natgillin/translations-raw huggingface dataset:
To reach complete economic integration would require all Member States to join the euro area and harmonise their fiscal policies, including taxation, and other economic policies.
Nemecká colná únia, ZOLLVEREIN, je asi jedným z najúspešnejších príkladov – na začiatku, v roku 1834, bol vznik colnej únie medzi nemeckými kniežatstvami, na základe ktorej sa v roku 1875 vyvinula centrálna banka Ríšska banka (Reichsbank) a jednotná mena, ríšska marka (Reichsmark).
The path to economic and monetary union: 1957 to 1999
Cesta k hospodárskej a menovej únii: 1957 až 1999 rozpory týkajúce sa hospodárskych priorít, nedostatočná hospodárska konvergencia a vývoj na trhoch medzinárodných mien mimo kontroly únie – to všetko hralo svoju úlohu v neúspešnom vývoji smerujúcom k vytvoreniu HMÚ.
The Community seeks economic prosperity and political development in EMU
Spoločenstvo požaduje od HMÚ hospodársku prosperitu a politický vývoj
Against this troubling background, and with the customs union largely achieved, the Community was anxious to set itself new goals for political development during the next decade.
Počas nasledujúcej dekády sa napriek tomuto problematickému pozadiu z veľkej miery podarilo docieliť vznik colnej únie a Spoločenstvo sa usilovalo stanoviť si nové ciele pre politický vývoj.
The 1969 Barre Report, which proposed greater economic coordination, brought new impetus, and EMU became a formal goal at a summit in The Hague in 1969.
Barreho plán z roku 1969, ktorý predpokladal väčšiu hospodársku koordináciu, priniesol nové podnety a na summite v Haagu v roku 1969 sa HMÚ stala oficiálnym cieľom.
Europe’s leaders set up a high-level group under the then Luxembourg Prime Minister, Pierre Werner, to report on how EMU could be achieved by 1980.
Európski lídri vytvorili skupinu expertov na najvyššej úrovni pod vedením vtedajšieho luxemburského premiéra Pierra Wernera, aby naplánovala spôsob vytvorenia HMÚ do roku 1980.
The Werner group submitted its final report in October 1970, setting out a three-stage process to achieve EMU within a 10-year period.
0 Wernerova skupina predložila svoju záverečnú správu (Wernerov plán) v októbri 1970 a stanovila v nej tri etapy postupu na vytvorenie HMÚ počas desiatich rokov.
The final objective would be irrevocably convertible currencies, free movement of capital, and the permanent locking of exchange rates — or possibly a single currency.
Konečným cieľom boli neodvolateľne konvertibilné meny, voľný pohyb kapitálu a permanentné zafixovanie výmenných kurzov – alebo možno jednotná mena.
To achieve this, the report called for closer economic policy coordination with interest rates and management of reserves decided at Community level, as well as agreed frameworks for national budgetary policies.
Na dosiahnutie týchto predsavzatí plán požadoval tesnejšiu koordináciu hospodárskych politík s rozhodovaním o úrokových mierach a o riadení rezerv na úrovni Spoločenstva, ako aj odsúhlasenie rámca pre národné rozpočtové politiky.
FROM THE WERNER REPORT TO THE EUROPEAN MONETARY SYSTEM: 1970 TO 1979
OD WERNEROVHO PLÁNU PO EURÓPSKY MENOVÝ SYSTÉM:1970 AŽ 1979
While the Member States were divided over some of the report’s main recommendations, they agreed in principle in March 1971 on a three-stage approach to EMU.
Členské štáty mali ohľadom niektorých hlavných odporúčaní plánu názorové rozpory, no v zásade sa v marci 1971 zhodli na troch etapách pristúpenia k HMÚ.
The first stage, narrowing of exchange-rate fluctuations, was to be tried on an experimental basis without any commitment to the other stages.
Prvá etapa, zacielená na zníženie výkyvov výmenných kurzov, sa mala otestovať, pričom z nej nevyplývali žiadne záväzky vo vzťahu k ďalším etapám.
Unfortunately, the Werner strategy took fixed exchange rates against the dollar for granted.
Wernerova stratégia, žiaľ, považovala pevné výmenné kurzy voči doláru za samozrejmosť.
When the United States effectively floated the dollar from August 1971, the fresh wave of market instability put upward pressure on the Deutschmark and squashed hopes of tying the Community’s currencies more closely together.
Keď USA v auguste 1971 efektívne prešli na plávajúci kurz dolára, čerstvá vlna trhovej nestability vyvolala tlak na nemeckú marku a skoncovala s nádejami na užšie previazanie mien spoločenstva.
Snake in the tunnel
Menový had
To retrieve the situation, in March 1972, the Member States created the ‘snake in the tunnel’ as a mechanism for managing fluctuations of their currencies (the snake) inside narrow limits against the dollar (the tunnel).
Na záchranu situácie v marci 1972 členské štáty vytvorili „menového hada“ ako mechanizmus na riadenie výkyvov svojich mien voči doláru v rámci úzkeho pásma.
Hit by oil crises, policy divergence and dollar weakness, within two years the snake had lost many of its component parts and was little more than a Deutschmark zone comprising Germany, Denmark and the Benelux countries.
Menový had, postihnutý ropnými krízami, politickými nezhodami a slabosťou dolára, stratil do dvoch rokov mnoho členov a zahŕňal len o trochu väčšie územie, ako bola zóna nemeckej marky tvorená Nemeckom, Dánskom a krajinami Beneluxu.
The ‘quick death’ of the snake did not diminish interest in trying to create an area of currency stability.
„Rýchla smrť“ hada však neznížila záujem o vytvorenie oblasti menovej stability.
A new proposal for EMU was put forward in 1977 by the then President of the European Commission, Roy Jenkins.
V roku 1977 predložil Roy Jenkins, vtedajší predseda Európskej komisie, nový návrh na vytvorenie HMÚ.
It was taken up in a more limited form and launched as the European Monetary System (EMS) in March 1979 with the participation of all the Member States’ currencies except the pound sterling.
Bol prijatý v oklieštenej forme a v marci 1979 zavedený ako Európsky menový systém (EMS),pričom sa doň zapojili meny všetkých členských štátov okrem libry šterlingov.
FROM THE START OF EMS TO MAASTRICHT: 1979 TO 1991
OD ZAVEDENIA EMS PO MAASTRICHT: 1979 AŽ 1991
Controlling inflation becomes EC priority
Prioritou ES sa stala regulácia inflácie ácie
The European Monetary System (EMS) was built on the concept of stable but adjustable exchange rates defined in relation to the newly created European currency unit (ECU) — a basket currency based on a weighted average of EMS currencies.
Európsky menový systém (EMS) vychádzal z koncepcie stabilných, ale upraviteľných výmenných kurzov, definovaných vo vzťahu k novovytvorenej európskej menovej jednotke (ECU), čo bola mena založená na váženom priemere koša mien EMS.
Within the EMS, currency fluctuations were controlled through the exchange rate mechanism (ERM) and kept within ±2.25% of the central rates, with the exception of the lira, which was allowed to fluctuate by ±6%.
V rámci EMS boli výkyvy mien regulované prostredníctvom mechanizmu výmenných kurzov (ERM) a udržiavali sa v pásme ± 2,25 % centrálnych kurzov, s výnimkou líry, ktorá smela kolísať o ± 6 %.
While the EMS’s primary purpose was to reduce exchange-rate instability which was seen as damaging to trade, investment and economic growth, its creation was undoubtedly helped by a new consensus among Member States that controlling and reducing inflation had to become an economic priority.
Hlavným zámerom EMS bolo zníženie nestability výmenných kurzov, ktorá mala negatívny dosah na obchodovanie, investície a hospodársky rast. Jeho vytvoreniu nepochybne napomohla nová zhoda medzi členskými štátmi, že regulácia inflácie a jej zníženie sa musia stať hospodárskou prioritou.
The EMS was a radical new departure because exchange rates could only be changed by mutual agreement of participating Member States and the Commission — an unprecedented transfer of monetary autonomy.
EMS predstavoval radikálne nový smer vývoja, pretože výmenné kurzy sa mohli zmeniť len po vzájomnej dohode zúčastnených členských štátov a Komisie, čo predstavovalo bezprecedentný presun menovej autonómie.
EMS — a decade of success
EMS – úspešná dekáda
The single currency would complete the single market n u l l
Jednotná mena zavŕši vytvorenie jednotného trhu
In the first few years, there were many realignments in the EMS.
V prvých rokoch prešiel EMS viackrát reorganizáciou.
But by the time of the negotiations on the Maastricht Treaty in 1990–91, the EMS had proved a success.
No v období rokovaní o Maastrichtskej zmluve v rokoch 1990 až 1991 sa EMS už ukázal ako úspech.
Short-term volatility of exchange rates between EC currencies was substantially reduced thanks to a mixture of converging inflation rates, interest rate management which targeted the exchange rate, joint intervention in the foreign exchange market and capital controls.
Navyše mnohí ekonómovia a predstavitelia centrálnych bánk zastávali názor, že národná menová autonómia koliduje s cieľmi Spoločenstva – voľným obchodom, voľným pohybom kapitálu a pevnými výmennými kurzami.
This success formed an encouraging backdrop to the discussions on EMU, together with the valuable experience in the joint management of exchange rates gained by the Community’s central banks.
Tento úspech bol spolu s cennými skúsenosťami so spoločnou reguláciou výmenných kurzov, ktoré získali centrálne banky spoločenstva, povzbudzujúcim pozadím pre rokovania o HMÚ.
The Delors Report recommends EMU in three stages
Delorsova správa odporučila vytvorenie HMÚ v troch etapách
In June 1988, the European Council meeting at Hanover set up the Committee for the Study of Economic and Monetary Union, chaired by the then President of the Commission, Jacques Delors, and including all EC central bank governors.
V júni 1988 bol na zasadnutí Európskej rady v Hanoveri ustanovený Výbor pre výskum hospodárskej a menovej únie, ktorému predsedal vtedajší prezident Komisie Jacques Delors a jeho členmi boli guvernéri všetkých centrálnych bánk ES.
Their unanimous report, submitted in April 1989, defined the monetary union objective as a complete liberalisation of capital movements, full integration of financial markets, irreversible convertibility of currencies, irrevocable fixing of exchange rates and the possible replacement of national currencies with a single currency.
V jednomyseľne schválenej správe, predloženej v apríli 1989, definovali nasledujúce ciele menovej únie: úplná liberalizácia pohybu kapitálu, úplná integrácia finančných trhov, neodvolateľná konvertibi-lita mien, neodvolateľné zafixovanie výmenných kurzov a možná výmena národných mien za jednotnú menu.
Complete the internal market and remove restrictions on further financial integration.
Skompletizovanie vnútorného trhu a odstránenie obmedzení ďalšej finančnej integrácie.
Establish the European Monetary Institute to strengthen central bank cooperation and prepare for the European System of Central Banks (ESCB).
Založenie Európskeho menového inštitútu na posilnenie spolupráce centrálnych bánk a prípravu na Európsky systém centrálnych bánk (ESCB).
Plan the transition to the euro.
Naplánovanie prechodu na euro.
Define the future governance of the euro area.
Definovanie budúceho riadenia eurozóny.
Achieve economic convergence between the Member States.
Dosiahnutie hospodárskej konvergencie medzi členskými štátmi.
Stage 3 (1999 onwards)
3. etapa (od 1999 ďalej)
Fix final exchange rates and transition to the euro.
Zmluvu o Európskej únii schválili hlavy štátov alebo vlád na zasadnutí Európskej rady v Maastrichte v decembri 1991, kde sa rozhodlo, že Európa bude mať do konca storočia silnú a stabilnú jednotnú menu.
The ECB and ESCB are responsible for independent monetary policy making.
Preto boli v Zmluve o Európskej únii stanovené tzv. maastrichtské konvergenčné kritériá, ktoré museli členské štáty splniť, aby mohli prijať euro.
Implement binding budgetary rules in the Member States.
Účasť v ERM 2 roky bez závažných napätí
Stage two of EMU began in July 1994 and lasted until the introduction of the single currency in 1999. Within stage two, a wide variety of preparatory activities were initiated.
Dohodou o cieli (HMÚ) a podmienkach (maastrichtské kritériá) sa mohla Európska únia posunúť vpred.
The 1995 Madrid European Council agreed on the name for the new currency — the euro — and set out the scenario for the transition to the single currency that would start on 1 January 1999.
Na zasadnutí Európskej rady v Madride v roku 1995 sa odsúhlasil názov novej meny – euro – a stanovil sa scenár prechodu na jednotnú menu, ktorý sa mal začať 1. januára 1999.
The coins followed shortly afterwards, all coins bearing a common European side, chosen by the public and confirmed by the 1997 Amsterdam Council, and a national side, the designs for which were chosen by each participating Member State individually.
Mince nasledovali krátko potom, všetky majú na jednej strane európsky motív odsúhlasený verejnosťou a potvrdený na zasadnutí Rady v Amsterdame v roku 1997, a na druhej strane národný motív, ktorej návrh si individuálne zvolil zúčastnený členský štát.
The 1997 Amsterdam European Council agreed the rules and responsibilities of the Stability and Growth Pact (SGP) that aims to ensure budgetary discipline under EMU.
Na zasadnutí Európskej rady v Amsterdame v roku 1997 boli odsúhlasené pravidlá a záväzky Paktu stability a rastu (Pakt), ktorého cieľom bolo zaistenie rozpočtovej disciplíny v rámci HMÚ.
The European Commission was given the key responsibility of monitoring adherence to the SGP.
Orgánom zodpovedným za sledovanie dodržiavania Paktu sa stala Európska komisia.
In May 1998, 11 Member States met the convergence criteria and thus formed the first wave of entrants who would go on to adopt the euro as their single currency.
V máji 1998 splnilo 11 členských štátov konvergenčné kritériá a vytvorilo tak prvú vlnu štátov, ktoré prijali euro ako svoju jednotnú menu.
Denmark and the United Kingdom had ‘opted out’ from participating in the third stage of EMU, while Greece and Sweden did not fulfil all the criteria.The ECB and the European System of Central Banks (ESCB) were established in 1998, replacing the EMI, and on 1 January 1999 the third stage of EMU began.
Dánsko a Veľká Británia odstúpili od účasti v tretej etape vytvorenia HMÚ, kým Grécko a Švédsko nesplnili všetky kritériá. V roku 1998 boli založené ECB a Európsky systém centrálnych bánk (ESCB), ktoré nahradili EMI, a 1. januára 1999 sa začala tretia etapa vytvorenia HMÚ.
The euro is launched: 1999 to 2002
Zavedenie eura: 1999 až 2002
On 31 December 1998, the conversion rates between the euro and the currencies of the participating Member States were irrevocably fixed.
Tridsiateho prvého decembra 1998 sa neodvolateľne zafixovali výmenné kurzy medzi eurom a menami zúčastnených členských štátov.
On 1January 1999, the euro was introduced and the Eurosystem, composed of the ECB and the national central banks (NCBs) of the euro area Member States, took over responsibility for monetary policy in the new euro area.
Prvého januára 1999 sa zaviedlo euro a zodpovednosť za menovú politiku novej eurozóny prevzal Eurosystém, tvorený ECB a národnými centrálnymi bankami (NCB) členských štátov eurozóny.
This was the beginning of a transitional period that was to last three years and end with the introduction of euro banknotes and coins and the withdrawal of national banknotes and coins.
To bol začiatok prechodného obdobia, ktoré malo trvať tri roky a skončiť sa zavedením eurových bankoviek a eurových mincí a stiahnutím národných bankoviek a mincí.
In 2000, the Council decided that Greece fulfilled the necessary conditions for the adoption of the single currency, and the country joined the euro area on 1January2001.
V roku 2000 Radarozhodla, že Grécko splnilo nutné podmienky pre prijatie jednotnej meny a 1. januára 2001 sa krajina pripojila k eurozóne.
While the euro replaced national currencies immediately, with the national currency units becoming sub-units of the euro, it initially existed only as scriptural or ‘book‘ money.
Aj keď euro okamžite nahradilo národné meny a jednotky národnej meny sa stali jeho subjednotkami, euro na začiatku existovalo len ako zúčtovacia jednotka.
National currency banknotes and coins remained the means of everyday cash transactions.
Prostriedkom každodenných hotovostných transakcií zostali bankovky a mince národných mien.
During the transitional period it was the world of business and finance that began to use the euro in their everyday cashless operations.
Počas prechodného obdobia sa euro začalo používať v každodenných bezhotovostných transakciách najprv v oblasti obchodu a financií.
For the financial markets this transition happened immediately — the ground was well prepared and trading in financial markets was exclusively in euro.
V rámci finančných trhov tento prechod prebehol okamžite – tento sektor bol kvalitne pripravený a obchodovanie na finančných trhoch prebiehalo výhradne v eurách.
For administrations and business there was a longer transition period as they gradually switched their systems for accounting, pricing and payments over to the euro.
V administratíve a obchode trvalo prechodné obdobie dlhšie, pretože bolo nutné postupne zabezpečiť prechod účtovníckych, cenových a platobných systémov na euro.
For citizens the most visible part of the transition was the appearance of dual pricing on labels in shops and petrol stations, etc. This was part of an extensive publicity campaign to familiarise the general public with the euro and the coming introduction of banknotes and coins.
Pre občanov boli najviditeľnejšou časťou prechodu dvojité ceny na cenovkách v obchodoch, na čerpacích staniciach atď. Bola to súčasť rozsiahlej propagačnej kampane, na základe ktorej sa široká verejnosť mala oboznámiť s eurom a blížiacim sa zavedením bankoviek a mincí.
A NEW YEAR AND A NEW CURRENCY
NOVÝ ROK, NOVÁ MENA p sk ró
It was a challenge of unprecedented dimensions that involved the banking sector, cash-in-transit companies, retailers, the cash-operated machine industry, and the general public.
Bola to výzva nebývalého rozsahu, ktorá sa týkala bankového sektora, spoločností zaoberajúcich sa transportom peňazí, maloobchodníkov, priemyslu automatov ovládaných hotovosťou a širokej verejnosti.
Around EUR144billion in euro cash was provided early by the national central banks to banks (frontloading) and by these banks to retailers (sub-frontloading) to avoid bottlenecks in the supply chain.
Národné centrálne banky na začiatku dodali približne 144 miliárd eur v hotovosti (predzásobenie) bankám a banky maloobchodníkom (sekundárne predzásobenie), aby sa zabránilo uviaznutiu zásobovacieho reťazca.
This meant that euro cash was widely available in all sectors in the first days of 2002.
Znamenalo to, že eurová hotovosť bola v prvých dňoch roku 2002 všeobecne k dispozícii vo všetkých odvetviach.
By 3January 2002, 96% of all automated teller machines (ATMs) in the euro area were dispensing euro banknotes.
Tretieho januára 2002 už 96 % bankomatov v eurozóne vydávalo eurové bankovky.
And already one week after the introduction, more than half of all cash transactions were being conducted in euro.
A už týždeň po zavedení prebiehala vyše polovica hotovostných transakcií v eurách.
The cash changeover was completed within two months.
Výmena hotovosti sa ukončila do dvoch mesiacov.
National banknotes and coins ceased to be legal tender by the end of February 2002 at the latest, and earlier in some Member States.
Národné bankovky a mince prestali byť platidlom najneskôr ku koncu februára 2002, v niektorých členských štátoch skôr.
By that time, more than 6billion banknotes and close to 30billion national coins had been withdrawn, and for over 300million citizens in 12 countries the euro had finally arrived.
Dovtedy sa stiahlo vyše 6 miliárd bankoviek a takmer 30 miliárd národných mincí a pre vyše 300 miliónov občanov v 12 krajinách to znamenalo očakávaný príchod eura.
Managing economic and monetary union
Riadenie hospodárskej a menovej únie
Like the single market, EMU is not an end in itself.
Podobne ako jednotný trh, HMÚ nepredstavuje konečný cieľ.
It is an instrument to further the objectives of the European Union — in particular, balanced and sustainable economic growth and high employment.
Je to nástroj na napomáhanie cieľom Európskej únie – najmä vyváženému a udržateľnému hospodárskemu rastu a vysokej zamestnanosti.
The operations and institutions of EMU were designed from the outset to support these objectives through the management of the monetary and economic aspects of the euro area.
Činnosti a inštitúcie HMÚ boli od počiatku určené na podporovanie týchto cieľov prostredníctvom riadenia menových a hospodárskych aspektov eurozóny.
The euro area has one currency with one monetary policy and independent, centralised decision making.
Eurozóna využíva jednu menu, jednu menovú politiku a nezávislé, centralizované rozhodovanie.
The ECB and the central banks of all EU Member States form the European System of Central Banks (ESCB).
ECB a centrálne banky všetkých členských štátov EÚ tvoria Európsky systém centrálnych bánk (ESCB).
Within the ESCB, the ECB and the central banks of the euro area Member States form the Eurosystem.
V rámci ESCB tvoria ECB a centrálne banky členských štátov eurozóny Eurosystém.
Decisions on monetary policy in the euro area can only be taken by the Governing Council of the ECB, which comprises the governors of the national central banks of those Member States that have adopted the euro and the members of the Executive Board of the ECB.
Rozhodnutia o menovej politike v eurozóne smie vykonávať len Riadiaca rada ECB, ktorú tvoria guvernéri národných centrálnych bánk členských štátov, ktoré prijali euro, a členovia Výkonnej rady ECB.
The Governing Council of the ECB is its supreme decision-making body.
Riadiaca rada ECB je jej najvyšším rozhodovacím orgánom.
European Central Bank (ECB)Governing Council Executive Board
Európska centrálna banka (ECB) Rada guvernérov Výkonná rada
Looking forward to euro area enlargement
Očakávanie rozšírenia eurozóny
The 10 Member States that joined the EU in 2004 are part of EMU — which means that they coordinate their economic policymaking with the other EU Member States and that their central banks are part of the ESCB.
Nové členské štáty, ktoré sa k EÚ pripojili v roku 2004 a 2007, sú súčasťou HMÚ, čo znamená, že tvorbu svojej hospodárskej politiky koordinujú s ostatnými členskými štátmi EÚ a ich centrálne banky sú členmi ESCB.
However, as they did not join the euro area immediately on accession, their official status until they adopt the single currency is ‘Member States with a derogation’.
Pretože sa však hneď pri vstupe nepripojili k eurozóne, ich oficiálny stav až do prijatia jednotnej meny je „členské štáty s výnimkou“.
This status is granted by the Act of Accession and obliges them to become full members of the euro area eventually.
Tento stav je zaručený Aktom o pristúpení, ktorý ich zaväzuje k tomu, aby sa nakoniec stali plnoprávnym členmi eurozóny.
The new Member States did not join the euro area immediately upon accession because they did not meet the convergence criteria.
Nové členské štáty sa nepripojili k eurozóne hneď po vstupe, pretože nespĺňali konvergenčné kritériá.
The Treaty of Accession therefore allows them time to undertake the adjustments needed to achieve convergence.
Prístupová zmluva im preto poskytuje čas na vykonanie zmien potrebných na dosiahnutie konvergencie.
The first of the new Member States to join the euro area is Slovenia in 2007.
Prvým novým členským štátom, ktorý sa v roku 2007 pripojil k eurozóne, bolo Slovinsko.
THE NEED FOR CONVERGENCE
Scenár zavedenia eura
Adoption of the euro 01/01/1999
€- deň:výmenahotovosti1. 1.
€-day: cash changeover 01/01/2002
2002 zavedenie eura1. 1. 1999
28/02/2002 end of dual circulation
SCENÁRE PRIJATIA rozhodnutie Rady z 3. 5.
Big-bang scenario
Scenár veľkého tresku
Adoption of the euro €-day: cash changeover
Zavedenie eura€-deň: výmena hotovosti
While countries that want to join the euro area have to meet the convergence criteria, the actual process of introducing the euro may differ among later entrants.
Kým krajiny, ktoré sa chcú pripojiť k eurozóne, musia splniť konvergenčné kritériá, proces zavádzania eura sa môže medzi štátmi, ktoré vstúpili neskôr, líšiť.