretnutiach kartelu, mal Hoechst len druhoradý vplyv na vývoj celosvetového trhu.
Thus, on the basis of the bracket of the Japanese producers’ market shares, Hoechst contends that the basic amount for those producers ought to have been between 1.61 and 2.54 times higher than for Hoechst.
Hoechst sa na základe intervalu, v ktorom sú podiely japonských výrobcov na trhu, domnieva, že základná čiastka mala byť pre týchto výrobcov 1,61-krát až 2,54-krát vyššia ako pre neho.
That would have corresponded, assuming an appropriate fine for the Japanese producers (including Chisso), to a basic amount of between EUR 10.4 million and EUR 16.65 million and therefore — all other things remaining unaltered — to a reduction of between EUR 16.58 million and EUR 47.52 million in Hoechst’s fine.
To by zodpovedalo, za pred pokladu primeranej pokuty pre japonských výrobcov (vrátane Chisso), základnej čiastke medzi 10,4 a 16,65 milióna eur, a teda — ak by sa nezmenili všetky ostatné faktory — zníženie pokuty uloženej podniku Hoechst o 16,58 až 47,52 milióna eur.
Second, in any event, and even if each Japanese producer’s market share were to be considered separately, the calculation of the fine per 1% market share would correspond to a starting amount of between EUR 0.44 million and EUR 0.7 million.
Po druhé v každom prípade a aj za predpokladu posúdenia podielu na trhu každého japonského výrobcu samostatne, by výpočet pokuty za každé 1 % podielu na trhu zodpovedal východiskovej sume v rozmedzí od 0,44 do 0,7 milióna eur.
Hoechst submits that it was at a disadvantage, since, if the Commission had applied the same criteria to it, its starting amount ought to have been between EUR 10.38 million and EUR 16.52 million.
Hoechst bol znevýhodnený, pretože ak by Komisia uplatnila rovnaké kritériá aj na neho, musela by byť jeho východisková suma stanovená od 10,38 do 16,52 milióna eur.
All other things remaining equal, its fine was between EUR 17.3 million and EUR 47.62 million higher than it ought to have been.
Ak by sa nezmenili ostatné faktory, tak pokuta, ktorá mu bola uložená, bola o 17,3 až 47,62 milióna eur vyššia, ako mala byť.
Third, a comparison with other recent decisions shows that the Commission departed in this case from its principles relating to the fixing of fines by categories.
Po tretie pri porovnaní s inými nedávnymi rozhodnutiami sa ukazuje, že Komisia sa v prejednávanej veci odchýlila od svojich zásad týkajúcich sa stanovenia pokút podľa kategórií.
Hoechst refers in that regard to Commission Decision 2006/460/EC of 17 December 2002 relating to a proceeding pursuant to Article 81 of the EC Treaty and Article 53 of the EEA Agreement against SGL Carbon AG, Le Carbone-Lorraine SA, Ibiden Co., Ltd, Tokai Carbon Co., Ltd, Toyo Tanso Co., Ltd, GrafTech International, Ltd, NSCC Techno Carbon Co., Ltd, Nippon Steel Chemical Co., Ltd, Intech EDM BV and Intech EDM AG (Case COMP/E-2/37.667 — Specialty graphites), which forms the subjectmatter of the judgment of 15 June 2005 in Case T-71/03 Tokai Carbon and Others v Commission, paragraph 118 above.
Čo sa toho týka Hoechst odkazuje na rozhodnutie Komisie 2006/460/ES zo 17. decembra 2002 týkajúce sa konania podľa článku 81 Zmluvy o ES a člán -ku 53 Dohody o EHP proti spoločnostiam SGL Carbon AG, Le Carbone-Lorraine SA, Ibiden Co., Ltd, Tokai Carbon Co., Ltd, Toyo Tanso Co., Ltd, GrafTech International, Ltd, NSCC Techno Carbon Co., Ltd, Nippon Steel Chemical Co., Ltd, Intech EDM BV a Intech EDM AG (vec COMP/E-2/37.667 — Špeciálne grafity), v súvislosti s ktorým bol vynesený rozsudok Súdu prvého stupňa z 15. júna 2005, Tokai Carbon a i./Komisia, T-71/03, už citovaný v bode 118 vyššie.
In that decision, the Commission, inter alia, fixed fines with a starting amount of EUR 20 million for an undertaking with a market share of between 30 and 40% and at EUR 14 million for an undertaking with a market share of between 21 and 27%.
V uvedenom rozhodnutí Komisia predovšetkým stanovila východiskovú sumy pokuty na 20 miliónov eur pre podnik, ktorý mal podiel na trhu od 30 do 40 % a 14 miliónov eur pre podnik, ktorý mal podiel od 21 do 27 %.
Furthermore, in the same decision, because they had participated in a different cartel relating to extruded specialty graphite, the two undertakings concerned, whose market shares were between 25 and 30%, were given fines with a starting amount of EUR 15 million.
Okrem toho v tom istom rozhodnutí, z dôvodu iného kartelu týkajúceho sa špeciálneho extrudovaného grafitu, uložila každému z dvoch sankcionovaných podnikov, ktorých podiel na trhu bol od 25 do 35 %, pokuty s východiskovou sumou 15 miliónov eur.
By way of proof, Hoechst offers the nonconfidential version of that decision (after publication) and also the testimony of a Commission official.
Hoechst predkladá ako dôkaz uvedené rozhodnutie v znení, ktoré nie je dôverné (po zverejnení), a svedectvo jedného úradníka Komisie.
In the light of those principles, Hoechst contends that its basic amount in the present case ought to have been much lower (EUR 24.75 million or EUR 29.7 million, depending on whether the starting amount was EUR 14 million or EUR 15 million, all other things being equal).
S ohľadom na uvedené zásady sa Hoechst domnieva, že základná čiastka, ktorá mu bola stanovená v prejednávanej veci, mala byť oveľa nižšia (24,75 alebo 29,7 milióna eur podľa toho, či je východisková suma 14 alebo 15 miliónov eur, ak sa nezmenia ostatné faktory).
— The increase to take account of Hoechst’s size and worldwide resources
— O faktore zvýšenia s cieľom zohľadniť veľkosť celkových zdrojov podniku Hoechst
The Commission again subjected Hoechst to unequal treatment when it multiplied its starting amount of EUR 20 million by a group factor of 2. Other undertakings
Komisia sa opätovne dopustila nerovného zaobchádzania voči podniku Hoechst, keď vynásobila jeho východiskovú sumu vo výške 20 miliónov eur faktorom skupiny, ktorý
2008 — CASE T-410/03 concerned by the Decision were and still are large undertakings operating at international level.
2008 — VEC T-410/03 bol dva. Ostatné podniky dotknuté rozhodnutím boli a stále sú veľkými podnikmi pôsobiacimi na medzinárodnej úrovni.
Furthermore, the significant reduction in Hoechst’s size which has taken place in the meantime and which reduced its group turnover to approximately EUR 9 billion for the reference year 2002, together with the fact that it is restricted to holding activities and has sold its sorbates business to third parties, renders void the justification for a steep increase in its fine.
Okrem toho výrazné zmenšenie podniku Hoechst, ktoré sa medzičasom uskutočnilo a ktoré znížilo obrat jeho skupiny na približne 9 miliárd eur za referenčný rok 2002, ako aj obmedzenie činnosti holdingu a predaj úseku jeho činnosti v sektore sorbátov tretím osobám spochybňuje odôvodnenie nadmerného zvýšenia pokuty.
In any event, a factor of 2 should not have been used as a multiplier.
V každom prípade Hoechst tvrdí, že sa ako koeficient nemal použiť faktor dva.
The duration of the infringement
O dĺžke porušenia
Hoechst contends that the increase of 175% decided upon by the Commission to reflect the duration of the infringement is exorbitant and disproportionate.
Hoechst považuje Komisiou stanovené zvýšenie pre dĺžku trvania porušenia o 175 % za prehnané a neprimerané.
First, increases for the duration of the infringement which exceed 100% are fundamentally contrary to the method for calculating fines established by the Commission in the Guidelines.
Po prvé zvýšenia z dôvodu dĺžky trvania porušenia, ktoré presiahnu 100 %, sú zásadne v rozpore so spôsobom stanovenia pokút prijatým Komisiou v usmerneniach.
Hoechst notes that the factors associated with the gravity of the infringement enable a basic amount to be fixed, which, in the second stage, is adjusted according to the duration of the infringement.
Hoechst tvrdí, že faktory spojené so závažnosťou porušenia umožňujú stanoviť základnú čiastku, ktorá je v druhej fáze prispôsobená podľa dĺžky trvania porušenia.
Under the latter aspect, Section 1 B of the Guidelines provides only for a ‘heavy increase’ in the basic amount, and not for the fixing of an entirely new amount of a size completely different from that of the basic amount.
V tomto aspekte, uvedenom ako poslednom, bod 1 B usmernení totiž len stanovuje „riziko oveľa vyššej pokuty“ a nie stanovenie úplne novej sumy, ktorá by bola celkom iná, ako pokuta vypočítaná na základe základnej čiastky.
Second, the increase for the duration of the infringement takes account, for a second time, of the gravity of the infringement.
Po druhé zvýšenie z dôvodu dĺžky trvania porušenia opätovne zohľadňuje závažnosť porušenia.
Hoechst contends, in that regard, that cartels on prices and volumes are typically infringements of long duration.
Hoechst v tejto súvislosti zdôrazňuje, že kartelové dohody o cenách a množstvách sú typickými dlhodobými porušeniami.
Consequently, if the Commission places those cartels in the highest category of ‘very serious infringements’ it cannot take the serious nature of the infringement into account for a second time when assessing the duration of the infringement.
Preto, ak Komisia zaraďuje tieto kartely do kategórie „veľmi závažných priestupkov“, nemôže opätovne zohľadniť závažnosť tohto porušenia pri posudzovaní dĺžky trvania porušenia.
Third, Hoechst fundamentally challenges the fact that a directly proportionate increase, at a flat rate of 10% per annum, can be applied over a long period for the purpose of penalising a cartel.
Po tretie Hoechst zásadne spochybňuje skutočnosť, že priamo úmerné zvýšenie, ktoré sa zvyšuje o 10 % za rok, môže byť uplatnené na dlhodobé porušenia.
Hoechst emphasises in that regard that in the context of longterm infringements regarded as a single infringement, all sanctions systems provide for facteurs de majoration of the penalty at a rate which reduces exponentially as the duration increases.
Hoechst v tejto súvislosti zdôrazňuje, že pri dlhodobých porušeniach, ktoré sú považované za jedno porušenie, všetky sankčné systémy stanovujú faktory na zvýšenie sankcie, pričom úroveň tohto zvyšovania klesá exponenciálne s dĺžkou trvania porušenia.
That approach, moreover, observes the principle of proportionality.
Takýto prístup je okrem toho v súlade so zásadou proporcionality.
If it is fair that offences committed in the distant past become time-barred at a given time, then the sanction imposed cannot ignore the same principle.
Ak je totiž spravodlivé, aby sa deliktuálne konanie dávno v minulosti v určitom okamihu premlčalo, určovanie výšky sankcie nemôže túto istú zásadu nezohľadniť.
Hoechst further submits that even if the ‘principle of the link of continuity’ enshrined in Article 1(2) of Regulation No 2988/74 were still applied in Community law, it could not lead to endless increases in the fines imposed.
Hoechst dodáva, že aj keby sa „zásada kontinuity“ stanovená v článku 1 ods. 2 nariadenia č. 2988/74 stále uplatňovala v práve Spoločenstva, nemôže viesť k nekonečnému zvyšovaniu uložených pokút.
Last, the increase is disproportionate by comparison with the Commission’s previous practice.
Napokon uplatnené zvýšenie je neprimerané s ohľadom na predchádzajúcu prax Komisie.
Hoechst refers first of all to Commission Decision 98/273/EC of 28 January 1998 relating to a proceeding pursuant to Article 85 of the EC Treaty (IV/35.733 — VW) (OJ 1998 L 124, p.
Hoechst na úvod odkazuje na rozhodnutie Komisie 98/273/ES z 28. januára 1998 týkajúce sa konania o uplatnení článku 85 Zmluvy ES (IV/35.733 — VW) (Ú. v. ES L 124, s.
60), where the Commission decided that an increase of 10% for each year of the infringement is appropriate only if the gravity of the infringement remains the same throughout the infringement period.
60), v ktorom Komisia rozhodla, že zvýšenie o 10 % za každý rok porušovania je primerané len vtedy, ak sa závažnosť porušenia nezmení počas celého roka.
In this case, nothing to prove or demonstrate such a fact has been put forward, which is contrary to the Commission’s obligation to state reasons.
V prejednávanom prípade nebol predložený nijaký záver preukazujúci alebo dokazujúci takú skutočnosť, čo je v rozpore s povinnosťou odôvodnenia, ktorú má Komisia.
Hoechst refers, next, to a number of decisions in which the Commission increased the basic amount from the second year only, since the Guidelines make provision for an increase only for infringement periods in excess of what is regarded as an ‘average’ duration.
Hoechst ďalej odkazuje na viaceré rozhodnutia, v ktorých Komisia zvýšila základnú čiastku až od druhého roka, keďže usmernenia stanovujú zvýšenie len pre obdobia porušenia prekračujúce dĺžku trvania považovanú za „strednodobú“.
In particular, Hoechst refers to the increase applied in Commission Decision 1999/60/EC of 21 October 1998 relating to a proceeding under Article 85 of the EC Treaty (IV/35.691/E.4 — Pre-insulated pipes) (OJ 1999 L 24, p.
Hoechst predovšetkým odkazuje na zvýšenie vykonané v rozhodnutí Komisie 1999/60/ES z 21. októbra 1998, týkajúce sa konania o uplatnení článku 85 Zmluvy ES (IV/35.691/E-4 — Izolované potrubia) (Ú. v. ES L 24, 1999, s.
Hoechst concludes that only an increase of 165% was foreseeable in this case.
Hoechst na základe uvedeného dospel k záveru, že v tomto prípade bolo predpokladateľné zvýšenie len o 165 %.
2008 — CASE T-410/03 b) Arguments of the Commission
2008 — VEC T-410/03 b) Tvrdenia Komisie
As a preliminary observation, and in response to the arguments developed by Hoechst by way of introduction to its fifth plea, the Commission submits that the comparison between the fine and the overall turnover of sorbates on the EEA market in 1995 is not valid.
Na úvod a ako odpoveď na tvrdenia predložené podnikom Hoechst v úvode jeho piateho žalobného dôvodu Komisia zdôrazňuje, že porovnanie medzi pokutou a celkovým obratom v sektore sorbátov na trhu v EHP v roku 1995 nie je platné.
The turnover achieved on the market in one year does not reveal the negative impact which a cartel that has lasted more than 17 years may have had.
Obrat dosiahnutý v jednom roku na trhu neodhaľuje negatívny dosah aký mohol mať kartel, ktorý trval viac ako 17 rokov.
Furthermore, the amount of the fine before Hoechst’s cooperation is taken into account may be explained in this case by a whole range of factors.
Okrem toho výška pokuty pred zohľadnením spolupráce podniku Hoechst je v prejednávanej veci vysvetlená viacerými faktormi.
In addition, EUR 20 million corresponds to the minimum starting amount envisaged in the Guidelines for very serious infringements.
Navyše 20 miliónov eur zodpovedalo minimálnej východiskovej sume uvedenej v usmerneniach pre prípad veľmi závažných porušení.
That sum is also consistent with the Commission’s practice in taking decisions.
Táto suma je tiež v súlade s rozhodovacou praxou Komisie.
Last, the Commission emphasises that the specific starting amount is merely an intermediate amount which, when the method defined by the Guidelines is applied, is then adapted to reflect the duration of the infringement and any aggravating or attenuating circumstances (Cheil Jedang Corporation v Commission, paragraph 318 above, paragraph 95).
Napokon Komisia zdôrazňuje, že konkrétna východisková suma predstavuje len predbežnú sumu, ktorá sa v rámci uplatnenia metódy stanovenej v usmerneniach ešte ďalej upraví v závislosti od dĺžky trvania porušenia, priťažujúcich okolností alebo poľahčujúcich okolností (rozsudok Cheil Jedang Corporation/Komisia, už citovaný v bode 318 vyššie, bod 95).
The effects of the infringement
O účinkoch porušenia
The Commission contends that it was entitled to assume that the prices charged by the cartel were in principle at least higher than market prices, in any event so far as Hoechst was concerned.
Komisia sa domnieva, že mohla považovať za nespornú skutočnosť, že ceny stanovené kartelom boli v zásade prinajmenšom vyššie ako ceny na trhu, v každom prípade aspoň čo sa týka podniku Hoechst.
The Commission emphasises in that regard that Hoechst had the opportunity to comment on the conclusions set out at recitals 105, 109 and 288 to the Decision, which correspond to paragraphs 78, 82 and 265 of the statement of objections.
Komisia v tejto súvislosti zdôrazňuje, že Hoechst mal už príležitosť vyjadriť sa k týmto záverom uvedeným v odôvodneniach č. 105, 109 a 288 rozhodnutia, ktoré zodpovedajú bodom 78, 82 a 265 oznámenia o výhradách.
In the statement of objections, the Commission also indicated that it would take account of the ‘impact on the market’, in accordance with the Guidelines (paragraphs 291 and 295).
V uvedenom oznámení o výhradách Komisia tiež naznačila, že zohľadnila „dosah na trh“ v súlade s usmerneniami (body 291 a 295).
In its response to the statement of objections, Hoechst merely stated, concerning that impact, that it was of no relevance to the establishment of the existence of the infringement.
Vo svojej odpovedi na oznámenie o výhradách sa Hoechst uspokojil s vyhlásením, pokiaľ ide o tieto dosahy, že sú irelevantné na stanovenie existencie porušenia.
Hoechst thus expressly stated in its response that it did not substantially contest the facts of the sorbates cartel, as described in the Commission’s statement of objections (recitals 29 and 451 to the Decision).
Hoechst tiež výslovne vo svojej odpovedi uviedol, že nespochybňuje podstatné skutočnosti kartelu so sorbátmi, ako ich Komisia opísala v oznámení o výhradách (odôvodnenia č. 29 a 451 rozhodnutia).
The Commission emphasises, next, that in this case the undertakings concerned had discussed target prices that customers would accept to pay (recital 102 to the Decision).
Komisia ďalej zdôrazňuje, že v prejednávanej veci stanovili dotknuté podniky cenové ciele, ktoré mali zákazníci platiť (odôvodnenie č. 102 rozhodnutia).
Those prices do not correspond to a free determination by each member of the cartel.
Tieto ceny nezodpovedali slobodnému rozhodnutiu každého člena kartelu.
Nor does Hoechst seriously deny that the monitoring mechanisms actually allowed the target prices to be reached generally or at least that the parties actively endeavoured to achieve them (recitals 331 and 334 to the Decision).
Hoechst navyše vážne nepopiera, že zavedené kontrolné mechanizmy skutočne prispeli k všeobecnému dosiahnutiu cenových cieľov alebo prinajmenšom, že sa ich aktívne dotknuté osoby snažili dosiahnuť (odôvodnenia č. 331 a 334 rozhodnutia).
In the Commission’s submission, the target prices had to be used systematically as a basis for negotiation (recital 104 to the Decision).
Podľa Komisie boli cieľové ceny systematicky používané ako základ pre vyjednávanie (odôvodnenie č. 104 rozhodnutia).
Sometimes the participants expressly stated that the target prices had been achieved (recital 205 to the Decision).
Niekedy sa zúčastnené podniky výslovne vyjadrili, že cenové ciele boli dodržané (odôvodnenie č. 205 rozhodnutia).
However, the Commission left open the question of the differential between the prices imposed by the cartel and those that might have been achieved in a situation of normal competition (recitals 333 and 340 to 342 to the Decision).
Komisia však ponechala stranou otázku rozdielu medzi cenami stanovenými kartelom a cenami, ktoré by sa dali očakávať v prípade riadnej hospodárskej súťaže (odôvodnenia č. 333 a 340 až 342 rozhodnutia).
The Decision does not state that prices had increased continuously, but only that the target prices had been fixed in such a way as to enable prices higher than market prices to be achieved.
V rozhodnutí nebolo uvedené, že ceny postupne stúpali, ale len to, že cenové ciele boli stanovené tak, aby bolo možné dosiahnuť vyššie ceny, ako sú ceny na trhu.
In the Commission’s submission, that could include price reductions, the effect of which, however, was only to attenuate the impact of the reduction of market prices for members of the cartel (recital 224 to the Decision).
Podľa Komisie to môže zahŕňať aj zníženie cien, ktorého účinok bol však zmenšiť dosah zníženia cien na trhu pre členov kartelu (odôvodnenie č. 224 rozhodnutia).
As regards the cartel’s consequences for sales volumes, Hoechst does not specifically challenge the figures in Table II in the Decision.
Čo sa týka vplyvu kartelu na objem predajov, Hoechst priamo nespochybňuje údaje uvedené v tabuľke II rozhodnutia.
Hoechst’s assertion (contrary to recital 419 to the Decision) that there were higher sales of ‘grey quantities’ by other producers than by Ueno, notably by Hoechst, is wholly inaccurate.
Tvrdenie podniku Hoechst (v rozpore s odôvodnením č. 419 rozhodnutia), podľa ktorého produkovali podniky okrem Ueno významné „šedé množstvá“, a predovšetkým Hoechst, je absolútne nepresné.