natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Member States are obliged, subject to judicial review by the national courts, to take suchmeasures — in the context of an action plan and in the short term — as are capable of reducing to a minimum the risk that the limit values or alert thresholds may be exceeded and of ensuring a gradual return to a level below those values or thresholds, taking into account the factual circumstances and all opposing interests.
Členské štáty majú povinnosť, na ktorú sa vzťahuje preskúmateľnosť vnútroštátnym súdom, v rámci akčného plánu a v krátkom čase prijať opatrenia, ktoré sú spôsobilé jednak na minimum znížiť riziko prekročenia limitných hodnôt alebo výstražných prahov a jednak postupne zabezpečiť návrat na úroveň pod týmito hodnotami alebo prahmi, berúc pritom do úvahy skutkové okolnosti a všetky dotknuté záujmy.
Judicial cooperation in civil matters
Súd na spolupráca v občianskych veciach
In the field of judicial cooperation in civil matters, Case C-195/08 PPU Rinau (judgment of 11 July 2008) is to be noted in particular. This was the first case decided by the Court under the urgent preliminaryruling procedure, which entered into force on 1 March 2008.
Spomedzi vecí podaných na Súdny dvor v oblasti súdnej spolupráce v občianskych veciach treba spomenúť vec Rinau (rozsudok z 11. júla 2008, C-195/08 PPU), v ktorej Súdny dvor vyhlásil svoj prvý rozsudok v naliehavom prejudiciálnom konaní, ktoré bolo zavedené od 1. marca 2008.
Application had been made to the Supreme Court of Lithuania for non-recognition in Lithuania of a decision made by a German court awarding custody of a child to her father, who was resident in Germany, and ordering the mother, who was resident in Lithuania, to return the child to the father. The Supreme Court was uncertain to what extent the enforceability of the German court’s decision requiring the child’s return, conferred on that decision by the certificate issued pursuant to Regulation No 2201/2003 concerning jurisdiction and the recognition and enforcement
Najvyšší súd Litovskej republiky, na ktorý bol podaný návrh na neuznanie v Litve rozsudku vydaného nemeckým súdom, ktorým bolo dieťa zverené do starostlivosti svojmu otcovi s bydliskom v Nemecku a jeho matke s bydliskom v Litve bolo uložené odovzdať dieťa otcovi, riešil otázku, do akej miery jemožné spochybniť vykonateľnosť rozhodnutia o navrátení vydaného nemeckými súdmi, priznanú na základe osvedčenia vydaného podľa nariadenia č. 2201/2003 o súdnej právomoci a uznávaní a výkone rozsudkov v manželských veciach a vo veciach rodičovských práva povinností63, z dôvodu,
Council Directive 96/62/EC of 27 September 1996 on ambient air quality assessment and management (OJ 1996 L 296, p. 55).
Smernica Rady 96/62/ES z 27. septembra 1996 o posudzovaní a riadení kvality okolitého ovzdušia (Ú. v. ES L 296, s. 55; Mim. vyd. 15/003, s. 95).
Regulation (EC) No 1882/2003 of the European Parliament and of the Council of 29 September 2003 adapting to Council Decision 1999/468/EC the provisions relating to committees which assist the Commission in the exercise of its implementing powers laid down in instruments subject to the procedure referred to in Article 251 of the ECTreaty (OJ 2003 L 284, p. 1).
Nariadenie Rady (ES) č. 2201/2003 z 27. novembra 2003 o súdnej právomoci a uznávaní a výkone rozsudkov v manželských veciach a vo veciach rodičovských práva povinností, ktorýmsa zrušuje nariadenie (ES) č. 1347/2000 (Ú. v.
Proceedings of judgments inmatrimonial matters and the matters of parental responsibility (63), could be called into question on the ground that the Lithuanian courts had finally ordered that the child be returned to Germany.
Vývoj a činnosť že litovské súdy napokon nariadili návrat dieťaťa do Nemecka.
The Court of Justice held that, once a decision that a child not be returned has been taken and brought to the attention of the court of origin, it is irrelevant, for the purposes of issuing the certificate provided for in Article 42 of Regulation No 2201/2003, that that decision has been suspended, overturned, set aside or, in any event, has not become res judicata or has been replaced by a decision ordering return, insofar as the return of the child has not actually taken place.
Súdny dvor rozhodol, že po vydaní rozhodnutia o nevrátení dieťaťa a jeho oznámení súdu pôvodu je na účely vydania osvedčenia podľa článku 42 nariadenia č. 2201/2003 bez významu, či bolo toto rozhodnutie pozastavené, zmenené, zrušené alebo z akéhokoľvek dôvodu nenadobudlo právoplatnosť alebo bolo nahradené rozhodnutímo navrátení, pokiaľ skutočne nedošlo k návratu dieťaťa.
Since no doubt had been expressed as regards the authenticity of that certificate and since it was drawn up in accordance with the standard form set out in Annex IV to the regulation, opposition to the recognition of the decision ordering return was not permitted and it was for the requested court only to declare the enforceability of the certified decision and to allow the immediate return of the child.
Keďže nebola vznesená žiadna pochybnosť pokiaľ ide o autenticitu tohto osvedčenia, ktoré bolo vypracované podľa vzorového tlačiva uvedeného v prílohe IV nariadenia a námietka proti uznaniu rozhodnutia o navrátení je neprípustná, dožiadanému súdu prináleží len skonštatovať vykonateľnosť osvedčeného rozhodnutia a vyhovieť okamžitému návratu dieťaťa.
According to the Court, if the position were otherwise, there would be a risk that Regulation No 2201/2003 would be deprived of its useful effect, since the objective of the return of the child would remain subject to the condition that the redress procedures allowed under the domestic law of the Member State in which the child is wrongfully retained have been exhausted.
Súdny dvor zastáva názor, že ak by to tak nebolo, potomby nariadeniu č. 2201/2003 hrozila strata jeho potrebného účinku, pretože návrat dieťaťa by závisel od podmienky vyčerpania procesných prostriedkov prípustných podľa vnútroštátneho práva členského štátu, v ktorom je dieťa neoprávnene zadržiavané.
Police andjudicial cooperation in criminal matters, and combating terrorism
Policajná a súd na spolupráca v trestných veciach a boj proti terorizmu
In Case C-66/08 Kozłowski (judgment of 17 July 2008), relating to the execution of a European arrest warrant, the Court interpreted Article 4(6) of Framework Decision 2002/584 (64), which permits the executing judicial authority to refuse to execute such a warrant where the requested person‘is staying in, or is a national or a resident of, the executing Member State’and that State undertakes to execute the sentence in accordance with its domestic law.
Vo veci Kozłowski (rozsudok zo 17. júla 2008, C-66/08) týkajúcej sa výkonu európskeho zatykača Súdny dvor podal výklad článku 4 bodu 6 rámcového rozhodnutia 2002/58464 umožňujúceho vykonávajúcemu súdnemu orgánu odmietnuť výkon takéhoto zatykača, ak sa požadovaná osoba„zdržiava alebo je štátnym občanom alebo má trvalý pobyt vo vykonávajúcom členskom štáte“ a tento štát sa zaviaže, že vykoná tento trest v súlade so svojimi vnútroštátnymi právnymi predpismi.
The Court held that a requested person is‘resident’in the executing Member State when he has established his actual place of residence there. He is‘staying’there when, following a stable period of presence in the executing Member State, he has acquired connections with that State which are of a similar degree to those resulting from residence; it is for the executing judicial authority to determine whether there are such connections by making an overall assessment of various objective factors characterising the situation of that person, including, in particular, the length, nature and conditions of his presence and his family and economic connections.
Súdny dvor rozhodol, že požadovaná osoba „má trvalý pobyt“ vo vykonávajúcom členskom štáte, ak si založila svoj skutočný pobyt v tomto členskom štáte.„Zdržiava sa“ v tomto štáte, ak v nadväznosti na dlhodobý pobyt v určitej dĺžke vo vykonávajúcom členskom štáte nadobudla väzby s týmto štátom na podobnej úrovni, ako v prípade pobytu, pričom je úlohou vykonávajúceho súdneho orgánu určiť existenciu takejto väzby na základe celkového posúdenia viacerých objektívnych okolností charakterizujúcich situáciu tejto osoby, medzi ktoré patrí najmä dĺžka, povaha a podmienky pobytu požadovanej osoby, ako aj rodinné a hospodárske vzťahy.
Since the objective of the framework decision is to put in place a system of surrender, as between judicial authorities, of convicted persons or suspects for the purpose of enforcing judgments or of criminal proceedings, based on the principle of mutual recognition— a surrender which the executing judicial authority can oppose only on one of the grounds for refusal provided for by the framework decision — the terms‘staying’and‘resident’, which determine the scope of the framework decision, must be defined uniformly as they concern autonomous concepts of Union law.
Vzhľadom nato, že toto rámcové rozhodnutie má za cieľ zaviesť systém vydávania odsúdených alebo podozrivých osôb súdnymi orgánmi na účely výkonu rozsudkov alebo trestného stíhania založený na zásade vzájomného uznávania, pričom proti tomuto vydávaniu sa môže vykonávajúci súdny orgán brániť iba na základe jedného z dôvodov pre zamietnutie upravených v rámcovom rozhodnutí, výrazy„zdržiava sa“ a„má trvalý pobyt“, ktoré určujú pôsobnosť tohto rozhodnutia, musia byť definované jednotne, keďže sa vzťahujú na autonómne pojmy práva Únie.
Therefore, in their national law transposing the framework decision, the Member States are not entitled to give those terms a broader meaning than that which derives from such a uniform interpretation.
Členské štáty preto vo svojom vnútroštátnom práve, ktoré preberá rámcové rozhodnutie, nemôžu priznať týmto termínom širší rozsah, ako je ten, ktorý vyplýva z takéhoto jednotného výkladu.
In Case C-91/05 Commission v Council (judgment of 20 May 2008), the Court annulled Decision 2004/833 (65) implementing Joint Action 2002/589 (66) with a view to a EuropeanUnion contribution to the Economic Community of West African States in the framework of a moratorium on small arms and lightweapons .
Vo veci Komisia/Rada (rozsudok z 20. mája 2008, C-91/05) Súdny dvor zrušil rozhodnutie 2004/83365, ktorýmsa vykonáva jednotná akcia 2002/58966 ohľadom príspevku Európskej únie Hospodárskemu spoločenstvu západoafrických štátov v rámci moratória na ručné zbrane a ľahké zbrane.
That Council decision had been adopted on the basis of the Treaty on European Union, under the common foreign and security policy (CFSP), rather than on the basis of the EC Treaty, under development cooperation policy.
Toto rozhodnutie Rady bolo prijaté na základe Zmluvy EÚ v rámci spoločnej zahraničnej a bezpečnostnej politiky (SZBP) a nie na základe Zmluvy ES v rámci politiky rozvojovej spolupráce.
The Court stated that, while the objectives of development cooperation policy should not be limited to measures directly related to the campaign against poverty, it is nonetheless necessary, if a measure is to fall within that policy, that it contributes to the pursuit of the policy’s economic and social development objectives.
Súdny dvor zastáva názor, že hoci nie je potrebné obmedziť ciele poslednej uvedenej politiky na opatrenia sledujúce priamo boj proti chudobe, musí opatrenie nato, aby patrilo do politiky rozvojovej spolupráce, prispieť k sledovaniu cieľov tejto politiky týkajúcich sa hospodárskeho a sociálneho rozvoja.
Certain measures aiming to prevent fragility in developing countries, including those adopted in the framework of the moratorium, can contribute to the pursuit of these objectives.
Určité opatrenia zamerané na predchádzanie nestabilite rozvojových krajín, vrátane tých, ktoré boli prijaté v rámci uvedeného moratória, môžu prispieť k dosiahnutiu týchto cieľov.
A concrete measure aiming to combat the proliferation of small arms and lightweapons may be adopted by the Community under its development cooperation policy only if the measure, by virtue both of its aim and of its content, falls within the scope of the competences conferred by the ECTreaty on the Community in that field.
Nato, aby konkrétne opatrenie sledujúce boj proti šíreniu ručných zbraní a ľahkých zbraní mohlo byť prijaté Spoločenstvom v rámci politiky rozvojovej spolupráce, musí patriť tak z hľadiska účelu, ako aj obsahu do právomocí, ktoré Zmluva ES priznala Spoločenstvu v tejto oblasti.
The Court recalled the case-law stating that where a measure simultaneously pursues a number of objectives or has several components, without one being incidental to the other, and various legal bases of the ECTreaty are applicable, the measure will have to be founded, exceptionally, on the various corresponding legal bases.
Súdny dvor poukazuje na judikatúru, podľa ktorej opatrenie, ktoré naraz sleduje viacero cieľov, alebo ktoré má viac zložiek, bez toho, aby jeden cieľ alebo zložka boli doplňujúcimi oproti ostatným, sa musí, ak sú uplatniteľné rôzne právne základy Zmluvy ES, zakladať výnimočne na rôznych príslušných právnych základoch.
The Court held, however, that under Article 47 of the Treaty on EuropeanUnion such a solution is impossible with regard to a measure which, like Decision 2004/833, pursues a number of objectives or which has several components falling, respectively, within development cooperation policy and within the CFSP, and where one of those components is not incidental to the other.
Na základe článku 47 Zmluvy EÚ však Súdny dvor zastáva názor, že takéto riešenie je vylúčené v prípade opatrenia, ktoré rovnako ako rozhodnutie 2004/833 sleduje viac cieľov alebo ktoré má viacero zložiek patriacich do politiky rozvojovej spolupráce a do SZBP, bez toho, aby jeden cieľ alebo zložka boli doplňujúcimi k ostatným.
Since Article 47 of the Treaty on EuropeanUnion precludes the Union from adopting, on the basis of that Treaty, a measure which could properly be adopted on the basis of the EC Treaty, the Union cannot have recourse to a legal basis falling within the CFSP in order to adopt provisions which also fall within a competence conferred by the ECTreaty on the Community.
Keďže článku 47 Zmluvy EÚ odporuje prijatie opatrenia zo strany Únie na základe Zmluvy EÚ, ktoré bymohlo byť riadne prijaté na základe Zmluvy ES, Únia nemôže totiž použiť právny základ vyplývajúci zo SZBP na prijatie ustanovení, ktoré patria takisto do právomoci priznanej Spoločenstvu Zmluvou ES Spoločenstvu.
The Court concluded that the Council infringed Article 47 of the Treaty on EuropeanUnion by adopting Decision 2004/833 on the basis of the CFSP, since that decision also fell within development cooperation policy.
Súdny dvor dospel k záveru, že Rada tým, že prijala rozhodnutie 2004/833 na základe SZBP, hoci toto rozhodnutie patrí takisto aj do politiky rozvojovej spolupráce, porušila článok 47 Zmluvy EÚ.
B— Composition of the Court of Justice
B – Zloženie Súdnehodvora
(Order of precedence as at 6October 2008)
(Protokolárny poriadok k 6. októbru 2008)
L. Bay Larsen, President of Chamber; G. Arestis, President of Chamber; M. Poiares Maduro, First Advocate General; A. Rosas, President of Chamber; P. Jann, President of Chamber; V.Skouris , President of the Court; C.W. A. Timmermans, President of Chamber; K. Lenaerts, President of Chamber; A. Tizzano, President of Chamber; U. Lõhmus, President of Chamber.
Predsedovia komory L. Bay Larsen a G. Arestis; prvý generálny advokát M. Poiares Maduro; predsedovia komory A. Rosas a P. Jann; predseda Súdnehodvora V. Skouris; predsedovia komory C.W. A. Timmermans a K. Lenaerts; predsedovia komory A. Tizzano a U. Lõhmus.
E. Juhász, Judge; J. Makarczyk, Judge; J. Kokott, Advocate General; J. N. Cunha Rodrigues, Judge; D. Ruiz-Jarabo Colomer, Advocate General; R. Silva de Lapuerta, Judge; K. Schiemann, Judge; P. Kūris, Judge; A. Borg Barthet, Judge.
Sudcovia E. Juhász a J. Makarczyk; generálna advokátka J. Kokott; sudca J. N. Cunha Rodrigues; generálny advokát D. Ruiz-Jarabo Colomer; sudkyňa R. Silva de Lapuerta; sudcovia K. Schiemann, P. Kūris a A. Borg Barthet.
P. Lindh, Judge; E. Sharpston, Advocate General; E. Levits, Judge; J. Malenovský, Judge; M. Ilešič, Judge; J. Klučka, Judge; A. Ó Caoimh, Judge; P. Mengozzi, Advocate General.
Sudkyňa P. Lindh; generálna advokátka E. Sharpston; sudcovia E. Levits a J. Malenovský; sudcovia M. Ilešič, J. Klučka a A. Ó Caoimh; generálny advokát P. Mengozzi.
Fourth row, from left to right:
Štvrtý rad, zľava doprava
J.-J. Kasel, Judge; A. Arabadjiev, Judge; T. von Danwitz, Judge; J. Mazák, Advocate General; Y. Bot, Advocate General; J.-C. Bonichot, Judge; V. Trstenjak, Advocate General; C. Toader, Judge; R.Grass , Registrar.
Sudcovia J.-J. Kasel, A. Arabadjiev a T. von Danwitz; generálni advokáti J. Mazák a Y. Bot; sudca J.-C. Bonichot; generálna advokátka V. Trstenjak; sudkyňa C. Toader; tajomník R. Grass.
(in order of their entry into office)
(podľa poradia nástupu do funkcie)
Born 1948; graduated in law from the Free University, Berlin (1970); awarded doctorate in constitutional and administrative law at Hamburg University (1973); Assistant Professor at Hamburg University (1972–77); Professor of Public Law at Bielefeld University (1978); Professor of Public Law at the University of Thessaloniki (1982); Minister of Internal Affairs (in 1989 and 1996); Member of the Administrative Board of the University of Crete (1983–87); Director of the Centre for International and European Economic Law, Thessaloniki (1997–2005); President of the Greek Association for European Law (1992–94); Member of the Greek National Research Committee (1993–95); Member of the Higher Selection Board for Greek Civil Servants (1994–96); Member of the Academic Council of the Academy of European Law, Trier (from 1995); Member of the Administrative Board of the Greek National Judges’ College (1995–96); Member of the Scientific Committee of the Ministry of Foreign Affairs (1997–99); President of the Greek Economic and Social Council in 1998; Judge at the Court of Justice since 8 June
Vassilios Skouris narodený v roku 1948; ukončené štúdium práva na Slobodnej univerzite v Berlíne (1970); doktorát z ústavného a správneho práva na univerzite v Hamburgu (1973); profesor na univerzite v Hamburgu (1972 – 1977); profesor verejného práva na univerzite v Bielefelde (1978); profesor verejného práva na univerzite v Solúne (1982); minister vnútra (1989 a 1996); člen správnej rady Krétskej univerzity (1983 – 1987); riaditeľ Centra medzinárodného a európskeho hospodárskeho práva v Solúne (1997 – 2005); predseda Gréckeho združenia pre európske právo (1992 – 1994); člen Gréckeho národného výboru pre výskum (1993 – 1995); člen Vyššieho výboru pre výber gréckych úradníkov (1994 – 1996); člen vedeckej rady Akadémie európskeho práva v Trieri (od roku 1995); člen správnej rady Gréckej národnej justičnej akadémie (1995 – 1996); člen vedeckej rady ministerstva zahraničných vecí (1997 – 1999); predseda Gréckej ekonomickej a sociálnej rady v roku 1998; sudca Súdnehodvora od 8. júna 1999; predseda Súdnehodvora od 7. októbra 2003.
Born 1935; Doctor of Law of the University ofVienna (1957); appointed Judge and assigned to the Federal Ministry of Justice (1961); Judge in press matters at the Straf-Bezirksgericht, Vienna (1963–66); spokesman of the Federal Ministry of Justice (1966–70) and subsequently appointed to the international affairs department of that ministry; Adviser to the Justice Committee and spokesman at the Parliament (1973–78); appointed as Member of the Constitutional Court (1978); permanent Judge-Rapporteur at that court until the end of 1994; Judge at the Court of Justice since 19 January 1995.
Peter Jann narodený v roku 1935; doktor právna univerzite voViedni (1957); vymenovaný za sudcu a pridelený na spolkové ministerstvo spravodlivosti (1961); sudca v oblasti tlačového práva na Straf-Bezirksgericht voViedni (1963 – 1966); hovorca spolkového ministerstva spravodlivosti (1966 – 1970), neskôr pracovník medzinárodnej sekcie tohto ministerstva; poradca výboru spravodlivosti a hovorca Parlamentu (1973 – 1978); menovaný za sudcu Ústavného súdu (1978); stály sudca spravodajca Ústavného súdu dokonca roku 1994; sudca Súdnehodvora od 19. januára 1995.
Born 1949; Judge; Member of the ConsejoGeneral del Poder Judicial (General Council of the Judiciary); Professor; Head of the Private Office of the President of the ConsejoGeneral del Poder Judicial; ad hoc Judge at the European Court of Human Rights; Judge at the Tribunal Supremo (SupremeCourt) from 1996; Advocate General at the Court of Justice since 19 January 1995.
Dámaso Ruiz-Jarabo Colomer narodený v roku 1949; sudca; sudca Consejo General del Poder Judicial (Vyššia súd na rada); profesor; riaditeľ kancelárie predsedu Consejo General del Poder Judicial; sudca ad hoc Európskeho súdu pre ľudské práva; sudca Tribunal Supremo od roku 1996; generálny advokát Súdnehodvora od 19. januára 1995.
Born 1939; university studies in the Faculties of Law and Economics at Montpellier and Paris; Doctor of Laws (1964); Lawyer (1964); Lawyeradvocate (1967); General Administrator at the Ministry of Labour and Social Security; Member (1978–89), then President (1988–89), of the Economic and Social Council; Director of the Société nationale de crédit et d’investissement and of the Société européenne des satellites (until 1989); Member (1993–95), then Chairman of the Board (1995–2004), of the International University Institute of Luxembourg; Lecturer at the University of Luxembourg; Government Representative on the European Social Fund Committee, the Advisory Committee on FreedomofMovement for Workers and the Administrative Board of the European Foundation for the Improvement of Living and WorkingConditions (until 1989); Judge at theCourtofFirstInstance from 25 September 1989 to 11 July 1996; Judge at the Court of Justice from 12 July 1996 to 14 January 2008.
Romain Schintgen narodený v roku 1939, univerzitné štúdia absolvoval na právnickej fakulte a fakulte hospodárskych vied v Montpellieri a v Paríži; doktor práv (1964), advokát (1964); advokát na odvolacom súde (1967), generálny referent na Ministerstve práce a sociálnych vecí, člen (1978 – 1989), neskôr predseda (1988 – 1989) Hospodárskej a sociálnej rady; člen predstavenstva Národnej investičnej a úverovej spoločnosti a Európskej satelitnej spoločnosti (do roku 1989); člen (1993 – 1995) a neskôr predseda rady Medzinárodného univerzitného inštitútu v Luxemburgu (1995 – 2004); vyučujúci na Luxemburskej univerzite; vládny člen výboru Európskeho sociálneho fondu, poradného výboru pre voľný pohyb pracovníkov a správnej rady pre správu Európskeho fondu pre zlepšenie životných apracovných podmienok (do roku 1989); sudca Súduprvéhostupňa od 25. septembra 1989 do 11. júla 1996; sudca Súdnehodvora od 12. júla 1996 do 14. januára 2008.