natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It must at the outset be noted that it is clear from the very terms of the second paragraph Article 249 EC that Community regulations are directly applicable in all Member States.
Na úvod je potrebné konštatovať, že zo samotného znenia článku 249 druhého odseku ES vyplýva, že nariadenia Spoločenstva sú priamo uplatniteľné v členských štátoch.
With regard to the use of the Structural Funds, it should be borne in mind that, according to Article 4(1) of Regulation No 2052/88, Community operations are to be established through close consultations between the Commission, the Member State concerned and the competent authorities and bodies designated by the Member State at national, regional, local or other level.
Čo sa týka použitia štrukturálnych fondov, je potrebné pripomenúť, že podľa článku 4 ods. 1 nariadenia č. 2052/88 je činnosť Spoločenstva výsledkom úzkej spolupráce medzi Komisiou, dotknutým členským štátom a príslušnými orgánmi určenými týmto štátom na vnútroštátnej, regionálnej, miestnej alebo inej úrovni.
In addition, according to the sixth recital in the preamble to Regulation No 2082/93, in application of the principle
Navyše podľa šiesteho odôvodnenia nariadenia č. 2082/93, podľa zásady subsidiarity a bez toho, aby
2008 — JOINED CASES C-383/06 TO C-385/06 of subsidiarity, and without prejudice to the Commission’s powers, particularly its responsibility for the management of the Community’s financial resources, implementation of the forms of assistance contained in the Community support frameworks should be primarily the responsibility of the Member States at the appropriate territorial level according to the specific needs of each Member State.
2008 — SPOJENÉ VECI C-383/06 AŽ C-385/06 boli dotknuté právomoci Komisie zodpovednej za spravovanie finančných zdrojov Spoločenstva, musí zodpovednosť za uplatnenie foriem pomoci prináležať hlavne členským štátom na príslušnej územnej úrovni v závislosti od osobitností každého členského štátu.
The Court has held that that principle is enshrined in the first subparagraph of Article 23(1) of Regulation No 4253/88, which provides that, in order to guarantee completion of operations carried out by public or private promoters, Member States are to take the necessary measures in implementing the operations to verify on a regular basis that operations financed by the Community have been properly carried out, to prevent and to take action against irregularities and to recover any amounts lost as a result of an irregularity or negligence (see Case C-271/01 COPPI [2004] ECR I-1029, paragraph 40).
Súdny dvor rozhodol, že táto zásada je zakotvená v článku 23 ods. 1 prvom pododseku nariadenia č. 4253/88, ktorý stanovuje, že na zabezpečenie úspechu činností vykonávaných verejnými alebo súkromnými subjektmi, členské štáty pri uskutočňovaní týchto činností prijmú opatrenia nevyhnutné na pravidelnú kontrolu správneho vykonávania činností financovaných Spoločenstvom, predchádzanie a zisťovanie nezrovnalostí a vymáhanie súm stratených v nadväznosti na zneužitie alebo nedbanlivosť (pozri rozsudok z 22. januára 2004, COPPI, C-271/01, Zb. s. I-1029, bod 40).
Similarly, the exercise of any discretion to decide whether or not it would be expedient to demand repayment of Community funds unduly or irregularly granted would be inconsistent with the duty imposed on national administrations by the first subparagraph of Article 23(1) of Regulation No 4253/88 to recover any amounts unduly or irregularly paid (see, by analogy, with regard to Regulation (EEC) No 729/70 of the Council of 21 April 1970 on the financing of the common agricultural policy (OJ, English Special Edition 1970 (I), p.
Akýkoľvek výkon voľnej úvahy členského štátu nad možnosťou požadovať či nepožadovať vrátenie neoprávnene alebo protiprávne vyplatených prostriedkov Spoločenstva je navyše nezlučiteľný s povinnosťou, ktorú článok 23 ods. 1 prvý pododsek nariadenia č. 4253/88 ukladá vnútroštátnym správnym orgánom, aby vymáhali neoprávnene alebo protiprávne vyplatené prostriedky [pozri analogicky v súvislosti s článkom 8 ods. 1 nariadenia Rady (EHS) č. 729/70 z 21. apríla 1970 o financovaní spoločnej poľnohospodárskej politiky [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 94, s. 13) rozsudok z 21. septembra 1983, Deutsche Milchkontor a i., 205/82 až 215/82, Zb. s. 2633, bod 22].
Finally, it should be added that, Regulation No 4253/88 is the relevant legal basis for the obligation to recover and not Regulation No 2988/95 which, as the Commission points out, merely lays down general rules for supervision and sanctions for the
Nakoniec je potrebné uviesť, že relevantný právny základ uvedenej povinnosti vymáhania tvorí nariadenie č. 4253/88 a nie nariadenie č. 2988/95, ktoré sa obmedzuje, ako to zdôrazňuje Komisia, na stanovenie všeobecných pravidiel kontrol a sankcií
Recovery must therefore be carried out on the basis of Article 23(1).
Toto vymáhanie sa teda uskutočňuje na základe uvedeného článku 23 ods. 1.
It follows from those considerations that the answer to the first and seventh questions referred to the Court should be that Article 23(1) of Regulation No 4253/88 requires the Member States to recover any amounts lost as a result of an irregularity or negligence without there being any need for authority to do so under national law.
Z predchádzajúcich úvah teda vyplýva, že na prvé položené otázky a na siedmu položenú otázku je potrebné odpovedať v tom zmysle, že článok 23 ods. 1 nariadenia č. 4253/88 ukladá členským štátom povinnosť vymáhať prostriedky stratené v dôsledku zneužitia alebo nedbanlivosti, a to bez potreby úpravy zverenia tejto právomoci v rámci vnútroštátneho práva.
The answer given to those questions makes it unnecessary to answer the second questions.
Po odpovedi na tieto otázky nie je potrebné odpovedať na druhé otázky.
The questions concerning the application of the principles of the protection of legit­imate expectations and legal certainty, the effect of the fact that the recipient of the subsidies is a public­law person and the repayment to the Community of those subsidies
O otázkach týkajúcich sa uplatnenia zásad ochrany legitímnej dôvery a právnej istoty, ako aj o dôsledkoch verejnoprávnej povahy osoby príjemcu subvencií a vrátenia subvencií Spoločenstvu
Thus, it would be useful for the national court to know whether the principles of the protection of legitimate expectations and legal certainty, as they are understood in Community law, are to be taken into account when applying Article 23(1) of Regulation No 4253/88.
Je preto potrebné tomu rozumieť tak, že pre vnútroštátny súd je užitočné vedieť, či sa pri uplatnení článku 23 ods. 1 nariadenia č. 4253/88 musia zohľadniť zásady právnej istoty a ochrany legitímnej dôvery, ako ich chápe právo Spoločenstva.
If that is the case, the national court is unsure as to whether those principles may be understood in a broader sense in national law than in Community law and, in particular, whether a recipient of funds who has acted negligently or wrongfully within the meaning of Article 23(1) may rely on those principles when the administrative authority responsible for granting such funds committed an error in so doing.
Ak je to tak, potom si kladie otázku, či tieto zásady možno v rámci vnútroštátneho práva chápať širšie ako v rámci práva Spoločenstva a najmä či sa príjemca prostriedkov, ktorý sa dopustil nedbanlivosti alebo zneužitia v zmysle uvedeného článku 23 ods. 1, môže odvolávať na tieto zásady v prípade, ak sa príslušný správny orgán dopustil chyby pri prideľovaní uvedených prostriedkov.
In addition, the national court, in its fifth and sixth questions, wishes to know whether the fact that the recipient is a publiclaw person or that the Member State has repayed the funds to the Community can have an influence on the application of those same principles to the recovery of the funds.
Vnútroštátny súd sa ďalej svojou šiestou a siedmou otázkou pýta, či verejnoprávna povaha príjemcu prostriedkov alebo skutočnosť, že členský štát uvedené prostriedky Spoločenstvu vrátil, môžu mať vplyv na tieto zásady, ktorými sa spravuje aj vymáhanie týchto prostriedkov.
Gemeente Rotterdam and Sociaal Economische Samenwerking West-Brabant claim that there is no Community legitimate expectation in this case which takes precedence over the principle of the protection of legitimate expectations in national law.
Gemeente Rotterdam a Sociaal Economische Samenwerking West-Brabant tvrdia, že v prejednávanej veci neexistuje taká legitímna dôvera v zmysle práva Spoločenstva, ktorá by mala prednosť pred vnútroštátnou zásadou legitímnej dôvery. Sociaal Economische Samenwerking West-Brabant sa tiež domnieva, že tým, že nedôjde k vymáhaniu prostriedkov od príjemcu, nebudú dotknuté záujmy Spoločenstva.
The Netherlands Government considers that, in so far as recovery takes place under the rules of national law, the national principles of legal certainty and the protection of legitimate expectations may be wider in scope than the same general principles at Community level.
Holandská vláda sa domnieva, že v prípade, že k vymáhaniu prostriedkov dôjde na základe pravidiel vnútroštátneho práva, vnútroštátne zásady právnej istoty a ochrany legitímnej dôvery môžu mať širší rozsah, ako tie isté všeobecné zásady v rámci práva Spoločenstva.
The conduct of the authority which granted the funds may be taken into account when applying those principles.
V tomto ohľade by bolo možné pri uplatnení týchto zásad zohľadniť správanie orgánu, ktorý prostriedky pridelil.
The Netherlands Government pointed out at the hearing that the sums improperly granted from the Structural Funds had been repaid to the Community.
Táto vláda na pojednávaní upresnila, že protiprávne pridelené sumy pochádzajúce zo štrukturálnych fondov boli Spoločenstvu vrátené.
The Commission suggests merging the questions and answering them on the basis of the principles laid down by the Court in Deutsche Milchkontor and Others, cited above, and in Case C-336/00 Huber [2002] ECR I-7699.
Komisia navrhuje spojiť otázky a odpovedať na ne tak, že sa preberú zásady stanovené Súdnym dvorom v rozsudkoch Deutsche Milchkontor a i., už citovanom, ako aj z 19. septembra 2002, Huber (C-336/00, Zb. s. I-7699).
In the contrary case, Community law does not prevent those principles being taken into account when recovering funds unduly paid where the national authorities have committed faults or have been negligent, on condition, however, that the interests of the Community are fully taken into account.
V opačnom prípade právo Spoločenstva nebráni tomu, aby sa tieto zásady pri vymáhaní neoprávnene vyplatených súm zohľadnili v prípade, že sa vnútroštátne orgány dopustili chýb a nedbanlivosti, ale za podmienky, že sa v plnom rozsahu zohľadní záujem Spoločenstva.
All the interveners before the Court consider that the fact that the recipient of the funds is a publiclaw person is irrelevant to the application of the rules concerning recovery.
Všetci vedľajší účastníci konania na Súdnom dvore sa domnievajú, že verejnoprávna povaha príjemcu prostriedkov nemá vplyv na uplatnenie pravidiel ich vymáhania.
It follows from the caselaw of the Court that, in the absence of provisions of Community law, disputes concerning the recovery of amounts wrongly paid under Community law must be decided by national courts in application of their own domestic law, subject to the limits imposed by Community law (Deutsche Milchkontor and Others, cited above; Huber, cited above; and Case C-158/06 ROM­projecten [2007] ECR I-5103, paragraph 23).
Najskôr je potrebné pripomenúť, že z judikatúry Súdneho dvora vyplýva, že o sporoch týkajúcich sa vymáhania prostriedkov, ktoré boli podľa práva Spoločenstva vyplatené neoprávnene, musia v prípade neexistencie ustanovení Spoločenstva rozhodovať vnútroštátne súdy podľa svojho vnútroštátneho práva, a to v medziach stanovených právom Spoločenstva (pozri rozsudky Deutsche Milchkontor a i., už citovaný, bod 19; Huber, už citovaný, bod 55, a z 21. júna 2007, ROM-projecten, C-158/06, Zb. s. I-5103, bod 23).
First of all, the application of national law must not hinder the application or the effectiveness of Community law.
Uplatnenie vnútroštátneho práva nesmie mať negatívny vplyv na uplatnenie a účinnosť práva Spoločenstva.
That would be the case, in particular, if such an application made it impossible in practice to recover the sums improperly granted (Deutsche Milchkontor and Others, cited above, paragraphs 21 and 22). It follows
O takýto prípad by išlo najmä vtedy, ak by takéto uplatenie vnútroštátneho práva prakticky znemožňovalo vymáhanie protiprávne pridelených prostriedkov (pozri rozsudok Deutsche Milchkontor a i., už citovaný, body 21 a 22).
2008 — JOINED CASES C-383/06 TO C-385/06 that, it is for the national court to apply, in principle, national law while taking care to ensure the full effectiveness of Community law, a task which may lead it to refrain from applying, if need be, a national rule preventing that or to interpret a national rule which has been drawn up with only a purely domestic situation in mind (see inter alia, Case C-443/03 Leffler [2005] ECR I-9611, paragraph 51).
Z toho vyplýva, že vnútroštátnemu súdu prináleží, aby v zásade uplatnil svoje vnútroštátne právo, pričom musí dbať na zaistenie plnej účinnosti práva Spoločenstva, čo ho môže viesť k tomu, aby v prípade potreby nepoužil vnútroštátne pravidlo, ktoré tomu bráni, alebo aby vhodne vyložil vnútroštátne pravidlo, ktoré bolo ustanovené len so zreteľom na výlučne vnútroštátnu situáciu (pozri najmä rozsudok z 8. novembra 2005, Leffler, C-443/03, Zb. s. I-9611, bod 51).
National legislation must also be applied in a manner which is not discriminatory as compared to procedures for deciding similar national disputes and the national authorities must act with the same degree of care, and in accordance with rules and procedures which do not make the recovery of the sums in question more difficult, as in comparable cases concerning solely the application of corresponding national legislation (Deutsche Milchkontor and Others, cited above, paragraphs 23).
Vnútroštátne právo sa musí uplatňovať bez diskriminácie voči konaniam, v ktorých sa rozhoduje o vnútroštátnych sporoch rovnakého typu a vnútroštátne orgány musia v tejto oblasti postupovať s rovnakou obozretnosťou a spôsobmi, ktoré nesťažujú vymáhanie predmetných súm v porovnateľných prípadoch týkajúcich sa vykonania zodpovedajúcich vnútroštátnych opatrení (pozri rozsudok Deutsche Milchkontor a i., už citovaný, bod 23).
In the main proceedings, the national court is thus required to implement the obligation which flows from Article 23(1) of Regulation No 4253/88 when it has before it an application to recover sums lost as a result of abuse or negligence and, if need be, to set aside or interpret a rule of national law such as the AWB which would prevent such recovery but has been drawn up with purely domestic situations in mind.
V konaniach vo veciach samých je teda vnútroštátny súd v prípade, že rozhoduje o žalobe, ktorou sa vymáhajú prostriedky stratené v nadväznosti na zneužitie alebo nedbanlivosť, povinný zabezpečiť splnenie povinnosti, ktorá vyplýva z ustanovení článku 23 ods. 1 nariadenia č. 4253/88, a ak je to potrebné, neuplatniť alebo vhodne vykladať také pravidlo vnútroštátneho práva vypracované výlučne na účely úpravy vnútroštátnych situácií, akým je Awb, ktoré by takémuto vymáhaniu bránilo.
It is common ground that the Court has also decided that it cannot be regarded as contrary to Community law for national law, as far as the withdrawal of administrative measures and the recovery of sums wrongly paid by public authorities are concerned, to take into account, in addition to the principle of legality, the principles of the protection of legitimate expectations and legal certainty, since those principles form part of the legal order of the Community (Deutsche Milchkontor and Others, cited above, paragraph 30; Joined Cases C-80/99 to C-82/99 Flemmer and Others [2001] ECR I-7211, paragraph 60; Huber, cited above, paragraph 56; and ROM­projecten, cited above, paragraph 24).
Je nesporné, že Súdny dvor už rozhodol, že skutočnosť, že vnútroštátne právo v oblasti zrušenia správnych aktov a vymáhania verejnou správou neoprávnene vyplatených finančných plnení prihliada súčasne na zásadu zákonnosti, ochrany legitímnej dôvery a právnej istoty, nemôže byť v rozpore s právom Spoločenstva, keďže tieto zásady sú súčasťou právneho poriadku Spoločenstva (pozri rozsudky Deutsche Milchkontor a i., už citovaný, bod 30; z 9. októbra 2001, Flemmer a i., C-80/99 až C-82/99, Zb. s.
Those principles must be observed all the more strictly in the case of rules liable to have financial consequences (Case
I-7211, bod 60; Huber, už citovaný, bod 56, ako aj ROM-projecten, už citovaný, bod 24). Tieto zásady sa uplatňujú o to prísnejšie v prípade právnej úpravy,
C-94/05 Emsland­Stärke [2006] ECR I-2619, paragraph 43; Case C-248/04 Konin­klijke Coöperatie Cosun [2006] ECR I-10211, paragraph 79; and ROM­projecten, cited above, paragraph 26).
ktorá by mohla mať finančné dôsledky (pozri rozsudky zo 16. marca 2006, Emsland-Stärke, C-94/05, Zb. s. I-2619, bod 43; z 26. októbra 2006, Koninklijke Coöperatie Cosun, C-248/04, Zb. s. I-10211, bod 79, a ROM-projecten, už citovaný, bod 26).
However, as was stated in paragraph 40 of the present judgment, Article 23(1) of Regulation No 4253/88 requires the Member States to recover any amounts lost as a result of an irregularity or negligence without there being any need for authority to do so under national law.
Ako však už bolo povedané v bode 40 tohto rozsudku, článok 23 ods. 1 nariadenia č. 4253/88 ukladá členským štátom povinnosť vymáhať prostriedky stratené v dôsledku zneužitia alebo nedbanlivosti, a to bez potreby úpravy zverenia tejto právomoci v rámci vnútroštátneho práva.
It follows that the principles of legal certainty and the protection of legitimate expectations must be applied in accordance with the rules of Community law.
Z toho vyplýva, že zásady právnej istoty a ochrany legitímnej dôvery sa musia uplatňovať podľa pravidiel Spoločenstva.
It should be borne in mind that, in regard to the Structural Funds, Article 4(1) of Regulation No 2052/88 provides that Community operations are to be established through close consultations between the Commission, the Member State concerned and the competent authorities and bodies in the Member State.
V tomto ohľade je potrebné pripomenúť, že článok 4 ods. 1 nariadenia č. 2052/88 v oblasti štrukturálnych fondov upresňuje, že činnosť Spoločenstva sa uskutočňuje za úzkej spolupráce medzi Komisiou, členskými štátom a príslušnými orgánmi týchto členských štátov.
Those consultations are also reflected in the residual responsibility of the Member States towards the Community where sums from the Structural Funds are lost as a result of abuse or negligence.
Táto spolupráca sa okrem iného prejavuje v systéme zostatkovej zodpovednosti členských štátov voči Spoločenstvu v prípade straty súm pochádzajúcich zo štrukturálnych fondov v dôsledku zneužitia alebo nedbanlivosti.
The detailed rules for the enforcement of that responsibility are contained in Articles 23 and 24 of Regulation No 4253/88 which, the Court has decided, cannot be interpreted separately (see COPPI, cited above, paragraphs 27 to 29) and Article 5(2) of Regulation No 1681/94.
Spôsoby uplatnenia tejto zodpovednosti sú upravené v článkoch 23 a 24 nariadenia č. 4253/88, ktorých výklad je podľa Súdneho dvora neoddeliteľný (pozri rozsudok COPPI, už citovaný, body 27 až 29), ako aj v článku 5 ods. 2 nariadenia č. 1681/94.
The fact that the recipient of the funds is a publiclaw person is irrelevant to the application of those principles.
Verejnoprávna povaha osoby príjemcu prostriedkov nemá v tomto ohľade žiaden vplyv na uplatnenie týchto zásad.
Moreover, the principle that the application of national law must not hinder the application or the effectiveness of Community law requires that the interests of the Community must be taken fully into consideration in the application of provisions such as Articles 4.49 and 4.57 of the AWB, which, according to the national court, give the national administrative authorities a discretionary power to recover sums unduly paid and which permit the recipient of such sums to rely, in their defence, on the principle of the protection of legitimate expectations (see, to that effect, Deut­sche Milchkontor and Others, cited above, paragraph 32; Joined Cases C-80/99 to
Zásada, podľa ktorej uplatnenie vnútroštátnej právnej úpravy nesmie mať negatívny vplyv na uplatnenie a účinnosť práva Spoločenstva, si navyše vyžaduje, aby sa záujem Spoločenstva v plnom rozsahu zohľadnil pri uplatnení takých ustanovení, ako sú články 4:49 a 4:57 Awb, ktoré podľa vnútroštátneho súdu zverujú vnútroštátnym správnym orgánom diskrečnú právomoc na vymáhanie neoprávnene vyplatených prostriedkov a ktoré príjemcovi týchto prostriedkov umožňujú voči vymáhaniu namietať na základe zásady ochrany legitímnej dôvery (pozri v tomto zmysle
C-82/99 Flemmer and Others, cited above, paragraph 61; and Huber, cited above, paragraph 57).
2008 — SPOJENÉ VECI C-383/06 AŽ C-385/06 rozsudky Deutsche Milchkontor a i., už citovaný, bod 32; Flemmer a i., už citovaný, bod 61, ako aj Huber, už citovaný, bod 57).
In this respect, it should be pointed out that it has been held that the system of subsidies developed in the Community rules is based, inter alia, on compliance by the recipient with a series of conditions of entitlement to financial assistance.
V tomto ohľade je potrebné pripomenúť, že už bolo rozhodnuté, že subvenčný systém vytvorený právnou úpravou Spoločenstva spočíva najmä v splnení určitých povinností príjemcom, ktoré mu poskytuje právo na čerpanie stanovenej finančnej pomoci.
If the recipient does not fulfil all his obligations, it follows from Article 24(2) of Regulation No 4253/88 that the Commission is entitled to reconsider the scope of its obligations.
Z článku 24 ods. 2 nariadenia č. 4253/88 vyplýva, že ak príjemca nesplní všetky tieto povinnosti, Komisia je oprávnená prehodnotiť rozsah týchto povinností.
Finally, the principle of the protection of legitimate expectations may not be relied upon by a recipient which has committed a manifest infringement of the rules in force (see Case 67/84 Sideradria v Commission [1985] ECR 3983, paragraph 21).
Nakoniec, príjemca pomoci, ktorý sa dopustil zjavného porušenia platnej právnej úpravy, sa nemôže odvolávať o zásadu legitímnej dôvery (pozri rozsudok Súdneho dvora z 12. decembra 1985, Sideradria/Komisia, 67/84, Zb. s. 3983, bod 21).
In the main proceedings, it can be seen from the information provided by the national court, on the one hand, that the decisions to grant the funds were subject to compliance on the part of the recipients with the rules in the ESF Regulation and, in particular, with the obligation that the project be administered by its own project administration, and, on the other, that those rules were, more or less deliberately, not complied with.
Z upresnení vnútroštátneho súdu v konaniach vo veciach samých jednak vyplýva, že rozhodnutia o pridelení prostriedkov podliehali dodržaniu pravidiel ESF príjemcami a najmä povinnosti podrobiť projekty osobitnému správnemu dozoru a jednak, že tieto pravidlá neboli viac či menej zámerne rešpektované.
It is therefore for the national court to assess whether, having regard to the conduct of both the recipient of the funds and the administrative authority, the principles of legal certainty and the protection of legitimate expectations, as they are understood in Community law, may legitimately be relied on as a defence against claims for repayment.
Vnútroštátnemu súdu teda prináleží, aby posúdil, či sa vzhľadom na správanie jednak príjemcov prostriedkov, ako aj správnych orgánov, možno proti žiadostiam o vrátenie prostriedkov legitímne odvolávať na zásady právnej istoty a ochrany legitímnej dôvery, tak ako ich chápe právo Spoločenstva.
Moreover, it can be seen from the observations made at the hearing by the Netherlands Government and the Commission that the sums unduly granted have been repayed to the Community.
Z pripomienok holandskej vlády a Komisie predložených na pojednávaní navyše vyplýva, že protiprávne pridelené prostriedky boli Spoločenstvu nahradené.