natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Treaty provisions on the movement of capital preclude national legislation such as that at issue in the main proceedings, under which — for the purposes of determining the basis of assessment of the tax due on the inheritance of an immovable property situated in the territory of the Member State concerned — account may be taken of certain charges, such as debts secured by the right conferred on a creditor to take out a mortgage against the immovable property inherited, if the person from whom the property has been inherited was resident, at the time of death, in that Member State, but not if that person was resident in another Member State.
Ustanovenia Zmluvy týkajúce sa pohybu kapitálu bránia vnútroštátnej právnej úprave, o akú ide vo veci samej, podľa ktorej — na účely určenia základu dane z nadobudnutia nehnuteľného majetku nachádzajúceho sa na území dotknutého členského štátu dedením — možno zohľadniť určité záväzky, akými sú dlhy zabezpečené právom veriteľa zriadiť záložné právo k zdedenému nehnuteľnému majetku, ak osoba, po ktorej bol majetok zdedený, mala v čase smrti bydlisko v tomto členskom štáte, ale nie vtedy, ak táto osoba mala bydlisko v inom členskom štáte.
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Hof van Beroep te Gent (Belgium), made by decision of 11 January 2007, received at the Court on 18 January 2007, in the proceedings
Vo veci C-11/07, ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 234 ES, podaný rozhodnutím Hof van Beroep te Gent (Belgicko) z 11. januára 2007 a doručený Súdnemu dvoru 18. januára 2007, ktorý súvisí s konaním:
2008 — CASE C-11/07
2008 — VEC C-11/07
Advocate General: J. Mazák, Registrar: B. Fülöp, Administrator, having regard to the written procedure and further to the hearing on 13 December 2007,
SÚDNY DVOR (tretia komora), v zložení: predseda tretej komory A. Rosas, sudcovia M. J. N. Cunha Rodrigues, J. Klučka, A. Ó Caoimh (spravodajca) a A. Arabadjiev, generálny advokát: J. Mazák, tajomník: B. Fülöp, referent, so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní z 13. decembra 2007,
ECKELKAMP AND OTHERS after considering the observations submitted on behalf of:
so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
— the Belgian Government, by L. Van den Broeck, acting as Agent, and A. Hael-terman, advocaat,
— belgická vláda, v zastúpení: L. Van den Broeck, splnomocnená zástupkyňa, za právnej pomoci A. Haelterman, advocaat,
— the Commission of the European Communities, by R. Lyal, A. Weimar and R. Troosters, acting as Agents, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 13 March 2008, gives the following
— Komisia Európskych spoločenstiev, v zastúpení: R. Lyal, A. Weimar a R. Troosters, splnomocnení zástupcovia, po vypočutí návrhov generálneho advokáta na pojednávaní 13. marca 2008, vyhlásil tento
This reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of Articles 12 EC, 17 EC, 18 EC, 56 EC and 58 EC.
Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článkov 12 ES, 17 ES, 18 ES, 56 ES a 58 ES.
The reference has been made in the course of proceedings between the heirs of a German citizen, Ms H. Eckelkamp, who died in Germany, and FOD Financiën, Administratie van de BTW, registratie en domeinen (Federal Public Finance Service, Administration of VAT, Registration and Public Property) concerning the latter’s refusal, when assessing transfer duties payable in respect of an immovable property owned by Ms Eckelkamp in Belgium, to deduct the debts relating to that property on the ground that she was not resident in Belgium at the time of her death.
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi dedičmi nemeckej štátnej príslušníčky pani H. Eckelkampovej, ktorá zomrela v Nemecku, a FOD Financiën, Administratie van de BTW, registratie en domeinen (FVS Financie, Správa DPH, evidencie a verejného majetku), ktorého predmetom je odmietnutie tohto orgánu odpočítať pri výpočte dane z prechodu nehnuteľného majetku, ktorý pani Eckelkampová vlastnila v Belgicku, dlhy súvisiace s týmto majetkom z dôvodu, že nemala v čase svojej smrti bydlisko na belgickom území.
Article 1 of Council Directive 88/361/EEC of 24 June 1988 for the implementation of Article 67 of the Treaty (subsequently, Article 67 of the EC Treaty, repealed by the Treaty of Amsterdam) (OJ 1988 L 178, p.
Podľa článku 1 smernice Rady 88/361/EHS z 24. júna 1988, ktorou sa vykonáva článok 67 zmluvy [zmenený na článok 67 Zmluvy ES (zrušený Amsterdamskou zmluvou)] (Ú. v. ES L 178, s. 5; Mim. vyd. 10/001, s. 10):
Without prejudice to the following provisions, Member States shall abolish restrictions on movements of capital taking place between persons resident in Member States.
Bez toho, aby tým boli dotknuté nasledujúce ustanovenia, musia členské štáty odstrániť obmedzenia pohybu kapitálu platné pre tuzemcov členských štátov.
To facilitate application of this Directive, capital movements shall be classified in accordance with the Nomenclature in Annex I.
Aby sa zjednodušilo vykonávanie tejto smernice, pohyb kapitálu sa klasifikuje v súlade s nomenklatúrou v prílohe I.
Transfers in respect of capital movements shall be made on the same exchange rate conditions as those governing payments relating to current transactions.’
Prevody v súvislosti s pohybom kapitálu sa uskutočňujú za rovnakých devízových podmienok ako platby týkajúce sa bežných transakcií.“
Among the capital movements listed in Annex I to Directive 88/361 are, under heading XI, ‘Personal capital movements’, which include inheritances and legacies.
Medzi pohybmi kapitálu vymenovanými v prílohe I smernice 88/361 sa v bode XI nachádzajú „Pohyby kapitálu osobnej povahy“, ktoré zahŕňajú dedičstvá a odkazy.
In Belgium, competence to establish, in relation to succession duties, the rate of tax -ation, the taxable amount, exemptions and reductions lies with the regions.
V Belgicku patrí stanovenie sadzby dane, základu dane, oslobodení od dane a daňových úľav v oblasti daní z dedičstva do právomoci regiónov.
Article 1 of the Flemish Code of Succession Duties (‘the Code’) provides:
Článok 1 zákona o daniach z dedičstva flámskeho regiónu (ďalej len „zákon“) stanovuje:
‘The following taxes are hereby established:
„Zavádzajú sa nasledujúce dane:
(1) an inheritance duty on the value, after deduction of debts, of the whole of the gathered estate of an inhabitant of the Kingdom of Belgium;
1. dedičská daň z celkovej hodnoty nadobudnutého dedičstva po obyvateľovi Belgického kráľovstva po odpočítaní dlhov;
(2) a duty on the transfer of property mortis causa on the value of immovable property situated in Belgium and pertaining to the gathered estate of a person who is not an inhabitant of the Kingdom of Belgium.
2. daň z prechodu majetku mortis causa z hodnoty nehnuteľného majetku nachádzajúceho sa v Belgicku a patriaceho do nadobudnutého dedičstva po osobe, ktorá nie je obyvateľom Belgického kráľovstva.
Under Article 15 of the Code, inheritance duty is payable, after deduction of debts, on all the property, wherever located, owned by the deceased or absent person.
Podľa článku 15 zákona sa dedičská daň platí po odpočítaní dlhov zo všetkého majetku vo vlastníctve zosnulého bez ohľadu na to, kde sa nachádza.
Article 18 of the Code, relating to persons who do not reside in Belgium, is worded as follows:
Článok 18 zákona, ktorý sa týka nerezidentov, znie takto:
‘Duty on the transfer of property mortis causa shall be payable on all immovable property situated in Belgium and owned by the deceased or absent person, without account being taken of debts and liabilities of the estate.’
„Daň z prechodu majetku mortis causa sa platí zo všetkého nehnuteľného majetku nachádzajúceho sa v Belgicku vo vlastníctve zosnulého alebo vyhláseného za mŕtveho, pričom sa neberú do úvahy dlhy a záväzky patriace do dedičstva.“
Under Article 29 of the Code, in order to be accepted as a liability, a debt must still exist on the day of death, which may be proved by any form of evidence which is admissible in respect of an act granting credit and creating a debt.
Aby bol dlh uznaný ako záväzok, musí podľa článku 29 zákona v deň smrti stále existovať, čo možno preukázať akýmkoľvek dôkazným prostriedkom, ktorý je prípustný vo vzťahu k úkonu, ktorým vzniká pohľadávka a vytvára sa dlh.
Article 40 of the Code provides that the period within which a declaration of estate must be filed is five months from the date of death, where death takes place in the Kingdom of Belgium, and six months from the date of death where death takes place in another country in Europe.
Článok 40 zákona stanovuje, že lehota, v ktorej musí byť podané daňové priznanie o dedičstve, je päť mesiacov odo dňa smrti, ak smrť nastala v Belgickom kráľovstve, a šesť mesiacov odo dňa smrti, ak smrť nastala v inej krajine Európy.
Under Article 41 of the Code:
Podľa článku 41 zákona:
‘The period within which the declaration of estate must be filed may be extended by the Director-General of Registration and Public Property.
„Lehotu, v ktorej musí byť podané daňové priznanie o dedičstve, môže predĺžiť generálny riaditeľ pre evidenciu a verejný majetok.
A declaration filed within the period prescribed by statute or extended by the Director-General may be rectified provided that that period has not expired, unless
Daňové priznanie podané v lehote stanovenej zákonom alebo predĺženej generálnym riaditeľom možno opraviť za predpokladu, že táto lehota ešte neuplynula, a ak sa
ECKELKAMP AND OTHERS the interested parties have expressly waived that right in a statement lodged in due accordance with legal requirements.’
dotknuté osoby výslovne nevzdali tohto práva vo vyhlásení podanom v súlade s právnymi požiadavkami.“
Article 48(1) of the Code includes tables showing the rates which apply to inheritance duty and to the duty on the transfer of property mortis causa.
V článku 48 ods. 1 zákona sa nachádzajú tabuľky obsahujúce sadzby, ktoré sa uplatnia na dedičskú daň a na daň z prechodu majetku mortis causa.
The fourth subparagraph of Article 48(2) is worded as follows:
Odsek 2 štvrtý pododsek tohto článku znie takto:
There is no agreement between the Kingdom of Belgium and the Federal Republic of Germany for the prevention of double taxation of succession duties.
Medzi Belgickým kráľovstvom a Spolkovou republikou Nemecko neexistuje dvojstranná zmluva o zamedzení dvojitého zdanenia v odbore daní z dedičstva.
The appellants in the main proceedings are the heirs of Ms Eckelkamp, who died in Düsseldorf (Germany) on 30 December 2003.
Žalobcovia vo veci samej sú dedičmi pani Eckelkampovej, ktorá zomrela v Düsseldorfe (Nemecko) 30. decembra 2003.
On 13 November 2002, Ms Eckelkamp had signed a document containing an acknowledgement of a debt which she owed to one of the appellants in the main proceedings, H. Eckelkamp.
Dňa 13. novembra 2002 pani Eckelkampová podpísala dokument, v ktorom uznala dlh voči jednému zo žalobcov vo veci samej, H. Eckelkampovi.
By notarial act of 5 June 2003, she granted him a mandate to encumber an immovable property situated in Knokke-Heist (Belgium) with a mortgage as security for that debt.
V notárskej zápisnici z 5. júna 2003 mu udelila splnomocnenie na riadenie záložného práva k nehnuteľnému majetku, ktorý sa nachádzal v Knokke-Heist (Belgicko), na zabezpečenie zaplatenia tohto dlhu.
On 29 June 2004, the appellants in the main proceedings filed a declaration of estate in Belgium within the statutory timelimit of six months from the date of Ms Eckelkamp’s death, referring to that property, under assets of the estate, as having a value of EUR 200 000.
Dňa 29. júna 2004 podali žalobcovia vo veci samej daňové priznanie o dedičstve v Belgicku v zákonnej lehote šesť mesiacov odo dňa smrti pani Eckelkampovej, pričom v aktívach dedičstva uviedli tento nehnuteľný majetok v hodnote 200 000 eur.
Under estate liabilities, the entry in the declaration was ‘nil’.
V jeho pasívach bola v daňovom priznaní uvedená poznámka „nič“.
It is apparent from the observations of the appellants in the main proceedings and of the Belgian Government that an exchange of e-mails had taken place between one of those appellants and the competent national tax authority before that declaration was filed.
Z pripomienok žalobcov vo veci samej a belgickej vlády vyplýva, že pred podaním tohto priznania došlo medzi jedným zo žalobcov a príslušným vnútroštátnym daňovým orgánom k výmene e-mailov.
In the course of that exchange, the tax authority indicated that, according to the relevant provisions of the Flemish legislation, duty on the transfer of property mortis causa is payable on all the assets of the deceased situated in Belgium, without deduction of debts and liabilities of the estate.
Tento orgán pri tejto príležitosti uviedol, že podľa relevantných ustanovení flámskej právnej úpravy sa daň z prechodu majetku mortis causa platí z celého majetku poručiteľa, ktorý sa nachádza v Belgicku, a to bez odpočítania záväzkov.
Since Ms Eckelkamp was not residing in Belgium at the time of her death, no account could be taken of her debt for the purposes of assessment of transfer duties.
Keďže pani Eckelkampová nemala v čase svojej smrti bydlisko v Belgicku, jej dlh nemožno zohľadniť na účely výpočtu dane z prechodu.
The duties on the transfer of property mortis causa at issue in the main proceedings were assessed on the basis of the declaration filed on 29 June 2004.
Dane z prechodu majetku mortis causa, o ktoré ide vo veci samej, boli vypočítané na základe daňového priznania podaného 29. júna 2004.
After the appellants in the main proceedings had paid those duties — which, according to their observations, they did ‘without prejudice to any of their rights’ — they lodged an inter partes application on 31 December 2004 with the Rechtbank van Eerste Aanleg te Brugge (Court of First Instance, Bruges) for the tax thus paid to be reassessed and, in particular, for Ms Eckelkamp’s debt also to be taken into account in that assessment.
Po zaplatení týchto daní, ku ktorému podľa ich pripomienok došlo „s výhradou všetkých ich práv“, podali žalobcovia vo veci samej 31. decembra 2004 žalobu na Rechtbank van eerste aanleg te Brugge (Súd prvého stupňa Bruggy), ktorou sa domáhali toho, aby takto zaplatená daň bola predmetom nového výpočtu, a osobitne, aby dlh pani Eckelkampovej bol na účely tohto výpočtu tiež zohľadnený.
The Rechtbank van Eerste Aanleg te Brugge dismissed the inter partes application on 30 May 2005 on the ground that, at the time when that application was lodged, the period prescribed by the Code within which new information could be taken into consideration in determining the basis of assessment of the inheritance or transfer duties payable had expired.
Tento súd zamietol žalobu dotknutých osôb 30. mája 2005 z dôvodu, že ku dňu jej podania už uplynula zákonom stanovená lehota na zohľadnenie nových skutočností do základu výpočtu dedičskej dane alebo dane z prechodu.
The appellants in the main proceedings brought an appeal against that judgment before the Hof van Beroep te Gent (Court of Appeal, Ghent; ‘the referring court’),
Žalobcovia vo veci samej podali proti tomuto rozhodnutiu odvolanie na súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania, pričom tvrdili, že ustanovenia
ECKELKAMP AND OTHERS claiming that the provisions of the Code concerning the assessment of duties on the transfer of property mortis causa are contrary to Community law.
zákona týkajúce sa výpočtu dane z prechodu mortis causa sú v rozpore s právom Spoločenstva.
They maintain that those provisions constitute indirect discrimination on grounds of nationality and a restriction on the free movement of capital.
Domnievajú sa, že tieto ustanovenia predstavujú nepriamu diskrimináciu založenú na štátnej príslušnosti a prekážku voľnému pohybu kapitálu.
The Belgian State relied before the referring court on the fact that the period prescribed by the Code within which new information could be taken into consideration in determining the basis of assessment of transfer duty had expired, and maintained that, in any event, it had not been proved that the debt at issue still existed at the date of Ms Eckelkamp’s death.
Pred týmto vnútroštátnym súdom sa Belgicko dovolávalo uplynutia zákonom stanovenej lehoty na zohľadnenie nových skutočností do základu výpočtu dane z prechodu a tvrdilo, že v každom prípade nebolo dokázané, že sporný dlh ešte existoval ku dňu smrti pani Eckelkampovej.
Since Ms Eckelkamp was not residing in Belgium at the time of her death, no liabilities whatsoever could be deducted from the basic taxable amount for the purposes of transfer duty.
Keďže dotknutá osoba nemala v čase svojej smrti bydlisko v Belgicku, od základu dane z prechodu nebolo možné odpočítať žiadne pasíva.
Article 58 EC is without prejudice to the right of Member States to apply the relevant provisions of their tax legislation.
Článkom 58 ES nie je dotknuté právo členských štátov uplatňovať príslušné ustanovenia ich daňových právnych predpisov.
According to the referring court, it is clear from a private instrument dated 13 November 2002 and an authentic instrument dated 5 June 2003 that Ms Eckelkamp had incurred a debt of EUR 220 000.
Podľa tohto vnútroštátneho súdu zo súkromnej listiny z 13. novembra 2002 a z verejnej listiny z 5. júna 2003 jasne vyplýva, že pani Eckelkampová mala dlh vo výške 220 000 eur.
Taking the view that the dispute in the main proceedings raises questions of interpretation of Community law, the Hof van Beroep te Gent decided to stay proceedings and to refer the following question to the Court of Justice for a preliminary ruling:
Hof van Beroep te Gent usúdil, že v spore vo veci samej ide o otázky výkladu práva Spoločenstva, a preto rozhodol o prerušení konania a položil Súdnemu dvoru túto prejudiciálnu otázku:
‘Do Article 12 EC, in conjunction with Articles 17 EC and 18 EC, and Article 56 EC, in conjunction with Article 57 EC, preclude national rules of a Member State under which, in the context of the acquisition, through inheritance, of immovable property situated in a Member State (the State in which the property is situated), that State imposes a tax on the value of the immovable property situated in that State, in respect of which that State allows a deduction corresponding to the value of charges on that immovable property (such as debts secured by the right conferred on a creditor to take out a mortgage against that immovable property) if the deceased, at the time of his demise, was resident in the State in which the property is situated, but not if the deceased, at the time of his demise, was living in a different Member State (the State of residence)?’
„Bráni článok 12 ES v spojení s článkami 17 ES a 18 ES a článok 56 ES v spojení s článkom [58] ES vnútroštátnej právnej úprave členského štátu, podľa ktorej v prípade nadobudnutia nehnuteľného majetku nachádzajúceho sa v členskom štáte (štát, kde sa nachádza majetok) dedením tento štát ukladá daň z hodnoty nehnuteľného majetku nachádzajúceho sa v tomto štáte, pričom umožňuje odpočítať hodnotu záväzkov zaťažujúcich tento nehnuteľný majetok (akými sú dlhy zabezpečené splnomocnením na zriadenie záložného práva k tomuto nehnuteľnému majetku) v prípade, ak poručiteľ v čase svojej smrti mal bydlisko v štáte, kde sa nachádza majetok, ale nie v prípade, ak poručiteľ v čase svojej smrti mal bydlisko v inom členskom štáte (štát bydliska)?“
The Belgian Government maintains that the reference for a preliminary ruling is inadmissible.
Belgická vláda sa domnieva, že návrh na začatie prejudiciálneho konania je neprípustný.
It contends that, owing to the fact that the action for reassessment of the transfer duties in question was brought out of time, the referring court would on no account be able to uphold the claim of the appellants in the main proceedings.
Na jednej strane uvádza, že vzhľadom na oneskorenosť žaloby, v ktorej sa navrhuje prepočet predmetnej dane z prechodu, by vnútroštátny súd nemohol v žiadnom prípade vyhovieť návrhu žalobcov vo veci samej.
The period within which they were allowed, under Belgian procedural rules, to amend the particulars on the basis of which transfer duties are assessed had already expired several months earlier.
Lehota, ktorú podľa belgických procesných predpisov mali na zmenu údajov, na základe ktorých sa vypočíta daň z prechodu, už uplynula o niekoľko mesiacov skôr.
Consequently, an answer to the question referred is not only unnecessary but clearly irrelevant for the purposes of deciding the dispute in the main proceedings.
Preto by odpoveď na položenú otázku nielen nebola nevyhnutná, ale by bola jasne irelevantná na účely rozhodnutia, ktoré má vydať vnútroštátny súd.
Moreover, the Belgian Government maintains that, at the stage which the main proceedings have reached, the question referred is purely hypothetical.
Na druhej strane sa domnieva, že v štádiu, v akom sa nachádza konanie vo veci samej, je položená otázka čisto hypotetická.
At this stage, the referring court has not yet answered any of the questions that are critical for the determination of the dispute in the main proceedings concerning, in particular, the issue whether there is a link between the debt and the immovable property in question such as to indicate the existence of a charge on that property.
V tomto štádiu ešte vnútroštátny súd nedal odpoveď na otázky rozhodujúce pre riešenie sporu vo veci samej, ktoré sa týkajú najmä toho, či medzi dlhom a predmetným nehnuteľným majetkom existovala súvislosť, z ktorej by vyplývala existencia záväzku zaťažujúceho tento majetok.
In that regard, the Belgian Government pointed out at the hearing that, in the present case, there is no mortgage on the immovable property situated in Belgium, only a mortgage mandate which Ms Eckelkamp granted to her brother before her death.
V tomto ohľade belgická vláda na pojednávaní zdôraznila, že v prejednávanej veci neexistuje záložné právo, ktoré by zaťažovalo tento nehnuteľný majetok nachádzajúci sa v Belgicku, ale iba splnomocnenie na zriadenie záložného práva, ktoré pani Eckelkampová udelila svojmu bratovi pred svojou smrťou.
According to the Belgian Government, since a mortgage mandate is no more than a right granted to a third party with a view to the possible registration of a mortgage in respect of some immovable property, and no such registration has taken place, there is no charge on that immovable property within the meaning of the caselaw of the Court.
Podľa tejto vlády v prípade, ak splnomocnenie na zriadenie záložného práva nezakladá právo dané tretej osobe na účely prípadného zápisu záložného práva k nejakému nehnuteľnému majetku a k takému zápisu nedošlo, neexistuje žiaden záväzok zaťažujúci uvedený nehnuteľný majetok v zmysle judikatúry Súdneho dvora.
The question submitted is, therefore, hypothetical.
Položená otázka má teda hypotetický charakter.
In that regard, it should be recalled that, in proceedings under Article 234 EC, which are based on a clear separation of functions between the national courts and the Court of Justice, any assessment of the facts in the case is a matter for the national court.
V tejto súvislosti je vhodné pripomenúť, že v rámci konania podľa článku 234 ES, ktoré je založené na jasnom rozdelení úloh medzi vnútroštátnymi súdmi a Súdnym dvorom, patrí akékoľvek posúdenie skutkového stavu veci do právomoci vnútroštátneho súdu.
Consequently, where the questions submitted concern the interpretation of Community law, the Court is in principle
Preto pokiaľ sa predložené otázky týkajú výkladu práva Spoločenstva, Súdny
That is not the case here.
Je potrebné uviesť, že v prejednávanej veci to tak nie je.
The Court is being called upon to clarify whether the national courts are required under Community law not to apply certain provisions of the Code relating to the assessment of duties on the transfer of property mortis causa which the appellants in the main proceedings regard as constituting a restriction on the free movement of capital.
Súdny dvor má totiž spresniť, či vnútroštátne súdy sú podľa práva Spoločenstva povinné neuplatniť určité ustanovenia zákona týkajúce sa výpočtu dane z prechodu mortis causa, o ktorých sa žalobcovia vo veci samej domnievajú, že predstavujú prekážku voľnému pohybu kapitálu.