natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In 1986, adidas ascertained that Marca Mode and C & A had begun to sell sports and leisure clothing featuring two vertical parallel stripes the colour of which contrasted with the basic colour of the clothing (black on white).
V roku 1986 Adidas zistil, že Marca Mode a C & A predávajú oblečenie na šport a voľný čas, na ktorom sa nachádzali dva zvislé paralelné pásiky, ktorých farba kontrastovala so základnou farbou oblečenia (čierna/biela).
The judge hearing the application for interim measures, in a decision of 2 October 1997, and the Rechtbank, which was seised of the main proceedings, by interlocutory decision of 13 October 1998, found that certain aspects of the trade mark rights of adidas had been infringed.
Tak súd rozhodujúci o predbežnom opatrení rozhodnutím z 2. októbra 1997, ako aj rechtbank rozhodujúci v hlavných konaniach medzitýmnym rozsudkom z 13. októbra 1998 uviedli, že určitým spôsobom bolo zasiahnuté do práv Adidas z ochrannej známky.
The four defendant companies then each lodged appeals against those two decisions
Štyri žalované spoločnosti teda podali odvolanie proti každému z uvedených
There was clearly some communication between the rival companies prior to the dispute, since it transpires from the order for reference that, before becoming parties to the proceedings, Marca Mode and C & A were not prepared to refrain from using the two clearly contrasting vertical parallel lines.
Niet pochýb o tom, že medzi hlavnými účastníkmi došlo k určitým rokovaniam pred začatím súdneho konania, pretože z uznesenia vnútroštátneho súdu vyplýva, že pred začatím boja pred súdom neboli Marca Mode a C & A ochotné prestať používať dva zvislé paralelné pásiky zreteľne odlišnej povahy.
OPINION OF MR RUIZ-JARABO — CASE C-102/07 with the Gerechtshof te ‘s-Hertogenbosch (Regional Court of Appeal, Hertogenbosch; ‘the Gerechtshof’), which joined the appeals of its own motion.
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA — D. RUIZ-JARABO — VEC C-102/07 rozhodnutí na Gerechtshof te ’s-Hertogen-bosch (odvolací súd v Hertogenbosch, ďalej len „Gerechtshof“), ktorý ex offo rozhodol o spojení týchto konaní.
not be extended to other stripe motifs or to simple stripe designs, which must remain available to third parties since they constitute signs in common use, which, by their nature, do not lend themselves to monopolisation.
To však neznamená, že sa uvedená ochrana rozšírila aj na iné motívy s pásikmi alebo na jednoduché pásikové motívy, pretože tie musia byť dostupné tretím osobám ako všeobecne obvyklé označenia, ktoré svojou povahou nie sú vhodné na takúto monopolizáciu.
By judgment of 29 March 2005, the Gerechtshof dismissed the claims of adidas, the claims which Marca Mode and C & A had put forward in their counterclaim, and the claims made by the four defendant com -panies in a separate action, and also annulled the decision of 2 October 1997.
Rozsudkom z 29. marca 2005 tento súd zamietol žalobné návrhy Adidas, Marca Mode a C & A vo vzájomnej žalobe, a tiež aj návrhy štyroch žalovaných spoločností v rámci samostatného konania, pričom tiež zrušil rozhodnutie z 2. októbra 1997.
Adidas appealed in cassation to the Hoge Raad against the judgment of the Gerechtshof, alleging that that judgment was incorrect.
Adidas považoval rozsudok Gerechtshof za nesprávny a odvolal sa proti nemu na Hoge Raad.
While the Gerechtshof recognised the importance of availability for third parties which, according to the caselaw of the Court, must be taken into consider -ation when examining the absolute grounds for refusal in Article 3 of Directive 89/104, it refused to consider any new arguments on the interpretation of the requirement of availability for the purposes of establishing the protection afforded to a trade mark when the sign does not come under one of those grounds for refusal in Article 3.
Ten priznal význam dostupnosti pre tretie osoby, ktorý podľa judikatúry Súdneho dvora musí byť zohľadnený medzi absolútnymi dôvodmi zamietnutia uvedenými v článku 3 smernice 89/104, a odmietol začať novú debatu o význame požiadavky dostupnosti na účely spresnenia rozsahu ochrany poskytovaného ochrannej známke, v prípade, že sa na označenie nevzťahuje žiadny z dôvodov zamietnutia podľa uvedeného článku 3.
The Gerechtshof held that the conduct of the four defendant companies did not infringe the trade mark rights relied on by adidas. However, it did not give a declaratory ruling on the use of the two stripes, since, because they were too general, the actions brought failed to take into account the scope of protection of a trade mark, which is not static but subject to a number of factors which vary in time and space, which is of particular importance in assessing infringement.
Gerechtshof v podstate rozhodol, že konanie štyroch žalovaných spoločností nezasahovalo do práva z ochrannej známky, na ktoré sa odvoláva Adidas; nevyhovel však ani určovacím návrhom, že môžu voľne používať dva pásiky, z dôvodu, že tieto návrhy boli v tomto ohľade natoľko všeobecné, že nezohľadňovali rozsah ochrany priznaný ochrannej známke, pričom tento rozsah nie je nemenný, ale naopak podlieha okolnostiam každého jednotlivého prípadu, ktoré sa môžu meniť podľa doby a miesta, a je potrebné ho zakaždým skúmať pre zistenie zásahu.
The Gerechtshof took the view that it was not possible to describe the threestripe mark as intrinsically strong, because in itself it has little distinctive character.
Podľa Gerechtshof nie je namieste považovať ochrannú známku s tromi pásikmi za vnútorne silnú, pretože má, sama osebe, len malú rozlišovaciu spôsobilosť.
However, by 1996, as a result of adidas’ advertising efforts, the sign had acquired distinctive character through use, from which it followed that its protection had increased.
V roku 1996 však toto označenie nadobudlo v dôsledku
With regard to the appeal in cassation, the Hoge Raad accepts that adidas’ threestripe trade mark has acquired considerable distinctive character through widespread use. However, the referring court is uncertain as to the scope of protection of a mark composed of a sign which in itself lacked distinctive character for the purposes of Article 3(1)(c) of Directive 89/104, which obtained such character through use, and
Hoge Raad v rámci konania o kasačnom opravnom prostriedku považuje za dokázané, že ochranná známka Adidas pozostávajúca z troch pásikov nadobudla vysokú rozlišovaciu spôsobilosť používaním; vyslovil naopak pochybnosti čo sa týka rozsahu ochrany poskytovaného ochrannej známke pozostávajúcej z označenia, ktoré nemalo vnútornú rozlišovaciu spôsobilosť v zmysle článku 3 ods. 1 písm. c) smernice 89/104, ktoré sa však presadilo na trhu a následne
ADIDAS AND ADIDAS BENELUX relevant public as being signs used to distinguish goods or merely to embellish them?
ADIDAS A ADIDAS BENELUX dostupnosti považuje príslušná skupina verejnosti za označenia na rozlíšenie tovaru alebo len za dekorácie tovaru?
which was subsequently registered. In par -ticular, the Hoge Raad wishes to ascertain whether it is necessary to take account of the general interest in ensuring that the availability of certain signs is not unduly restricted for other traders who offer the goods or ser -vices concerned (Freihaltebedürfnis).
bolo ako [ochranná známka] zapísané; predovšetkým sa snaží zistiť, či je potrebné zohľadniť všeobecný záujem spočívajúci v tom, že dostupnosť určitých označení pre iné hospodárske subjekty poskytujúce príslušný tovar alebo služby nebude neodôvodnene obmedzená [Freihaltebedürfnis — (požiadavka dostupnosti)].
(3) Does it, further, make any difference whether the sign contested by the holder of a trade mark is devoid of distinctive character, within the terms of Article 3(1)(b) of the Directive, or contains a designation, within the terms of Article 3(1)(c) of the Directive?’
V prípade kladnej odpovede na prvú otázku: Existuje ďalej rozdiel, ak označenie napadnuté majiteľom ochrannej známky nemá rozlišovaciu spôsobilosť v zmysle článku 3 ods. 1 písm. b) smernice 89/104 alebo ak obsahuje údaj v zmysle článku 3 ods. 1 písm. c) smernice?“
In those circumstances, the Hoge Raad stayed the proceedings and referred the following questions for a preliminary ruling:
Za týchto okolností Hoge Raad rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
IV — The procedure before the Court of Justice
IV — Konanie pre Súdnym dvorom
The order for reference was received at the Court Registry on 21 February 2007.
Uznesenie vnútroštátneho súdu bolo doručené do kancelárie Súdneho dvora 21. februára 2007.
Written observations were lodged, within the period laid down in Article 23 of the Statute of the Court of Justice, by Marca Mode, H & M, adidas, the Italian and United Kingdom governments, and the Commission of the European Communities.
Marca Mode, H & M, Adidas, talianska vláda a vláda Spojeného kráľovstva, ako aj Komisia Európskych spoločenstiev predložili písomné pripomienky v lehote podľa článku 23 Štatútu Súdneho dvora.
At the hearing, held on 6 December 2007, the representatives of adidas, Marca Mode and H & M, and the agents of the
Na pojednávaní 6. decembra 2007 sa zúčastnili zástupcovia Adidas, Marca Mode a H & M, ako aj splnomocnení zástupcovia
(2) If the answer is in the affirmative: does it make any difference whether the signs which are referred to therein and which are to be held available are seen by the
V prípade kladnej odpovede na prvú otázku: Existuje pritom rozdiel, ak sporné označenia podliehajúce požiadavke
OPINION OF MR RUIZ-JARABO — CASE C-102/07
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA — D. RUIZ-JARABO — VEC C-102/07 talianskej vlády, vlády Spojeného kráľovstva i Komisie, pričom na ňom predložili ústne pripomienky.
A — Overview
A — Nastolenie problematiky
The referring court asks about the scope of protection of trade marks. In order to reply to that question, it is necessary to examine the limitations of the exercise of the rights conferred by that industrial property right, under Articles 5 and 6 of the Directive.
Vnútroštátny súd sa uznesením snaží zistiť rozsah ochrany poskytovanej ochranným známkam; odpoveď vyžaduje preskúmanie obrysov výkonu oprávnení, ktoré sú zverené priemyselnému vlastníctvu v článkoch 5 a 6 smernice.
In that connection, it is appropriate to point out to the referring court the need to establish whether adidas’ sign in the main proceedings comes under Article 3(1)(b) or Article 3(1)(c) of the Directive, because, in contrast with subparagraph (c), the ground for refusal of registration or invalidity, as the case may be, laid down in subparagraph (b), does not fall within the limitations of trade mark rights referred to in Article 6(1).
V tejto súvislosti treba upútať pozornosť vnútroštátneho súdu na potrebu preskúmania, či predmetné označenie podniku Adidas vo veci samej spadá do pôsobnosti článku 3 ods. 1 písm. b) alebo c) smernice, keďže na rozdiel od prípadov podľa písmena c) dôvod zamietnutia zápisu alebo neplatnosti podľa písmena b) nespočíva v obmedzení práv z ochrannej známky, na ktoré odkazuje článok 6 ods. 1.
It follows from the foregoing that the outcome will be different depending on whether the mark in itself lacked distinctive character (governed by Article 3(1)(b) of the Directive) or whether it is an indication designating the product (Article 3(1)(c) of the Directive).
Z uvedeného vyplýva, že nie je jedno, či ide o prípad, keď označenie nemalo najskôr žiadnu rozlišovaciu spôsobilosť [článok 3 ods. 1 písm. b) smernice], alebo o prípad, keď opisovalo len niektoré znaky výrobku [článok 3 ods. 1 písm. c) smernice].
However, owing to its factual nature, that assessment may be made only by the Hoge Raad or, if it is barred from examining the facts in an appeal in cassation, by the court whose judgment is the subject of the appeal.
Takéto preskúmanie čisto skutkovej povahy však prináleží výlučne Hoge Raad, alebo súdu a quo, ak je v štádiu kasačného konania už zakázané zisťovať skutkové okolnosti.
In view of the close connection between those two questions, I agree with the Italian Government that it is advisable to consider them together, with particular emphasis on the first question in which the Netherlands court essentially asks whether the general
Ako z uznesenia vnútroštátneho súdu vyplýva, sporná ochranná známka nadobudla rozlišovaciu spôsobilosť svojím používaním zo strany Adidas, preto je potrebné tiež uplatniť ustanovenia o ochranných známkach alebo označeniach, ktorým má byť podľa článku 3 ods. 1 písm. b), c) a d) smernice zamietnutý zápis.
According to the case-file, the contested sign acquired distinctive character through the use made of it by adidas.
Keďže Hoge Raad zdôrazňuje požiadavku dostupnosti ako kritérium výkladu, ktoré môže byť prípadne užitočné pre výklad citovaných ustanovení, článok 6 ods. 1 písm. b)
ADIDAS AND ADIDAS BENELUX interest in keeping a particular sign available constitutes a factor to be taken into account when interpreting the extent of the rights conferred on the proprietor of a mark in an action for infringement of that right.
ADIDAS A ADIDAS BENELUX na prvý z nich, ktorým sa najvyšší holandský súd v podstate pýta, či všeobecný záujem zachovania dostupnosti konkrétneho označenia je prvkom výkladu rozsahu práv priznaných ochrannou známkou jej majiteľovi v rámci konania začatého z dôvodu zásahu do tohto práva priemyselného vlastníctva.
principle of German law’, according to which, ‘in addition to the impediments associated with a lack of distinctive character, there are also other public interest considerations which militate in favour of limiting the registration of certain signs so that they may be used freely by all operators’. 9
davku tzv. dostupnosti založenú na nemeckej doktríne“, ktorá predpokladá „okrem prekážok týkajúcich sa prípadnej neexistencie rozlišovacej spôsobilosti [existenciu] dôvodov všeobecného záujmu, ktoré odporúčajú obmedziť možnosť zápisu niektorých označení, aby mohli byť voľne používané všetkými hospodárskymi subjektmi.“ 9
Errors or omissions on my part excepted, although it has frequently referred to the requirement of availability, the Court 7has never carried out a detailed analysis of that legal principle of German origin. I therefore feel moved to undertake a more comprehensive examination which goes beyond the simple definition I have put forward in other opinions.
Hoci Súdny dvor viackrát odkázal na požiadavku dostupnosti 7, nikdy podrobne nepreskúmal tento právny pojem s pôvodom v Nemecku, ibaže by som sa mýlil alebo to prehliadol, čo ma vedie k začatiu vyčerpávajúcejšej analýzy, širšej, ako je len jednoduchá definícia uvedená v iných návrhoch.
I drew attention, on the one hand, to the German origins of the principle, even using its German name (Freihaltebedürfnis), 10 and, on the other, to its close connection with the general interest.
Z toho vyplýva na jednej strane nemecký pôvod tohto pojmu, pričom aj jeho názov je odvodený z nemeckého jazyka („Freihaltebedürfnis“) 10, a na druhej strane jeho úzky vzťah so všeobecným záujmom.
However, in order to understand better that principle of national law, and its significance within the Community legal system, it is appropriate to explore its development in both legal orders.
Pre lepšie pochopenie tejto zásady vnútroštátneho práva a jej významu v právnom systéme Spoločenstva sa zdá byť vhodné priblížiť jej vývoj v oboch právnych poriadkoch.
B — Introduction: availability
B — Úvod: o požiadavke dostupnosti
Origin: German law
Pôvod: nemecké právo
An investigation of the origins of the Freihaltebedürfnis principle leads back to the period when the Warenzeichengesetz (former German Law on trade marks;
Na preskúmanie počiatkov Freihaltebedürfnis je potrebné odkázať na obdobie, kedy bolo účinné staré nemecké právo
In the Opinion in Koninklijke, 8 I referred to the ‘so-called “requirement of availability”
V návrhoch, ktoré som predniesol vo veci Koninklijke 8, som sa odvolal na „požia-
9 — Paragraph 52 of the Opinion cited in the previous footnote.
9 — Bod 52 návrhov citovaných v predchádzajúcej poznámke pod čiarou.
10 — Academic lawyers writing in German do not differentiate between that term, used, for example, in Sosnitzas, O. and Fröhlich, S., ‘Freihaltebedürfnis bei mehrdeutigen Zeichen — Unterschiede in der Beurteilung durch EuGH, BGH und BPatG?’, Markenrecht, 09/2006, p.
10 — Nemecká právna doktrína používa tieto výrazy bez rozdielu, pozri napríklad: Sosnitzas, O., Fröhlich, S.: Freihaltebedürfnis bei mehrdeutigen Zeichen — Unterschiede in der Beurteilung durch EuGH, BGH und BPatG? In: Markenrecht, 09/2006, s. 383 a nasl., a naopak zase „Freihaltungsbedürfnis“ napríklad v: Bender, A.: Absolute Eintragungshindernisse — Art. 7 GMV. In: Ekey, F., Klippel, D.: Heidelberger Kommentar zum Markenrecht, ed. Heidelberg: C. F. Müller, 2003, s. 893.
OPINION OF MR RUIZ-JARABO — CASE C-102/07 and serious.
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA — D. RUIZ-JARABO — VEC C-102/07 t. j. vyžadoval, aby bola určitá, aktuálna a vážna.
‘the WZG’) was in force.
15Týmito výrazmi sa snažil zabez- ochranných známok (Warenzeichengesetz, ďalej len „WZG“) 11.
11In practice, it was thought that the wording of Paragraph 4(2)(1) was too concise, because it prohibited only the registration of signs composed exclusively of numbers, letters or words containing an indication of the kind, age, place of production, qualities, intended purpose, price, quantity or weight of the goods. 12
Prax ukázala, že jeho § 4 ods. 2 pododsek 1 bol upravený príliš reštriktívne, keďže bránil zápisu označení zložených výhradne z číslic, písmen alebo slov, ktoré označujú triedu, čas alebo miesto výroby, kvalitu, účel, cenu, množstvo alebo váhu tovaru.
As a result of that German caselaw and administrative practice, 17an applicant for a trade mark was required to prove that the sign had distinctive character and that it had not been reserved for the use of all competitors. 18
Z dôvodu tejto nemeckej judikatúry a správnej praxe 17 prináleží prihlasovateľovi predložiť tak dôkazy o rozlišovacej spôsobilosti označenia, ako aj o neexistencii potreby jeho rezervovania na používanie pre všetkých konkurentov. 18
To overcome a number of difficulties, the caselaw which was developed extended the range of signs in respect of which registration is prohibited to include all signs whose individual function as a monopoly was considered to be contrary to the interests of competitors. 13 That approach had an effect on the examination of trade mark applications, since a refusal based on the requirement of availability exempted the German authorities from assessing the distinctive character of the mark requested. 14
S cieľom prekonať niektoré problémy judikatúra rozšírila okruh označení, ktoré nemôžu byť zapísané, na všetky tie, ktorých individuálne udelenie vo forme monopolu by bolo v rozpore so záujmami konkurentov; 13to malo vplyv na preskúmanie prihlášok ochranných známok, keďže zamietnutie zápisu odôvodnené požiadavkou dostupnosti oslobodzovalo nemecký orgán od skúmania, či má zapisované označenie rozlišovaciu spôsobilosť. 14
The traditional German interpretation associated three adjectives with the principle of availability, requiring it to be real, current
Tradičný nemecký výklad zostavoval zásadu dostupnosti z troch prívlastkov, v nemeckom práve ochranných známok stalo nepísanou podmienkou zápisu, 19 vytvo- renou na základe judikatúry z dôvodu jej potreby a uplatňovanou spolu so zákonnými podmienkami uvedenými vo WZG.
11 — The 1936 law was substantially amended in 1968 (Bekanntmachung of 2 January 1968; BGBl.
11 — Právna norma z roku 1936 bola podstatne reformovaná v roku 1968 (Bekanntmachung z 2. januára 1968; BGBl. I, s.
401 et seq., describes all those aspects at length.
401 a nasl., podrobne opísané všetky jeho aspekty.
The same author also states that the German Bundesgerichtshof (Federal Court of Justice) extended the principle to Paragraph 8(2)(2) of the WZG.
Uvedený autor dodáva, že nemecký Bundesgerichtshof (Najvyšší federálny súd) rozšíril zásadu na § 8 ods. 2 pododsek 2 WZG.
17 — The Bundespatentgerichtshof (Federal Patents and Trade Marks Court) also adopted the guidelines laid down by the Bundesgerichtshof.
17 — Bundespatentgerichtshof (Federálny súd pre patenty a ochranné známky) tiež prevzal pravidlá, ktoré stanovil Bundesgerichtshof.
ADIDAS AND ADIDAS BENELUX of Article 3(1)(c) of the Directive does not depend on there being a real, current or serious need to leave [a sign or indication] free … under German case-law…’, 21a declaration which did not go unnoticed by German legal writers. 22
ADIDAS A ADIDAS BENELUX určitej, aktuálnej a vážnej dostupnosti… v zmysle nemeckej judikatúry…“ 21, — čo je vyhlásenie, ktoré nezostalo nepovšimnuté v nemeckej doktríne. 22
The amendment of the German legislation which took place in 1995 with the entry into force, on 1 January of that year, of the new Law on trade marks based on the Directive, affected the wording of Paragraph 4(2) of the WZG; as a result, the absolute grounds for refusal set out therein were inserted into Paragraph 8 of the new Law.
Legislatívne zmeny vykonané v roku 1995 novým nemeckým zákonom o ochranných známkach, ktorý nadobudol účinnosť 1. januára 1995 a bol inšpirovaný smernicou, mali dôsledky na znenie článku 4 ods. 2 WZG, pričom jeho absolútne dôvody zamietnutia boli prenesené do článku 8 nového zákona.
Incompatibility of the principle with Community law
Nezlučiteľnosť s právom Spoločenstva
However, the Court did not reject outright the Freihaltebedürfnis principle, since it acknowledged the link between the principle and the general interest underlying the provision which the Landgericht München I had asked the Court to interpret.
Súdny dvor však neodsúdil teóriu Freihaltebedürfnis, čím teda uznal jej spojitosť so všeobecným záujmom zakladajúcim sa na pravidle, o výklad ktorého požiadal mníchovský súd.
23That provides the basis for the view that the prohibition of registration of descriptive signs or indications as provided for in Article 3(1)(c) of the Directive reflects the aim of precluding the monopolisation of such signs or indications to ensure that the legitimate expectation of a company to use them freely is not infringed. 24
23Takto je odôvodnené tvrdenie, podľa ktorého odmietnutie zápisu opisných označení alebo údajov v zmysle článku 3 ods. 1 písm. c) smernice zodpovedá predstave zabránenia ich monopolizácii, aby sa nepohŕdalo oprávnenou snahou spoločnosti o ich voľné používanie. 24
In 1997, the Landgericht München I (Regional Court I of Munich) submitted a reference to the Court for a preliminary ruling in the Windsurfing Chiemsee case.
V roku 1997 Landgericht München I (okresný súd Mníchov I) položil Súdnemu dvoru prejudiciálne otázky vo veci Windsurfing Chiemsee.
20It is not surprising that, in the light of the 1995 legislation, the Bavarian referring court asked, inter alia, whether the Freihaltebedürfnis principle was compatible with Article 3(1)(c) of the Directive.
20V súvislosti so znením ustanovení zákona z roku 1995 nie je vôbec prekvapivé, že sa bavorský súd pýtal okrem iného aj na zlučiteľnosť Freihaltebedürfnis s ustanoveniami článku 3 ods. 1 písm. c) smernice.
Since then, Community caselaw has repeatedly drawn attention to the need to apply the principle of availability — which is inherent in the general interest — and has linked it to the abovementioned aim of ensuring that a mark or indication may continue to be used freely when deciding
Odvtedy judikatúra Spoločenstva opakovane zdôrazňuje potrebu uplatňovania zásady dostupnosti, súvisiacu so všeobecným záujmom, pričom jej obrysy spresňuje odkazom na cieľ sledovaný uvedeným ustanovením, t. j. umožniť všetkým voľné používanie označení alebo údajov pri rozhodovaní
21 — Paragraph 35 of the judgment in Windsurfing Chiemsee.
21 — Rozsudok Windsurfing Chiemsee, už citovaný, bod 35.
It is well-known that that dispute concerned geographical indications of origin, but that does not diminish the scope or importance of the statement of the Court to the effect that ‘… the application
Ako vieme, spor sa týkal označení zemepisného pôvodu, čo nijako neznižuje dôležitosť ani váhu tvrdenia Súdneho dvora, podľa ktorého „uplatnenie článku 3 ods. 1 písm. c) smernice nezávisí na existencii požiadavky