natgillin/translations-raw huggingface dataset:
For example scientists still do not know exactly how sensitive our climate is to the rising greenhouse gas concentrations, that is which concentrations trigger which temperature changes.
Vedci napríklad stále presne nevedia, do akej miery je naša klíma citlivá na čoraz vyššiu koncentráciu skleníkových plynov a aká koncentrácia vlastne spôsobuje zmenu teploty.
This also depends on other factors like air pollution and cloud formation.
Závisí to aj od iných faktorov, napr. od znečistenia vzduchu a tvorby oblakov.
So, the scientists run simulations based on different presumptions.
Preto vedci vykonávajú simulácie založené na rôznych predpokladoch.
Source: European Environment Agency
.Zdroj: Európska agentúra pre životné prostredie
They must also make many other presumptions, for example how much fossil fuel we will burn in the future, how many people will live on Earth, and how economies will develop.
Musia brať do úvahy veľa iných predpokladov, ako napr. množstvo palív, ktoré v budúcnosti spotrebujeme, počet ľudí, ktorí budú žiť na Zemi, ale aj hospodársky vývoj.
This is why all projections of future climate developments operate within ranges.
Preto treba všetky odhady budúceho vývoja klímy chápať v rámci istej chybovej tolerancie.
In 1988, the United Nations set up the Intergovernmental Panel on Climate Change (IPCC), which brings together thousands of scientists from around the world.
Organizácia spojených národov zriadila v roku 1988 Medzištátnu komisiu pre zmenu klímy (IPCC), ktorá združuje tisícky vedcov z celého sveta.
Their task is to assess existing research and knowledge about climate change and its effects, and to report on it.
Ich úlohou je vyhodnotiť doterajší výskum a vedomosti o zmene klímy a jej následkoch a podať o svojich zisteniach správu.
So far, the IPCC has published three reports — in 1990, 1995 and 2001.
IPCC zatiaľ uverejnila tri správy – v rokoch 1990, 1995 a 2001.
From all the available evidence, the IPCC has concluded that greenhouse gas concentrations in the atmosphere have increased mainly as a result of human activities.
Na základe všetkých dostupných dôkazov došla IPCC k záveru, že koncentrácia skleníkových plynov v atmosfére bola spôsobená predovšetkým ľudskou činnosťou.
It is also the IPCC’s assessment that temperatures will rise by between 1.4° and 5.8° Celsius by 2100 (see p. 7).
Z vyhodnotenia IPCC tiež vyplýva, že do roku 2010 stúpne teplota o 1,4 až 5,8 °C (pozri stranu 7).
Quite simply: we need to reduce emissions of greenhouse gases into the atmosphere.
Je to jednoduché: musíme znížiť emisie skleníkových plynov do atmosféry.
Some greenhouse gases are long-lived, which means that they stick around in the atmosphere for decades or even longer.
Niektoré skleníkové plyny majú dlhú životnosť, čo znamená, že v atmosfére ostávajú desaťročia, dokonca aj dlhšie.
Even if we take firm action now, temperatures will continue to rise for a while.
Aj keď teraz podnikneme rázne kroky, teplota bude ešte chvíľu stúpať.
However, if we do not take any action, temperatures will increase even more, and at some point the climate could spiral out of control.
Ak však neurobíme nič, teplota stúpne ešte viac a jedného dňa sa klíma vymkne spod kontroly.
Reducing our greenhouse gas emissions will require investments and changes to how we produce and use energy.
Zníženie emisií skleníkových plynov si bude vyžadovať investície a zmeny spôsobov výroby a využívania energie.
Recent studies find that the price of doing nothing would be much higher because of the damage and suffering that unconstrained climate change would cause.
Z najnovších výskumov však vyplýva, že cena za nečinnosť by bola z dôvodu škôd a utrpenia, ktoré by spôsobila neregulovaná zmena klímy, ešte oveľa vyššia.
What governments are doing
Čo robia vlády
In the 1980s, evidence of climate change was mounting.
V osemdesiatych rokoch minulého storočia sa objavovalo čoraz viac dôkazov o zmene klímy.
Governments realised how big a threat climate change was and that they had to do something about it.
Vlády si uvedomili, akú veľkú hrozbu zmena klímy predstavuje a že s tým treba niečo robiť.
They also realised that they had to work together to have a chance of success.
Tiež si uvedomili, že na dosiahnutie cieľa je nevyhnutné spolupracovať.
Climate change is a global issue because all countries contribute, in varying degrees, to greenhouse gas emissions, and all countries are affected by it.
Zmena klímy je celosvetovým problémom, pretože k emisiám skleníkových plynov prispievajú v rozličnej miere všetky krajiny, ktorých sa týka.
So no country can solve the problem on its own.
Žiadna krajina nemôže tento problém vyriešiť sama.
The UN Framework Convention on Climate Change
Rámcový dohovor OSN o zmene klímy
In 1992, governments agreed the United Nations Framework Convention on Climate Change (UNFCCC).
V roku 1992 prijali vlády Rámcový dohovor Organizácie spojených národov o zmene klímy (UNFCCC).
So far, this international agreement has been formally accepted by 189 countries — almost all the countries in the world.
Tento medzinárodný dohovor doposiaľ formálne prijalo 189krajín – čo sú takmer všetky krajiny na svete.
The ultimate objective of this Convention is: the stabilisation of greenhouse gas concentrations in the atmosphere at a level that would prevent dangerous anthropogenic [human-induced] interference with the climate system.
Hlavným cieľom dohovoru je: stabilizácia koncentrácie skleníkových plynov v atmosfére na úrovni, ktorá by zabránila nebezpečnej antropogénnej (človekom spôsobenej) interferencii s klimatickým systémom.
Such a level should be achieved within a timeframe sufficient to allow ecosystems to adapt naturally to climate change, to ensure that food production is not threatened and
Takáto úroveň by sa mala dosiahnuť v rámci dostatočnej časovej lehoty, ktorá by umožnila ekosystémom adaptovať sa prirodzeným spôsobom na zmenu klímy a zabezpečiť, aby nebola ohrozená produkcia potravín a umožniť, aby ekonomický rozvoj pokračoval udržateľným spôsobom.
Under the Convention, the 189 governments monitor and report the greenhouse gases they produce, develop climate change strategies, and help the poorer among them address climate change.
Podľa dohovoru 189 vlád sleduje skleníkové plyny, ktoré sa produkujú v ich krajine, a podáva o tom správy, vyvíja stratégie na boj so zmenou klímy a pomáha chudobnejším krajinám zaoberať sa otázkami klímy.
They meet once a year to discuss things and decide what to do next.
Stretávajú sa raz za rok, aby spolu diskutovali a rozhodli sa o ďalšom postupe.
The Convention was designed as an umbrella under which more action would be agreed in the future.
Dohovor bol poňatý ako „strecha“, pod ktorou sa v budúcnosti dohodne viac krokov.
In 1997, in the Japanese city of Kyoto, the governments took the next step and agreed the important Kyoto Protocol.
V roku 1977 urobili vlády v japonskom meste Kjóto ďalší krok a schválili dôležitý Kjótsky protokol.
This treaty commits the industrialised countries among them to reduce or limit their greenhouse gas emissions and reach certain emission targets by 2012.
Táto zmluva zaväzuje priemyselné krajiny znížiť alebo obmedziť svoje emisie skleníkových plynov a dosiahnuť do roka 2012 v oblasti emisií určité ciele.
For each country, there is a target.
Každá krajina má svoj cieľ.
The Kyoto Protocol focuses on industrialised countries because they are responsible for most of the past and current greenhouse gas emissions and have the knowledge and money to reduce them.
Kjótsky protokol sa sústreďuje na priemyselné krajiny, pretože sú zodpovedné za väčšinu minulých aj súčasných emisií skleníkových plynov a majú tiež k dispozícii poznatky a peniaze na ich zníženie.
For example, the amount of greenhouse gases produced in the EU is 11 tonnes per citizen every year, while developing countries produce only around 1 tonne per citizen each year.
Napríklad v EÚ sa každoročne produkuje 11 ton skleníkových plynov na osobu, kým v rozvojových krajinách je to len okolo 1 tony na osobu za rok.
The Kyoto Protocol came into legal force on 16 February 2005.
Kjótsky protokol nadobudol platnosť 16. februára 2005.
So far, 150 governments, including all 25 EU countries, have formally adopted it ().
Zatiaľ ho formálne prijalo 150 vlád vrátane všetkých 25 krajín EÚ (').
Thirty-six are industrialised countries and have Kyoto targets, most of which require greenhouse gas reductions of5 to 8 % from 1990 levels by 2012.
Tridsaťšesť z nich sú priemyselné krajiny a stanovili si „kjótske ciele“, z ktorých väčšinou vyplýva povinnosť znížiť do roku 2012 emisie skleníkových plynov o 5 až 8 % v porovnaní s úrovňou z roku 1990.
Only the US and Australia have decided not to participate in the Kyoto Protocol although they had initially planned to do so.
Len Spojené štáty americké a Austrália sa rozhodli nezúčastniť na Kjótskom protokole, hoci spočiatku tak zamýšľali urobiť.
() The status of the number of ratifications is as of 29 April 2005.
() Stav ratifikácie z 29. apríla 2005.
The Kyoto Protocol is a first step — even when it was negotiated, it was clear that it would not be enough to stop climate change.
Kjótsky protokol je len prvý krok – aj v čase, keď sa o ňom viedli rokovania, bolo jasné, že na zastavenie zmeny klímy nestačí.
But the Protocol is crucial because it signals to the rest of the world that the vast majority of industrialised nations are willing to change course to save the world’s climate.
Protokol má však zásadný význam, pretože drvivá väčšina priemyselných krajín ním dáva najavo svoju ochotu zmeniť v záujme záchrany klímy svoje smerovanie.
It has also introduced various mechanisms under which countries cooperate in reducing emissions, which will lower costs.
Pomocou protokolu sa zaviedli aj rôzne mechanizmy, v rámci ktorých krajiny spolupracujú pri znižovaní emisií, vďaka čomu sa znížia aj náklady.
What the EU is doing
Čo robí EÚ
The European Union is at the forefront of the global fight against climate change.
Európska únia je pri celosvetovom úsilí na zastavenie zmeny klímy v popredí.
It is convinced that as a major economic power it has a duty to lead by example.
Je presvedčená, že hospodárska veľmoc má za povinnosť ísť príkladom.
During the negotiations of the Kyoto Protocol, the 15 countries that made up the EU at the time (marked in yellow, see box next page) took on a particularly ambitious target: to reduce their collective greenhouse gas emissions by 8 % below 1990 levels until 2012.
Počas rokovaní o Kjótskom protokole prijalo vtedajších 15 členských štátov EÚ (na nasledujúcej strane sú označené žltou farbou) mimoriadne ambiciózny cieľ znížiť do roku 2012 svojespoločné emisie skleníkových plynov o 8 % v porovnaní s úrovňou z roku 1990.
They then decided how much each of them should do for this collective target to be reached, taking into account the economic situation and industrial structure of each country.
Potom sa rozhodli, čo by mali jednotlivé krajiny podniknúť na dosiahnutie tohto spoločného cieľa, pričom sa zohľadnila ich hospodárska situácia a priemyselná štruktúra.
Most have to reduce their emissions, but some are allowed to increase them up to a certain limit, while others must keep their emissions at the same levels as in 1990.
Väčšina z nich má znížiť svoje emisie, niektoré ich však môžu zvýšiť po istú hranicu, kým ostatné ich musia udržiavať na úrovni z roku 1990.
The ten countries that joined the EU on 1 May 2004 (marked in blue) have individual targets under the Protocol with the exception of Cyprus and Malta, which have no targets.
Desať krajín, ktoré vstúpili do EÚ 1. mája 2004 (označené modrou farbou) majú individuálne kjótske ciele, okrem Cypru a Malty, ktoré nemajú stanovené žiadne ciele.
Kyoto Targets in the EU
Kjótske ciele v EÚ
EU Member States with individual targets under the Kyoto Protocol
Členské štáty EÚ, ktoré majúpodľa Kjótskeho protokoluindividuálne ciele
EU Member States sharing an 8 % reduction target under the Kyoto Protocol
Členské štáty EÚ, ktoré majúpodľa Kjótskeho protokolu spoločný cieľznížiť emisie o 8 %
Estonia Hungary Latvia Lithuania Poland Slovak Republic Slovenia
Estónsko Maďarsko Lotyšsko Litva Poľsko Slovenská republika Slovinsko
Denmark Finland France Germany Greece Ireland Italy Luxembourg Netherlands Portugal Spain Sweden
Dánsko Fínsko Francúzsko Nemecko Grécko Írsko Taliansko Luxembursko Holandsko Portugalsko Španielsko Švédsko
In March 2000, the EU launched the European Climate Change Programme (ECCP).
V marci 2000 EÚ spustila Európsky program klimatických zmien (ECCP).
Together with representatives from industry, environmental associations and other interested groups, the EU has identified 42 measures that will help its member states reduce their greenhouse gas emissions in a cost-effective way.
Spolu sozástupcami priemyslu, združení na ochranu životného prostredia a iných záujmových skupín určila EÚ 42 opatrení, ktoré pomôžu jej členským štátom znížiť svoje emisie skleníkových plynov bez toho, aby mali vysoké náklady.
All these measures have already become law or are in the process of being adopted.
Všetky tieto opatrenia sa už stali súčasťou zákonov, alebo sa práve prijímajú.
A cornerstone of EU climate change policies is the EU’s emissions trading scheme launched on 1 January 2005.
Základným kameňom politiky EÚ v oblasti zmeny klímy je systém obchodovania s emisnými kvótami, ktorý sa zaviedol 1. januára 2005.
EU governments have set limits to how much CO some 12 000 power plants and energy-intensive factories are allowed to emit per year.
Vlády EÚ stanovili ročné limity emisií CO pre asi 12 000 elektrární a energeticky náročných tovární.
These plants account for almost half of the EU’s CO emissions.
Tieto zariadenia sú zodpovedné za takmer polovicu emisií CO v EÚ.
Those plants that emit less CO than they are allowed to can sell the unused emission quotas to other factories that are not doing that well.
Zariadenia, ktoré produkujú menej CO, môžu predávaťsvoje nevyužité emisné kvóty iným zariadeniam, ktoré nemajú také dobré výsledky.
This provides for a financial incentive to reduce emissions. The system also makes sure that there are buyers for the emission allowances.
Vďaka tomu je pre zariadenia znižovanie emisií finančne výhodné.Systém sa stará aj o to, aby mal emisné kvóty kto kúpiť.
Companies that exceed their emission limits and do not cover them with emission rights bought from others will have to pay hefty penalties.
Spoločnosti, ktoré prekročia svoje limity emisií a nepokryjú ich emisnými právami kúpenými od iných, musia zaplatiť veľké pokuty.
The emissions trading scheme will make
Vďaka systému obchodovania s emisnými kvótami
16 sure that emissions are cut where it is cheapest, and lower the overall costs of reducing emissions.
16 sa emisie znížia, keď je to výhodné z finančného hľadiska a znížia sa aj celkové náklady na zníženie emisií.
Other ECCP measures are, for example, aimed at improving the fuel-efficiency of cars and the energy efficiency of buildings (better insulation can reduce heating cost by 90 %!); increasing the use of renewable energy sources, such as wind, the sun, tidal power, biomass (organic material such as wood, mill residues, plants, animal droppings, etc.) and geothermal power (heat from hot springs and volcanoes); advancing combined heat and power generation because this requires less energy; controlling the fluorinated greenhouse gases used in air conditioning; reducing methane emissions from landfills; raising awareness; and strengthening research and the development and use of climatefriendly technologies.
Cieľom ostatných opatrení podľa ECPP je napríklad zlepšenie palivovej účinnosti áut a energetickej účinnosti budov (vďaka lepšej izolácii sa môžu náklady za kúrenie znížiť až o 90 %!), častejšie používanie obnoviteľných zdrojov energie, ktorými sú napríklad vietor, slnko, sila prílivu, biomasa (organický materiál ako drevo, drevársky odpad, rastliny, živočíšny trus atď.) a geotermálna energia (teplo z horúcich prameňov a sopiek), rozvoj kombinovanej výroby tepla a elektrickej energie, keďže sa pri tom minie menej energie, kontrola fluórovaných skleníkových plynov, ktoré sa používajú v klimatizačných zariadeniach, zníženie emisií metánu zo skládok odpadu, vyššia informovanosť verejnosti a intenzívnejší výskum a vývoj a využívanie technológií, ktoré neškodia klíme.
Many climatefriendly technologies already exist and only need to be further improved to be widely used.
Existujú mnohé technológie, ktoré neškodia klíme a na to, aby sa mohli používať vo veľkom, ich stačí len o niečo vylepšiť.
For example, it is possible to capture some of the carbon released
Napríklad je možné zachytávať časť uhlíka, ktorý sa uvoľňuje pri spaľovaní
Greenhouse gas emissions in the EU in 2001
Emisie skleníkových plynov v EÚ v roku 2001
Other 4% when fossil fuels are burnt and then bury it in old mines or former oil fields.
Iné4 % fosílnych palív a zakopávať ho v starých baniach alebo nepoužívaných ropných poliach.
This technology is called ‘carbon capture and storage’ and reduces CO emissions into the atmosphere.
Táto technológia, ktorá sa volá „zachytávanie a skladovanie uhlíka“, znižuje emisie CO! do atmosféry.
Another promising technology, which, however, requires considerably more research, is the production of hydrogen from renewable energies and its use in ‘fuel cells’.
Ďalšou sľubnou technológiou, ktorá si však ešte vyžaduje značný výskum, je výroba vodíka z obnoviteľných zdrojov a jeho používanie v „palivových článkoch“.
The fuel cell converts the hydrogen with oxygen into water, and in the process it produces electricity.
Palivové články menia vodík s kyslíkom na vodu a pri tejto premene vzniká energia.
Industry 20%
Domácnosti amalé a strednépodniky17 %
The EU is on course to reach its Kyoto targets for 2012 if all the measures planned by the EU and its member states are implemented. By 2002, the most recent year for which data were available when this booklet was
Ak sa všetky opatrenia naplánované EÚ a jej členskými Priemyselštátmi uskutočnia, podarí sa EÚ dosiahnuť svoje kjótske 20 %ciele na rok 2012.
Source: European Environment Agency written, the former 15 EU countries had reduced their greenhouse gas emissions by 2.9 % compared to 1990 levels (their Kyoto target is 8 %).
Do roka 2002 (pre tento rok boli v čase písania tejto brožúry dostupné najnovšie údaje) znížilo 15 krajín EÚ svoje emisie skleníkových plynov o 2,9 % v porovnaní s úrovňou z roka 1990 (kjótsky cieľ je 8 %).
Together, the 25 EU countries had reduced their emissions by 9 %.
Spoločne znížilo 25 krajín EÚ svoje emisie o 9 %.
What businesses are doing
Čo robia podnikatelia
Companies are playing an important role in the fight against climate change.
Obchodné spoločnosti zohrávajú pri úsilí o zastavenie zmeny klímy dôležitú úlohu.
They are coming to understand that by cutting their greenhouse gas emissions they not only protect the climate, but can also save money, earn good publicity, and gain an advantage over their competitors.
Začínajú chápať, že znížením svojich emisií skleníkových plynov budú nielenže chrániť klímu, ale môžu aj ušetriť peniaze, získať dobré meno a výhodu voči svojim konkurentom.
For example, a big multinational company manufacturing a wide range of products in different regions of the world has, since 1990, saved EUR 1.5 billion by reducing energy consumption and installing new climatefriendly technologies in its factories.
Jedna veľká nadnárodná spoločnosť, ktorá vyrába široký sortiment výrobkov v rôznych regiónoch sveta, napríklad ušetrila od roku 1990 1,5 miliardy eur vďaka tomu, že znížila spotrebu energie a nainštalovala vo svojich továrňach nové technológie, ktoré neškodia klíme.
In addition, it saves EUR 7 to 11 million annually through the use of renewable energy.
Okrem toho sa vďaka využívaniu obnoviteľných zdrojov energie ušetrí 7 až 11 miliónov eur ročne.
With these measures, it has reduced its greenhouse gas emissions by 67 % since 1990 ().
Pomocou týchto opatrení znížila táto spoločnosť od roku 1990 svoje emisie skleníkových plynov o 67 % (').
The associations of European, Japanese and Korean car manufacturers have voluntarily committed themselves to reducing the average CO emissions of new passenger cars sold in Europe by roughly a quarter from 1995 levels by 2008 (European carmakers) or 2009 (Japanese and Korean carmakers).
Združenia európskych, japonských a kórejských výrobcov áut sa dobrovoľne zaviazali, že do roku 2008 (európski výrobcovia) alebo 2009 (japonskí a kórejskí výrobcovia) znížia priemerné emisie CO2 z nových osobných automobilov predávaných v Európe približne o štvrtinu úrovne z roka 1995.
The development of climatefriendly technologies also creates new jobs and opens up new markets.
Vývoj technológií, ktoré neškodia klíme, vytvára aj nové pracovné príležitosti a nové trhy.
Thanks to support schemes for wind power in several EU countries, European companies now supply 90 % of the booming global market for wind power equipment.
Vďaka podporným schémam pre veterné elektrárne v niektorých krajinách EÚ zásobujú európske spoločnosti 90 % prekvitajúceho celosvetového trhu s vybavením pre veterné elektrárne.
In Germany, introducing wind power has generated work for 40 000 people.
V Nemecku vzniklo vďaka zriadeniu veterných elektrární 40 000 pracovných miest.
If European companies are quick in developing new climatefriendly technologies, they will have a competitive advantage when global demand for such technologies rises.
Ak budú európske spoločnosti rýchlo vyvíjať nové technológie, ktoré neškodia klíme, budú mať v čase, keď vznikne celosvetový dopyt po týchto technológiách, konkurenčnú výhodu.
() See‘Less is more: 14 pioneers in reducing greenhouse gas emissions’ by the Climate Group, a coalition of organisations committed to reducing their greenhouse gas emissions.
() Pozri:„Menej je viac: 14 priekopníkov v znižovaní emisií skleníkových plynov“ od Skupiny pre klímu (koalícia organizácií, ktoré sa usilujú o zníženie svojich emisií skleníkových plynov).
Document available at http://www.theclimategroup.org/tcg_lessmore.pdf
Správu možno nájsť na adrese http://www.theclimategroup.org/tcg_lessmore.pdf.
What you can do
Čo môžeš urobiť Ty
‘A’certifies that it is very efficient in energy use.
Zmena klímy je celosvetovým problémom, no každý z nás môže niečo urobiť.
Climate change is a global problem, and yet each of us has the power to make a difference. Even small changes in our behaviour can help prevent greenhouse emissions without affecting our quality of life.
Aj malá zmena nášho správania môže pomôcť zabrániť emisiám skleníkových plynov bez toho, aby sa to prejavilo na kvalite nášho života.
In fact, they can save us money.
Dokonca pri tom môžeme aj ušetriť.
• Look for goods with the European eco-label, symbolised by a little flower (see top left corner of this box), in shops and supermarkets.
• Ak budeš ty alebo tvoji rodičia kupovať nový elektrospotrebič (napr. chladničku alebo práčku), určite si vyberte výrobok, ktorý podľa európskej environmentálnej značky, ktorou musia byť označené všetky spotrebiče, patrí do triedy energetickej účinnosti„A“.
This means they have been manufactured under strict environmental standards.
Trieda„A“ znamená, že výrobok je z hľadiska spotreby energie veľmi účinný.
• Recycle things.
•Pridaj sa k recyklácii.
Recycling 1 kg of old aluminium cans consumes ten times less energy than producing them from scratch, and factories use far less energy to make paper from old newspapers than from wood pulp.
Pri recyklácii 1 kg starých hliníkových konzerv sa spotrebuje desaťkrát menej energie ako pri výrobe nových a továrne používajú na výrobu papiera zo starých novín oveľa menej energie ako na jeho výrobu z drevnej buničiny.
• When you make a hot drink, just boil the amount of water you need.
• Pri príprave horúceho nápoja stačí uvariť len toľko vody, koľko potrebuješ.
• Don’t overheat your home.
• Nepreháňaj to s kúrením.
Reducing the temperature by just 1° Celsius can cut up to 7 % off your family’s energy bill.
Zníženie teploty len o 1 °C môže váš rodinný účet za elektrinu znížiť až o 7 %.
• Save hot water by taking a shower rather than a bath — it requires four times less energy.
• Šetri horúcou vodou tak, že sa budeš sprchovať a nie kúpať – spotreba energie je štyrikrát nižšia.