natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Initiating environment policies
Iniciovanie politík v oblasti životného prostredia
• the European Parliament (EP),whose members represent the EU’s citizens and are directly elected by them;• the Council of the European Union (formerly known as the Council of Ministers), which represents the individual Member States;• the European Commission, which seeks to uphold the interests of the Union as a whole.
• Európsky parlament (EP), ktorého členovia zastupujú obyvateľov EÚ a sú nimi priamo volení;• Rada Európskej únie (predtým známa ako Rada ministrov), ktorá zastupuje jednotlivé členské štáty;• Európska komisia, ktorá sa snaží podporovať záujmy Únie ako celku.
Once a policy proposal has been drafted the Environment Commissioner presents it to the College of Commissioners — which acts as a collective body — for adoption.
Tento „inštitucionálny trojuholník” vytvára politiky a právne predpisy, ktoré platia v celej EÚ.
If agreed, the proposal is forwarded to the Council of the European Union and the European Parliament for approval.
Nové právne predpisy v oblasti životného prostredia navrhuje Komisia, ale rozhoduje o nich Parlament a Rada (postup spoločného rozhodovania).
For most environment policies, the so-called codecision procedure applies, which means that the two institutions (European Parliament and Council) have equal say in the decisionmaking process.
Keď GR pre životné prostredie prvýkrát zvažuje, či je potrebná nová politika, uskutočňuje predbežné šetrenie a konzultácie so zástupcami členských štátov, mimovládnych organizácií pôsobiacich v oblasti životného prostredia, priemyslu, špeciálnych záujmových skupín a s technickými odborníkmi.
When the Environment DG first considers whether a new policy is required, it carries out preliminary soundings and consultations with representatives of the Member States, environmental NGOs, industry, special interest groups and technical experts.
Po vypracovaní návrhu politiky ho komisár pre životné prostredie predkladá kolégiu komisárov – ktoré pôsobí ako kolektívny orgán – na schválenie.
It also commissions independent studies where necessary.
Ak kolégium návrh schváli, predloží sa na schválenie Rade Európskej únie a Európskemu parlamentu.
Good policies take account of all the available expertise and the different interests of stakeholders.
V prípade väčšiny politík v oblasti životného prostredia sa uplatňuje takzvaný „postup spoločného rozhodovania”, ktorý znamená, že dve inštitúcie (Európsky parlament a Rada) majú v procese rozhodovania rovnaké právo rozhodovať.
In the environmental field, it is the Commission that proposes new laws, but it is the Parliament and Council that decide on them (codecision procedure). e Commission is then responsible for implementing the decisions of the Parliament and the Council.
Zabezpečenie, aby sa právne predpisy v oblasti životného prostredia uplatňovali
Under the EU Treaty, the European Commission has the task of ensuring, together with the European Court of Justice, that all EU law is properly applied in the Member States.
Podľa Zmluvy o EÚ je úlohou Európskej komisie zabezpečiť, spolu s Európskym súdnym dvorom, aby sa v členských štátoch riadne uplatňovali všetky právne predpisy EÚ.
The Environment DG checks that Member States meet their legal obligations with regard to EU environment law.
GR pre životné prostredie kontroluje, či členské štáty plnia svoje právne záväzky týkajúce sa právnych predpisov EÚ v oblasti životného prostredia.
If it finds that a particular Member State is not applying an EU environment law, or is applying it incorrectly, it puts the case before the College of Commissioners, which
Všetky hlavné politické iniciatívy sa podrobujú hodnoteniu vplyvu, aby sa preskúmali ich potenciálne hospodárske, sociálne a environmentálne dôsledky.
All major policy initiatives undergo an impact assessment to examine their potential economic, social and environmental repercussions.
Cieľom je optimalizovať ciele politiky a dosiahnuť čo najlepšiu rovnováhu medzi hospodárskymi, sociálnymi a environmentálnymi činiteľmi.
The Commission’s Legal Service makes sure that new proposals are legally sound.
Návrhy politiky predložené GR pre životné prostredie preskúmajú
EU law ere are two important types of EU law.
Sú dva dôležité druhy právnych predpisov EÚ
• Regulations: ese are unchangeable and directly applicable in all Member States on a given date, usually a short period a er publication in the Official Journal.
• Nariadenia: Sú nezmeniteľné a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch v stanovený deň, obvykle v krátkom čase po uverejnení v Úradnom vestníku.
If there is any conflict with national laws then regulations prevail.• Directives: ese set objectives that have to be achieved, but leave Member States the choice of form and method.
Ak dôjde k rozporu s vnútroštátnymi právnymi predpismi, prevažujú nariadenia.• Smernice: Stanovujú ciele, ktoré sa musia dosiahnuť, ale poskytujú členským štátom možnosť vybrať si formu a spôsob dosiahnutia týchto cieľov.
A deadline is set for each directive, usually two or three years a er adoption, by which time Member States must have transposed its provisions into national legislation.
V každej smernici je stanovená lehota, obvykle dva alebo tri roky po prijatí smernice, dokedy musia členské štáty transponovať jej ustanovenia do vnútroštátnych právnych predpisov.
‘Stakeholder consultations’ have now become common practice for policymaking at
ktoré môže podať ktorýkoľvek obyvateľ EÚ, vrátane mimovládnych organizácií a členov Európskeho parlamentu.
Environment DG plays an important role in the formulation of the Community’s position both in the negotiation of these agreements and in the meetings of the parties that oversee the further development and implementation of these agreements.
spektra globálnych a cezhraničných environmentálnych problémov. Existuje niekoľko dôležitých medzinárodných dohôd o životnom prostredí, napríklad, Rámcový dohovor OSN z roku 1992 o klimatickej zmene a jeho Kjótsky protokol z roku 1997 a Dohovor OSN o biodiverzite a jeho protokol o biologickej bezpečnosti, ktorých je Európske spoločenstvo zmluvnou stranou.
Environment DG was an early can decide to open an ‘infringement procedure’.
Ak zistí, že konkrétny členský štát neuplatňuje právne predpisy EÚ v oblasti životného prostredia, alebo ich uplatňuje nesprávne, predkladá vec kolégiu komisárov, ktoré môže rozhodnúť o začatí „postupu vo veci porušenia”.
This is a multi-stage legal procedure that starts with an official warning letter and can end up before the European Court of Justice.
Je to viacstupňový právny postup, ktorý sa začína oficiálnym písomným upozornením a môže sa skončiť pred Európskym súdnym dvorom.
If a Member State ignores a ruling of the Court, the Commission can ask the Court to impose penalties on the non-compliant Member State.
Ak členský štát nerešpektuje rozhodnutie Súdneho dvora, Komisia môže požiadať Súdny dvor, aby mu udelil pokutu.
Court judgments are binding on both Member States and EU institutions.
Rozsudky Súdneho dvora sú záväzné pre členské štáty aj inštitúcie EÚ.
Managing environment funding greater transparency and
Riadenie financovania v oblasti životného prostredia
Environment DG’s international role f i financed some 2 600 projects and public involvement.
Medzinárodná úloha GR pre životné prostredie
citizens, NGOs, the business and industrial sectors and other stakeholders to draw on their knowledge and interest and to help develop realistic policies
„Konzultácie so zainteresovanými stranami” sa pri tvorbe politiky stali v Komisii bežnou praxou – GR pre životné prostredie bolo naozaj prvým zástancom tohto trendu smerujúceho k väčšej transparentnosti a zapojeniu verejnosti.
For the EU’s 2007–13 budgetary period, under the new financial perspectives, LIFE is replaced by LIFE+ as the new, single financial instrument for the environment and will finance the development, implementation, monitoring, evaluation and communication of Community environment policy and legislation with a view to promoting sustainable
Zapojenie obyvateľov, mimovládnych organizácií, obchodných a priemyselných sektorov a ďalších zainteresovaných skupín je jasnou pridanou hodnotou, ktorá umožňuje čerpať z ich vedomostí a záujmu a pomáha rozvíjať realistické politiky, ktoré získavajú širokú podporu.
The European Union has increasingly played a major role in promoting international action to address a broad range of global and transboundary environmental problems.
Európska únia zohráva stále významnejšiu úlohu v podpore medzinárodných činností zameraných na riešenie širokého
There are a number of important international agreements on the environment, for example the 1992 UN Framework Convention on Climate Change and its 1997 Kyoto Protocol and the UN Convention on Biodiversity and its Protocol on Biosafety to which the European Community is a party.
Finančným nástrojom EÚ pre oblasť životného prostredia je LIFE (L’Instrument Financier pour l’Environnement).
The that attract widespread support.
Od jeho zavedenia v roku 1992 sa z neho spolufinancovalo približne
development in the EU.
Komisári pre životné prostredie:
The European Community and nearly all of the 27 EU Member States are parties to this important international agreement.
Európske spoločenstvo a takmer všetkých 27 členských štátov EÚ sú zmluvnými stranami tejto dôležitej medzinárodnej dohody.
An underlying principle of LIFE+ is complementarity with other Community instruments benefiting the environment.
Základnou zásadou LIFE+ je komplementárnosť s inými nástrojmi Spoločenstva, ktoré prinášajú prospech životnému prostrediu.
However, as has been the case to date, several funding instruments managed by other directorates-general are significantly more important than LIFE+ in terms of promoting environment policies, such as those covering rural development, cohesion funding, regional development, research, innovation and external policy.
Niekoľko nástrojov financovania, ktoré sú riadené inými generálnymi riaditeľstvami, je však, ako to bolo doteraz, oveľa dôležitejších ako LIFE+ v zmysle podpory politík v oblasti životného prostredia, medzi ktoré patria politiky týkajúce sa rozvoja vidieka, kohézneho financovania, regionálneho rozvoja, výskumu, inovácie a vonkajšej politiky.
Providing information to the public
Poskytovanie informácií verejnosti
The Aarhus Convention is unique in the sense that it links environmental and human rights.
Aarhuský dohovor je jedinečný v tom zmysle, že spája environmentálne a ľudské práva.
It is the first multilateral agreement that advocates that citizens not only have a right to know about the state of the environment in which they live, but that their involvement in decisionmaking can only improve the quality of the decisions taken and so help enhance the prospects of achieving the various policy objectives.
Je to prvá viacstranná dohoda, ktorá presadzuje nielen to, aby obyvatelia mali právo dozvedieť sa o stave životného prostredia, v ktorom žijú, ale aj to, že iba ich zapojenie do procesu rozhodovania môže zlepšiť kvalitu prijatých rozhodnutí, a tak pomôcť posilniť vyhliadky na dosiahnutie rôznych politických cieľov.
This is based on the concept that sustainable development can only be achieved through the involvement of all stakeholders.
Táto úvaha je založená na koncepte, že trvalo udržateľný rozvoj sa môže dosiahnuť iba prostredníctvom zapojenia všetkých zainteresovaných strán.
Surveys of public opinion in the EU Member States, ‘Eurobarometers’, consistently show that Europe’s citizens care a great deal about it.
Obyvatelia očakávajú od verejných orgánov, že zabezpečia ochranu životného prostredia, v ktorom oni a ich rodiny žijú a pracujú.
The Eurobarometer survey ‘Attitudes of European citizens towards environment’, published in April 2005, showed that EU citizens remain highly concerned about the environment and require greater commitment to protecting it from authorities and decision-makers.
Prieskumy verejnej mienky v členských štátoch EÚ „Eurobarometre” zhodne svedčia o tom, že obyvatelia Európy majú veľký záujem o životné prostredie.
This openness and transparency is in line with the 1998 Aarhus Convention on Access to Information, Public Participation in Decision-Making and Access to Justice in Environmental
Prieskum Eurobarometra „Postoje obyvateľov Európy k životnému prostrediu”, ktorý bol uverejnený
At regular intervals, the Environment DG assesses the state of the environment and proposes priorities for action and a policy agenda for the period ahead, to be agreed by the Council and the European Parliament.
GR pre životné prostredie pravidelne hodnotí stav životného prostredia a navrhuje priority činnosti a politickú agendu na nasledujúce obdobie, ktoré schvaľuje Rada a Európsky parlament. Súčasný šiesty akčný plán pre životné prostredie (6.
The current, sixth environment action programme (sixth EAP) entitled ‘Our Future, Our Choice’ was adopted in 2002 and will guide EU environment policymaking until 2012.
EAP) s názvom „Naša budúcnosť, naša voľba” bol prijatý v roku 2002 a bude usmerňovať tvorbu politiky EÚ v oblasti životného prostredia až do roku 2012.
It is also the environmental component of the EU’s strategy for sustainable development (2001), which requires that economic, social and environment policies be dealt with in a mutually reinforcing way so that present generations meet their needs without compromising the ability of future generations to meet theirs.
Je to tiež environmentálna zložka stratégie EÚ v oblasti trvalo udržateľného rozvoja (2001), ktorá vyžaduje, aby sa hospodárske, sociálne a environmentálne politiky riešili vzájomne posilňujúcim spôsobom, aby sa zabezpečili potreby súčasnej generácie bez negatívneho vplyvu na schopnosť budúcich generácií zabezpečiť ich vlastné potreby.
Launching of the thematic strategies
Dátumy začatia tematických stratégií
21 September 2005: ematic strategy on air pollution and the EU sustainable development strategy.
21. september 2005:Tematická stratégia v oblasti znečisťovania ovzdušia
Each thematic strategy will thus help achieve the long-term goal of environmental sustainability while contributing to the Lisbon goals of enhancing growth and increasing employment as well as promoting eco-innovation.
24. október 2005:Tematická stratégia ochrany a zachovania morského prostredia
24 October 2005: ematic strategy on the protection and conservation of the marine environment
21. december 2005: Tematická stratégia trvalo udržateľného využívania prírodných zdrojov príroda a biodiverzita; životné prostredie, zdravie a kvalita života; prírodné zdroje a odpad.
21 December 2005: ematic strategy for the sustainable use of natural resources
21. december 2005: Tematická stratégia obmedzovania a recyklácie odpadu
The strategies are also an exercise in ‘better regulation’, simplifying and clarifying legislation where possible and proposing lighter framework legislation where new laws are deemed necessary without compromising levels of ambition.
Cieľom je vytvoriť užitočné synergie medzi siedmimi stratégiami a zosúladiť ich s existujúcimi odvetvovými politikami, „Lisabonskou agendou” EÚ pre rast a zamestnanosť a stratégiou EÚ v oblasti trvalo udržateľného rozvoja.
ematic strategy on the prevention and recycling of waste
Každá tematická stratégia takto pomôže dosiahnuť dlhodobý cieľ environmentálnej udržateľnosti, pričom prispeje k lisabonským cieľom posilnenia rastu a zvýšenia zamestnanosti, ako aj k podpore ekologickej inovácie.
Thematic strategies: an illustration of the new approach
Tematické stratégie: príklad nového prístupu
11 January 2006: ematic strategy on the urban environment
11. január 2006:Tematická stratégia mestského prostredia
12 July 2006: ematic strategy on the use of pesticides
12. júl 2006: Tematická stratégia používania pesticídov
20 September 2006: ematic strategy on soil protection
20. september 2006: Tematická stratégia ochrany pôdy
Thematic strategies represent a new generation of environment policy, taking a time perspective up to 2020.
Tematické stratégie predstavujú novú generáciu environmentálnej politiky s časovou perspektívou do roku 2020.
They set clear environmental objectives, identify the most appropriate instruments to achieve these objectives, and aim to engage all actors that could contribute towards achieving them. As their name suggests, the strategies work with themes, rather than with specific pollutants or economic activities.
Stanovujú jasné ciele v oblasti životného prostredia, určujú najvhodnejšie nástroje na dosiahnutie týchto cieľov a zameriavajú sa na zapojenie všetkých účastníkov, ktorí by mohli prispieť k ich dosiahnutiu.
E  During 2008–12, an international emissions trading regime will be established allowing countries with Kyoto targets to buy and sell emission credits amongst themselves.
O V rokoch 2008 – 2012 sa vytvorí systém medzinárodného obchodovania s emisiami, ktorý umožní krajinám s kjótskymi cieľmi medzi sebou kupovať alebo predávať emisné
The Earth is getting warmer and there are clear indications that climate change is happening.
Zem sa otepľuje a existujú jasné náznaky, že dochádza ku zmene klímy.
Over the course of the 20th century the global average temperature rose by about 0.6°C and the mean temperature in Europe increased by almost 1°C. Tackling climate change is at the heart of EU environment policy, being the first of the four priority policy areas under the sixth EAP and also one of the main areas of action under the EU’s sustainable development strategy. The EU has taken decisive action to address the problem.
V priebehu 20. storočia sa priemerná teplota vo svete zvýšila o približne 0,6 °C a priemerná teplota v Európe sa zvýšila o takmer 1 °C. Boj proti zmene klímy je v centre politiky EÚ v oblasti životného prostredia a je prvou zo štyroch prioritných politických oblastí 6.
Inspired by this mechanism, the EU launched its own emissions trading scheme (ETS) on 1 January 2005 operating at company level across the EU-25.
EAP a tiež jednou z hlavných oblastí činností v rámci stratégie EÚ v oblasti trvalo udržateľného rozvoja.
It represents the world’s f i first international emissions trading
EÚ prijala rozhodujúce opatrenia na riešenie tohto problému.
Two major international agreements provide the framework for combating climate change: 1.
Rámec boja proti klimatickým zmenám tvoria dve hlavné dohody:1.
UN Framework Convention on Climate Change (UNFCCC); 2. Kyoto Protocol.
Rámcový dohovor OSN o klimatických zmenách (UNFCCC)2.
It sets legally binding limits on greenhouse gas emissions for industrialised countries which need to be achieved by 2012.
Kjótsky protokol plynov pre priemyselné krajiny, ktoré sa musia dosiahnuť do roku 2012.
Both agreements differentiate between industrialised and developing countries.
Obe dohody zohľadňujú rozdiel medzi priemyselnými a rozvojovými krajinami.
They are based on the principle that industrialised countries are responsible for the current bulk of greenhouse gases in the atmosphere and have the capacity to reduce their emissions, and so should take the lead in doing so.
Sú založené na zásade, že priemyselné krajiny sú zodpovedné za súčasné objemy skleníkových plynov v atmosfére a sú schopné znížiť ich emisie, a teda mali by sa ujať vedenia pri riešení tohto problému.
Companies may also increase their emissions above their respective level of allowances by purchasing more allowances from the market.
Podľa Kjótskeho protokolu sa krajiny EÚ-15 zaviazali znížiť emisie skleníkových plynov v období rokov 2008 – 2012 o 8 % pod úroveň roku 1990.
The UNFCCC, adopted in May 1992, was the first international measure to address the problem of climate change.
UNFCCC, ktorý bol prijatý v máji 1992, bol prvým medzinárodným opatrením na riešenie problému zmeny klímy.
It came into force in March 1994 and so far 189 countries including the EU have ratified it.
Nadobudol platnosť v marci 1994 a doteraz ho podpísalo 189 krajín vrátane EÚ.
It obliges its parties to establish national programmes addressing climate change and to submit regular reports.
Tento dohovor zaväzuje zmluvné strany, aby zaviedli vnútroštátne programy zaoberajúce sa klimatickou zmenou a pravidelne predkladali správy.
The Convention’s Kyoto Protocol was adopted in 1997
Kjótsky protokol tohto dohovoru bol prijatý v roku 1997 a nadobudol platnosť 16. februára 2005.
Under the Protocol, the EU-15 is committed to reducing its greenhouse gas emissions by 8 % below 1990 levels during 2008–12.
Stanovuje právne záväzné limity emisií skleníkových
Nairobi, November 2006: is marked the first annual ministerial conference on climate change to be held in sub-Saharan Africa.
úroveň kvót aj nákupom väčšieho počtu kvót na trhu.
Accordingly, there was a special focus on the needs of African and other developing countries, which are among the most vulnerable to climate change. A five-year programme of work on impacts, vulnerability and adaptation to climate change was
Dvanásť členských štátov, ktoré pristúpili k EÚ v máji 2004 – okrem Malty a Cypru – má podľa Kjótskeho protokolu individuálne ciele zníženia emisií o 6 % alebo 8 %, pretože v čase schválenia spoločného cieľa neboli členmi EÚ.
This target is shared between the 15 Member States under a legally binding burden-sharing agreement, which sets individual emissions targets for each country.
Pod touto záštitou Komisia, odborníci a zainteresované strany vypracovali nákladovo efektívne opatrenia, ktoré pomôžu EÚ splniť jej cieľ znížiť emisie o 8 %.
The 12 Member States that acceded after May 2004 — excluding Malta and Cyprus — have individual reduction targets of 6 % or 8 % under the Kyoto Protocol as they were not EU members when the collective EU target was agreed.
Druhá fáza ECCP sa začala v októbri 2005 s dvojakým cieľom upevniť implementáciu počiatočných opatrení ECCP a určiť ďalšie nákladovo efektívne opatrenia na zníženie emisií.
JI promotes the development of projects in other industrialised countries with Kyoto targets and thus fosters cooperation and exchange of knowledge.
Nairobi – november 2006: Bola to prvá výročná konferencia ministrov o klimatických zmenách, ktorá sa konala v subsaharskej Afrike.
CDM encourages projects in developing countries which do not have targets, and thus transfers advanced technology, helping them move towards more sustainable development.
Osobitná pozornosť sa preto venovala potrebám afrických a iných rozvojových krajín, ktoré patria medzi krajiny, ktoré sú najviac vystavené vplyvu zmeny klímy.
modalities of the Kyoto Protocol’s Adaptation Fund for developing countries were agreed.
Päťročný program práce zameranej na vplyvy, vystavenie vplyvom klimatických zmien a prispôsobenie sa zmene klímy bol dokončený a schválili sa zásady a postupy adaptačného fondu Kjótskeho protokolu pre rozvojové krajiny.
An important success was also the agreement among parties to the Kyoto Protocol on a comprehensive work plan for discussions on further commitments to be undertaken by developed country parties a er 2012.
Významným úspechom bola aj dohoda medzi zmluvnými stranami Kjótskeho protokolu o jednotnom pláne práce pre diskusie o ďalších záväzkoch, ktoré majú prijať zmluvné strany rozvojových krajín po roku 2012.
In its efforts to implement the Protocol, the Commission launched the ‘European climate change programme’ (ECCP) in March 2000.
M (CDM) (JI)CDM a JI umožňujú priemyselným krajinám splniť časť svojich záväzkov týkajúcich sa zníženia emisií realizáciou projektov v zahraničí, ktoré sú zamerané na zníženie emisií, a odpočítaním dosiahnutých znížení emisií od svojich vlastných záväzkov.
Under this umbrella, the Commission, experts and stakeholders have developed cost-effective measures that will help the EU meet its 8 % emissions reduction target.
JI podporuje rozvoj projektov v iných priemyselných krajinách s kjótskymi cieľmi, a takto podporuje spoluprácu a výmenu vedomostí.
The second phase of the ECCP was launched in October 2005, with the two-fold objective of consolidating the implementation of the initial ECCP measures and identifying further cost-effective measures to reduce emissions.
CDM podporuje projekty v rozvojových krajinách, ktoré nemajú stanovené kjótske ciele, a takto prenáša modernú technológiu a pomáha rozvojovým krajinám priblížiť sa k udržateľnejšiemu rozvoju.