natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The nature of the infringement plays a preponderant role, in particular, in characterising ‘very serious’ infringements.
Povaha porušenia má prvoradú dôležitosť, najmä pri kvalifikácii porušení považovaných za „veľmi závažné“.
In that regard, it follows from the description of very serious infringements in the Guidelines that agreements or concerted practices aimed in particular, as in this case, at setting target prices or the allocation of sales quotas by volume may entail, solely on the basis of their very nature, the characterisation as ‘very serious’, without there being any need to characterise such conduct by a particular impact (see, to that effect, Joined Cases T-49/02 to T-51/02 Brasserie nationale and Others v Commission [2005] ECR II-3033, paragraph 178).
V tejto súvislosti z opisu veľmi závažných porušení podľa usmernení vyplýva, že dohody alebo zosúladené postupy, ktoré smerujú predovšetkým, ako v prejednávanom prípade, k stanoveniu cenových cieľov alebo k rozdeleniu kvót objemu predaja, môžu byť už len na základe ich vlastnej povahy kvalifikované ako „veľmi závažné“ porušenia bez toho, aby bolo nevyhnutné, aby sa takéto správanie vyznačovalo osobitným dosahom (pozri v tomto zmysle rozsudky Súdu prvého stupňa z 27. júla 2005, Brasserie nationale a i./Komisia, T-49/02 až T-51/02, Zb. s. II-3033, bod 178).
In the present case, first, it must be observed that Hoechst does not call in question the unlawful nature of the cartel, namely the setting of target prices, the allocation of sales quotas by volume, the definition of a system of information and control and also the refusal to supply technology to undertakings seeking to enter the market.
V tomto prípade po prvé treba uviesť, že Hoechst nespochybňuje protiprávny cieľ kartelu, t. j. stanovenie cenových cieľov, rozdelenie kvót objemu predaja, prijatie systému informovania a kontroly a nedodávanie technológií subjektom, ktoré by mohli vstúpiť na trh.
Second, it must be observed that, in the Decision, the Commission took into consideration the actual impact of the cartel on the market when it assessed the gravity of the infringement.
Po druhé treba konštatovať, že Komisia v rozhodnutí zohľadnila skutočný dosah kartelu na trh pri posúdení závažnosti porušenia.
While the Commission asserts, at recital 327 to the Decision, that there is no need to take into account the actual effects when a cartel is shown to have an anticompetitive object, it none the less states, at recitals 333 to 336 to the Decision, that such effects exist in the present case, even though it asserts at recital 333 that it is not possible to measure them in a precise manner.
Ak totiž Komisia v odôvodnení č. 327 rozhodnutia tvrdí, že nebolo nevyhnutné zohľadniť konkrétne dosahy v prípade, že je preukázaný protisúťažný cieľ kartelu, v odôvodneniach č. 333 až 336 rozhodnutia však konštatuje, že existenciu takých účinkov v prejednávanom prípade, a to aj napriek tomu, že v odôvodnení č. 333 tvrdí, že nie je možné ich presne posúdiť.
Those effects are the consequence, in particular, of the implementation of the agreements in question.
Tieto účinky vyplývajú predovšetkým z uplatňovania dotknutých dohôd.
The Commission observes, in that regard, at recitals 330 to 332 to the Decision, referring to Part I of the Decision, that the agreements in question were carefully implemented.
Komisia v tejto súvislosti pripomína v odôvodneniach č. 330 až 332 rozhodnutia, pričom odkazuje na časť I rozhodnutia, že dotknuté dohody boli riadne uplatňované.
Recitals 334 and 336, which deal with the actual effects of the cartel on the market, also refer to the implementation of the agreements in question.
Odôvodnenia č. 334 a 336, ktoré sa zaoberajú konkrétnymi dosahmi kartelovej dohody na trh, tiež odkazujú na uplatňovanie dotknutých dohôd.
At recital 337 to the Decision, which contains the finding concerning the developments devoted to the actual impact of the cartel on the market, the Commission states that that ‘continuous implementation has had an impact on the sorbates market’.
Komisia v odôvodnení č. 337 rozhodnutia, ktoré obsahuje záver týkajúci sa úvah o skutočnom dosahu kartelu na trh, uvádza, že „trvalé uplatňovanie malo dosah na trh so sorbátmi“.
The Commission’s finding concerning the implementation of the cartel is not challenged by Hoechst before the Court.
Pritom záver Komisie týkajúci sa uplatňovania kartelu nebol spochybnený podnikom Hoechst pred Súdom prvého stupňa.
It must be emphasised, in that regard, that in the particular case of a price cartel it is permissible for the Commission to draw the inference that the infringement has had effects from the fact that the members of the cartel took measures to apply the agreed prices.
V tejto súvislosti treba zdôrazniť, že čo sa týka najmä kartelu o cenách, môže Komisia oprávnene z toho vyvodiť, že porušenie malo účinky, pretože členovia kartelu prijali opatrenia ma uplatňovanie dohodnutých cien.
On the other hand, when the implementation of a cartel is established, the Commission cannot be required to demonstrate systematically that the agreements actually allowed the undertakings concerned to attain a higher level of prices than that which would have prevailed in the absence of a cartel (see, to that effect, Limburgse Vinyl Maatschappij and Others v Commission, paragraph 153 above, paragraphs 743 to 745).
Naopak, ak už činnosť kartelu bola preukázaná, nie je možné od Komisie požadovať neustále dokazovanie, že dohody skutočne umožnili dotknutým podnikom dosiahnuť vyššiu hladinu obchodných cien, ako hladinu, ktorá by bola dosiahnutá v prípade neexistencie kartelu (pozri v tomto zmysle rozsudok Limburgse Vinyl Maatschappij a i./Komisia, už citovaný v bode 153 vyššie, body 743 až 745).
Accordingly, Hoechst’s arguments cannot upset the Commission’s finding concerning the effects of the cartel flowing from the implementation of the agreement in issue.
Takže tvrdenia podniku Hoechst nemôžu spochybniť záver Komisie, ktorý sa týka účinkov kartelu vyplývajúcich z uplatňovania dotknutých dohôd.
In addition, it must be observed that the cartel had as its object, inter alia, price-fixing.
Navyše treba uviesť, že predmetom kartelu je predovšetkým stanoviť cenové ciele.
It must be borne in mind, in that regard, that setting a price, even one that is merely indicative, affects competition because it allows all the participants in the cartel to foresee with a reasonable degree of certainty what pricing policy will be pursued by their competitors.
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že stanovenie ceny, aj keď len orientačné, ovplyvňuje hospodársku súťaž tým, že umožňuje všetkým účastníkom kartelu s primeranou mierou istoty predvídať, akú cenovú politiku budú uskutočňovať ich konkurenti.
More generally, such cartels entail direct interference with the essential parameters of competition on the relevant market.
Všeobecnejšie, také kartely so sebou prinášajú priamy zásah do základných parametrov hospodárskej súťaže na predmetnom trhu.
In expressing a common intention to apply a certain level of prices to their products, the producers concerned no longer determine their policy on the market in an autonomous manner, thus adversely affecting the concept inherent in the Treaty provisions on competition (Case T-64/02 Heubach v Commission [2005] ECR II-5137, paragraph 81).
Dotknutí výrobcovia totiž tým, že vyjadrili spoločnú vôľu uplatňovať určitú cenovú hladinu na svoje výrobky, už neurčujú autonómnym spôsobom svoju politiku na trhu, čím ohrozujú vnútornú koncepciu ustanovení Zmluvy, ktoré sa týkajú hospodárskej súťaže (rozsudok Súdu prvého stupňa z 29. novembra 2005, Heubach/Komisia, T-64/02, Zb. s. II-5137, bod 81).
It follows that, by fixing, inter alia, target prices, the cartel in issue necessarily affected the play of competition.
Z toho vyplýva, že dotknutý kartel nevyhnutne ovplyvnil predovšetkým stanovením cenových cieľov hospodársku súťaž.
Furthermore, Table II of the Decision shows that the sales quotas agreed between the parties to the cartel were implemented, as the Commission states at recital 335.
Okrem toho tabuľka II rozhodnutia dokazuje, že predajné kvóty dohodnuté medzi stranami kartelu boli uplatnené, ako to Komisia uviedla v odôvodnení č. 335 rozhodnutia.
The figures set out in the table are not disputed by Hoechst, which observes only that ‘grey material’ — that is to say, quantities sold and not declared to the members of the cartel — cast doubt on the proper functioning of the agreements in question.
Hoechst nespochybnil údaje uvedené v tejto tabuľke, uviedol len, že „šedé množstvá“ — t. j. množstvá predané a nepriznané členom kartelu — spochybňovali správne fungovanie dotknutých dohôd.
It follows from recitals 112 and 193 to the Decision that the discussions of the members of the cartel concerning any ‘grey material’ related to sales volumes of the Japanese producers which were not included in the ‘official statistics’, that is to say the published export data of those producers.
Pritom z odôvodnení č. 112 a 193 rozhodnutia vyplýva, že diskusie členov kartelu o prípadných „šedých množstvách“ sa vzťahovali na množstvá predaja japonských výrobcov nezahrnuté do „oficiálnych štatistík“, t. j. zverejnených údajoch o vývoze uvedených výrobcov.
In particular, at recital 335 to the Decision, the Commission states that such ‘grey material’ can be attributed to Ueno.
Predovšetkým v odôvodnení č. 335 rozhodnutia Komisia uviedla, že tieto „šedé množstvá“ môžu byť priznané podniku Ueno.
2008 — CASE T-410/03
2008 — VEC T-410/03 podniku Hoechst.
In those circumstances, the cartel would have had, at least, the effect of limiting or controlling the outlets of a competitor present on the EEA market.
Za týchto podmienok mal kartel prinajmenšom ten účinok, že obmedzoval alebo kontroloval odbyt súťažiteľa pôsobiaceho na trhu v EHP.
In that regard, as regards Hoechst’s assertions that it also sold ‘grey material’ of the product concerned, it is sufficient to observe that they are not supported by any objective element, which, moreover, was not provided to the Commission in good time.
V tejto súvislosti, čo sa týka tvrdení podniku Hoechst, podľa ktorých predával aj „šedé množstvá“ daného výrobku, stačí uviesť, že ich nepreukazuje nijaká objektívna skutočnosť, ktorá by okrem toho bola včas predložená Komisii.
In the light of the foregoing, Hoechst’s arguments concerning the effect of the cartel on the sorbates market in the EEA must be rejected.
S ohľadom na uvedené treba zamietnuť tvrdenia podniku Hoechst týkajuce sa dosahu kartelu na trh so sorbátmi v EHP.
The participation of Hoechst’s high-level directors in the cartel
O účasti vyšších riadiacich pracovníkov podniku Hoechst na kartely
As a preliminary point, it must be noted that the Commission’s finding that the collusive agreements in issue were essentially conceived, directed and encouraged at high level in the undertakings concerned is repeated in the context of the assessment of the nature of the infringements in issue.
Na úvod treba uviesť, že konštatovanie Komisie, podľa ktorého dotknuté kartelové dohody boli v zásade uzavreté, spravované a uplatňované na vysokých riadiacich úrovniach v dotknutých podnikoch, bolo uvedené v rámci posúdenia povahy dotknutého porušenia.
However, there is no ground for concluding that that finding, if it proved incorrect for Hoechst, could in itself call in question the Commission’s conclusion that the infringements in question, which were characterised in particular by the setting of target prices and the allocation of sales quotas by volume, were by their very nature very serious.
Nič však neumožňuje sa domnievať, že toto konštatovanie, ak sa preukáže chybné s ohľadom na Hoechst, môže samo osebe spochybniť záver Komisie, podľa ktorého dotknuté porušenia, spočívajúce predovšetkým v stanovení cenových cieľov a rozdelení kvót objemu predaja, boli svojou vlastnou povahou veľmi závažné.
In any event, it is sufficient to observe that the Commission’s finding clearly relies on the lists of employees of the undertakings concerned who participated in the meetings, which are set out at recitals 88, 91 and 96 to 98 to the Decision.
V každom prípade stačí uviesť, že konštatovanie Komisie sa zjavne opiera o zoznamy zamestnancov dotknutých podnikov, ktorí sa zúčastnili na stretnutiach uvedených v odôvodneniach č. 88, 91, a 96 až 98 rozhodnutia.
As regards Hoechst, at recital 96 to the Decision the Commission states that its representatives at the joint meetings were, in particular, the sales directors or sales managers for the product concerned.
Čo sa týka podniku Hoechst, v odôvodnení č. 96 rozhodnutia Komisia spresnila, že jeho zástupcovia na spoločných stretnutiach boli predovšetkým riaditelia predaja alebo zodpovedný pracovníci za predaj daného výrobku.
Hoechst’s assertion that the Commission failed to state reasons must therefore be rejected in that regard.
Nedostatok odôvodnenia, ktorý tvrdí Hoechst, musí byť teda v tejto súvislosti zamietnutý.
It must also be observed that the list of Hoechst’s employees set out at recital 96 to the Decision already appeared at paragraph 62 of the statement of objections.
Treba tiež uviesť, že zoznam zamestnancov podniku Hoechst uvedený v odôvodnení č. 96 rozhodnutia sa nachádzal už v bode 62 oznámenia o výhradách.
Furthermore, at paragraph 295 of the statement of objections the Commission clearly stated that it would take account of the fact that the collusive agreements were conceived, directed and encouraged at top level in the undertakings concerned.
Okrem toho Komisia v bode 295 oznámenia o výhradách jasne uviedla, že zohľadní skutočnosť, že kartelové dohody boli uzavreté, spravované a uplatňované na vysokých riadiacich úrovniach v dotknutých podnikoch.
Those facts were not disputed by Hoechst during the administrative procedure.
Tieto skutočnosti Hoechst v priebehu správneho konania nespochybnil.
There is no ground for the view that the Commission made a manifest error of assessment in concluding that ‘sales directors’ belonged to the ‘top level’ in the organisation of the undertakings concerned.
Pritom nič nenasvedčuje, že by sa Komisia dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keď rozhodla, že „riaditelia predaja“ boli súčasťou „vyššej riadiacej úrovne“ v štruktúre dotknutých podnikov.
In particular, Hoechst merely challenges that conclusion by stating that sales directors are themselves accountable to other directors, without adducing firm evidence to support that assertion, which was not in any event presented to the Commission in good time.
Konkrétne Hoechst len spochybňuje tento záver svojím tvrdením, že riaditelia predaja sú podriadení ďalším riaditeľom, bez toho, aby predložil konkrétne skutočnosti na podporu tohto tvrdenia, ktoré by boli v každom prípade včas predložené Komisii.
Besides, the fact that the sales directors are themselves accountable to other directors does not necessarily mean, in itself, that they were not ‘top level’ directors.
Napokon skutočnosť, že riaditelia predaja sú ešte podriadení ďalším riaditeľom, bezprostredne sama osebe neznamená, že neboli riaditeľmi „veľmi vysokej úrovne“.
As regards, last, Hoechst’s reference to ABB Asea Brown Boveri v Commission, paragraph 75 above (paragraphs 33 to 38), it is sufficient to state that in that case the Commission had been referring to the role played by the ‘group directorate’ of the undertaking concerned, which distinguishes that case from the present case.
Čo sa týka napokon odkazu podniku Hoechst na rozsudok ABB Asea Brown Boveri/Komisia, už citovaný v bode 75 vyššie (body 33 až 38), stačí uviesť, že Komisia vo veci, v ktorej bol vyhlásený uvedený rozsudok, odkazovala na úlohu „skupinového riadenia“ dotknutého podniku, čím je táto vec odlišná od veci v prejednávanom prípade.
In the light of those factors, Hoechst’s arguments concerning the participation of its top level directors in the cartel must be rejected.
S ohľadom na tieto skutočnosti treba zamietnuť tvrdenia podniku Hoechst týkajúce sa účasti jeho riaditeľov vysokej úrovne na karteli.
The division of the undertakings concerned into categories.
O rozdelení podnikov do kategórií
As a preliminary point, it must be borne in mind that the differentiation made in respect of the cartel on the sorbates market consisted in determining, in accordance with Section 1 A, third, fourth and sixth paragraphs, of the Guidelines, the individual contribution of each undertaking, in terms of actual economic capacity, to the success of the cartel for the purpose of its classification in the appropriate category (see, to that effect, judgment of 15 June 2005 in Tokai Carbon and Others v Commission, paragraph 118 above, paragraph 225).
Na úvod treba pripomenúť, že vykonané rozdelenie, čo sa týka kartelu na trhu so sorbátmi, spočívalo v určení podľa tretieho, štvrtého a šiesteho odseku bodu 1 A usmernení individuálneho prispenia každého podniku z pohľadu jeho skutočnej hospodárskej spôsobilosti k úspešnosti kartelu, na základe čoho mohol byť zaradený do príslušnej kategórie (pozri v tomto zmysle rozsudok z 15. júna 2005, Tokai Carbon a i./Komisia, už citovaný v bode 118 vyššie, bod 225).
At recital 349 to the Decision, the Commission states, in that regard, that the method chosen makes it possible to estimate the relative capacity of each undertaking, its contribution to the overall damage caused to competition in the EEA and its contribution to the effectiveness of the cartel as a whole.
V odôvodnení č. 349 rozhodnutia Komisia v tejto súvislosti spresnila, že zvolená metóda umožňuje odhadnúť relatívnu veľkosť každého podniku, jeho pôsobenie na celkovú škodu spôsobenú hospodárskej súťaži v EHP a jeho pôsobenie na účinnosť kartelu ako celku.
In this case, the Commission assessed the individual contribution of the undertakings concerned on the basis of the market share held by each of them in 1995 for the relevant product on a worldwide scale.
V prejednávanom prípade Komisia posúdila prispenie každého z dotknutých podnikov, pričom svoje rozhodnutie založila na podiele každého z nich na trhu v roku 1995 s dotknutým výrobkom v celosvetovom meradle.
Hoechst does not take issue with the fact that the Commission divided the undertakings concerned into categories, or the method used in order to do so.
Hoechst nespochybňuje skutočnosť, že Komisia zaradila dotknuté podniky do kategórií, ani metódu, akú na to použila.
Hoechst submits principally that it received unequal treatment by comparison with the Japanese undertakings as regards the starting amounts chosen according to the categories.
Hoechst namieta hlavne nerovné zaobchádzanie s japonskými podnikmi, čo sa týka východiskových súm upravených podľa kategórií.
It must be borne in mind, in that regard, that when the Commission divides undertakings into categories, it must observe the principle of equal treatment, which provides that it is prohibited to treat comparable situations differently and different situations in the same way, unless such treatment is objectively justified (CMA CGM and Others v Commission, paragraph 220 above, paragraph 406, and judgment of 29 April 2004 in Tokai Carbon and Others v Commission, paragraph 165 above, paragraph 219).
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že ak Komisia pristúpi k rozdeleniu do kategórií, musí dodržiavať zásadu rovnosti zaobchádzania, podľa ktorej je zakázané, aby sa s porovnateľnými situáciami zaobchádzalo rozdielne alebo s rozdielnymi situáciami zaobchádzalo rovnako, ak takéto zaobchádzanie nie je objektívne odôvodniteľné (rozsudky CMA CGM a i./Komisia, už citovaný v bode 220 vyššie, bod 406, a z 29. apríla 2004, Tokai Carbon a i./Komisia, už citovaný v bode 165 vyššie, bod 219).
First, it is clear from the Decision that, after concluding that the infringement in question was ‘very serious’ (recital 344 to the Decision), the Commission considered that in 1995 Hoechst was the largest producer of sorbates in the worldwide market and placed it in the first category of undertakings (recital 352 to the Decision).
Po prvé z rozhodnutia jasne vyplýva, že po tom, ako bolo rozhodnuté, že dotknuté porušenie bolo „veľmi vážne“ (odôvodnenie č. 344 rozhodnutia), Komisia sa domnievala, že Hoechst bol v roku 1995 najväčším výrobcom sorbátov na celosvetovom trhu a zaradila ho do prvej kategórie podnikov (odôvodnenie č. 352 rozhodnutia).
Hoechst does not dispute the finding that it was the largest producer of sorbates for 1995, which, moreover, is confirmed by the data in Table I of the Decision.
Hoechst nenamieta proti rozhodnutiu, podľa ktorého bol najväčším výrobcom sorbátov v roku 1995, čo je navyše potvrdené údajmi uvedenými v tabuľke I rozhodnutia.
As regards Hoechst’s argument that it ought to have been compared with the four Japanese producers taken together, it must be recalled that the Decision, although drafted in the form of a single decision, must be analysed as a bundle of individual decisions finding in respect of each of the undertakings to which it is addressed the infringements alleged and imposing fines on them, where appropriate, as supported, moreover, by the wording of the operative part, and in particular Articles 1 and 3 thereof (order in Hoechst v Commission, paragraph 31 above, paragraph 16).
Čo sa týka tvrdenia podniku Hoechst, podľa ktorého bolo potrebné ho porovnať so štyrmi japonskými výrobcami posudzovanými ako celok, treba pripomenúť, že hoci je rozhodnutie vyhotovené vo forme jediného rozhodnutia, musí sa považovať za súbor samostatných rozhodnutí, ktorými sa stanovili porušenia podnikov, ktorým je rozhodnutie určené, a tam, kde je to primerané, sa stanovili pokuty, čo je aj navyše podporené znením výroku rozhodnutia a osobitne článkami 1 a 3 tohto výroku (uznesenie Hoechst/Komisia, už citovaný v bode 31 vyššie, bod 16).
In those circumstances, the Commission cannot be criticised for having analysed individually the situation of the Japanese undertakings concerned.
Za týchto podmienok nie je možné Komisii vytýkať, že posudzovala situácie japonských podnikov samostatne.
Second, at recital 354 to the Decision, the Commission states that the likely fine for very serious infringements is above EUR 20 million.
Po druhé v odôvodnení č. 354 rozhodnutia Komisia spresňuje, že za veľmi vážne porušenia môže byť uložená pokuta vyššia ako 20 miliónov eur.
Third, at recital 355 to the Decision, the Commission fixes the starting amount of the fines at EUR 20 million for the undertakings in the first group (Hoechst) and at EUR 6.66 million for the undertakings in the second group (Daicel, Chisso, Nippon Synthetic and Ueno).
Po tretie v odôvodnení č. 355 rozhodnutia Komisia stanovila východiskovú sumu pokuty na 20 miliónov eur pre podniky prvej skupiny (Hoechst) a na 6,66 milióna eur pre podniky z druhej skupiny (Daicel, Chisso, Nippon Synthetic a Ueno).
It follows that, in order to apply differentiated treatment to the undertakings concerned, the Commission began by fixing, for the undertakings in the first category (that is to say, Hoechst, which, according to the Decision, was the largest producer of sorbates in 1995), the amount of EUR 20 million envisaged by the Guidelines.
Z uvedeného vyplýva, že s cieľom rozdielne zaobchádzať s dotknutými podnikmi, Komisia najskôr stanovila pre podniky z prvej kategórie (t. j. Hoechst, ktorý bol podľa rozhodnutia najväčším výrobcom sorbátov v roku 1995) sumu 20 miliónov eur podľa usmernení.
The Commission then determined, on the same basis, the amount for the undertakings in the second category.
Komisia následne na jej základe stanovila sumu použitú pre podniky z druhej kategórie.
There is nothing in the Decision to permit the conclusion that the amount set for the undertakings in the first category was fixed by reference to the amount set for the undertakings in the second category.
V rozhodnutí nie je nič, na základe čoho by bolo možné dospieť k záveru, že suma použitá pre podniky z prvej kategórie bola stanovená v závislosti od sumy použitej pre podniky z druhej kategórie.