natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Without prejudice to the possible merits of the applicants’ claims, in the legal context of the present case a national court was not in any event authorised to order AIMA to pay the applicants the Community aid in question unless Regulation No 2499/82 was rectified retrospectively.
Bez toho, aby tým bola dotknutá možná podstata nárokov žalobcov, v právnom rámci tejto veci vnútroštátny súd nebol v žiadnom prípade oprávnený uložiť AIMA povinnosť zaplatiť žalobcom predmetnú pomoc Spoločenstva okrem prípadu, kedy by bolo nariadenie č. 2499/82 so spätnou účinnosťou opravené.
As the Court of First Instance had already held, 22that would require the Commission to adopt a regulation.
Ako už Súd prvého stupňa konštatoval, 22 to by od Komisie vyžadovalo prijatie nariadenia.
Even if the Court of Justice were to find, in the context of a preliminary ruling, that some of the provisions of Regulation No 2499/82 were invalid, only intervention by the Community legislature (as the Commission pointed out in its defence) would make it possible to adopt a legal basis authorising such payment. 23
Dokonca ak by mal aj Súdny dvor v kontexte prejudiciálneho konania zistiť, že niektoré z ustanovení nariadenia č. 2499/82 sú neplatné, iba zásah normotvorcu Spoločenstva (ako na to Komisia poukázala vo svojom vyjadrení odporcu) by umožnil prijať právny základ oprávňujúci takú platbu. 23
The Court of First Instance dismissed that argument.
Súd prvého stupňa uvedené tvrdenie odmietol.
It ruled that the Commission was required to make good the damage sustained by the applicants following the insolvency of DAI, as a result of the absence of a procedure that would guarantee, under the system introduced by Article 9 of Regulation No 2499/82, payment to the producers concerned of the Community aid provided for in that regulation.
Rozhodol, že Komisia mala nahradiť škodu utrpenú žalobcami po platobnej neschopnosti DAI v dôsledku neexistencie konania, ktoré by podľa systému zavedeného článkom 9 nariadenia č. 2499/82 zaručilo platbu pomoci Spoločenstva upravenej v uvedenom nariadení dotknutým výrobcom.
The Court of First Instance accordingly concluded that the plea alleging that effective domestic remedies existed must be rejected.
Súd prvého stupňa preto dospel k záveru, že dôvod uvádzaný na obranu, podľa ktorého existovali účinné vnútroštátne opravné prostriedky, musí byť zamietnutý.
24Again, the Commission has not challenged that ruling in the present appeal.
24Opäť, Komisia uvedené rozhodnutie v tomto odvolaní nenapadla.
21 — Paragraphs 115 to 117.22 — See paragraph 77 of the judgment.23 — Paragraph 118.24 — Paragraph 120.
21 — Body 115 až 117.22 — Pozri bod 77 rozsudku.23 — Bod 118.24 — Bod 120.
More particularly, the Court of First Instance found that the period of limitation began to run when the damage resulting from the total or partial absence of payment of Community aid was suffered for certain by the applicants.
Konkrétnejšie, Súd prvého stupňa konštatoval, že premlčacia doba začala plynúť od okamihu, keď bola žalobcami škoda vyplývajúca z úplnej alebo čiastočnej neexistencie úhrady pomoci Spoločenstva utrpená určitým spôsobom. DAI im mal vyplatiť minimálnu nákupnú cenu do konca
June 1983 in accordance with Article 9(1) of Regulation No 2499/82.
júna 1983 v súlade s článkom 9 ods. 1 nariadenia č. 2499/82.
In the specific circumstances of the present case, however, the damage suffered by the applicants at the end of June 1983 due to the absence of payment could not be considered to be certain, that is to say imminent and foreseeable, from that date on. 25
Za konkrétnych okolností tejto veci však nemohla byť škoda utrpená žalobcami na konci júna 1983 kvôli neexistencii platby považovaná, počnúc uvedeným dňom, za určitú, teda bezprostredne hroziacu a predvídateľnú.
No 2499/82, so that they could not obtain redress for that damage before a national court since there was no legal basis authorising the payment of the aid to the producers.
25 v konaní pred vnútroštátnym súdom, keďže neexistoval žiaden právny základ oprávňujúci vyplatenie pomoci výrobcom.
Moreover the applicants could legitimately expect that AIMA would be ordered by the national court to pay them the amount of Community aid included in the minimum buyingin price that had not been paid to them by DAI. 27
Okrem toho žalobcovia mohli oprávnene očakávať, že vnútroštátny súd uloží AIMA povinnosť vyplatiť im sumu pomoci Spoločenstva zahrnutú v minimálnej nákupnej cene, ktorú im nevyplatil DAI. 27
The Court of First Instance then reviewed what it took to be the salient facts.
Súd prvého stupňa potom preskúmal to, čo považoval za zjavné fakty.
26 It took the view that, in order to assess whether damage was ‘certain’, it was necessary to take into consideration the national proceedings between DAI and AIMA (in which the applicants had intervened) concerning the fate of the security.
26 Zaujal názor, že na účely posúdenia toho, či bola škoda „určitá“, je nevyhnutné zohľadniť vnútroštátne konania, v ktorých sú účastníkmi DAI a AIMA (v ktorých boli žalobcovia vedľajšími účastníkmi) týkajúce sa osudu zábezpeky.
It concluded that, in the exceptional circumstances of the present case, it was extremely difficult for a prudent and wellinformed economic operator to be aware that he could not obtain payment of the aid concerned before a national court and that national remedies would, therefore, be ineffective.
Dospel k záveru, že za výnimočných okolností tejto veci bolo mimoriadne ťažké, aby si bol opatrný a dobre informovaný hospodársky subjekt vedomý toho, že by nemusel získať platbu dotknutej pomoci v konaní pred vnútroštátnym súdom a že vnútroštátne opravné prostriedky preto budú neúčinné.
The absence of a procedure guaranteeing, under the system introduced by Article 9 of Regulation No 2499/82, payment of the Community aid to the producers concerned, in particular in the event of the insolvency of the distiller, was also in the Court of First Instance’s view incompatible with one of the essential purposes of preventive distillation.
Neexistencia postupu zaručujúceho na základe systému zavedeného člán -kom 9 nariadenia č. 2499/82 platbu pomoci Spoločenstva dotknutým výrobcom, najmä v prípade platobnej neschopnosti destilátora, bola tiež podľa názoru Súdu prvého stupňa nezlučiteľná s jedným zo základných účelov preventívnej destilácie.
Preventive distillation was intended not only to prevent the marketing of poor quality wines, but also, as was clear from the sixth recital in the preamble to Regulation No 2144/82, to improve the incomes of producers by ensuring that, under certain conditions, they received a ‘guaranteed minimum price’ for table wine.
Cieľom preventívnej destilácie nie je len zamedziť uvádzaniu vín nízkej kvality na trh, ale tiež, ako je jasné zo šiesteho odôvodnenia v preambule nariadenia č. 2144/82, zlepšiť príjmy výrobcov zabezpečením toho, aby za určitých podmienok dostali „minimálnu garantovanú cenu“ [neoficiálny preklad] stolového vína.
In addition, under the 11th recital in the preamble to Regulation No 2499/82, provision needed to be made for the minimum price guaranteed to producers to be paid to them, as a general rule, within a period which would enable them to obtain a profit comparable to that which they would have obtained from a commercial sale.
Navyše, podľa jedenásteho odôvodnenia v preambule nariadenia č. 2499/82 je potrebné zabezpečiť, aby minimálna cena zaručená výrobcom im bola vyplatená spravidla v lehotách umožňujúcich im dosiahnuť zisk porovnateľný so ziskom, ktorý by dosiahli, keby išlo o predaj na trhu.
In those circumstances, according to that recital, it was essential to pay the aid due to them at the earliest opportunity, while guaranteeing by means of an appropriate system of securities that oper -ations were correctly carried out. 28
Za uvedených okolností, podľa uvedeného odôvodnenia, bolo nevyhnutné vyplatiť im dlhovanú pomoc pri najbližšej príležitosti so zaručením správneho výkonu operácií prostredníctvom vhodného systému zábezpek. 28
27 — Paragraphs 136 to 139.28 — Paragraph 142.
27 — Body 136 až 139.28 — Bod 142.
25 — Paragraphs 131 to 133.26 — Paragraphs 134 and 135; see points 18 and 24 above.
25 — Body 131 až 133.26 — Body 134 a 135; pozri body 18 a 24 vyššie.
OPINION OF MS SHARPSTON — CASE C-51/05 P not finally decided by the Italian court until after the judgment of the Italian Corte di Cassazione of 28 November 1994.
NÁVRHY GENERÁLNEJ ADVOKÁTKY — E. SHARPSTON — VEC C-51/05 P z 28. novembra 1994.
Therefore, the damage suffered by the applicants could not have been certain until that date.
Preto škoda utrpená žalobcami nemohla byť až do uvedeného dňa určitá.
The Court of First Instance accordingly concluded that in those circumstances, the fiveyear period of limitation provided for in Article 46 of the Statute could not have begun to run before that date.
Súd prvého stupňa preto dospel k záveru, že za týchto podmienok päťročná premlčacia doba uvádzaná článkom 46 Štatútu Súdneho dvora nemohla začať plynúť pred týmto dátumom.
The present action for damages (namely for compensation equivalent to the amounts owing to the applicants by DAI), brought in 1998, could not be considered to be out of time. 30
Táto žaloba o náhradu škody (konkrétne o náhradu zodpovedajúcu sumám, ktoré žalobcom dlhuje DAI) podaná v roku 1998, nemôže byť považovaná za oneskorenú. 30
The Court of First Instance found that, in those circumstances, a prudent and wellinformed trader could reasonably expect to obtain payment of the aid concerned.
Súd prvého stupňa konštatoval, že za uvedených okolností mohol opatrný a dobre informovaný hospodársky subjekt primerane očakávať vyplatenie dotknutej platby pomoci.
In particular, as a security had been lodged by the distiller, under Article 11 of Regulation No 2499/82, in order to guarantee that operations were correctly carried out, the risk of insolvency on the part of the distiller would legitimately appear to be covered, as regards the amount of the aid paid earlier to the distiller by way of an advance, where the producers had fulfilled all their obligations and the wine had been distilled in accordance with the provisions of that regulation.
Konkrétne, keďže zábezpeka bola zložená destilátorom, podľa článku 11 nariadenia č. 2499/82, na účely zabezpečenia toho, aby boli operácie správne vykonané, oprávnene sa dalo predpokladať, že riziko platobnej neschopnosti na strane destilátora je pokryté, čo sa týka sumy pomoci predtým vyplatenej destilátorovi prostredníctvom preddavku, vtedy, keď výrobcovia splnili všetky svoje povinnosti a víno bolo destilované v súlade s ustanoveniami uvedeného nariadenia.
The exceptional nature of the situation resulting from the abovementioned lacuna in Regulation No 2499/82 in the area of the prevent- ive distillation of table wine was moreover confirmed by the fact that the system provided for in Article 9 of that regulation was extremely unusual. 29
Mimoriadna povaha situácie vyplývajúcej z vyššie uvedenej medzery v nariadení č. 2499/82 v oblasti preventívnej destilácie stolového vína bola okrem toho potvrdená skutočnosťou, že systém upravený v článku 9 uvedeného nariadenia bol mimoriadne nezvyčajný. 29
The Commission has appealed against the judgment of the Court of First Instance.
Komisia sa proti rozsudku Súdu prvého stupňa odvolala.
The appeal is limited to that part of the judgment ruling on the interpretation of Article 46 of the Statute of the Court of Justice (paragraphs 129 to 150, summarised in points 54 to 58 above).
Odvolanie je obmedzené na tú časť rozsudku, ktorou sa rozhodlo o výklade článku 46 Štatútu Súdneho dvora (body 129 až 150, zhrnuté v bodoch 54 až 58 vyššie).
For all those reasons, given the complexity of the system introduced by Regulation No 2499/82 and the exceptional circumstances described above, it was only after the proceedings relating to the secur- ity were brought before the Italian courts that the applicants became aware that they would not obtain payment of the aid in question from the security.
Zo všetkých uvedených dôvodov vzhľadom na zložitosť systému zavedeného nariadením č. 2499/82 a mimoriadne okolnosti opísané vyššie žalobcovia až po začatí konaní vzťahujúcich sa na zábezpeku pred talianskymi súdmi zistili, že nezískajú platbu predmetnej pomoci zo zábezpeky.
In the present case, although the security was redeemed by AIMA in February 1991 in accordance with the judgment of the Tribunale civile di Roma and entered in the EAGGF accounts for that year, the identity of the beneficiary of that security under Regulation No 2499/82 was
V tejto veci hoci bola zábezpeka inkasovaná agentúrou AIMA vo februári 1991 v súlade s rozsudkom Tribunale civile di Roma a bola prevedená na účty EPUZF-u za uvedený rok, totožnosť osoby oprávnenej z uvedenej zábezpeky podľa nariadenia č. 2499/82 bola talianskym súdom s konečnou platnosťou určená až rozsudkom Corte di Cassazione
The Commission submits that the ruling of the Court of First Instance to the effect that time started to run when the applicants were in a position to realise that they would
Komisia tvrdí, že rozhodnutie Súdu prvého stupňa v tom zmysle, že lehota začala plynúť vtedy, keď si mohli žalobcovia uvedomiť, že nezískajú pomoc
29 — See the legislative context explained in paragraph 144 of the judgment of the Court of First Instance.
29 — Pozri právny rámec vysvetlený v bode 144 rozsudku Súdu prvého stupňa.
30 — Paragraphs 143 to 147.
30 — Body 143 až 147.
Its sole ground of appeal is that the Court of First Instance thereby infringed Article 46 of the Statute of the Court of Justice.
Jej jediným odvolacím dôvodom je, že Súd prvého stupňa tým porušil článok 46 Štatútu Súdneho dvora.
the basis of that caselaw, the Court of First Instance should have held that time began to run when the application of the system of indirect payment of aid to distillation under Article 9 of Regulation No 2499/82 had actually caused damage to the applicants by failing to provide that the aid would be paid directly to the producer if the distiller became insolvent.
vyššie uvedenej judikatúry mal Súd prvého stupňa konštatovať, že lehota začala plynúť vtedy, keď uplatnenie systému nepriamej platby pomoci na destiláciu podľa článku 9 nariadenia č. 2499/82 skutočne spôsobilo škodu žalobcom tým, že nezabezpečilo, aby bola pomoc vyplatená priamo výrobcovi, ak sa destilátor stane platobne neschopným.
In practice, that was when, because of DAI’s insolvency, the applicants could not obtain payment of the aid in the timelimits laid down by Regulation No 2499/82, namely at the latest 90 days after distillation.
V praxi to bolo vtedy, keď kvôli platobnej neschopnosti DAI žalobcovia nemohli získať platbu pomoci v lehotách uvedených nariadením č. 2499/82, konkrétne najneskôr 90 dní po destilácii.
In fact the Court of First Instance held that the damage occurred many years later, when the applicants became aware of the failure of their attempts to obtain payment of the aid, by recourse to the security, from the national courts.
V skutočnosti Súd prvého stupňa vyslovil, že k škode došlo o mnoho rokov neskôr, keď žalobcovia nadobudli vedomosť o neúspechu svojich pokusov získať platbu pomoci, s využitím zábezpeky, od vnútroštátnych súdov.
That Court considered that, given the complexity of the system of indirect payment of aid established by Regulation No 2499/82, the applicants could reasonably count on obtaining payment of the amounts in question by recourse to the security.
Súd prvého stupňa zastával názor, že vzhľadom na zložitosť systému nepriamych platieb pomoci zavedeného nariadením č. 2499/82 mohli žalobcovia primerane rátať so získaním platby predmetných súm využitím zábezpeky.
The damage resulting from nonpayment of the aid was therefore not certain until the judgment of the Corte di Cassazione of 28 November 1994.
Škoda vyplývajúca z nevyplatenia pomoci nebola preto určitá až do rozsudku Corte di Cassazione z 28. novembra 1994.
The Commission agrees with the starting point used by the Court of First Instance, namely that the limitation period for an action for noncontractual liability of the Community cannot begin to run before all the requirements governing an obligation to provide compensation for damage are satisfied and in particular before the damage to be made good has materialised.
Komisia súhlasí s východiskovým bodom použitým Súdom prvého stupňa, konkrétne, že premlčacia doba pre podanie žaloby o mimozmluvnej zodpovednosti Spoločenstva za škodu nemôže začať plynúť predtým, ako sú splnené všetky požiadavky upravujúce povinnosť poskytnúť náhradu škody a konkrétne predtým, ako sa škoda, ktorá sa má nahradiť prejavila.
31 In cases in which the Community’s liability has its origin in a legislative measure, as in this instance, the limitation period cannot begin to run before all the injurious effects of the measure have been produced and consequently before the time when the applicants were bound to incur damage which was certain in character.
31V prípadoch, v ktorých má zodpovednosť Spoločenstva za škodu pôvod v legislatívnom akte, ako je to v tomto prípade, premlčacia doba nemôže začať plynúť predtým, ako sa prejavili všetky škodlivé účinky opatrenia a dôsledku toho predtým, ako žalobcovia museli utrpieť škodu, ktorej povaha bola určitá.
32 It follows that the limitation period for an action for noncontractual liability based on a legislative measure begins to run from the objectively ascertainable moment when the application of that measure has actually caused damage to the assets of the applicant.
32Z toho vyplýva, že premlčacia doba pre žalobu o mimozmluvnej povinnosti založenej na legislatívnom akte začína plynúť od objektívne určiteľného okamihu, kedy uplatnenie uvedeného opatrenia skutočne spôsobilo škodu na majetku žalobcu.
The Commission considers that the Court of First Instance, having correctly summarised the above caselaw, takes a position which is diametrically opposed to it.
Komisia zastáva názor, že Súd prvého stupňa, po tom, čo správne zhrnul vyššie uvedenú judikatúru, zaujal postoj, ktorý je od nej diametrálne odlišný. Na základe
31 — Joined Cases 256/80, 257/80, 265/80 and 267/80 and 5/81 Birra Wührer and Others v Council and Commission [1982] ECR 85, paragraph 10.
31 — Rozsudok z 27. januára 1982, Birra Wührer a i./Rada a Komisia, 256/80, 257/80, 265/80, 267/80 a 5/81, Zb. s. 85, bod 10.
That conclusion, which at first sight the Court of First Instance appears to reach on the basis of findings of fact alone, is in reality (says the Commission) based on the incorrect legal view that the condition relating to the existence of certain damage must be determined subjectively rather than objectively.
Uvedený záver, ktorý, ako sa na prvý pohľad zdá, Súd prvého stupňa dosiahol na základe samotných skutkových zistení, je v skutočnosti (tvrdí Komisia) založený na nesprávnom právnom názore, že podmienka vzťahujúca sa na existenciu určitej škody musí byť určovaná subjektívne a nie objektívne.
In other words, the Court of First Instance presupposed that the damage flowing from application of an unlawful legislative
Inými slovami, Súd prvého stupňa vopred predpokladal, že škoda vyplývajúca z uplatnenia protiprávneho legislatívneho
OPINION OF MS SHARPSTON — CASE C-51/05 P of First Instance is not sound even on the basis of the principles laid down by the Court in Adams v Commission, 34relied on by the applicants in an attempt to circumvent the limitation period.
NÁVRHY GENERÁLNEJ ADVOKÁTKY — E. SHARPSTON — VEC C-51/05 P správny dokonca ani na základe zásad uvedených Súdnym dvorom vo veci Adams/Komisia 34, o ktorý sa opierali žalobcovia v snahe obísť premlčaciu dobu.
That judgment does not concern the determination of when time starts to run, but rather when the limitation period expires.
Uvedený rozsudok sa netýka určenia okamihu začiatku plynutia doby, ale skôr toho, kedy doba uplynie.
Moreover in Adams the Court took account of the lack of awareness of the event giving rise to the damage, not the illegality of that fact.
Okrem toho, vo veci Adams/Komisia Súdny dvor zohľadnil nedostatok vedomosti o udalosti spôsobujúcej škodu, nie protiprávnosť uvedenej skutočnosti.
measure cannot be certain unless the person concerned considers it to be so, even though the measure has already, to his knowledge, had harmful effects on him.
aktu nemôže byť určitá, ak ju dotknutá osoba za určitú nepovažuje, hoci akt už, podľa jej vedomia, mal na ňu škodlivé účinky.
The Court of First Instance took no account of the fact that, since 1983, Regulation No 2499/82 objectively caused harm to the applicants.
Súd prvého stupňa nijako nezohľadnil skutočnosť, že od roku 1983 nariadenie č. 2499/82 objektívne spôsobilo škodu žalobcom.
Instead, it concentrated on the applicants’ perception of those harmful effects.
Namiesto toho sa sústredil na vnímanie uvedených škodlivých účinkov žalobcami.
In effect, the Court of First Instance considered that the fact that the applicants knew that they had suffered harm flowing from the application of Regulation No 2499/82 was insufficient.
V skutočnosti Súd prvého stupňa zastával názor, že skutočnosť, že žalobcovia vedeli o tom, že utrpeli škodu vyplývajúcu z uplatnenia nariadenia č. 2499/82, bola nedostatočná.
It added to the test a wholly subjective element, namely that the applicants should be aware that they could obtain redress only by way of an action for compensation against the Commission.
Dodal do kritéria úplne subjektívny prvok, konkrétne, že žalobcovia si mali byť vedomí, že by mohli získať nápravu iba prostredníctvom žaloby o náhradu škody proti Komisii.
The Commission stresses that, as the Court of First Instance noted, 35it was
Komisia zdôrazňuje, že, ako Súd prvého stupňa poznamenal, 35žalobcom, len čo
According to the Commission, such an approach cannot be justified on the basis that account must be taken of any doubts which the applicants might have had concerning the legality of Regulation No 2499/82 or the misconceived choices they made in seeking to obtain payment of the aid by appropriating the security provided in favour of AIMA.
Podľa Komisie nemôže byť taký prístup zdôvodnený z toho dôvodu, že treba zohľadniť akékoľvek pochybnosti, ktoré mohli mať žalobcovia vo vzťahu k zákonnosti nariadenia č. 2499/82 alebo nesprávne pochopeným rozhodnutiam, ktoré uskutočnili pri snahe získať platbu pomoci privlastnením si záruky vydanej v prospech AIMA.
It is clear from the caselaw that such errors of assessment by the persons concerned have no relevance in determining when time starts to run.
Z judikatúry je jasné, že také chyby v posúdení zo strany dotknutých osôb nemajú nijaký význam pre určovanie začiatku plynutia lehoty.
33 perfectly clear to the applicants once they had entered into contracts with DAI that the aid would be granted to them on the conditions and in accordance with the procedure laid down by Regulation No 2499/82.
33 uzatvorili zmluvy s DAI, bolo úplne jasné, že pomoc im bude poskytnutá za podmienok a v súlade s postupom uvedeným v nariadení č. 2499/82.
The applicants did not prove before the Court of First Instance that they had been prevented from the outset from obtaining repayment of the sums due by way of aid by claiming payment from, for example, AIMA or the Commission.
Žalobcovia pred Súdom prvého stupňa nepreukázali, že by im bolo od počiatku bránené získať vyplatenie súm, ktoré im boli dlhované z titulu pomoci tým, že by požadovali platbu napríklad od AIMA alebo Komisie.
The errors of interpretation which led them to believe that they could have recourse to the security if the distiller became insolvent, and hence to undertake long and fruitless proceedings before the national courts, cannot amount to justification in this context.
Omyly vo výklade, ktoré ich viedli k tomu, že verili, že by sa mohli uchýliť k zábezpeke, ak by sa destilátor stal platobne neschopným, a teda k tomu, že podstúpili dlhé a bezvýsledné konania na vnútroštátnych súdoch, nemôžu v tomto kontexte predstavovať odôvodnenie.
The applicants cannot therefore allege involuntary ignorance of the fact giving rise to the damage.
Žalobcovia sa preto nemôžu dovolávať nedobrovoľnej nevedomosti skutočnosti spôsobujúcej škodu.
The Commission also argues that the approach taken in the judgment of the Court
Komisia tiež tvrdí, že prístup prijatý v rozsudku Súdu prvého stupňa nie je