natgillin/translations-raw huggingface dataset:
If the question whether plastic surgery is or is not covered by Article 14(1) of Dir -ective 89/552 were to be decided on the basis of whether the operation was prescribed by another doctor or decided upon by the patient himself, it would not be possible to determine in advance in every case whether the treatment is covered by the prohibition in that article.
Posúdenie, či sa na chirurgický zákrok estetickej povahy vzťahuje, alebo nevzťahuje článok 14 ods. 1 smernice 89/552 podľa toho, či bol tento zákrok predpísaný iným lekárom, alebo sa o ňom rozhodlo na základe vlastnej žiadosti pacienta, by totiž nedovoľovalo v každom jednotlivom prípade vopred určiť, či sa tento článok vzťahuje, alebo nevzťahuje na daný zákrok.
An operation, such as the re-modelling of the nose or the breasts, could be prescribed by a doctor in order to rectify the consequences of an accident or following an illness.
Ten istý chirurgický úkon, akým je korekcia nosa či prsníkov, môže byť totiž predpísaný lekárom na nápravu dôsledkov nehody alebo choroby.
It could also be performed solely at the request of the patient, because that person has decided, for purely aesthetic reasons, to alter his face or that part of his anatomy and, in that case, the doctor’s role is to ascertain whether the operation is in fact compatible with the patient’s state of health.
Môže sa však vykonať aj na základe vlastnej žiadosti pacienta, ktorý sa len z estetických dôvodov rozhodol zmeniť svoju tvár alebo časť svojho telesného vzhľadu, pričom v takom prípade lekársky zákrok spočíva v zistení, či je takýto úkon v súlade so zdravotným stavom pacienta.
For its part, the Netherlands Government argues that, by definition, all medical treatment requires the intervention of a doctor, with the result that the words ‘available only on prescription’ adds nothing to the concept of medical treatment.
Holandská vláda tvrdí, že všetky lekárske ošetrenia vyžadujú samy osebe zákrok lekára, takže časť vety „dostupné iba na lekársky predpis“ nepridáva pojmu lekárske ošetrenie nijaký význam.
It also points out that the Member States may adopt stricter rules than those provided for in Article 14 of Directive No 89/552.
Táto vláda tiež uvádza, že členské štáty môžu prijať prísnejšie opatrenia ako tie, ktoré sú uvedené v článku 14 smernice 89/552.
The criterion of a prescription, as presented by the Commission, does not therefore permit a correct implementation of the prohibition laid down in Article 14(1) of Directive 89/552.
Kritérium lekárskeho predpisu, ako ho vysvetľuje Komisia, nedovoľuje správne uplatniť zákaz podľa článku 14 ods. 1 smernice 89/552.
Implementation of the prohibition requires the types of treatment for which television advertising is prohibited to be identified in advance.
Na uplatnenie tohto zákazu je totiž potrebné vopred poznať, pre aké druhy lekárskych ošetrení je televízna reklama zakázaná.
The concept of ‘medical treatment’ within the meaning of Article 14(1) of the directive, in the same way as that of ‘medicinal product’ in the same article must, in my opinion, be understood as covering treatments in respect of which, as such, all forms of television advertising are prohibited.
Pojem „lekárske ošetrenie“ v zmysle článku 14 ods. 1 tejto smernice, rovnako ako „lieky“ uvedené v tom istom článku sa podľa môjho názoru majú chápať ako zahŕňajúce zákroky, ktoré sú samy osebe vylúčené z akéhokoľvek druhu televíznej reklamy. Určenie pôsobnosti tohto článku teda vyžaduje iný výklad kritéria lekárskeho predpisu.
In order to determine the scope of that provision, the criterion of a prescription must therefore be interpreted differently.
Okrem toho si nemyslím, že by sa kritérium lekárskeho predpisu malo vykladať podľa návrhu Komisie.
By referring in Article 14(1) of Direct- ive 89/552 to medicinal products and medical treatment available only on prescription, the Community legislature intended, in my opinion, to limit the prohibition of television advertising to medicinal products and medical treatment which may be administered only with the authorisation of a doctor, in accordance with the legislation of the Member State concerned.
Normotvorca Spoločenstva tým, že v článku 14 ods. 1 smernice 89/552 upravil lieky a lekárske ošetrenia, ktoré sú dostupné iba na lekársky predpis, chcel podľa môjho názoru obmedziť zákaz televíznej reklamy na lieky a zákroky, ktorých poskytovanie podlieha podľa právnej úpravy daného členského štátu lekárskemu povoleniu.
The medicinal products and medical treatment in question are thus those of such a nature that the use of them cannot be left solely to the judgment of the patient or the consumer.
Ide teda len o lieky a lekárske ošetrenia, ktorých využitie sa nemôže nechať iba na rozhodnutí pacienta alebo spotrebiteľa.
The prohibition of television advertising for medicinal products and medical treatment available only on prescription is explained by the fact that they must be consumed or carried out only in case of necessity, as determined by a doctor, for strictly therapeutic purposes and under conditions determined by the therapist.
Zákaz televíznej reklamy na lieky a lekárske ošetrenie, ktoré sú dostupné iba na lekársky predpis, sa odôvodňuje tým, že smú byť užívané alebo vykonávané len v prípade potreby stanovenej lekárom, len na liečebné účely a za podmienok stanovených terapeutom.
The Community legislature thus intended to prohibit actions designed to promote the acquisition of such medicinal products and medical treatment which, if they are not really necessary and not consumed or carried out in accordance with the instructions of a doctor, could endanger the consumer’s health.
Normotvorca Spoločenstva teda chcel predchádzať konaniu nabádajúcemu na nákup takých liekov a zákrokov, ktoré môžu ohroziť zdravie užívateľa v prípade, že nie sú skutočne potrebné alebo nie sú užívané či vykonávané podľa predpisu lekára.
That view is confirmed by the 30th recital in the preamble to Directive No 89/552 which, in the French-language version, states that television advertising for medicinal products and medical treatment available ‘only’ on prescription in the Member State concerned must be prohibited.
Takéto úvahy potvrdzuje aj tridsiate odôvodnenie smernice 89/552, ktoré vo francúzskej jazykovej verzii uvádza, že musí byť zakázaná televízna reklama na lieky a lekárske ošetrenie dostupné „iba“ na lekársky predpis v danom členskom štáte.
I deduce from this that the Community legislature intended to limit the prohibition of television advertising to medical treatments which can be carried out only on a doctor’s instructions.
Z uvedeného vyvodzujem, že normotvorca Spoločenstva chcel obmedziť zákaz televíznej reklamy na lekárske ošetrenia, ktoré sú dostupné iba na lekársky predpis.
It follows that, if a medical treatment can be carried out solely at the request of a patient, as the re-modelling of the nose or the breasts can be in the case of cosmetic surgery and under Italian law, I am of opinion that it does not fall within the scope of Article 14(1) of Directive 89/552.
Z toho vyplýva, že ak sa lekárske ošetrenie môže vykonávať na základe vlastnej žiadosti pacienta, akou podľa talianskej právnej úpravy môže byť v oblasti estetickej chirurgie žiadosť o korekciu nosa či prsníkov, myslím si, že toto ošetrenie nepatrí do pôsobnosti článku 14 ods. 1 smernice 89/552.
The prohibition of television advertising laid down in the 1992 Law is thus much wider than that laid down in Directive No 89/552.
Zákaz televíznej reklamy podľa zákona z roku 1992 je teda oveľa širší ako zákaz podľa smernice 89/552.
The 1992 Law prohibits the broadcasting on national television networks of advertisements relating to the medical profession and ancillary medical professions and for private clinics.
Zákon z roku 1992 totiž zakazuje vysielať reklamu na zdravotnícke povolania a pomocné zdravotnícke povolania, ako aj na súkromné kliniky na televíznych staniciach s celoplošnou pôsobnosťou.
In particular, according to the first three questions, the effect of the law is to prohibit all advertising on national television networks for medical and surgical
Presnejšie, dôsledkom tohto zákona je podľa prvej až tretej otázky položenej vnútroštátnym súdom zákaz v rámci vysielania televíznych staníc s celoplošnou pôsobnosťou
It is also supported by the reasons which underlie such a prohibition.
Uvedené úvahy rovnako potvrdzujú aj dôvody, ktoré sú základom takého zákazu.
The prohibition of advertising for medicinal products and medical treatment laid down in Article 14(1) of Directive 89/552 follows a prohibition of all forms of advertising for cigarettes and other tobacco products, laid down in Article 13 of the directive, and precedes the provisions governing television advertising for alcoholic beverages, set out in Article 15 of the directive.
Zákaz reklamy na lieky a lekárske ošetrenia uvedené v článku 14 ods. 1 smernice 89/552 sa nachádza hneď za zákazom reklamy na cigarety a iné tabakové výrobky uvedené v článku 13 tejto smernice a pred ustanoveniami, ktoré upravujú televíznu reklamu na alkoholické nápoje v článku 15 tejto smernice.
The purpose of all of those provisions is to protect public health.
Cieľom všetkých týchto ustanovení je ochrana verejného zdravia.
OPINION OF BOT — CASE C-500/06 treatments of a cosmetic nature carried out in private health care establishments, whereas, as we have just seen, not all such treatments are available only on prescription, within the meaning of Article 14(1) of Dir -ective No 89/552.
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA — Y. BOT — VEC C-500/06 akejkoľvek reklamy na lekárske a chirurgické zákroky estetickej povahy vykonávané v súkromných zdravotníckych zariadeniach, hoci tieto zákroky, ako som práve uviedol, nie sú vždy dostupné iba na lekársky predpis v zmysle článku 14 ods. 1 smernice 89/552.
exercise of the powers reserved to them, the Member States must not inhibit freedom of movement.
alebo prísnejšie pravidlá, ako aj pri výkone svojich výlučných právomocí neporušovali slobodu pohybu.
It is settled caselaw that, where the conditions for the exercise of a profession have not been harmonised, Member States remain competent to define the conditions for the exercise of the profession, but must, when exercising their powers in that area, respect the basic freedoms guaranteed by the Treaty. 21
Z ustálenej judikatúry totiž vyplýva, že ak nie sú podmienky výkonu niektorého povolania harmonizované, členské štáty sú síce oprávnené upraviť výkon tohto povolania, ale pri uplatňovaní svojich právomocí v tejto oblasti sú povinné dodržiavať základné slobody zaručené Zmluvou. 21
However, the fact that those provisions in the 1992 Law introduced a wider prohibition of television advertising than that imposed in Directive No 89/552 does not make those provisions contrary to Community law.
Skutočnosť, že tieto ustanovenia zákona z roku 1992 zavádzajú širší zákaz televíznej reklamy, ako je zákaz upravený smer -nicou 89/552, však neznamená, že sú v rozpore s právom Spoločenstva.
Whether the contested provisions of the 1992 Law are compatible with Community law must therefore be considered in the light of the freedoms of movement established in the Treaty.
Zlučiteľnosť sporných ustanovení zákona z roku 1992 s právom Spoločenstva je teda potrebné skúmať s ohľadom na slobodu pohybu zakotvenú Zmluvou.
The Giudice di Pace di Genova considers that, in the circumstances of the main proceedings, that assessment must be carried out in the light of both freedom of establishment and freedom to provide services.
Vnútroštátny súd sa domnieva, že za takých okolností, ako sú vo veci samej, sa toto posúdenie musí vykonať z pohľadu tak slobody usadiť sa, ako aj slobodného poskytovania služieb.
I agree with that analysis.
Súhlasím s týmto názorom.
As the Netherlands Government pointed out, Article 3(1) of that directive permits Member States to lay down more detailed and stricter rules in the areas covered by it.
Ako zdôraznila holandská vláda, členské štáty môžu na základe článku 3 ods. 1 tejto smernice stanoviť podrobnejšie alebo prísnejšie pravidlá v oblastiach, na ktoré sa vzťahuje uvedený článok.
That provision has been interpreted as applying to all the provisions in Chapter IV of the directive, 20 which includes Article 14(1).
Toto ustanovenie sa vykladá tak, že sa použije na všetky ustanovenia kapitoly IV danej smernice, 20v ktorej sa nachádza aj článok 14 ods. 1.
The Member States are therefore entitled to lay down more restrictive rules than those laid down in Article 14(1) regarding television advertising for medicinal products and medical treatment.
Členské štáty sú teda oprávnené stanoviť obmedzujúcejšie opatrenia, ako sú opatrenia stanovené v tomto článku, týkajúce sa televíznej reklamy na lieky a lekárske ošetrenie.
However, in the exercise of that power to adopt stricter or more detailed rules, as in the
Je však dôležité, aby členské štáty tak pri výkone svojej právomoci prijať podrobnejšie
The dispute in the main proceedings arises from the failure to perform a contract entered into by Advertising Media and Dermoestética, a company constituted under Spanish law, for the purpose of broadcasting advertisements on an Italian television station.
Základom sporu vo veci samej je neplnenie zmluvy uzatvorenej medzi spoločnosťou Advertising Media a spoločnosťou Dermoestética, ktorá je založená podľa španielskeho práva, pričom predmetom tejto zmluvy bolo odvysielanie reklamných oznamov na jednej talianskej televíznej stanici.
21 — Case C-294/00 Gräbner [2002] ECR I-6515, paragraph 26 and the caselaw cited.
21 — Rozsudok z 11. júla 2002, Gräbner, C-294/00, Zb. s. I-6515, bod 26 a citovaná judikatúra.
20 — Case C-412/93 Leclerc-Siplec [1995] ECR I-179, paragraphs 37 to 44.
20 — Rozsudok z 9. februára 1995, Leclerc-Siplec, C-412/93, Zb. s. I-179, body 37 až 44.
Dermoestética’s legal position appears to me to be covered by Article 43 EC, read together with Article 48 EC, since the purpose of the advertising contract concluded with Advertising Media was to promote Dermoestética’s activities in Italy through its secondary establishments. 22
Myslím si, že na právne postavenie spoločnosti Dermoestética sa bude vzťahovať pôsobnosť článku 43 ES v spojení s článkom 48 ES, keďže účelom uzavretia zmluvy o reklamnej činnosti so spoločnosťou Advertising Media bola propagácia činností, ktoré spoločnosť Dermoestética vykonáva v Taliansku prostredníctvom svojich pobočiek. 22
By its first three questions, the Giudice di Pace di Genova asks, essentially, whether Articles 43 EC and 49 EC, read in conjunction with Articles 48 EC and 55 EC, are to be interpreted as precluding the legislation of a Member State which prohibits the broadcasting of advertisements for medical and surgical treatments of a cosmetic nature carried out in private health care establishments on national television networks, while at the same time permitting such advertisements, under certain conditions, on local television networks.
Prvou až treťou prejudiciálnou otázkou sa teda vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa majú články 43 ES a 49 ES, v spojení s článkami 48 ES a 55 ES, vykladať v tom zmysle, že bránia takej právnej úprave členského štátu, ktorá zakazuje vysielať reklamu na lekárske a chirurgické zákroky estetickej povahy vykonávané v súkromných zdravotníckych zariadeniach na televíznych staniciach s celoplošnou pôsobnosťou, hoci sa tá istá reklama môže za určitých okolností vysielať lokálnymi televíznymi stanicami.
Similarly, Dermoestética is clearly the party for which the services requested from Advertising Media were intended and may therefore, as such, rely on the provisions of Article 49 EC. 23
Rovnako sa zdá, že Dermoestética je príjemkyňou služieb, ktoré si objednala u spoločnosti Advertising Media, a v tomto postavení sa teda môže dovolávať ustanovení článku 49 ES. 23
I am of the opinion that the answer to that question should be in the affirmative on the grounds, first, that such a prohibition on advertising constitutes a restriction on freedom of establishment and freedom to provide services within the meaning of Art -icles 43 EC and 49 EC and, secondly, that that restriction is not justified, since such advertising is permitted, under certain conditions, on local television networks.
Myslím si, že na túto otázku treba odpovedať kladne, a to z dôvodu, že po prvé takýto zákaz robiť reklamu predstavuje obmedzenie slobody usadiť sa a slobodného poskytovania služieb v zmysle článkov 43 ES a 49 ES a po druhé toto obmedzenie, keďže je táto reklama za určitých okolností možná na lokálnych televíznych staniciach, sa nezdá byť odôvodnené.
I shall examine each of those points.
Každý z týchto dôvodov ďalej preskúmam.
I am inclined to think that the centre of gravity of the present case is more in the direction of freedom of establishment, bearing in mind the objective which Dermoestética was seeking to achieve in its contract with Advertising Media and the effects of the 1992 Law on competition.
Prikláňam sa k názoru, že centrum záujmu tejto veci sa vzhľadom na cieľ, ktorý chcela Dermoestética dosiahnuť uzavretím zmluvy so spoločnosťou Advertising Media, ako aj na účinky zákona z roku 1992 na hospodársku súťaž, nachádza viac na strane slobody usadiť sa.
None the less, since the referring court also raises questions as to the scope of freedom to provide services in this case and since the Court, in its judgment in Gourmet Inter -national Products, 24considered legislation on advertising for alcoholic beverages in the light not only of the articles of the treaty on free movement of goods but also of Article 49 EC, I will also analyse, briefly, the interpretation of that article.
Keďže sa však vnútroštátny súd pýta aj na dosah slobodného poskytovania služieb v tejto veci a vzhľadom na to, že Súdny dvor už v rozsudku Gourmet International Products 24skúmal právne predpisy o reklame na alkoholické nápoje, a to nielen z pohľadu článkov Zmluvy týkajúcich sa voľného pohybu tovaru, ale aj z pohľadu článku 49 ES, budem sa v krátkosti zaoberať aj skúmaním výkladu tohto článku.
22 — See, to that effect, Case C-79/01 Payroll and Others [2002] ECR I-8923, paragraph 25.
22 — Pozri v tomto zmysle rozsudok zo 17. októbra 2002, Payroll a i., C-79/01, Zb. s. I-8923, bod 25.
23 — Joined Cases 286/82 and 26/83 Luisi and Carbone [1984] ECR 377, paragraph 10.
23 — Rozsudok z 31. januára 1984, Luisi a Carbone, 286/82 a 26/83, Zb. s. 377, bod 10.
The freedom of establishment established in Articles 43 EC and 48 EC confers upon companies or firms in accordance with the law of a Member State the right to pursue an independent activity in another Member State and to exercise that activity permanently under the same conditions as compan- ies or firms whose registered office is in that
Sloboda usadiť sa, zakotvená v člán -koch 43 ES a 48 ES, priznáva spoločnostiam založeným podľa zákonov členského štátu právo začať vykonávať nezávislú činnosť v inom členskom štáte a trvalý výkon tejto činnosti v tomto štáte za rovnakých podmienok, aké majú spoločnosti, ktoré
24 — Case C-405/98 [2001] ECR I-1795.
24 — Rozsudok z 8. marca 2001, C-405/98, Zb. s. I-1795.
OPINION OF BOT — CASE C-500/06
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA — Y. BOT — VEC C-500/06 tam sídlia.
State. Article 43 EC thus requires the abolition of discriminatory measures.
Podľa článku 43 ES teda majú byť odstránené diskriminačné opatrenia.
effectively with professionals already established in the host Member State. 29
podnikateľom už usadeným v hostiteľskom členskom štáte. 29
In accordance with the Court’s caselaw, all measures which prohibit, impede or render less attractive the exercise of that freedom are also to be regarded as constituting restrictions on freedom of establishment.
Podľa judikatúry Súdneho dvora sú za obmedzenia slobody usadiť sa v zmysle tohto článku považované aj všetky opatrenia, ktoré výkon tejto slobody zakazujú, prekážajú mu alebo ho robia menej príťažlivým.
25Among those measures are those which, even though they apply without distinction, affect the conditions for pursuing the activity concerned and have the effect of depriving an economic operator of an effective means of competing with a view to penetrating a market. 26
25 Medzi ne patria opatrenia, ktoré, hoci sa uplatňujú bez rozdielu, sa dotýkajú spôsobu výkonu dotknutej činnosti a zbavujú hospodársky subjekt účinného súťažného prostriedku na prístup na trh. 26
It is therefore the effects which they have on market access which make it possible for such measures to be classified as ‘restrictions’ within the meaning of Articles 43 EC and 49 EC.
Na základe dôsledkov týchto opatrení na vstup na trh ich možno kvalifikovať ako „obmedzenia“ v zmysle článkov 43 ES a 49 ES.
Those measures constitute restrictions on the freedoms of movement because, by hindering access by new operators to the market in question, they constitute, from an objective point of view, barriers to the freedoms of movement.
Uvedené opatrenia predstavujú obmedzenia slobody pohybu, pretože bránia prístupu nových hospodárskych subjektov na relevantný trh, čím objektívne predstavujú prekážky slobody pohybu.
Measures which prohibit or render more difficult access to the market by new economic operators freeze the market concerned in its present state and are therefore, by their nature, incompatible with the freedoms of movement and free competition on which the common market is based.
Opatrenia, ktoré zakazujú alebo sťažujú prístup na trh novým hospodárskym subjektom, zachovávajú na relevantnom trhu status quo, a preto samy osebe odporujú slobode pohybu a hospodárskej súťaži, na ktorých je spoločný trh založený.
Remuneration of sight accounts by credit institutions and freedom to fix fees have thus been held to be legitimate means of competition necessary in order to have access to the market of the host Member State. In my
Tak úrokové výnosy z bežných vkladových účtov poskytované úverovými inštitúciami, ako aj voľné stanovenie odmeny boli teda uznané za zákonné prostriedky hospodárskej súťaže, ktoré sú nevyhnutné pre vstup na trh hostiteľského členského štátu.
The Court has decided that that is so in the case, for example, a measure which prohibits a credit institution which is in receipt of funds from the public from remunerating sight accounts.
Súdny dvor rozhodol, že tak to bolo napríklad v prípade opatrenia zakazujúceho úverovej inštitúcii prijímajúcej finančné prostriedky od verejnosti úročiť bežné vkladové účty.
27It adopted the same analysis, in the context of freedom to provide services, in regard to legislation containing an absolute prohibition of derogation by lawyers from minimum scale fees.
27Rovnako uvažoval aj v rámci slobodného poskytovania služieb v prípade právnej úpravy absolútne zakazujúcej advokátom odchýliť sa od minimálnych odmien stanovených sadzobníkom.
28Those measures were held to be unfavourable to foreign economic operators because they deprived them of a means which would have permitted them to compete more
28 Tieto opatrenia boli posúdené ako opatrenia znevýhodňujúce zahraničné hospodárske subjekty, pretože im odnímali možnosť účinnejšie konkurovať
25 — Case C-442/02 CaixaBank France [2004] ECR I-8961, paragraph 11 and the caselaw cited.
25 — Rozsudok z 5. októbra 2004, CaixaBank France, C-442/02, Zb. s. I-8961, bod 11 a citovaná judikatúra.
In its judgment in CaixaBank France, the Court pointed out, where credit institutions which are subsidiaries of foreign companies seek to enter the market of a Member State, competing by means of the rate of remuneration paid on sight accounts constitutes one of the most effective methods to that end, so that access to the market by those establishments is made more difficult by the prohibition in question (paragraph 14).
V už citovanom rozsudku Caixa-Bank France Súdny dvor uviedol, že pokiaľ úverové inštitúcie, dcérske spoločnosti zahraničných spoločností, hľadajú možnosti vstupu na trh členského štátu, jednou z najúčinnejších metód na tento účel je ponúkanie konkurenčných podmienok pri úrokových výnosoch z bežných vkladových účtov, takže prístup na trh týchto inštitúcií je v dôsledku sporného zákazu ťažší (bod 14).