natgillin/translations-raw huggingface dataset:
If the consumer were required to pay such compensation merely because he had the possibility of using the goods whilst they were in his possession, he would be able to exercise his right of withdrawal only against payment of that compensation.
Pokiaľ vnútroštátny súd považuje takúto podmienku za nekalú, prislúcha mu, aby ju neuplatnil, okrem prípadu, že spotrebiteľ po upozornení súdom nepovažuje za potrebné namietať nekalý a·nezáväzný charakter podmienky.
That would be clearly at variance with the wording and purpose of Directive 97/7 and would, in particular, deprive the consumer of the possibility of making completely free and independent use of the period for reªection granted to him by that directive.
Rovnako vnútroštátna norma, ktorá stanovuje, že ide len o·prípad, keď spotrebiteľ nekalý charakter zmluvnej podmienky, ktorou nie je viazaný, úspešne napadol pred vnútroštátnym súdom, nie je v·súlade so smernicou.
Likewise, the functionality and ecacy of the right of withdrawal would be impaired if the consumer were obliged to pay compensation simply as a result of having examined and tested the goods.
Takáto norma totiž vylučuje možnosť vnútroštátneho súdu posudzovať ex oo nekalý charakter zmluvnej podmienky.
) Council Directive 92/50/EEC of 18 June 1992 relating to the coordination of procedures for the award of public service contracts (OJ 1992 L 209, p. 1).
Ak je to tak, prináleží vnútroštátnemu súdu vyvodiť všetky dôsledky, ktoré z·toho podľa daného vnútroštátneho práva vyplývajú, s·cieľom zabezpečiť, aby spotrebiteľ nebol uvedenou doložkou viazaný.
) Directive 97/7/EC of the European Parliament and of the Council of 20 May 1997 on the protection of con- sumers in respect of distance contracts (OJ 1997 L 144, p. 19).
Smernica Rady 93/13/EHS z·5.·apríla 1993 o·nekalých podmienkach v·spotrebiteľských zmluvách (Ú.·v.·ES L·95, s.·29; Mim.·vyd. 15/002, s.·288).
However, those provisions do not prevent the consumer from being required to pay compensation for the use of the goods in the case where he has made use of them in a manner incompatible with the principles of civil law, such as those of good faith or unjust enrichment, on condition that the purpose of that directive and, in particular, the functionality and ecacy of the right of withdrawal are not adversely a¥ected, this being a matter for the national court to determine.
Na účely tohto posúdenia Súdny dvor spresnil na jednej strane, že článok 6 ods.·1 smernice 93/13 je imperatívnym ustanovením, a na druhej strane, že vzhľadom na povahu a·význam všeobecného záujmu, na ktorom sa zakladá ochrana spotrebiteľov, ktorú táto smernica zabezpečuje, článok 6 musí byť považovaný za ustanovenie rovnocenné s·vnútroštátnymi pravidlami, ktoré v·rámci vnútroštátneho právneho poriadku majú právnu silu verejnoprávnych noriem.
In Case C-243/08 Pannon GSM (judgment of 4 June 2009), the Court noted that the consumer protection provided by Directive 93/13/EEC (20) extends to cases in which a consumer who has concluded with a seller or supplier a contract containing an unfair term fails to raise the unfairness of the term, whether because he is unaware of his rights or because he is deterred from enforcing them on account of the costs which judicial proceedings would involve.
22 sa má vykladať v·tom zmysle, že mu túru O’Byrne odporuje vnútroštátna právna úprava povoľujúca zámenu žalovaného za inú osobu v·priebehu súdneho konania, ktorá sa uplatňuje tak, že umožňuje po uplynutí lehoty, ktorú článok 11 stanovuje, žalovať„výrobcu“ v·zmysle článku 3 tejto smernice ako žalovaného v·konaní začatom v·tejto lehote proti inej osobe, než je výrobca.
The role of the national court in the area of consumer protection is thus not limited to a mere power to rule on the possible unfairness of a contractual term, but also consists of the obligation to examine that issue of its own motion where it has available to it the legal and factual elements necessary for that task, including when it is assessing whether it has territorial jurisdiction.
Na jednej strane sa má však uvedený článok 11 vykladať v·tom zmysle, že mu neodporuje skutočnosť, keď vnútroštátny súd dospeje k·záveru, že v·konaní začatom v·lehote, ktorú tento článok stanovuje, proti 100·%-nej dcérskej spoločnosti „výrobcu“ v·zmysle článku 3 ods.·1 smernice 85/374 môže byť táto dcérska spoločnosť zamenená za uvedeného výrobcu, ak tento súd zistí, že o·uvede-ní dotknutého výrobku do obehu v·skutočnosti rozhodol tento výrobca.
Where the national court considers such a term to be unfair, it must not apply it, except if the consumer, after having been informed of it by that court, does not intend to assert its unfair or non-binding status.
Na druhej strane sa má článok 3 ods.·3 smernice 85/374 vykladať v·tom zmysle, že pokiaľ osoba poškodená údajne chybným výrobkom nemohla za bežných okolností zistiť totožnosť výrobcu uvedeného výrobku pred uplatnením svojich práv voči dodávateľovi výrobku, uvedený dodávateľ musí byť považovaný za „výrobcu“ najmä na účely uplatnenia článku 11 uvedenej smernice, ak neoznámil poškodenej osobe z·vlastného podnetu a·riadnym spôsobom totožnosť výrobcu alebo osoby, ktorá mu výrobok dodala, pričom vnútroštátnemu súdu prislúcha, aby overil túto skutočnosť so zreteľom na okolnosti prejednávanej veci.
Likewise, a national rule if it is not compatible with the directive provides that it is only where the consumer has successfully challenged an unfair contract term before a national court that he is not bound by it.
Pokiaľ ide o·nekalé obchodné praktiky, Súdny dvor podal výklad smernice 2005/29/ES23 vo veci VTB-VAB (rozsudok z·23.·apríla 2009, C-261/07 a·C-299/07).
Such a rule excludes the possibility for the national court to assess of its own motion whether a contractual term is unfair.
Súdny dvor rozhodol, že smernici odporuje vnútroštátna právna úprava, ktorá okrem určitých výnimiek a·bez zohľadnenia osobitných okolností prejednávanej veci, teda všeobecne a·preventívne, zakazuje viazané ponuky predajcu spotrebiteľovi.
The Court also stated that a term, contained in a contract concluded between a consumer and a seller or supplier, which has been included without being individually negotiated and which confers exclusive jurisdiction on the court in the territorial jurisdiction of which the seller or supplier has his principal place of business may be considered to be unfair.
Táto právna úprava totiž stanovuje zásadu zákazu viazaných ponúk, hoci také praktiky nie sú uvedené v·prílohe I·tej istej smernice, ktorá taxatívnym spôsobom uvádza obchodné praktiky, ktoré sú jediné zakázané za každých okolností, a·ktoré teda nie je potrebné preskúmavať v·jednotlivých prípadoch.
If that is the case, it is for that court or tribunal to establish all the consequences thereby arising under national law, in order to ensure that the consumer is not bound by that clause.
Súdny dvor pripomenul, že táto smernica pristupuje na úrovni Spoločenstva k·úplnej harmonizácii pravidiel týkajúcich sa nekalých obchodných praktík.
In reaching this conclusion, the Court stated, ¤rst, that Article 6(1) of Directive 93/13 is a mandatory provision and, second, that, in view of the nature and importance of the public interest underlying the protection which that directive confers on consumers, Article 6 must be regarded as a provision of equal standing to national rules which rank, within the domestic legal system, as rules of public policy.
Z·toho dôvodu členské štáty nemôžu prijať prísnejšie opatrenia ako tie, ktoré sú denované v·smernici, a·to ani s·cieľom zabezpečiť vyššiu úroveň ochrany spotrebiteľov.
) Council Directive 93/13/EEC of 5 April 1993 on unfair terms in consumer contracts (OJ 1993 L 95, p. 29).
Smernica Rady 85/374/EHS z·25.·júla 1985 o·aproximácii zákonov, iných právnych predpisov a·správnych opatrení členských štátov o·zodpovednosti za chybné výrobky (Ú.·v.·ES L·210, s.·29; Mim.·vyd. 15/001, s.·257).
) must be interpreted as precluding national legislation which allows the substitution of one defendant for another during proceedings from being applied in a way which permits a ‘producer’, within the meaning of Article 3 of that directive, to be sued, after the expiry of the period prescribed by that article, as a defendant in proceedings brought within that period against another person.
V·prvom rade vec FEIA (rozsudok z·2.·júla 2009, C-32/08), v·ktorej Súdny dvor rozhodol, že článok 14 ods.·3 nariadenia (ES) č.·6/200224, podľa ktorého má zamestnávateľ právo na dizajn Spoločenstva vtedy, ak ho vytvoril zamestnanec pri výkone svojich povinností alebo podľa inštrukcií, ktoré dostal od svojho zamestnávateľa, pokiaľ sa nedohodli inak alebo nie je inak stanovené podľa vnútroštátneho práva, sa nevzťahuje na dizajn Spoločenstva vytvorený na objednávku.
However, ¤rst, Article 11 must be interpreted as not precluding a national court from holding that, in proceedings instituted within the period prescribed by that article against the wholly-owned subsidiary of the ‘producer’, within the meaning of Article 3(1) of Directive 85/374, that producer can be substituted for that subsidiary if that court ¤nds that the putting into circulation of the product in question was, in fact, determined by that producer.
Normotvorca Spoločenstva mal totiž úmysel denovať osobitný režim stanovený v·článku 14 ods.·3 nariadenia špecickým zmluvným vzťahom, ktorým je pracovnoprávny vzťah, čo vylučuje použitie uvedeného odseku na iné zmluvné vzťahy, také ako je ten, na základe ktorého sa dizajn Spoločenstva vytvorí na základe objednávky.
Second, Article 3(3) of Directive 85/374 must be interpreted as meaning that, where the person injured by an allegedly defective product was not reasonably able to identify the producer of that product before exercising his rights against the supplier of that product, that supplier must be treated as a ‘producer’ for the purposes, in particular, of the application of Article 11 of that directive, if it did not inform the injured person, on its own initiative and promptly, of the identity of the producer or its own supplier, which it is for the national court to determine in the light of the circumstances of the case.
Pokiaľ ide na jednej strane o·nezapísané dizajny vytvorené na objednávku a·na druhej strane, pokiaľ vnútroštátny zákon nestotožňuje takéto dizajny s·tými, ktoré sa realizovali v·rámci pracovnoprávneho vzťahu, článok 14 ods.·1 uvedeného nariadenia sa má vykladať v·tom zmysle, že právo na dizajn Spoločenstva má pôvodca, pokiaľ nebolo prevedené prostredníctvom zmluvy na jeho právneho nástupcu.
In relation to unfair commercial practices, the Court was required to interpret Directive
Možnosť previesť právo na dizajn Spoločenstva z·pôvodcu na právneho nástupcu prostredníctvom zmluvy v·zmysle článku 14 ods.·1 uvedeného nariadenia jednak vyplýva zo samotného znenia tohto článku a·jednak je v·súlade s·cieľmi, ktoré uvedené nariadenie sleduje.
2005/29/EC (23) in Joined Cases C-261/07 and C-299/07 VTB–VAB (judgment of 23 April 2009).
Účinkom zosilnenej ochrany dizajnu nie je len podpora jednotlivých pôvodcov smerujúca k·celkovému prínosu Spoločenstva v·danej oblasti, ale tiež podpora inovácie a·vývoj nových výrobkov a·investície na ich výrobu.
It held that that directive precludes national legislation which with certain exceptions and without taking account of the speci¤c circumstances — therefore generally and as a preventative measure — imposes a general prohibition of combined o¥ers made by a vendor to a consumer.
Vnútroštátnemu súdu prináleží, aby overil obsah takejto zmluvy a·v·tejto súvislosti určil, či právo na nezapísaný dizajn Spoločenstva bolo prípadne skutočne prevedené z·pôvodcu na právneho nástupcu tak, že v·rámci uvedeného preskúmania uplatní právnu úpravu vzťahujúcu sa na zmluvy s·cieľom určiť, komu patrí podľa článku 14 ods.·1 uvedeného nariadenia právo na nezapísaný dizajn Spoločenstva.
The legislation in question laid down the principle that combined o¥ers are prohibited, notwithstanding the fact that such practices are not referred to in Annex I to the directive which exhaustively lists the only commercial practices which are prohibited in all circumstances and accordingly do not have to be assessed on a case-by-case basis.
V·druhom rade vo veci Sony Music Entertainment (rozsudok z·20.·januára 2009, C-240/07) Súdny dvor rozhodol, že lehota ochrany autorského práva a·niektorých súvisiacich práv, v·tomto prípa- de práva na rozmnožovanie zvukových záznamov, ktorú stanovuje smernica 2006/116/ES25, sa za podmienok uvedených v·článku 10 ods.·2 uplatňuje aj v·tom prípade, že dotknutý predmet nebol v·členskom štáte, v·ktorom sa požaduje ochrana, nikdy chránený.
The Court noted that that directive fully harmonises, at the Community level, the rules on unfair commercial practices.
Zo znenia tohto ustanovenia totiž vyplýva, že prvá alternatívna podmienka sa týka existencie ochrany dotknutého predmetu aspoň v·jednom členskom štáte.
Therefore, Member States may not adopt stricter rules than those provided for in the directive, even in order to achieve a higher level of consumer protection.
Toto ustanovenie nevyžaduje, aby to bol členský štát, v·ktorom sa žiada o·ochranu podľa tejto smernice.
By establishing a presumption of unlawfulness of combined o¥ers, even though a certain number of exceptions to that prohibition are laid down, national legislation does not meet the requirements of the directive.
Okrem toho, zatiaľ čo úlohou tejto smernice je harmonizovať právne predpisy členských štátov tak, aby boli lehoty ochrany identické v·celom Spoločenstve, nie je výklad článku 10 ods.·2 smernice 2006/116, podľa ktorého je uplatnenie tejto podmienky podriadené existencii ochrany vyplývajúcej z·právnej úpravy členského štátu, v·ktorom sa o·ochranu upravenú
) Directive 2005/29/EC of the European Parliament and of the Council of 11 May 2005 concerning unfair busi- ness-to-consumer commercial practices in the internal market and amending Council Directive 84/450/EEC, Directives 97/7/EC, 98/27/EC and 2002/65/EC of the European Parliament and of the Council and Regulation (EC) No 2006/2004 of the European Parliament and of the Council (OJ 2005 L 149, p. 22).
Smernica Európskeho parlamentu a·Rady 2006/116/ES z·12.·decembra 2006 o·lehote ochrany autorského práva a·niektorých súvisiacich práv (Ú.·v.·EÚ L·372, s.·12).
The Community legislature intended to de¤ne the special system set out in Article 14(3) of the regulation by reference to a speci¤c type of contractual relationship, namely that of an employment relationship, which precludes the application of Article 14(3) to other contractual relationships, such as that relating to a Community design that has been produced as a result of a commission.
Vývoj a činnosť v·uvedenej smernici žiada, hoci takáto ochrana sa poskytuje v·inom členskom štáte, v·súlade so znením dotknutého ustanovenia ani s·účelom tejto smernice.
Where, ¤rst, there are unregistered Community designs produced as a result of a commission, second, the national legislation does not deem such designs to be the same as designs developed in the context of an employment relationship, Article 14(1) of Regulation No 6/2002 must be interpreted as meaning that the right to the Community design vests in the designer, unless it has been assigning by way of contract to his successor in title.
Súdny dvor dodal, že článok 10 ods.·2 smernice 2006/116 sa má tiež vykladať v·tom zmysle, že lehoty ochrany stanovené v·tejto smernici sa uplatňujú na situáciu, v·ktorej dotknutý predmet alebo dielo bolo ako také chránené k·1.·júlu 1995 aspoň v·jednom členskom štáte v·zmysle jeho vnútroštátnej právnej úpravy týkajúcej sa autorských práv alebo súvisiacich práv a·v·ktorej sa na majiteľa uvedených práv k·tomuto predmetu alebo dielu ako na majiteľa, ktorý je štátnym príslušníkom tretej krajiny, k·tomuto dátumu vzťahovala ochrana stanovená v·týchto vnútroštátnych ustanoveniach.
The possibility of assignment by way of contract of the right to the Community design from the designer to his successor in title within the meaning of Article 14(1) of the regulation both stems from the wording of that article and is consistent with the aims of the regulation.
Otázka položená v·kontexte uvedeného ustanovenia, či bol majiteľ práv súvisiacich s·autorským právom vzťahujúcim sa na predmet alebo dielo, teda majiteľ, ktorý je štátnym príslušníkom tretieho štátu, chránený k·1.·júlu 1995 najmenej v·jednom členskom štáte, sa musí vzhľadom na vyššie uvedené skutočnosti posudzovať vo svetle vnútroštátnych ustanovení tohto členského štátu, a·nie podľa vnútroštátnych ustanovení členského štátu, v·ktorom sa o·ochranu vyplývajúcu z·uvedenej smernice žiada.
Adapting the protection of Community designs to the needs of all sectors of industry in the Community by means of a contractual assignment of the right to the Community design is likely to help to achieve the essential objective of the enforcement of the rights conferred by a Community design in an ecient manner throughout the territory of the Community.
Takéto riešenie má okrem toho podporu v·harmonizačných cieľoch uvedenej smernice, a·najmä v cieli určenia rovnakého začiatku plynutia lehoty ochrany práv súvisiacich s·autorským právom, ako aj rovnakých lehôt ochrany týchto práv v·celom Spoločenstve na účely zabezpečenia plynulého fungovania vnútorného trhu.
Moreover, enhanced protection for industrial design not only promotes the contribution of individual designers to the sum of Community excellence in the ¤eld, but also encourages innovation and development of new products and investment in their production.
Z·toho vyplýva, že pokiaľ ide o·predmet alebo dielo chránené k·1.·júlu 1995 aspoň v·jednom členskom štáte v·zmysle jeho vnútroštátnej právnej úpravy, skutočnosť, že osoba, na ktorú sa táto ochrana vzťahuje, je štátnym príslušníkom tretej krajiny a·v·členskom štáte, v·ktorom sa žiada o·uplatnenie lehoty ochrany stanovenej v·smernici 2006/116, sa na ňu nevzťahuje ochrana podľa vnútroštátneho práva tohto členského štátu, nie je určujúca pre uplatnenie článku 10 ods.·2 tejto smernice.
It is, however, for the national court to ascertain the contents of such a contract and in that regard to determine whether the right to the unregistered Community design has in fact been transferred from the designer to his successor in title, applying, in the context of that assessment, the law on contracts in order to determine who owns the right to the unregistered Community design, in accordance with Article 14(1) of the regulation.
Dôležitou je okolnosť, či sa na dotknuté dielo alebo predmet vzťahovala k·1.·júlu 1995 v·zmysle vnútroštátnych ustanovení ochrana najmenej jedného členského štátu.
Second, in Case C-240/07 Sony Music Entertainment (judgment of 20 January 2009), the Court held that the term of protection of copyright and certain related rights, in this case rights concerning the reproduction of phonograms, laid down by Directive 2006/116/EC (25), is also applicable, pursuant to Article 10(2) thereof, where the subject matter at issue has at no time been protected in the Member State in which the protection is sought.
Vo veci Damgaard (rozsudok z·2.·apríla 2009, C-421/07) Súdny dvor spresnil pojem reklamy v·ob-lasti humánnych liekov. Novinár bol stíhaný za verejné šírenie informácií o·vlastnostiach a·dostup-nosti lieku, ktorého uvádzanie na trh nie je povolené vo všetkých členských štátoch, hoci smernica 2001/83/ES26 stanovuje vysoký stupeň ochrany spotrebiteľa v·oblasti poskytovania informácií a·reklamy týkajúcich sa liekov.
According to the wording of that provision, the ¤rst alternative requirement concerns the prior existence of protection for the subject matter at issue in at least one Member State.
Súdnemu dvoru bola položená otázka, aký výklad sa má dať v·tejto súvislosti článku 86 smernice 2001/83, zmenenej a·doplnenej smernicou 2004/27/ES27, pričom rozhodol, že rozširovanie informácií o·lieku treťou osobou, najmä informácií týkajúcich sa jeho liečivých a·preventívnych vlastností, možno považovať za reklamu v·zmysle tohto článku aj v·prípade, že táto tretia osoba koná z·vlastnej iniciatívy a·de iure i·de facto úplne nezávisle od výrobcu alebo predajcu tohto lieku.
That provision does not require that Member State to be the State in which the protection for which the directive provides is sought.
Súdny dvor dodal, že je úlohou vnútroštátneho súdu určiť, či takéto rozširovanie je formou oboznamovania, agitačnou činnosťou alebo podnecovaním smerujúcim k·podpore predpisovania, vydávania, predaja alebo spotreby liekov.
Moreover, that directive is intended to harmonise the laws of the Member States so as to make terms of protection identical throughout the Community, and to interpret Article 10(2) of Directive 2006/116 as meaning that the application of that requirement is conditional on the prior existence of protection under the national legislation of the Member State in which the protection for which the directive provides is sought, even though such prior protection has been granted in another Member State, would comply neither with the terms of the provision at issue nor with the purpose of the directive.
V·už citovanej veci UTECA Súdny dvor rozhodol, že smernica 89/552/EHS o·koordinácii určitých ustanovení zákonov, iných právnych predpisov alebo správnych opatrení v·členských
(24) Council Regulation (EC) No 6/2002 of 12 December 2001 on Community designs (OJ 2002 L 3, p. 1).
Smernica 2001/83/ES Európskeho parlamentu a·Rady zo 6.·novembra 2001, ktorou sa ustanovuje zákonník spoločenstva o·humánnych liekoch (Ú.·v.·ES L·311, s.·67; Mim.·vyd. 13/027, s.·69).
(25) Directive 2006/116/EC of the European Parliament and of the Council of 12 December 2006 on the term of protection of copyright and certain related rights (OJ 2006 L 372, p. 12)
Smernica Európskeho parlamentu a·Rady 2004/27/ES z·31.·marca 2004, ktorou sa mení a·dopĺňa smernica 2001/83/ES, ktorou sa ustanovuje zákonník spoločenstva o·humánnych liekoch (Ú.·v.·EÚ L·136, s.·34; Mim.·vyd.·13/034, s.·262).
The Court added that Article 10(2) of Directive 2006/116 is also to be interpreted as meaning that the terms of protection provided for by that directive apply in a situation where the work or subject matter at issue was, on 1 July 1995, protected as such in at least one Member State under that Member State’s national legislation on copyright and related rights and where the holder of such rights in respect of that work or subject matter, who is a national of a non-Member State, bene¤ted, at that date, from the protection provided for by those national provisions.
Súdny dvor štátoch týkajúcich sa vykonávania činností televízneho vysielania, zmenená a·doplnená smernicou 97/36/ES28 a·konkrétne jej článok·3, ako aj článok 12·ES sa majú vykladať v·tom zmysle, že im neodporuje španielska právna úprava, ktorá prevádzkovateľom televízneho vysielania ukladá povinnosť vyhradiť 5·% zo svojich prevádzkových príjmov na predbežné nancovanie európskych kinemato-grackých a·televíznych lmov, ako aj presnejšie vyhradiť 60·% z·uvedených 5·% na diela, ktorých pôvodné znenie je v·niektorom z·úradných jazykov tohto členského štátu.
The question whether, in the context of the provision, a holder of copyright-related rights in a work or subject matter who is a national of a non-Member State was protected on 1 July 1995 in at least one Member State must be assessed in the light of the national provisions of that Member State and not in the light of the national provisions of the Member State in which the protection for which that directive provides is sought.
Podľa Súdneho dvora bez ohľadu na otázku, či takéto opatrenie prijaté členským štátom spadá do oblastí pôsobnosti uvedenej smernice, sú členské štáty v·zásade naďalej oprávnené takéto opatrenie prijať za·pred-pokladu, že budú rešpektovať základné slobody zaručené Zmluvou.