natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In primary education, foreign languages are very often taught by generalists (non-specialists) who teach all or most subjects in the curriculum, including foreign languages (Figure D1).
Učia všetky alebo väčšinu predmetov, vrátane cudzích jazykov (obr. D1).
In secondary education, teaching is primarily the responsibility of specialists (Figure D2) who, depending on the particular country, are qualified to teach either just foreign languages, or two subjects one of which is a foreign language (Figure D3).
V stredných školách je výučba predovšetkým v kompetencii špecialistov (obr. D2), ktorí v závislosti od príslušného štátu sú kvalifikovaní učiť buď výlučne len cudzie jazyky alebo dva predmety, z ktorých jeden je cudzí jazyk (obr. D3).
In all countries, the initial teacher education of specialist or semispecialist teachers of foreign languages is provided in tertiary education and leads, in most of them, to a university qualification (ISCED level 5A).
Vo všetkých štátoch, je počiatočná príprava učiteľov - špecialistov alebo pološpecialistov cudzích jazykov poskytovaná na terciárnom vzdelávaní a u väčšiny z nich vedie k vysokoškolskej kvalifikácii (ISCED stupeň 5A).
In general, this education lasts four or five years (Figure D4).
Vo všeobecnosti toto vzdelávanie trvá štyri alebo päť rokov (obr. D4). Táto forma
This form of training is similar to that for teachers of other subjects (1).
prípravy je podobná forme pre učiteľov iných predmetov (
In general, the initial education of specialist or semispecialist teachers lasts four or five years
Vo všeobecnosti, počiatočná príprava špecialistov alebo pološpecialistov trva štyri alebo päť rokov
In Europe, virtually all institutions for initial teacher education are either totally or partially free to determine the content of their provision (2).
2 čiastočnú voľnosť určiť si obsah školovania (
Only Luxembourg and the United Kingdom (Scotland) recommend that prospective teachers should spend one or more periods of time in a country that speaks the language they will have to teach (Figure D5).
Len Luxembursko a Spojené kráľovstvo (Škótsko) odporúčajú, aby budúci učitelia trávili určitý čas (prax) v štáte, kde sa hovorí jazykom, ktorý budú učiť (obr. D5).
Recommendations that prospective teachers should spend some time in a country speaking the language to be taught are most uncommon in Europe
Odporúčania, aby budúci učitelia trávili určitý čas v krajine používajúcej jazyk, ktorý majú vyučovať, sú najmenej bežné v Európe
Over 60 % of inservice training funded by the Comenius action of the European Socrates programme is provided in English.
Vyše 60 % kurzov ďalšieho vzdelávania financovaných v rámci európskeho programu Socrates, Akcia Comenius, prebieha v angličtine.
According to European Commission recommendations, 70 % of this training should consist of language courses and, more particularly, provision intended to improve foreign language teaching skills.
Podľa odporúčaní Európskej komisie, 70 % tejto prípravy by malo pozostávať z jazykových kurzov a hlavne školenia, ktoré má zlepšiť pedagogické znalosti pre výučbu cudzích jazykov.
The other most widely used languages of instruction are French (17 %), and German and Spanish (both 5 %) (Figure D7).
Ďalšie najpoužívanejšie jazyky výučby sú francúzština (17 %), nemčina a španielčina (oba 5 %) (obr. D7).
Over 60 % of inservice training courses funded by the European Socrates (Comenius) programme are given in English
Vyše 60 % kurzov ďalšieho vzdelávania financovaných európskymi programami Socrates (Comenius) prebieha v angličtine
In most countries, the order in which the different languages used in Socrates (Comenius) are represented corresponds in the main to the percentages of pupils learning English, French, German and Spanish in secondary education (Figure C8).
Vo väčšine štátov postup, akým sú reprezentované jednotlivé jazyky používané v programe Socrates (Comenius), zodpovedá hlavne percentu žiakov učiacich sa angličtinu, francúzštinu, nemčinu a španielčinu v stredných školách (obr. C8).
The teaching profession in Europe: profile, trends and concerns.
Učiteľské povolanie v Európe: profil, trendy a záujmy.
Report I: Initial training and transition to working life.
Správa I: Základné vzdelávanie a prechod do
Key Topics in Education in Europe, Volume 3.
( zamestnania. Key Topics in Education in Europe, zv. 3. 2) Eurydice (2002), op.cit.
CODES, ABBREVIATIONS AND ACRONYMS
KÓDY, SKRATKY A AKRONYMÁ
Poland Portugal Slovenia Slovakia Finland Sweden United Kingdom England Wales Northern Ireland Scotland
Poľsko Portugalsko Slovinsko Slovensko Fínsko Švédsko Spojené kráľovstvo Anglicko Wales Severné Írsko Škótsko
The three countries of the European Free Trade Association which are members of the European Economic Area
Tri štáty Európskej voľnej zóny obchodu, ktoré sú členmi Európskej hospodárskej oblasti štáty
Data not available Not applicable or nought
Údaje nie sú k dispozícii Nevzťahuje sa alebo žiadna
Key Data on Teaching Languages at Schoolin Europe
Kľúčové údaje o vyučovaníjazykov vškoláchv Európe
Arabic Belorussian Bulgarian Breton Catalan Valencian Corsican Czech Kashubian Creole Welsh Danish German Greek English Castillan et eu fi fr fur fy ga gd ger ger gl he hr hu is it ja lb lt lv mt nl no oc oci pl pt ro roa roa rom ru
Arabčina Bieloruština Bulharčina Bretónčina Katalánčina Valenciánčina Korzičtina Čeština Kašubčina Kreolčina Waleština Dánčina Nemčina Gréčtina Angličtina Kastílčina ar be bg br ca cat co cs csb cpf cy da de el en es et eu fi fr fur fy ga gd ger ger gl he hr hu is it
Japanese Letzeburgesch Lithuanian Latvian Maltese Dutch Norwegian Occitan Provençal Polish Portuguese Romanian Mirandês Ladin Romany Russian
Japončina Luxemburčina Litovčina Lotyščina Maltézčina Holandčina Nórčina Okcitánčina Provensálčina Poľština Portugalčina Rumunčina Mirandês Ladin Rómčina Ruština ja lb lt lv mt nl no oc oci pl pt ro roa roa rom ru
Estonian Basque Finnish French Friulian Frisian Irish Scottish Gaelic Regional languages of Alsace L. Moselle reg. Galician Modern Hebrew Croatian Hungarian Icelandic Italian
Estónčina Baskičtina Fínčina Francúzština Friulianština Frízština Írčina Škótska gaelčina Regionálne jazyky Alsaska Regionálne jazyky Moselska Galícijčina Moderná hebrejčina Chorvátčina Maďarčina Islandčina Taliančina
The codes used are derived from the ISO 639 standard which gives an official list of language names.
Používané kódy sú odvodené zo štandardu ISO 639, ktorý poskytuje oficiálny zoznam názvov jazykov.
The standard contains two code systems, the first consisting of two letters and the second of three letters, which covers more languages.
Štandard obsahuje dva systémy kódov, prvý pozostáva z dvoch písmen a druhý z troch písmen, ktorý pokrýva viac jazykov.
Preference has been given to the two-letter system in this report in that its codes have already been used in other Eurydice publications.
V tejto správe bol uprednostnený systém dvoch písmen ako to bolo už používané v iných publikáciách Eurydice.
However, the report also uses the three-letter system when the languages identified have no two-letter codes.
Avšak, v správe sa používa systém troch písmen, ak určené jazyky nemajú kódy s dvomi písmenami.
Languages have been classified in the alphabetical order of the codes in the Figures.
Jazyky sú zoradené podľa abecedy kódov na obrázkoch.
For further information on the status of these languages, see Figure A1 (Chapter A) and annexe 2.
Ďalšie informácie o statuse týchto jazykov pozri obrázok A1 (kapitola A) a príloha 2. 1
Abbreviations and acronyms
Skratky a akronymá
National abbreviations in their language of origin
Národné skratky v ich orginálnom jazyku
SEVERAL LANGUAGES ARE OFFICIALLY RECOGNISED IN HALF OF ALL EUROPEAN COUNTRIES
V POLOVICI VŠETKÝCH EURÓPSKYCH ŠTÁTOV JE OFICIÁLNE UZNÁVANÝCH NIEKOĽKO JAZYKOV
Europe is home to many different languages – a result of both its past and recent history.
Európa je domovom mnohých odlišných jazykov – výsledok jej minulej a súčasnej histórie.
The linguistic patterns of most European countries are complex and formed from a variety of languages existing within the borders of each.
Lingvistické vzory väčšiny európskych štátov sú zložité a vytvorené z rôznych jazykov, ktoré existujú v rámci hraníc jednotlivých štátov.
Certain countries also share the same languages, especially around their border areas.
Niektoré štáty majú tiež rovnaký jazyk, hlavne v okolí svojich hraníc.
This multilingualism characteristic of Europe may be considered from different angles one of which is unquestionably the official recognition of languages by the European, national or regional authorities.
Tento multilingualizmus je charakteristický pre Európu a môže byť hodnotený z rôznych uhlov, jedným z nich je bezosporu oficiálne uznávanie jazykov európskymi, národnými alebo regionálnymi autoritami.
Since 1 May 2004, the European Union has recognised 20 official languages (
Od 1. mája 2004, Európska únia uznala 20 oficiálnych jazykov (
) with the status of state language in its different member countries.
) so štatútom štátneho jazyka v jednotlivých členských štátoch.
However, certain countries extend the status of official state language to other languages that exist within their borders (Irish in Ireland, Turkish in Cyprus or Letzeburgesch in Luxembourg).
Avšak, niektoré štáty rozšírili štatút oficiálneho štátneho jazyka aj na ďalšie jazyky, ktoré existujú v rámciich hraníc (írčina v Írsku, turečtina na Cypre alebo luxemburčina v Luxembursku).
Often, these official state languages are spoken by the majority of inhabitants of the country concerned.
Tieto oficiálne, štátne jazyky, často používa väčšina obyvateľov príslušného štátu.
Elsewhere, they are used by a minority as in the case of Swedish in Finland.
Okrem toho ich používajú menšiny ako je to napr. švédčina vo Fínsku.
Few European countries officially recognise (for legal or administrative purposes) the existence of regional or minority languages within their borders.
Niekoľko európskych štátov oficiálne uznáva (pre právnické alebo administratívne účely) existenciu regionálnych alebo menšinových jazykov v rámci svojich hraníc.
In such countries, languages are granted official state recognition but solely within the geographical area – often a region or autonomous unit – in which they are normally spoken.
V takýchto štátoch je jazykom priznané oficiálne štátne uznanie, ale iba v rámci geografickej oblasti – často región alebo autonómna oblasť – kde sa týmto jazykom hovorí.
In Spain for example, Basque, Catalan, Galician and Valencian are official languages alongside Spanish in their corresponding Autonomous Communities.
V Španielsku je to napríklad baskičtina, katalánčina, galícijčina a valenciánčina, ktoré sú oficiálnymi jazykmi v Španielsku v ich zodpovedajúcich autonómnych spoločenstvách.
This official recognition granted both to a state language and other languages spoken within national borders also exists in Italy in which several languages are spoken alongside Italian.
Toto oficiálne uznanie tak štátnemu, ako aj ďalšiemu jazyku, ktorý sa používa v rámci štátnych hraníc existuje tiež v Taliansku, kde sa hovorí niekoľkými jazykmi.
In these countries, the presence of people who speak different languages results in situations in which the use of two languages is more or less marked, depending on the language policies adopted.
V týchto štátoch, prítomnosť ľudí, ktorí hovoria odlišnými jazykmi, vyústila do situácie, keď používanie dvoch jazykov je viac-menej výrazné, závisí od prijatej koncepcie.
Teaching a regional or minority language or using it as a language of instruction is unquestionably instrumental in keeping it alive for future generations (Figure B7 and annexes 1 and 2).
Vyučovanie regionálnych alebo menšinových jazykov alebo ich používanie ako vyučovací jazyk je bezosporu nástrojom na ich udržiavanie pre budúce generácie (obrázok B7 a prílohy 1 a 2).
A further characteristic of the linguistic scene in Europe is the existence of all those languages which are not granted official recognition by the public authorities, but which are used by various groups of people in different countries.
Ďalšou črtou lingvistickej scény v Európe je existencia aj tých jazykov, ktoré nemajú priznaný oficiálny štatút verejnými autoritami, ale, ktoré sú používané rôznymi skupinami ľudí v rôznych štátoch.
They correspond to geographically based linguistic minorities formed, in some cases, by groups living away from their native territory, whether a State or a region, as well as to non-territorial minorities whose language is not associated with any one particular territory (such as the Romanies).
Zodpovedajú geograficky formovaným lingvistickým menšinám, v niektorých prípadoch skupinám žijúcich mimo ich územia pôvodu, či už štátu alebo regiónu, ako aj neteritoriálnymi menšinami, ktorých jazyk nie je spojený so žiadnym príslušným územím (ako rómčina).
Finally, attention should be drawn to the existence in Europe of languages spoken by immigrant populations
Nakoniec by sa mala venovať pozornosť existencii tých jazykov v Európe, ktorými hovoria imigranti, lebo
) Czech, Danish, Dutch, English, Estonian, German, Finnish, French, Greek, Hungarian, Italian, Latvian, Lithuanian, Maltese, Polish, Portuguese, Slovak, Slovene, Spanish and Swedish.
) Čeština, dánčina, flámčina, angličtina, estónčina, nemčina, fínčina, francúzština, gréčtina, maďarčina,taliančina, lotyščina, litovčina, maltézčina, polština, portugalčna, slovenčina, slovinčina, španielčina a švédčina.
) Further information on regional or minority languages in Europe is provided on the website of the European Bureau for Lesser Used Languages (ww2.eblul.org:8080/eblul).
) Ďalšie informácie o regionálnych a menšinových jazykoch v Európe sú na webovej stránke European Bureau for Lesser Used Languages (ww2.eblul.org:8080/eblul).
) For further information on immigrant populations in Europe, see: Integrating Immigrant Children into Schools in Europe.
) Ďalšie informácie o imigrantoch v Európe, pozri: Integrácia detí imigrantov do škôl v Európe Integrating Immigrant Children into Schools in Europe. Survey. Brussels: Eurydice, 2004.
Figure A1: Official state languages and regional or minority languages with official status in Europe, 2004
Obrázok A1: Oficiálne štátne jazyky, regionálne a menšinové jazyky s oficiálnym štatútom v Európe, 2004
1 official state language
1 oficiálny štátny jazyk
2 official state languages
2 oficiálne štátne jazyky
3 official state languages
3 oficiálne štátne jazyky
One or more regional or minority languages with official status, in addition to the official state language
Jeden alebo viac regionálnych alebo menšinových jazykov s oficiálnym štatútom, doplňujúci oficiálny štátny jazyk
Regional or minority language with official status
Regionálny alebo menšinový jazyk s oficiálnym štatútom
Regional or minority language with official status
Francúzština, nemčina, Flámčina Čeština Dánčina
Catalan, Valencian, Basque, Galician
Nemčina Estónčina Gréčtina Kastílčina
French, German, Dutch Czech Danish German Estonian Greek Castillan French English, Irish Italian
Katalánčina, valenciánčina, baskičtina, galícijčina
Greek, Turkish Latvian Lithuanian
Nemčina Nórčina
Additional note Italy: Since the May 2001 decree took effect, regional languages have been officially recognised.
Doplňujúce poznámky Taliansko: Od mája 2001 začala platiť vyhláška o oficiálnom uznaní regionálnych jazykov.
Explanatory note Official language; state language; regional or minority language: See glossary.
Vysvetlivka Oficiálny jazyk; štátny jazyk; regionálny alebo menšinový jazyk: Pozri slovník.
FEW PUPILS IN EUROPE SPEAK A LANGUAGE AT HOME THAT IS NOT THEIR LANGUAGE OF INSTRUCTION
LEN MÁLO ŽIAKOV V EURÓPE HOVORÍ DOMA JAZYKOM, KTORÝ NIE JE VYUČOVACÍM JAZYKOM
In all European countries that took part in the PIRLS 2001 and PISA 2000 international surveys, the proportion of pupils who at home speak a language other than their language of instruction is much lower than the proportion of pupils who speak the language used at school.
Vo všetkých európskych štátoch, ktoré sa zapojili do medzinárodných prieskumov PIRLS 2001 a PISA 2000 je podiel žiakov, ktorí doma hovoria jazykom iným ako vyučovacím jazykom je oveľa nižší ako podiel žiakov, ktorí hovoria jazykom používaným v škole.
The phenomenon is apparent to the same extent among pupils in the fourth year of primary school (Figure A2a) as among those aged 15 (Figure A2b).
Tento jav je zrejmý v rovnakom rozsahu medzi žiakmi v štvrtom ročníku základnej školy (obrázok A2a) ako aj medzi 15-ročnou mládežou (obrázok 2b).
According to the PIRLS data, the proportion of pupils aged 9 or 10 who at home ‘always’ speak a language other than the language of instruction is negligible (Figure A2a).
Podľa údajov z PIRLS, podiel žiakov vo veku 9 alebo 10 rokov, ktorí doma vždy hovoria iným jazykom ako je vyučovací jazyk, je zanedbateľný (obrázok 2a).
The highest percentages (2 %) are observed solely in the Netherlands, Slovakia, Bulgaria and Romania.
Najvyššie percento (2 %) je možné vidieť iba v Holandsku, Slovensku, Bulharsku a Rumunsku.
Nevertheless, the proportion of pupils who ‘sometimes’ speak a language other than the one spoken at school is a little greater.
Napriek tomu pomer žiakov, ktorí ‘niekedy’ hovoria iným jazykom ako v škole je trochu vyšší.
In half the countries concerned, 10 % or more of pupils sometimes use at home a language distinct from the one used at school.
V polovici štátov, 10 % alebo viac žiakov nikekedy používa doma jazyk odlišný od vyučovacieho jazyka.
Cyprus has the highest proportion of bilingual pupils (15 %).
Cyprus má najvyšší pomer bilingválnych žiakov (15 %).
This is partly attributable to the fact that the country has two official languages, Greek and Turkish.
Je to čiastočne spôsobené skutočnosťou, že štát má dva oficiálne jazyky, gréčtinu a turečtinu.
Figure A2a: Proportion of pupils in the fourth year of primary school who say that at home they always or sometimes speak a language other than the language of instruction, 2000/01
Obrázok A2a: Podiel žiakov vo štvrtom ročníku základnej školy, ktorí sa vyjadrili, že doma vždy alebo niekedy hovoria iným jazykom ako je vyučovací jazyk, 2000/01
Always another language
Vždy iný jazyk
Sometimes another language
Niekedy iný jazyk
Countries that did not contribute to the collection of data
X štáty, ktoré sa nezapojili do zbierania údajov
The questionnaire put two questions to pupils: ‘How often do you speak the language of instruction at home?’ and ‘How often do you speak the language of instruction with adults living in your home?’
V dotazníku boli dve otázky pre deti: ‘Ako často hovoríte doma vyučovacím jazykom?’ a ‘Ako často hovoríte vyučovacím jazykom s dospelými žijúcimi v spoločnej domácnosti?’
The replies of pupils who said they never spoke the language of instruction at home to anyone (including adult members of the household) were placed in a first category labelled ‘always another language’.
Odpovede žiakov, ktorí odpovedali, že nikdy nehovoria doma s nikým vyučovacím jazykom (vrátane dospelých členov domácnosti) sa umiestnili v prvej kategórii označenej ‘vždy iným jazykom’.
The replies of pupils who said they sometimes spoke the language of instruction at home were placed in a second category ‘sometimes another language’.
Odpovede žiakov, ktorí odpovedali, že niekedy doma hovoria vyučovacím jazykom sa umiestnili v druhej kategórii ‘niekedy iným jazykom’.
The inconsistent replies of pupils who said that at home they never spoke the language of instruction and, at the same time, that they almost or nearly always spoke it with adult members of the household were discarded.
Rozporné odpovede žiakov, ktorí odpovedali, že doma nikdy nehovoria vyučovacím jazykom a, súčasne, že vždy alebo takmer vždy hovoria s dospelými členmi domácnosti neboli zahrnuté.
For further information, see the Statistical Tools and Annexes.
Ďalšie informácie pozri štatistické nástroje a prílohy.
In the PISA 2000 study, 15-year-old adolescents were also asked to state which language or languages they used with their families (Figure A2b).
V štúdii PISA 2000 15-ročná mládež odpovedala tiež na otázku, ktorý jazyk alebo jazyky používajú v rodine (obrázok A2b).
Their replies revealed that the majority of pupils almost everywhere spoke the language of instruction at home.
Ich odpovede ukázali, že väčšina žiakov takmer vždy hovorí doma vyučovacím jazykom.
However, there were contrasting situations in some countries, no doubt attributable to unusual features of their linguistic context (Figure A1).
Avšak v niektorých štátoch boli odlišné situácie, ktoré určite vznikajú vzhľadom na zvláštne črty lingvistického kontextu (obrázok A1).
For example, in the Flemish Community of Belgium, a high proportion of pupils aged 15 said that at home they spoke another indigenous language which corresponds to the Flemish dialect.
Napríklad vo Flámskom spoločenstve Belgicka vysoký pomer žiakov vo veku 15 rokov odpovedalo, že doma hovoria iným, nárečovým jazykom, ktorý zodpovedá flámskemu dialektu.
In Spain, Luxembourg and Finland, 13 %, 9 %
V Španielsku, Luxembursku a Fínsku 13 %, 9 % a 4 % žiakov sa identifikovalo ako užívatelia iných oficiálnych jazykov v ich štáte.
It is also interesting to note that in all countries a fairly significant proportion of pupils at home use ‘any other language’, which is different from the one or more national languages.
Je zaujímavé podotknúť, že vo všetkých štátoch dosť významný podiel žiakov doma používa ‘nejaký iný jazyk’, ktorý je odlišný od jedného alebo dvoch štátnych jazykov.
This category, for which the highest proportions are recorded in Luxembourg and Liechtenstein, is undoubtedly associated in most cases with languages spoken by groups of immigrants that have settled in the countries concerned.
Do tejto kategórie, kde je zaznamenaný najvyšší pomer, patrí Luxembursko a Lichtenštajnsko, je to vo väčšine prípadov bez akýchkoľvek pochybností spojené s jazykmi používanými imigrantmi, ktorí sa usadili v príslušnom štáte.
The proportion of these pupils stands at around 78 % in Belgium (the French Community), Denmark, Germany, Austria and Sweden.
Pomer týchto žiakov je okolo 78 % v Belgicku (Frankofónne spoločenstvo), Dánsku, Nemecku, Rakúsku a vo Švédsku.
Figure A2b: Proportion of 15-year-old pupils who say that at home they mainly speak a language other than the language of instruction, 1999/2000
Obrázok A2b: Pomer 15ročných žiakov, ktorí odpovedali, že doma používajú prevažne iný jazyk ako je vyučovací, 1999/2000
Country with just one official language Countries that did not contribute to the collection of data
Iný jazyk štátu, ktorý nemá oficiálny status
Another official language of the country Another language of the country, with no official status Any other language
Akýkoľvek ďalší jazyk
Belgium (BE fr): The questionnaire contained no proposals concerning the category ‘another language of the country, with no official status’.
Belgicko (BE fr): Dotazníky neobsahujú návrhy o kategórii ‘ďalší jazyk štátu bez oficiálneho statusu’.
Belgium (BE nl): The category ‘another language of the country, with no official status’ refers to the Flemish dialect.
Belgicko (BE nl): Kategória ‘ďalší jazyk štátu bez oficiálneho statusu’ sa týka flámskeho dialektu.
Italy: The PISA 2000 survey was conducted before many existing indigenous languages were officially recognised in 2001 (Figure A1).
Taliansko: Prieskum PISA 2000 prebehol predtým, ako mnoho pôvodných jazykov bolo v roku 2001 oficiálne uznaných (obrázok A1).
The category ‘another language of the country, with no official status’ may thus include languages of the country that were granted official status in 2001 as well as dialects.
Kategória ‘ďalší jazyk štátu bez oficiálneho statusu’ môže zahrňovať jazyky štátu, ktorým bol udelený oficiálny status v roku 2001 ako aj dialekty.
Latvia: As two questionnaires (in Russian and Latvian) were used, the data have not been indicated in order to avoid any mistaken interpretation of the language categories indicated.
Lotyšsko: Kedže boli použité dva dotazníky (v ruštine a lotyščine), údaje neboli identifikované, aby sa prediško akýmkoľvek chybným interpretáciám o určených jazykových kategóriách.