natgillin/translations-raw huggingface dataset:
What has happened over the intervening years is that society’s perception of more subtle forms of differential treatment on grounds of age has changed from unthinking acceptance to focussed examination.
V ďalších rokoch sa stalo to, že vnímanie chúlostivejších foriem rozdielneho zaobchádzania na základe veku zo strany spoločnosti prešlo zmenou od bezmyšlienkovitého prijímania k sústredenému skúmaniu.
First, that directive specifically addresses the question of combating discrimination based on, inter alia, age in employment and occupation.
Po prvé táto smernica konkrétne upravuje otázku boja proti diskriminácii založenej okrem iného na veku v oblasti zamestnania a povolania.
46 Clearly age discrimination may arise in other contexts; but these are not (as yet) addressed by an implementing directive based on Article 13 EC.
46Je zrejmé, že sa diskriminácia môže objaviť v iných kontextoch; tie však (zatiaľ) nie sú upravené preberacou smernicou založenou na článku 13 ES.
Second, the Member States unquestionably envisaged that, once the transposition period had elapsed, equal treatment as derived from the directive should indeed be applied ‘horizontally’, to ‘all persons, as regards both the public and private sectors, including public bodies’. 47
Po druhé členské štáty mali nepochybne v úmysle, aby rovnaké zaobchádzanie, ako vyplýva zo smernice 2000/78, bolo po uplynutí lehoty na vykonanie smernice uplatňované „horizontálne“ na „všetky osoby, tak vo verejnom, ako aj v súkromnom sektore vrátane verejných orgánov“. 47
For the reasons that I have set out, it therefore seems to me that Mangold should be read as affirming that discrimination on grounds of age is a specific manifestation of discrimination that is prohibited by the general principle of equality of treatment well known in Community law — a principle that indeed long predates both Article 13 EC and Directive 2000/78.
Z dôvodov, ktoré som už uviedla, zastávam preto názor, že rozsudok Mangold by sa mal vykladať tak, že tvrdí, že diskriminácia na základe veku je osobitným prejavom diskriminácie, ktorá je v práve Spoločenstva zakázaná dobre známou všeobecnou zásadou rovnosti — zásadou, ktorá je oveľa staršia ako článok 13 ES, alebo ako smernica 2000/78.
Article 13 EC then plays its allotted part by recognising explicitly certain specific (new) types of discrimination and empowering the Community legislator to act to combat them in particular ways and particular contexts.
Úlohou článku 13 ES je teda to, že výslovne uznáva niektoré (nové) osobitné druhy diskriminácie a dáva zákonodarcovi Spoločenstva právomoc bojovať s nimi vymedzenými spôsobmi a vo vymedzených kontextoch.
Third, whilst the directive defines what the principle of equal treatment shall mean in respect of matters falling within its scope 48and also defines direct and indirect discrimination, 49it clearly envisages that differentiation on the basis of age in the context of employment and occupation will not always constitute unlawful discrimina-
Po tretie, aj keď smernica definuje, čo je potrebné rozumieť pod zásadou rovnosti zaobchádzania v oblastiach, na ktoré sa vzťahuje 48a definuje tiež priamu a nepriamu diskrimináciu 49, jasne počíta s tým, že nie každé rozlišovanie na základe veku v kontexte zamestnania je protiprávnou diskrimináciou.
46 — See the title, the preamble and Article 1.47 — Article 3(1).48 — Article 2(1).
46 — Pozri názov, odôvodnenia a článok 1.47 — Článok 3 ods. 1.48 — Článok 2 ods. 1.
49 — In Article 2(2)a) and 2(2)(b) respectively.
49 — V článku 2 ods. 2 písm. a) a prípadne článku 2 ods. 2 písm. b).
The framing of these provisions draws on the Court’s established caselaw on sex discrimination.
Rámec týchto ustanovení pochádza z judikatúry Súdneho dvora týkajúcej sa diskriminácie založenej na sexuálnej orientácii.
Such a reading also accords with the role and structure of Directive 2000/78.
Toto chápanie je tiež v súlade s účelom a štruktúrou smernice 2000/78.
Such an enacting measure, by its very nature, leaves a greater degree of flexibility to individual Member States.
BARTSCH regulácia ponecháva vo svojej podstate jednotlivým členským štátom vyššiu mieru flexibility.
In what follows, I shall therefore suggest that the general principle of equality operates in certain circumstances so as to prohibit discrimination based on age, but that there was not, ab initio, a separate, detailed principle of Community law that always prohibited discrimination on grounds of age.
V ďalšej časti týchto návrhov preto navrhujem odpoveď, že zásada rovnosti funguje za určitých okolností tak, že zakazuje diskrimináciu na základe veku, avšak ab initio neexistovala oddelená, podrobne formulovaná zásada práva Spoločenstva, ktorá by po celý čas zakazovala diskrimináciu na základe veku.
I shall nevertheless indicate how I would approach the individual questions referred should I be wrong on that issue.
Uvediem však, ako by som k otázke predloženej v tejto veci pristupovala v prípade, že sa v tomto ohľade mýlim.
Can (any) general principle of Community law apply even if the situation giving rise to the reference does not fall within the scope of Community law?
Môže sa (akákoľvek) všeobecná zásada práva Spoločenstva uplatniť aj vtedy, ak sa na situáciu, ktorá bola dôvodom na podanie návrhu na začatie prejudiciálneho konania, neuplatňuje právo Spoločenstva?
That a nuanced approach to prohibiting discrimination on grounds of age was intended is, moreover, reinforced by the Community legislator’s choice of a directive as the enacting measure under Article 13 EC.
Skutočnosť, že tento rozdielny prístup k zákazu diskriminácie na základe veku bol úmyselný, potvrdzuje aj to, že si zákonodarca Spoločenstva medzi opatreniami pre úpravu tejto problematiky na základe článku 13 ES vybral smernicu.
Enactment through a regulation has the consequence that the Community rule is ‘binding in its entirety and directly applicable in all Member States’.
Dôsledkom právnej regulácie prostredníctvom nariadenia je, že ustanovenie práva Spoločenstva je „záväzné vo svojej celistvosti a je priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch“.
51 A directive, in contrast, is ‘binding, as to the result to be achieved, upon each Member State to which it is addressed, but shall leave to the national authorities the choice of form and method’. 52
51Smer-nica je naopak „záväzná pre každý členský štát, ktorému je určená, a to vzhľadom na výsledok, ktorý sa má dosiahnuť, pričom sa voľba foriem a metód ponecháva vnútroštátnym orgánom“. 52 Takáto právna
50 — Recital 25 and the detailed substantive provisions of Article 6(1).
50 — Odôvodnenie č. 25 a podrobné hmotnoprávne ustanovenia článku 6 ods. 1.
That question can be disposed of fairly swiftly.
Túto otázku je možné zodpovedať v podstate rýchlo.
53 — Mrs Bartsch did not submit written observations to the Court and was not represented at the hearing.
Všetci účastníci konania, ktorí vo veci predložili pripomienky 53, sa
OPINION OF MS SHARPSTON — CASE C-427/06 no.
NÁVRHY GENERÁLNEJ ADVOKÁTKY — E. SHARPSTON — VEC C-427/06 obmedzujú na to, že bránia členskému štátu v prijímaní nezlučiteľných opatrení.
In particular, the Court may interpret a general principle of Community law in the context of a preliminary reference only when the situation giving rise to the reference falls within the scope of Community law.
55 Smer- zhodujú v tom, že odpoveď je záporná. Konkrétne povedané, Súdny dvor môže vykladať zásadu práva Spoločenstva v rámci konania o prejudiciálnej otázke len vtedy, ak sa na situáciu, ktorá bola dôvodom na podanie návrhu na začatie prejudiciálneho konania, vzťahuje právo Spoločenstva.
54 measures. 55 The directive does not, however, widen the scope of application of Community law during that period.
54 nica však v tejto lehote nerozširuje rozsah pôsobnosti práva Spoločenstva.
Such an effect would undermine the legislator’s decision.
Takýto účinok by ohrozoval rozhodnutie zákonodarcu.
Finally, unlike the disputed national rules in Mangold, the age-gap clause at issue in the present case did not transpose a Community provision, nor was it adopted during the transposition period for Directive 2000/78.
Nakoniec, na rozdiel od vnútroštátnej právnej úpravy napadnutej vo veci Mangold, ustanovenie o vekovom rozdiele, ktoré je predmetom v danej veci, nepreberá ustanovenia práva Spoločenstvaa a ani nebolo prijaté počas lehoty na prebratie smernice 2000/78.
Does the situation in the main proceedings fall within the scope of Community law?
Vzťahuje sa na situáciu, ktorá je predmetom konania vo veci samej, právo Spoločenstva?
The Commission takes the opposite view.
Komisia zastáva opačný názor.
It notes that the Court has interpreted the scope of application of Community law very widely in situations concerning discrimination based on nationality in respect of the Treaty freedoms, although it accepts that the present case has no connection to the freedoms or to such discrimination.
Poukazuje na to, že Súdny dvor vykladá rozsah pôsobnosti práva Spoločenstva v situáciách týkajúcich sa diskriminácie na základe štátnej príslušnosti v súvislosti so slobodami zaručenými Zmluvou veľmi extenzívne, hoci uznáva, že prejednávaná vec nijak nesúvisí s týmito slobodami a ani s takouto diskrimináciou.
The Commission considers that the fact that Article 13 EC is an empowering provision does not prevent it from providing the neces-
Komisia zastáva názor, že skutočnosť, že článok 13 ES je splnomocňujúcim ustanovením, nevylučuje, že na základe tohto článku vznikne nevyhnutný vzťah k právu Spoločenstva. Súdny dvor v rozsudku
BSH, Germany, the Netherlands, and the United Kingdom all submit that neither Article 13 EC nor, before the end of its period for transposition, Directive 2000/78 could bring the situation that gave rise to the main proceedings within the scope of Community law.
BHS, Nemecko, Holandsko a Spojené kráľovstvo tvrdia, že článok 13 ES a ani smernica 2000/78, pred uplynutím lehoty na jej prebratie, nemohli podriadiť situáciu, ktorá bola dôvodom na začatie konania vo veci samej, právu Spoločenstva.
Article 13 EC is merely an empowering provision without direct effect.
Článok 13 ES je len splnomocňujúcim ustanovením, ktoré nemá priamy účinok.
If it were capable of providing the necessary link, it would in effect itself directly prohibit age discrimination, thus contradicting its express terms.
Pokiaľ by bol spôsobilý založiť nevyhnutný vzťah, zakazoval by vlastne priamo sám osebe diskrimináciu na základe veku, čím by odporoval svojmu zneniu.
As to Directive 2000/78, the transposition period, and indeed the very nature of a directive, mean that it cannot provide a link to Community law prior to the end of that period.
Pokiaľ ide o smernicu 2000/78, znamená lehota na jej prebratie, ako aj samotná povaha tejto smernice to, že nemôže založiť vzťah k právu Spoločenstva pred uplynutím uvedenej lehoty.
The effects of a directive during its transposition period are limited to preventing a Member State from adopting incompatible
Účinky smernice sa pred uplynutím lehoty na jej prebratie
On the general principle of equality and non-discrimination, see Case C-442/00 Caballero [2002] ECR I-11915, paragraphs 30 and 32, and Chacón Navas, cited in footnote 18, paragraph 56.
I-7411), Súdny dvor rozhodol, že článok 10 ods. 2 ES a článok 249 ods. 3 ES vyžadujú, aby sa počas tejto lehoty členské štáty zdržali prijatia ustanovení, ktoré by mohli vážne ohroziť výsledok stanovený smernicou (bod 45) (podobne pozri rozsudok zo 14. septembra 2006, Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatje, C-138/05, Zb. s.
See also Mangold, cited in footnote 2, paragraph 75.
I-8339, bod 42, a body 60 až 63 mojich návrhov prednesených v danej veci).
Moreover, during the transposition period, national courts must refrain as far as possible from interpreting domestic law in a manner which might ser -iously compromise the attainment of the objective pursued by the directive after the end of that period.
Pozri, pokiaľ ide o všeobecnú zásadu rovnosti a zákazu diskriminácie, rozsudky z 12. decembra 2002, Rodríguez Caballero, C-442/00, Zb. s. I-11915, body 30 a 32, a Chacón Navas, už citovaný v poznámke pod čiarou 18, bod 56.
BARTSCH sary link with Community law.
62 Musí odkazovať na niektorú z výnimiek povolených právom Spoločenstva.
In Saldanha 56the Court found that an empowering Treaty provision 57brought a national rule within the scope of the Treaty.
63 Musí sa naňho vnútroštátna právna úprava patriť do pôsobnosti Zmluvy.
I must begin by observing that general principles of Community law, though fundamental to the proper functioning of EC law, do not operate in the abstract.
Musím začať poznámkou, že všeobecné zásady Spoločenstva, aj keď sú podstatné pre riadne vlastné fungovanie práva Spoločenstva, nefungujú abstraktne.
59 Specifically, national measures can be reviewed on the basis of their compliance with such general principles only if they fall within the scope of Community law.
59Vnútroštátne opatrenia môžu byť napríklad kontrolované z pohľadu ich zlučiteľnosti so všeobecnými zásadami len vtedy, ak sa na nich vzťahuje právo Spoločenstva.
60 For that to be the case, the provision of national law 61 at issue must in general fall into one of three categories.
60 Aby to tak bolo, musí predmetné ustanovenie vnútroštátneho práva 61obvykle patriť do jednej z troch nasledujúcich kategórií.
It must implement EC law (irrespective of the degree of the discretion the Member State enjoys and whether the national measure goes beyond what is strictly necessary for
Musí preberať právo ES (bez ohľadu na mieru voľnej úvahy ponechanej členskému štátu a bez ohľadu na to, či vnútroštátne opatrenie prekračuje hranice
The national rules at issue in Mangold were measures of public law specifically enacted by the Member State in question (Germany) in order to implement a Community law obligation (the transposition of Directive 1999/70).
Vnútroštátne predpisy, ktoré boli predmetom veci Mangold, boli verejnoprávnymi opatreniami, ktoré boli dotknutým členským štátom (Nemecko) prijaté práve na účely splnenia povinnosti vyplývajúcej z práva Spoločenstva (vykonanie smernice 1999/70).
The transposition period for that directive had long since expired.
Lehota na vykonanie smernice už dávno uplynula.
There was, therefore, a Community law framework of relevant rules — Direct- ive 1999/70 and its implementation into national law — to which the general principle of equal treatment (including equal treatment irrespective of age) could be applied.
Existoval preto právny rámec Spoločenstva pozostávajúci z príslušných predpisov — zo smernice 1999/70 a opatrení na jej vykonanie v rámci vnútroštátneho právneho poriadku — na ktoré bolo možné uplatniť všeobecnú zásadu rovnosti zaobchádzania (vrátane rovnosti zaobchádzania bez ohľadu na vek).
56 — Case C-122/96 [1997] ECR I-5325, paragraph 23.57 — Article 54(3)(g) of the EC Treaty (now Article 44(2)(g) EC).
57 — Článok 54 ods. 3 písm. c) Zmluvy ES [zmenený, teraz článok 44 ods. 2 písm. g) ES].
58 — The Commission makes no such submissions in respect of Directive 2000/78.
58 — Komisia takýto výklad, pokiaľ ide o smernicu 2000/78, nerobí.
59 — See further T. Tridimas, The General Principles of EU Law (2nd ed., 2006), pp. 36 to 42; and J. Temple Lang, ‘The Sphere in which Member States are Obliged to Comply with the General Principles of Law and Community Fundamental Rights Principles’, Legal Issues of European Integration 1991, pp. 23 to 35.
60 — Pozri napríklad rozsudky z 30. septembra 1987, Demirel, C-12/86, Zb. s. 3719, bod 28, a Kremzow, už citovaný v poznámke pod čiarou 54, body 15 až 19.
60 — See, for example, Case 12/86 Demirel [1987] ECR 3719, paragraph 28; and Kremzow, cited in footnote 54, paragraphs 15 to 19.
64 — Pozri napríklad rozsudky z 25. marca 2004, Karner, C-71/02, Zb. s.
64 — See, for example, Case C-71/02 Karner [2004] ECR I-3025, paragraphs 48 to 53 (potential impediment to intraCommunity trade); Case 804/79 Commission v United Kingdom [1981] ECR 1045, paragraphs 23 to 30 (Member States acting as trustees of the Community in an area of exclusive Community competence); Joined Cases C-286/94, C-340/95, C-401/95 and C-47/96 Molenheide and Others [1997] ECR I-7281, paragraphs 45 to 48 (measures adopted by a Member State in the exercise of its competences relating to VAT).
61 — Pod „ustanovením vnútroštátneho práva“ rozumiem pravidlo verejného práva alebo (ak príslušné pravidlo verejného práva len preberá zákonodarné právomoci do kvázi verejného alebo súkromného orgánu) pravidlo, ktoré v podstate vyplýva z verejného práva a ktorého sociálne a politické voľby môžu byť rozumne odôvodnené, aby odrážali návod stanovený verejnými orgánmi členských štátov (pozri starostlivú analýzu stanovenú Súdnym dvorom v rozsudku z 12. júla 1990, Foster/British Gas, C-188/89, Zb. s. I-3313, bod 22, ktorá sa použije vtedy, ak sa orgán považuje za súčasť „štátu“, na účely vertikálneho priameho účinku).
OPINION OF MS SHARPSTON — CASE C-427/06 rules implementing Directive 1999/70.
NÁVRHY GENERÁLNEJ ADVOKÁTKY — E. SHARPSTON — VEC C-427/06 na vnútroštátne predpisy preberajúce smernicu 1999/70.
It was therefore the responsibility of the national court to apply the fundamental principle to the case before it, and if necessary to set aside a rule of national law in order to guarantee effective protection. 70
Vnútroštátny súd mal preto uplatniť základnú zásadu na vec, ktorú rozhodoval, a ak by to bolo nevyhnutné, mal sa zdržať uplatnenia ustanovení vnútroštátneho práva tak, aby bola zabezpečená účinná ochrana. 70
Seen in that light, the key paragraphs of the Court’s ruling in Mangold are rather easier to understand.
Z tohto pohľadu je pomerne ľahké pochopiť podstatné body rozsudku Súdneho dvora vo veci Mangold.
Having identified that the general principle of equality includes a prohibition on age discrimination, 65the Court first reminded itself of its duty to ‘provide all the criteria of interpretation needed by the national court to determine whether [national] rules are compatible with such a principle’ where ‘[those] rules fall within the scope of Community law’.
Súdny dvor po tom, čo určil, že všeobecná zásada rovnosti zahrnuje zákaz diskriminácie na základe veku 65, pripomenul najskôr svoju povinnosť „poskytnúť vnútroštátnemu súdu všetky výkladové prvky potrebné na to, aby mohol posúdiť súlad tejto úpravy s takouto zásadou“, ak „[táto] vnútroštátna právna úprava patrí do pôsobnosti práva Spoločenstva“.
66 The national rules in question were ‘a measure implementing Directive 1999/70’.
66Pred-metné predpisy predstavovali „opatrenia na vykonanie smernice 1999/70“.
67They thus fell within the scope of Community law and also provided something on which the general principle of equality — here, prohibiting (arbitrary) age discrimination — could bite.
67 Spadali teda do pôsobnosti práva Spoločenstva a upravovali tiež niečo, o čo sa mohla zachytiť všeobecná zásada rovnosti — v danom prípade zakazujúca (svojvoľnú) diskrimináciu na základe veku.
In the present case, there is no pertin- ent specific substantive rule of Community law governing the situation on which the general principle of equality can bite.
V prejednávanej veci neexistuje žiadna konkrétna hmotnoprávna norma práva Spoločenstva upravujúca situáciu, na ktorú by sa mohla uplatniť zásada rovnosti.
Unlike Mangold, there are no national rules implementing a directive whose transposition period has already expired.
Na rozdiel od veci Mangold, neexistujú v prejednávanej veci predpisy preberajúce smernicu s už uplynutou lehotou na jej prebratie.
There is no relevant Treaty provision or other Community secondary legislation.
Neexistuje žiadne relevantné ustanovenie Zmluvy a ani sekundárna legislatíva Spoločenstva.
There is only Article 13 EC 71(which is an empowering provision lacking direct effect) and Direct-
Existuje len článok 13 ES 71(ktorý je splnomocňujúcim ustanovením bez priameho účinku) a smernica 2000/78 (ktorej
Given that the general principles are fundamental to the whole system of Community law, it then followed that ‘observance of the general principle of equal treatment, in particular in respect of age, [could not] as such be conditional upon the expiry of the period allowed the Member States for the transposition of [Directive 2000/78]’.
Vzhľadom na to, že všeobecné zásady sú základné pre celý systém práva Spoločenstva, Súdny dvor ďalej uviedol, že „dodržiavanie všeobecnej zásady rovnosti zaobchádzania, najmä na základe veku, [teda nemôže] závisieť od uplynutia lehoty poskytnutej členským štátom na prebratie [smernice 2000/78]“.
68Directive 2000/78 was merely ‘intended to lay down a general framework for combating discrimination on the grounds of age’.
68Cieľom smernice 2000/78 bolo len „zaviesť všeobecný rámec boja proti diskriminácii na základe veku“.
69In the particular context of Mangold, however, the general principle could be applied without further elaboration to the national
69 V konkrétnom kontexte veci Mangold však mohla byť všeobecná zásada bez ďalšej podrobnejšej úpravy uplatnená
71 — Contrary to what the Commission argues, the situation in the present case differs from the one in Saldanha, cited in footnote 56.
71 — V rozpore s tým, čo tvrdí Komisia, sa situácia v prejednávanej veci líši od tej, aká je vo veci Saldanha, už citovanej v poznámke pod čiarou 56.
In that case, the Court held that rules that, in the context of company law, seek to protect the interests of shareholders come within the scope of the Treaty and are for that reason subject to the prohibition on discrimination based on nationality.
V uvedenej veci Súdny dvor rozhodol, že zásady, ktoré v zmysle práva obchodných spoločností majú chrániť záujmy spoločníkov patria do pôsobnosti Zmluvy a preto sa na ne vzťahuje zákaz diskriminácie na základe štátnej príslušnosti.
That was so because Article 44(2)(g) EC ‘empowers the Council and the Commission, for the purpose of giving effect to the freedom of establishment, to coordinate to the necessary extent the safeguards which, for the protection of the interests of members and others, are required by Member States of companies or firms within the meaning of the second paragraph of Article [48 EC] with a view to making such safeguards equivalent throughout the Community’ (paragraph 23).
Bolo to tak preto, lebo článok 44 ods. 2 písm. g) ES „splnomocňuje Radu a Komisiu, aby na dosiahnutie slobody usadiť sa v potrebnej miere koordinovali ochranu záujmov spoločníkov, ako sa to vyžaduje v členských štátoch od spoločností alebo firiem v zmysle druhého pododseku článku [48 ES] s cieľom zabezpečiť rovnocenné záruky v celom Spoločenstve“ (bod 23).
This statement should be read within the context of an entire chapter of the EC Treaty on the right of establishment (Title III, Chapter 2), as well as, by the time the judgment in Saldanha was handed down (1997), a large legislative framework of directives: see in general V. Edwards, EC Company Law (1999) and, specifically on the scope of Article 44(2)(g) EC, pp. 5 to 9.
Toto chápanie sa má aplikovať v zmysle celej kapitoly Zmluvy ES týkajúcej sa práva usadiť sa (Hlava III, kapitola 2), a v čase, kedy Súdny dvor rozhodovoval vo veci Saldanha (1997), aj v rámci širokého právneho rámca smernice: pozri vo všeobecnosti V. Edwards, EC Company Law (1999) a osobitne časť venujúcu sa rozsahu pôsobnosti článku 44 ods. 2 písm. g) ES, s. 5 až 9.
That situation is clearly different from the present case.
Táto situácia sa zjavne líši od situácie, aká je v prejednávanej veci.
BARTSCH ive 2000/78 (for which, at the material time, the transposition period was still running and which, accordingly, should be disregarded).
BARTSCH lehota na prebratie v rozhodnom čase ešte neuplynula a na ktorú by sa z toho dôvodu nemalo prihliadať).
The analysis thus far suffices, in my view, to answer the national court.
Analýza, ktorú som uviedla, by mala byť podľa môjho názoru pre vnútroštátny súd úplne postačujúca.
In the remainder of this Opinion, I therefore examine questions 2 and 3 in the alternative (in case the Court should arrive at a different conclusion on question 1).
V ostatnej časti týchto návrhov preto budem rozoberať druhú a tretiu otázku, pre prípad, že by Súdny dvor dospel k inému záveru týkajúcemu sa prvej otázky.