natgillin/translations-raw huggingface dataset:
However, while noting the wide margin of appreciation enjoyed by the Member States with regard to benets that are not covered by Community law, the Court held that a residence condition cannot be a satisfactory indicator of that connection when it is liable to lead to dierent results for persons resident abroad whose degree of integration is in all respects comparable.
Rozhodol, že článok 31 ods. 2 a článok 32 protokolu č. 4 tejto dohody, v znení zmien a doplnení rozhodnutia Asociačnej rady medzi Európskymi spoločenstvami a ich členskými štátmi na strane jednej a Maďarskou republikou na strane druhej č. 3/96, sa majú vykladať v tom zmysle, že colné orgány dovážajúceho štátu sú povinné prihliadnuť na súdne rozhodnutia vydané vo vyvážajúcom štáte v súvislosti so žalobami podanými proti výsledkom kontroly platnosti certikátov o pohybe tovarov vykonanej colnými orgánmi vyvážajúceho štátu, akonáhle boli informované o existencii týchto žalôb a obsahu týchto rozhodnutí, a to nezávisle od skutočnosti, či kontrola platnosti certikátov o pohybe bola alebo nebola vykonaná na žiadosť colných orgánov dovážajúceho štátu.
A residence criterion based solely on the date on which the application for the benet is submitted is not a satisfactory indicator of the degree of attachment of the applicant to the society which is demonstrating its solidarity with him and therefore fails to comply with the principle of proportionality.
V týchto spojených veciach Súdny dvor rozhodol, že potrebnému účinku zrušenia cla ustanoveného v uvedenej dohode odporujú tiež správne rozhodnutia ukladajúce zaplatenie cla zvýšeného o dane a pokuty, ktoré boli prijaté colnými orgánmi dovážajúceho štátu pred tým, ako im bol oznámený konečný výsledok žalôb podaných proti záverom následnej kontroly, pričom rozhodnutia orgánov vyvážajúceho štátu, ktorými sa na začiatku vydali certikáty o pohybe tovaru, neboli odvolané ani zrušené.
Free movement of goods
Poľnohospodárstvo
In Joined Cases C-23/04 to C-25/04 Sfakianakis [2006] ECR I-1265, the Court was required to interpret the Europe Agreement establishing an association between the European Communities and their Member States, of the one part, and the Republic of Hungary, of the other part 11, and more specically Articles 31(2) and 32 of Protocol No 4 to that agreement, in response to a reference for a preliminary ruling from a Greek court which had to decide a case relating to imports into Greece, under the preferential scheme established by that agreement, of automobiles from Hungary.
Pokiaľ ide o Spoločnú poľnohospodársku politiku, poukážeme na vec Španielsko/Rada (rozsudok zo 7. septembra 2006, C-310/04, zatiaľ neuverejnený v Zbierke), v ktorej bola na Súdny dvor podaná Španielskym kráľovstvom žaloba o neplatnosť proti novému režimu podpory Spoločenstva pre bavlnu zavedenému nariadením č. 864/200412, ktoré zmenilo a doplnilo nariadenie č 1782/200313, implementujúce reformy Mac Sharry. Spomedzi viacerých žalobných dôvodov Španielskeho kráľovstva Súdny dvor prijal dôvodnosť žalobného dôvodu založeného na porušení zásady proporcionality.
Court of Justice scheme for cotton which was established by Regulation (EC) No 864/2004 12, by its insertion in Regulation (EC) No 1782/2003 13that implemented the ‘Mac Sharry reforms’.
Súdny dvor a okolností prejednávanej veci, a osobitne mzdových nákladov a potenciálnych účinkov reformy režimu pomoci na bavlnu na hospodársku situáciu podnikov odzrňujúcich bavlnu.
The Court thus held that the information submitted to it did not enable it to ascertain whether the Community legislature had been able, without exceeding the bounds of the broad discretion it enjoys in the matter, to reach the conclusion that fixing the amount of the specic aid for cotton at 35 % of the total existing aid under the previous support scheme would suce to guarantee the objective set out in recital 5 in the preamble to Regulation (EC) No 864/2004, namely to ensure the protability and hence the continuation of that crop, an objective reecting that laid down in paragraph 2 of Protocol 4 annexed to the Act of Accession of the Hellenic Republic.
Súdny dvor sa preto domnieva, že informácie, ktoré mu boli predložené mu nedovoľujú zistiť, či zákonodarca Spoločenstva mohol bez toho, aby prekročil širokú mieru voľnej úvahy, ktorú má v tejto veci k dispozícii, dospieť k záveru, že stanovenie osobitnej pomoci na bavlnu v rozsahu 35 % celkovej pomoci existujúcej v predchádzajúcom režime pomoci postačuje na zabezpečenie cieľa uvedeného v odôvodnení č. 5 nariadenia č. 864/2004, ktorým je zabezpečenie rentability, a teda pokračovanie v pestovaní tejto plodiny, pričom tento cieľ zodpovedá cieľu uvedenému v odseku 2 protokolu č. 4, ktorý je prílohou Aktu o pristúpení Helénskej republiky.
The Court therefore annulled Article 1(20) of Regulation (EC) No 864/2004 which had inserted Chapter 10a of Title IV of Regulation (EC) No 1782/2003.
Súdny dvor preto zrušil článok 1, bod 20 nariadenia č. 864/2004, ktorý upravil kapitolu 10 a hlavu IV nariadenia č. 1782/2003.
However, it suspended the eects of that annulment until the adoption, within a reasonable time, of a new regulation.
Účinky uvedeného zrušenia však odložil až do prijatia nového nariadenia v primeranej lehote.
Free movement of persons, services and capital
Voľný pohyb osôb, služieb a kapitálu
In this vast field, the year’s signicant cases must be arranged thematically.
V tejto širokej oblasti je potrebné rozdeliť významné veci podľa tém.
First of all, the Court had to point out the limits preventing application of the provisions on the freedoms of movement in the case of, first, purely internal situations and, second, abuse of rights.
Súdny dvor musel predovšetkým pripomenúť hranice uplatnenia ustanovení o slobode pohybu, ktoré sa nepoužijú na výhradne vnútorné situácie na jednej strane a na zneužitie práva na strane druhej.
It is settled caselaw that a situation whose features are entirely conned to a single Member State is not covered by the provisions relating to the freedoms of movement.
Z ustálenej judikatúry vyplýva, že na situáciu, v rámci ktorej sa všetky jej prvky sústreďujú vo vnútri jedného členského štátu sa ustanovenia o slobode pohybu nevzťahujú.
In this context, the Court is frequently required to examine whether the establishment, by a taxpayer who is a Community resident, of his residence in the territory of a Member State other than the one in which he engages in economic activity constitutes an external element sucient to enable him to rely on the free movement of persons, services or capital.
V tomto rámci bol Súdny dvor opakovane požiadaný, aby preskúmal či usadenie sa daňovníka, ktorý je štátnym príslušníkom v rámci Spoločenstva na území iného členského štátu, ako je štát, v ktorom vykonáva svoje hospodárske činnosti, predstavuje vonkajší prvok, ktorý postačuje na to, aby sa dovolával práv vyplývajúcich z voľného pohybu osôb, služieb a kapitálu.
Two cases in 2006 merit specic attention in this regard: Case C-152/03 Ritter-Coulais [2006] ECR I-1711 and Case C-470/04 N (judgment of 7 September 2006, not yet published in the ECR).
Za rok 2006 si v tejto súvislosti zasluhujú osobitnú pozornosť dve veci : vec Ritter-Coulais (rozsudok z 21. februára 2006, C-152/03, Zb. s. I-1711) a vec N (rozsudok zo 7. septembra 2006, C-470/04, zatiaľ neuverejnený v Zbierke).
Council Regulation (EC) No 864/2004 of 29 April 2004 amending Regulation (EC) No 1782/2003 establishing common rules for direct support schemes under the common agricultural policy and establishing certain support schemes for farmers, and adapting it by reason of the accession of the Czech Republic, Estonia, Cyprus, Latvia, Lithuania, Hungary, Malta, Poland, Slovenia and Slovakia to the European Union (OJ L 161, 30.4.2004, p. 48).
Vo veci N, už citovanej, boli podmetom sporu ustanovenia holandského daňového práva, podľa ktorých bol odchod zo štátneho územia považovaný za vzdanie sa obchodných podielov, z ktorého vyplýva zaplatenie dane z výnosov v tom čase. Skutkovým základom sporu vo veci samej bola situácia holandského štátneho príslušníka, ktorý bol rezidentom v Holandsku, a to až do presunutia jeho bydliska do Spojeného kráľovstva, kde dlho nevykonával žiadnu hospodársku činnosť.
Annual Report 2006
01_2006_4572_txt_SK.indd 21
The Court replied that the situation of Mr and Mrs Ritter-Coulais, who worked in a Member State other than that of their actual place of residence, fell within the scope of Article 39 EC.
Vývoj a činnosť poukazujúc pritom na svoj rozsudok Ritter-Coulais, už citovaný, že, od chvíle presunutia jeho bydliska spadala situácia pána N do pôsobnosti článku 43 ES.
N concerned the provisions of Netherlands tax law under which departure from national territory is treated as a disposal of shares, resulting in the payment of tax on increases in value at that date.
Súdny dvor na otázku odpovedal negatívne v rozsudku Cadbury Schweppes a Cadbury Schweppes Overseas (rozsudok z 12. septembra 2006, C-196/04, zatiaľ neuverejnený v Zbierke).
The main proceedings involved a Netherlands national who was resident in the Netherlands until he moved to the United Kingdom, where he would engage in no economic activity for a long time.
Okolnosť, že spoločnosť bola založená v členskom štáte s priznaným cieľom využitia výhodnejšej právnej úpravy sama osebe nestačí pre vyvodenie záveru o zneužití a teda pre odôvodnenie vnútroštátneho opatrenia, ktoré obmedzuje slobodu usadiť sa.
In answer to the question whether this Netherlands national, who was the sole shareholder of three Netherlands companies, could rely upon the provisions relating to freedom of establishment against the Netherlands tax authorities in order to contest the use made of the disputed legislation in his regard, the Court, referring expressly to its judgment in Ritter-Coulais, stated that since the transfer of his residence N had fallen within the scope of Article 43 EC.
Takéto opatrenie by bolo opodstatnené, ak by jeho cieľom bolo zabránenie vytvorenia čisto umelých konštrukcií zbavených hospodárskej reality a určených na vyhnutie sa riadne splatnej dane zo zisku dosiahnutého na základe činností vykonaných na vnútroštátnom území.
As regards abuse of rights, a national court asked the Court of Justice whether it is an abuse of the freedom of establishment for a company established in a Member State to set up and capitalise companies in another Member State solely to take advantage of the more favourable tax regime in that State.
Rozsah uplatnenia ustanovení o slobode pohybu teda nie je neobmedzený, a to isté platí to aj právomoci členských štátov v oblasti priamych daní; Súdny dvor mal viackrát v tejto súvislosti príležitosť obohatiť svoju už tak rozsiahlu judikatúru.
In Case C-196/04 Cadbury Schweppes and Cadbury Schweppes Overseas (judgment of 12 September 2006, not yet published in the ECR), the Court replied in the negative.
Na základe spoločného režimu vyvodeného z judikatúry Súdneho dvora je zakázaná nielen zjavná diskrimináciana základe štátnejpríslušnosti, ale aj všetky skryté formy diskriminácie (alebo nepriama diskriminácia), pri ktorých uplatňovanie zdanlivo neutrálnych kritérií vedie v skutočnosti k rovnakému výsledku.
The fact that a company has been established in a Member State for the avowed purpose of beneting from more favourable legislation does not in itself suce to constitute abuse and thereby to justify a national measure restricting the freedom of establishment.
Označenie rozdielneho zaobchádzania za diskrimináciu však predpokladá úmysel uplatňovať rozdielne pravidlá na porovnateľné situácie alebo rovnaké pravidlá na rozdielne situácie.
Such a measure would, on the other hand, be justied if it sought to prevent the creation of wholly articial arrangements which do not reect economic reality and are intended to escape the tax normally due on the prots generated by activities carried out on national territory.
Za predpokladu, že sa preukáže nepriama diskriminácia, existuje možnosť jej odôvodnenia z naliehavých dôvodov verejného záujmu a pod podmienkou dodržania zásady proporcionality.
While the field of application of the provisions relating to the freedoms of movement is therefore not unlimited, the powers retained by States with regard to direct taxation are not either, and the Court had various opportunities to add to its already plentiful caselaw in this area.
Niektoré z vnútroštátnych daňových opatrení, skúmaných Súdnym dvorom, boli považované za zlučiteľné, iné za nezlučiteľné s právom Spoločenstva.
Under the common body of rules established by the Court’s case-law, not only overt discrimination by reason of nationality is prohibited but also all covert forms of discrimination (all indirect discrimination) which, by the application of ostensibly neutral criteria, lead to the same result.
Vnútroštátne opatrenia, pri ktorých bolo uznané, že sú v súlade s právom Spoločenstva zahŕňajú opatrenia uplatňované bez rozdielu na objektívne porovnateľné situácie. O takúto situáciu išlo vo veci van Hilten-van der Heijden (rozsudok z 23. februára 2006, C-513/03, Zb. s.
However, in order for a dierence in treatment to be classied as discrimination, there must be an intention to apply dierent rules to comparable situations or the same rules to dissimilar situations.
Súdny dvor konštatoval, že stanovením rovnakých podmienok zdanenia pre štátnych príslušníkov, ktorí presunuli svoje bydlisko do cudziny, a pre štátnych príslušníkov, ktorí zostali v predmetnom členskom štáte, takáto právna úprava nemôže odrádzať od prúdenia investícií z alebo do tohto štátu ani znížiť hodnotu dedičstva štátnych príslušníkov, ktorí presunuli svoje bydlisko do zahraničia.
Should indirect discrimination be established, it is possible for it to be justied by overriding reasons in the general interest, subject to compliance with the principle of proportionality.
Výročná správa 2006
That was also the position in Case C-513/04 Kerckhaert and Morres (judgment of 14 November 2006, not yet published in the ECR), concerning fiscal legislation which taxes at the same rate share dividends from companies established in national territory and those from companies established in another Member State, without taking account of the income tax already levied by deduction at source in the latter Member State.
Súdny dvor a Morres (rozsudok zo 14. novembra 2006, C-513/04, zatiaľ neuverejnený v Zbierke) týkajúcej sa daňovej právnej úpravy, ktorá rovnakou sadzbou zdaňuje dividendy z akcií spoločností so sídlom na vnútroštátnom území a dividendy z akcií spoločností so sídlom na území iného členského štátu, a to bez ohľadu na zrážkovú daň uplatňovanú v tomto inom členskom štáte z dôvodu dane z príjmu.
The Court stated that, in respect of the tax legislation of his State of residence, the position of a shareholder receiving dividends is not necessarily dierent merely because he receives those dividends from a company established in another Member State, which, in exercising its fiscal sovereignty, makes those dividends subject to a deduction at source.
V súvislosti s daňovou úpravou štátu bydliska, Súdny dvor konštatoval, že postavenie akcionára prijímajúceho dividendy nie je nevyhnutne odlišné len z toho dôvodu, že ich prijíma od spoločnosti so sídlom v inom členskom štáte, ktorý v rámci výkonu svojej daňovej právomoci podriaďuje tieto dividendy zrážkovej dani.
That legislation is therefore not contrary to Article 56 EC.
Táto právna úprava preto nie je v rozpore s článkom 56 ES.
The regrettable consequences, in terms of double taxation, which result from such legislation stem from the exercise in parallel by two Member States of their fiscal sovereignty.
Poľutovaniahodné dôsledky v súvislosti s dvojitým zdanením, ktoré prináša takáto právna úprava, vyplývajú z paralelného výkonu daňových právomocí dvoma členskými štátmi.
It is consequently for them to remedy those consequences by applying, in particular, the apportionment criteria followed in international tax practice.
Prináleží im teda, aby tieto dôsledky napravili najmä uplatnením kritérií pre rozdelenie právomocí používané v medzinárodnej daňovej praxi.
National measures recognised as compatible with Community law include, next, measures which, although treating objectively comparable situations dierently, ultimately prove neutral in light of the objective pursued.
Medzi vnútroštátne opatrenia, ktoré sa považujú za zlučiteľné s právom Spoločenstva, ďalej patria opatrenia, ktoré napriek tomu, že na objektívne porovnateľné situácie uplatňujú rozličné zaobchádzanie, sa v konečnom dôsledku ukážu ako neutrálne vo svetle sledovaného cieľa.
Case C-446/04 Test Claimants in the FII Group Litigation (judgment of 12 December 2006, not yet published in the ECR) illustrates this well.
Vec Test Claimants in the FII Group Litigation (rozsudok z 12. decembra 2006, C-446/04, zatiaľ neuverejnený v Zbierke) ponúka vhodnú ilustráciu takejto situácie.
In generally applicable legislation intended to prevent or mitigate the imposition of a series of charges to tax or economic double taxation (double taxation of the same income in the hands of two dierent taxpayers), the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland had adopted, for the calculation of tax payable by resident companies, two distinct systems for the taxation of dividends, according to whether they were nationally sourced or foreign sourced.
V rámci všeobecnej právnej úpravy určenej na zamedzenie alebo obmedzenie reťazového alebo dvojitého hospodárskeho zdanenia (dvojité zdanenie rovnakého príjmu u dvoch rozdielnych daňovníkov) Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska prijalo na výpočet dane splatnej spoločnosťami rezidentmi dva rozdielne systémy zdanenia dividend podľa ich vnútroštátneho alebo zahraničného pôvodu.
While dividends received by resident companies from other resident companies were subject to an exemption system, dividends received by resident companies from non-resident companies were subject to an imputation system.The Court stated that, in the context of such legislation, the situation of a company receiving foreign-sourced dividends is, however, comparable to that of a company receiving nationally sourced dividends insofar as, in each case, the prots made are, in principle, liable to be subject to a series of charges to tax.
Kým pre dividendy získané spoločnosťami rezidentmi od spoločností, ktoré sú tiež rezidentmi platil systém oslobodenia, pre dividendy získané spoločnosťami rezidentmi od spoločností nerezidentov platil systém zápočtu. V súvislosti s takouto právnou úpravou Súdny dvor uviedol, že situácia akcionára, ktorý je spoločnosťou, prijímajúceho dividendy zahraničného pôvodu, je porovnateľná so situáciou akcionára, ktorý je spoločnosťou, prijímajúceho dividendy vnútroštátneho pôvodu, keďže v zásade môžu byť v obidvoch prípadoch dosiahnuté zisky predmetom reťazového zdanenia.
Provided that the dierence in treatment does not prove to be disadvantageous in the case of foreign-sourced dividends it is not contrary to Articles 43 EC and 56 EC, a matter which is for the national courts to establish.
Ak sa toto rozdielne zaobchádzanie neukáže byť nevýhodným v prípade dividend zahraničného pôvodu, čo musia preskúmať vnútroštátne súdy, nejde o rozdielne zaobchádzanie v rozpore s článkami 43 ES a 56 ES.
The Court stated that this dierence in tax treatment is not, however, discriminatory. While the situation of resident shareholders receiving nationally sourced dividends must be regarded as comparable to the situation of resident shareholders receiving foreign-sourced dividends (see Test Claimants in the FII Group Litigation), the same is not necessarily true, as regards the application of the tax legislation of the Member State in which the company making the distribution is resident, of the situations in which shareholders receiving dividends resident in that Member State and shareholders receiving dividends resident in another Member State are placed.
Vývoj a činnosť ide o uplatnenie daňovej právnej úpravy členského štátu, ktorého rezidentom je spoločnosť rozdeľujúca zisk – v situáciách, v ktorých sa nachádzajú akcionári prijímajúci dividendy, ktorí sú rezidentmi tohto členského štátu, a akcionári prijímajúci dividendy, ktorí sú rezidentmi iného členského štátu.
Where the company making the distribution and the shareholder to whom it is paid are not resident in the same Member State, the Member State in which the company making the distribution is resident, that is to say the Member State in which the prots are derived, is not in the same position, as regards the prevention or mitigation of a series of charges to tax and of economic double taxation, as the Member State in which the shareholder receiving the distribution is resident.
Ak totiž spoločnosť rozdeľujúca zisk a akcionár prijímajúci dividendy nie sú rezidentmi toho istého členského štátu, členský štát, ktorého rezidentom je spoločnosť rozdeľujúca zisk, t. j. členský štát zdroja ziskov, sa nenachádza v rovnakej situácii, pokiaľ ide o zamedzenie alebo obmedzenie reťazového a dvojitého hospodárskeho zdanenia, ako členský štát, ktorého rezidentom je akcionár prijímajúci dividendy.
The dierence in treatment between resident and non-resident companies is therefore not prohibited in a case of that kind by Articles 43 EC and 56 EC.
Rozdielne zaobchádzanie medzi spoločnosťami rezidentmi a spoločnosťami nerezidentmi teda v podobnom prípade nie je zakázané článkami 43 ES a 56 ES.
Finally, national measures have been recognised as compatible with Community law where they give rise to dierences in treatment but those dierences are justied by overriding reasons in the general interest, as in Case C-290/04 FKP Scorpio Konzertproduktionen (judgment of 3 October 2006, not yet published in the ECR).
Súlad s právom Spoločenstva bol napokon uznaný v prípade vnútroštátnych opatrení, ktoré zakladajú rozdielne zaobchádzanie, ale toto je odôvodnené naliehavými dôvodmi verejného záujmu ako je tomu vo veci FKP Scorpio Konzertproduktionen (rozsudok z 3. októbra 2006, C-290/04, zatiaľ neuverejnený v Zbierke).
The main proceedings concerned national legislation under which a procedure of retention of tax at source is applied to payments made to providers of services not resident in the Member State in which the services are provided, whereas payments made to resident providers of services are not subject to a retention.
Spor vo veci samej sa týkal vnútroštátnej právnej úpravy, podľa ktorej sa postup vykonania zrážky dane pri zdroji uplatní na odmeňovanie poskytovateľov služieb, ktorí nie sú rezidentmi členského štátu, v ktorom sa služby poskytujú, hoci odmena platená poskytovateľom služieb, ktorí sú rezidentmi, zrážke nepodlieha.
The Court considered the obligation on the recipient of services to make a retention if he is not to incur liability to be an obstacle to the freedom to provide services.
Povinnosť prijímateľa služieb pristúpiť k tejto zrážke pod hrozbou vzniku jeho zodpovednosti Súdny dvor označil ako prekážku slobodného poskytovania služieb.
It held, however, that such legislation was justied by the need to ensure the eective collection of income tax from persons established outside the State of taxation and constituted a means proportionate to the objective pursued.
Rozhodol však, že takáto právna úprava je odôvodnená potrebou zabezpečenia účinnosti vyberania daní z príjmu osôb usadených mimo členského štátu zdanenia a predstavuje primeraný prostriedok na dosiahnutie sledovaného cieľa.
National measures held incompatible with Community law include, first, measures which, although dictated by overriding reasons in the general interest, prove disproportionate to the objective pursued.
Medzi opatrenia, ktoré sa nepovažujú za zlučiteľné s právom Spoločenstva patria v prvom rade opatrenia, ktoré sa napriek naliehavým dôvodom verejného záujmu ukážu byť neprimerané vo vzťahu k cieľu, ktorý sledujú.