natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Court of First Instance stated that, in quantifying that compensation, account should be taken of the fact that Mrs Girardot could no longer take part in the next procedure, which the Commission would take care to conduct in accordance with the rules, since, because the temporary staff contract attaching her to the Commission had come to an end and had not been renewed, she was neither in a position nor entitled to express her interest in vacant posts by responding to a ‘specific research’ vacancy notice.
V tejto súvislosti Súd prvého stupňa upresnil, že pri vyhodnotení tejto náhrady musí byť braná do úvahy skutočnosť, že pani Girardot sa už viac nemohla zúčastniť ďalšieho konania, v ktorom by Komisia mala záujem zabezpečiť spravodlivý priebeh, keďže z dôvodu, že uplynula platnosť zmluvy dočasného zamestnanca, ktorú mala uzavretú s Komisiou bez toho, aby došlo k jej obnoveniu, nemala viac možnosť ani právo, prejaviť svoj záujem o zamestnania, ktoré mali byť obsadené, tým, že by reagovala na oznámenia o voľnom pracovnom mieste „osobitného výskumu“.
If agreement could not be reached, the Court of First Instance stated that the parties were to submit their estimates of damages with supporting figures within three months from delivery of the interim judgment (paragraphs 89 to 91 of the interim judgment).
Súd prvého stupňa uviedol, že v prípade, že účastníci konania nedôjdu k dohode, majú mu do troch mesiacov odo dňa vyhlásenia medzitýmneho rozsudku predložiť svoje vyčíslené návrhy (body 89 až 91 medzitýmneho rozsudku).
The judgment under appeal
Napadnutý rozsudok
Since the parties could not reach an agreement on the amount of fair financial compensation, they sent their submissions on the quantum of damages to the Court of First Instance on 6 September 2004.
Keďže účastníci konania nedospeli k dohode o výške primeranej peňažnej náhrady škody, predložili svoje vyčíslené návrhy Súdu prvého stupňa 6. septembra 2004.
In her heads of claim, Mrs Girardot asked the Court of First Instance to set the amount of financial compensation, together with interest to be determined by the Court, as her principal claim, at EUR 2 687 994; in the alternative, at EUR 432 887 and, further in the alternative, at EUR 250 248.
Vo svojich návrhoch pani Girardot žiadala, aby Súd prvého stupňa určil sumu peňažnej náhrady škody, zvýšenej o súdom priznaný úrok, na 2 687 994 eur, subsidiárne na 432 887 eur a sekundárne subsidiárne na 250 248 eur.
The Commission, for its part, asked the Court of First Instance to set that amount at EUR 23 917.43, considering it reasonable to award to Mrs Girardot, as can be read in paragraph 45 of the judgment under appeal, ‘first, payment of three months’ basic salary to correspond to the minimum period of notice laid down in [Article 47(2)(a) of the Conditions of employment] namely EUR 18 917.43, in compensation for loss of the opportunity to obtain one or other of the eight posts in question, and, secondly, EUR 5 000 in compensation for loss of the opportunity to take part in a further procedure for the filling of vacant posts’.
Komisia žiadala, aby Súd prvého stupňa určil túto sumu na 23 917,43 eur, považujúc za primerané priznať pani Girardot, ako vyplýva z bodu 45 napadnutého rozsudku, „na jednej strane čistú odmenu za tri mesiace vyplatenú z dôvodu minimálnej výpovednej lehoty stanovenej [v článku 47 ods. 2 písm. a) PZOZ], teda 18 917,43 eur, ako náhradu za stratu príležitosti obsadiť niektoré z ôsmich predmetných pracovných miest a na druhej strane 5 000 eur ako náhradu za stratu príležitosti zúčastniť sa nového konania na obsadenie voľných pracovných miest“.
That amount was to be supplemented by compensatory interest due between delivery of the interim judgment and actual payment of the sum due, together with token damages of one euro in compensation for nonmaterial harm.
Predmetná suma mala byť zvýšená o kompenzačný úrok počítaný od vyhlásenia medzitýmneho rozsudku do skutočného zaplatenia dlžnej sumy, ako aj o symbolické jedno euro, ako náhradu nemajetkovej ujmy.
After examination of the various forms of damage claimed by Mrs Girardot the Court of First Instance, by the judgment under appeal, first, set the amount of the financial compensation payable by the Commission at EUR 92 785, together with interest payable from 6 September 2004 at the rate set by the ECB for main refinancing operations, plus two percentage points, and, secondly, ordered the Commission to pay the costs.
Napadnutým rozsudkom, po preskúmaní rôznych druhov ujmy uvádzanej zo strany pani Girardot, Súd prvého stupňa na jednej strane určil sumu peňažnej náhrady škody dlžnej zo strany Komisie na 92 785 eur, zvýšenej o úroky počítané od 6. septembra 2004 podľa sadzby určenej zo strany ECB pre hlavné finančné operácie, zvýšenej o dva percentuálne body, a na druhej strane zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.
In relation to, first, the claimed loss of an opportunity to be recruited to a vacant post within the Commission, the Court of First Instance first stated, in paragraph 54 of the judgment under appeal, that the contested decisions had deprived Mrs Girardot, definitively and irreversibly, given the impossibility of restoring the position prior to their adoption, not only of the right to expect that her applications would be examined by the Commission, but also of the possibility that one of them would be accepted by the Commission.
Pokiaľ ide v prvom rade o namietanú stratu príležitosti obsadiť voľné pracovné miesto v Komisii, Súd prvého stupňa na úvod v bode 54 napadnutého rozsudku pripomenul, že napadnuté rozhodnutia zbavili pani Girardot, konkrétnym a nezvratným spôsobom, vzhľadom na nemožnosť obnovenia situácie pred ich prijatím, nielen práva, aby boli jej kandidatúry skúmané zo strany Komisie, ale aj možnosti, aby niektorá z nich bola Komisiou prijatá.
The Court then stated, in paragraphs 55 and 56 of that judgment, that the loss of an opportunity to occupy a vacant post within a
Následne v bodoch 55 a 56 uvedeného rozsudku Súd prvého stupňa upresnil, že strata príležitosti obsadiť voľné pracovné miesto
Community institution and to receive the financial advantages attaching to such a post was damage which was material, as the parties had agreed.
KOMISIA/GIRARDOT v rámci inštitúcie Spoločenstva a poberať s tým spojené peňažné výhody predstavuje majetkovú ujmu, na čom sa účastníci konania zhodli.
Lastly, the Court stated, in paragraphs 57 and 58 of the judgment under appeal, that, in order to assess the extent of the damage resulting from the loss of an opportunity as claimed in the present case, it was necessary to ‘determine the difference between the earnings which Mrs Girardot would have received if the chance that her applications would be successful had materialised and the earnings which she in fact received after the unlawful rejection of her applications, and then, if appropriate, to assess, as a percentage, what chance Mrs Girardot had that such an eventuality would materialise’.
Nakoniec v bodoch 57 a 58 predmetného rozsudku Súd prvého stupňa uviedol, že na posúdenie rozsahu ujmy vyplývajúcej zo straty príležitosti uvádzanej v danom prípade je potrebné „určiť rozdiel medzi odmenou, ktorú by pani Girardot poberala za predpokladu, že by jej príležitosť prijatia kandidatúry bola využitá, a odmenou, ktorú skutočne poberala po tom, čo jej kandidatúra bola protiprávne zamietnutá, ďalej prípadne ohodnotiť vo forme percentuálneho podielu šancu pani Girardot, že by sa predmetná hypotéza splnila“.
As regards, first, the difference in earnings, the Court of First Instance explained, in paragraph 59 of the judgment under appeal, that that criterion was justified by the fact that while Mrs Girardot had lost a chance of occupying one of those posts and, consequently, of obtaining the corresponding financial benefits, she had not remained without employment.
Pokiaľ ide v prvom rade o rozdiel v odmene, Súd prvého stupňa v bode 59 napadnutého rozsudku uviedol, že toto kritérium je odôvodňované skutočnosťou, že hoci pani Girardot stratila príležitosť obsadiť niektoré z predmetných pracovných miest a v dôsledku toho získať peňažné výhody tomu zodpovedajúce, neprišla o pracovné miesto.
In order to determine a possible difference in earnings, the Court of First Instance first established, in paragraphs 61 to 82 of the judgment under appeal, the period in which comparison was to be made between the financial terms of employment which Mrs Girardot would have enjoyed if she had been recruited by the Commission and those which she actually enjoyed.
S cieľom určiť prípadný rozdiel v odmene Súd prvého stupňa najprv v bodoch 61 až 82 napadnutého rozsudku určil obdobie, počas ktorého bolo potrebné vykonávať porovnanie medzi peňažnými podmienkami pracovného miesta, ktoré by pani Girardot požívala, ak by bola zamestnaná Komisiou a jej skutočnými peňažnými podmienkami pracovného miesta.
The Court of First Instance rejected, in paragraphs 73 to 77 of that judgment, the Commission’s argument that reparation for Mrs Girardot’s loss of an opportunity could be achieved solely by the award of fair financial compensation amounting to the equivalent of payment of three months’ net salary, corresponding to the minimum notice period laid down in Article 47(2)(a) of the Conditions of employment.
Súd prvého stupňa v tejto súvislosti v bodoch 73 až 77 tohto rozsudku zamietol argument Komisie, podľa ktorého stratená príležitosť pani Girardot by bola napraviteľná iba udelením zodpovedajúcej peňažnej náhrady škody, ktorej výška by bola určená na čistú odmenu za tri mesiace vyplatenú z dôvodu minimálnej výpovednej lehoty stanovenej v článku 47 ods. 2 písm. a) PZOZ.
The Court of First Instance held that that argument amounted to claiming that the length of time Mrs Girardot would have remained in the service of the Commission if it had recruited her was so hypothetical that it should be considered that the Commission terminated her employment immediately after its commencement, which was not credible.
Súd prvého stupňa sa totiž domnieval, že tento argument by viedol k tvrdeniu, že obdobie, počas ktorého by pani Girardot zotrvávala v službách Komisie, ak by ju Komisia zamestnala, je natoľko hypotetické, že má byť prijatý záver, že by Komisia ukončila jej zamestnávanie hneď po tom, ako toto zamestnávanie začalo, čo nie je pravdepodobné.
In those circumstances, in paragraph 78 of the judgment under appeal, the Court of First Instance held that, to take account of all the possibilities of termination of employment as laid down in Article 47(2) and Articles 48 to 50 of the Conditions of employment, the period to be considered might be set ex aequo et bono at five years, including the period of notice, running from the date of effective appointment of the candidates accepted by
Za týchto okolností Súd prvého stupňa v bode 78 napadnutého rozsudku konštatoval, že s cieľom zohľadniť všetky možnosti ukončenia zamestnávania uvádzané článkami 47 ods. 2 a 48 až 50 PZOZ obdobie, ktoré má byť zohľadnené, malo byť určené ex aequo et bono na päť rokov vrátane výpovednej lehoty, od dátumu účinnosti vymenovania
2008 — CASE C-348/06 P the Commission on conclusion of the procedure for the filling of vacant posts from which Mrs Girardot was unlawfully excluded.
2008 — VEC C-348/06 P uchádzačov prijatých Komisiou v nadväznosti na výsledky konania na obsadenie voľných pracovných miest, z ktorého bola pani Girardot protiprávne vylúčená.
On the other hand, in paragraph 80 of the judgment under appeal, the Court of First Instance dismissed Mrs Girardot’s arguments relating to the probability of becoming a permanent official on the ground that that factor was not a matter of certainty.
Okrem toho Súd prvého stupňa v bode 80 napadnutého rozsudku odmietol tvrdenia pani Girardot založené na pravdepodobnosti vymenovania, keďže tento prvok bol neistý.
The Court of First Instance then determined, in paragraphs 83 to 95 of the judgment under appeal, the extent of the loss of earnings over that period.
Následne v bodoch 83 až 95 napadnutého rozsudku Súd prvého stupňa určil rozsah straty na zárobku počas tohto obdobia.
For that purpose, in paragraph 86 of that judgment, the Court of First Instance decided ex aequo et bono, in the absence of evidence produced by Mrs Girardot to enable the Court to determine the remuneration which would have been paid to her if her applications had been successful, and how that remuneration would have progressed, that Mrs Girardot would have received net monthly remuneration equivalent, on average, to the last remuneration paid to her by the Commission, which corresponded to a post in a grade A 5, step 4.
Na tento účel v bode 86 tohto rozsudku Súd prvého stupňa rozhodol ex aequo et bono, že keďže pani Girardot nepredložila dôkazy umožňujúce určiť odmenu, ktorá by jej bola vyplácaná, ak by niektorá z jej kandidatúr bola prijatá, ako aj vývoj tejto odmeny, dostávala by pani Girardot čistú mesačnú odmenu zodpovedajúcu v priemere poslednej odmene, ktorá jej bola vyplatená Komisiou, ktorá zodpovedala pracovnému miestu platovej triedy A 5 platovému stupňu 4.
In paragraph 85 of that judgment, the Court of First Instance rejected Mrs Girardot’s argument that she would have been selected for a post in a grade A 4.
V tejto súvislosti v bode 85 tohto istého rozsudku Súd prvého stupňa zamietol tvrdenie pani Girardot, podľa ktorého mala byť prijatá na obsadenie pracovného miesta platovej triedy A 4.
As regards, secondly, the assessment of the opportunity lost, the Court of First Instance, after making the finding, in paragraphs 96 and 97 of the judgment under appeal, that the applications submitted by Mrs Girardot satisfied the requisite conditions to be considered, examined, in paragraphs 98 to 122 of that judgment, whether the chance of which she had been deprived could be regarded as a certainty, in the sense that Mrs Girardot would have had, if not every chance of obtaining one of the posts in question, at least a strong chance of obtaining one.
Pokiaľ ide v druhom rade o posúdenie stratenej príležitosti, Súd prvého stupňa, potom ako v bodoch 96 a 97 napadnutého rozsudku konštatoval, že kandidatúry podané zo strany pani Girardot spĺňali podmienky požadované na to, aby boli brané do úvahy, v bodoch 98 až 122 tohto rozsudku skúmal, či príležitosť, o ktorú prišla, mohla byť považovaná za istú v tom zmysle, že pani Girardot mala, ak nie istú šancu dostať sa na jedno z predmetných pracovných miest, tak aspoň veľkú šancu dostať sa tam.
Having established, in paragraphs 102 to 107 of that judgment, that Mrs Girardot was the only candidate for each of the posts at that stage of the procedure, that she could claim significant prior experience within the Commission, that her services were held in esteem and that her qualifications and the specification of the posts were sufficiently matched, the Court of First Instance ruled as follows in paragraphs 115 to 117 of that judgment:
V tejto súvislosti po tom, čo v bodoch 102 až 107 toho istého rozsudku poznamenal, že pani Girardot bola v tomto štádiu konania jediný kandidát pre každé z pracovných miest, že sa mohla opierať o podstatnú skoršiu prax v rámci Komisie, že jej pracovné výkony boli hodnotené kladne a že existovala dostatočná miera primeranosti medzi jej kvalifikáciou a popisom práce uvedených pracovných miest, Súd prvého stupňa konštatoval to, čo je uvedené v bodoch 115 až 117 predmetného rozsudku:
COMMISSION v GIRARDOT by Article 29(1) of the Staff Regulations, the Commission, which might have preferred to have a wider choice …, would certainly have accepted one of Mrs Girardot’s applications and, consequently, that she had every chance of being awarded a temporary staff contract within the meaning of Article 2(d) of the Conditions of employment and of obtaining the financial advantages attaching to its performance.
KOMISIA/GIRARDOT kom 29 ods. 1 služobného poriadku Komisia, ktorá mohla dať prednosť rozšíreniu jej výberu…, by s istotou prijala jednu z kandidatúr pani Girardot, a v dôsledku toho, že pani Girardot mala istú šancu, že s ňou bude uzavretá zmluva ako s dočasným zamestnancom v zmysle článku 2 písm. d) PZOZ a bude poberať peňažné výhody z jej plnenia.
It may none the less be considered that Mrs Girardot had a strong chance in that regard, of which she was deprived because of the rejection of her applications by the Commission, which, on the evidence, did not examine them.
Preto je potrebné prijať záver, že pani Girardot mala prinajmenšom veľkú šancu v tejto súvislosti, ktorá jej bola odňatá z dôvodu zamietnutia jej kandidatúr, bez skúmania, ktoré by preukázala Komisia.
During the stage of the procedure for the filling of vacant posts laid down by Article 29(1)(b) of the Staff Regulations, another candidate, also a temporary staff member, expressed to the Commission his interest in each of the eight posts in which Mrs Girardot had also expressed her interest … . The Commission could accept one or other of those candidates.
Počas fázy konania na obsadenie voľných pracovných miest uvádzaného v článku 29 ods. 1 písm. b) služobného poriadku, iný kandidát, rovnako dočasný zamestnanec, prejavil Komisii svoj záujem o každé z ôsmych pracovných miest, o ktoré prejavila záujem tiež pani Girardot… Komisia mohla prijať jedného alebo druhého z týchto kandidátov.
However, if Mrs Girardot had been entitled to take part in a fresh procedure for the filling of vacant posts, held after annulment of the decisions rejecting her applications …, she might profitably have expressed her interest in other posts of the same kind and, having regard to, inter alia, the factors stated in paragraphs 103 to 106 above, might have been successful in one of them, a point which the Commission does not dispute.
Ak by však pani Girardot mala právo zúčastniť sa nového konania na obsadenie voľných pracovných miest, ktoré by bolo organizované v nadväznosti na zrušenie rozhodnutí o zamietnutí jej kandidatúry…, mohla by účinne vyjadriť svoj záujem o iné pracovné miesta rovnakej povahy a najmä vzhľadom na skutočnosti uvádzané v bodoch 103 až 106 vyššie, byť prípadne prijatá na obsadenie jedného z nich, čo Komisia nepopiera.
That factor is such as to increase the chance which Mrs Girardot had that she would succeed in her application to obtain, as a temporary staff member within the meaning of Article 2(d) of the Conditions of employment, a permanent post paid from research and investment appropriations, corresponding to Category A, requiring scientific qualifications and vacant within the Joint Research Centre in the Commission’s “Research” DG or in its “Information Society” DG.’
Táto skutočnosť zvyšuje šancu, ktorú mala pani Girardot, že jej kandidatúra bude prijatá na obsadenie trvalého pracovného miesta ako dočasný zamestnanec v zmysle článku 2 písm. d) PZOZ, ktoré je platené z rozpočtových prostriedkov na výskum a investície, patriaceho do kategórie A, vyžadujúceho si vedeckú kvalifikáciu a dostupného v rámci Spoločného výskumného centra Generálneho riaditeľstva Komisie pre výskum alebo Generálneho riaditeľstva Komisie pre informačnú spoločnosť.“
In those circumstances, the Court of First Instance concluded, in paragraphs 118 and 119 of the judgment under appeal, that Mrs Girardot had a strong chance that her application would be successful and, consequently, the Court applied ex aequo et bono a multiplying factor of 0.5 to the loss of earnings she suffered.
Za týchto okolností Súd prvého stupňa v bodoch 118 a 119 napadnutého rozsudku prijal záver, že pani Girardot mala veľkú šancu na to, aby bola niektorá z jej kandidatúr prijatá, a preto ex aequo et bono udelil strate na odmene, ktorú pani Girardot utrpela, opravný koeficient 0,5.
In paragraph 120 of that judgment, the Court of First Instance declined to raise that factor to 0.996 in accordance with the method proposed by Mrs Girardot, since under that method the extent of the chance lost depended solely on the number of applications lodged by her while disregarding the other factors set out earlier in that judgment.
V bode 120 toho istého rozsudku Súd prvého stupňa odmietol zvýšiť tento koeficient na 0,996 podľa metódy, ktorú navrhovala pani Girardot, keďže táto metóda robí mieru straty príležitosti závislou iba od počtu kandidatúr predložených dotknutou osobou, odhliadajúc od iných vyššie uvedených skutočností.
As regards, secondly, the other losses claimed by Mrs Girardot, the Court of First Instance rejected them as irrelevant in paragraphs 123 to 125 of the judgment under appeal, on the ground that the objective of the fair financial compensation, having regard to Mrs Girardot’s applications for annulment, was to give effect to the interim judgment and adequately protect her rights by providing ex aequo et bono compensation for the impossibility of restoring the position prior to the unlawful act and was not, in the absence of a prior claim for damages, to make reparation for any other harm which that unlawful act might additionally have caused her.
Pokiaľ ide v druhom rade o iné druhy ujmy, ktoré uvádza pani Girardot, Súd prvého stupňa ich v bodoch 123 až 125 napadnutého rozsudku odmietol ako irelevantné z dôvodu, že cieľom primeranej peňažnej náhrady škody je vzhľadom na návrhy o zrušenie podané zo strany pani Girardot vykonať medzitýmny rozsudok a primerane chrániť jej práva, kompenzujúc ex aequo et bono nemožnosť obnovenia skoršej situácie, ktorá predchádzala protiprávnosti a nie, za absencie predchádzajúceho návrhu o náhradu škody, nahradiť jej akúkoľvek inú ujmu, ktorú táto protiprávnosť mohla okrem iného spôsobiť.
In any event, the Court of First Instance considered, in paragraphs 125 to 138 of that judgment, that none of the other losses could be taken into consideration when setting the amount of the fair financial compensation.
V každom prípade Súd prvého stupňa prijal v bodoch 125 až 138 tohto rozsudku záver, že žiadna z týchto iných druhov ujmy nemôže byť zohľadnená s cieľom určiť sumu primeranú peňažnej náhrade škody.
In particular, as regards the nonmaterial harm resulting from the deterioration of Mrs Girardot’s mental health and her depression and the physical harm caused by the unlawful rejection of her applications, the Court of First Instance considered, in paragraphs 133 and 137 of that judgment, that Mrs Girardot had not produced any evidence of their existence, such as a medical certificate or appropriate expert report.
Pokiaľ ide najmä o morálnu ujmu vyplývajúcu zo zmeny psychického zdravia a depresívneho stavu pani Girardot, ako aj o ujmu na zdraví spôsobenú protiprávnosťou odmietnutia jej kandidatúr, Súd prvého stupňa v bodoch 133 a 137 toho istého rozsudku prijal záver, že pani Girardot nepredložila žiadny dôkaz preukazujúci ich existenciu, ako je lekárske potvrdenie alebo platný posudok.
The forms of order sought by the parties
Návrhy účastníkov konania
By its appeal, the Commission claims that the Court should:
Komisia vo svojom odvolaní navrhuje, aby Súdny dvor:
— annul the judgment under appeal;
— zrušil napadnutý rozsudok,
— order the Commission to pay Mrs Girardot a sum of EUR 23 917.40;
— zaviazal Komisiu na zaplatenie sumy 23 917,4 eur pani Girardot,
— order that each of the parties should bear its own costs in relation to the present proceedings and to the proceedings before the Court of First Instance.
— rozhodol, že každý z účastníkov konania znáša svoje vlastné trovy konania týkajúce sa tohto konania a konania vedeného pred Súdom prvého stupňa.
Mrs Girardot contends that the Court should:
Pani Girardot navrhuje, aby Súdny dvor:
— declare the appeal brought by the Commission to be inadmissible and, in any event, unfounded;
— určil, že odvolanie podané Komisiou je neprípustné a, v každom prípade, nedôvodné,
— declare her cross-appeal to be admissible, to annul the judgment under appeal and to uphold her claims for annulment and damages submitted at first instance;
— určil, že jej vzájomné odvolanie je prípustné, zrušil napadnutý rozsudok a vyhovel návrhom na zrušenie a na náhradu škody, ktoré boli predkladané v prvostupňovom konaní,
The main appeal
O hlavnom odvolaní