natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In 1985, she left Poland and settled permanently in Germany.
V roku 1985 opustila Poľsko a natrvalo sa usadila v Nemecku.
In October 2000, Ms Nerkowska submitted an application to the Zakład Ubezpieczeń Społecznych Oddział w Koszalinie to obtain a disability pension for the damage her health had suffered while she was a deportee.
V októbri 2000 na základe žiadosti pani Nerkowskej začal Zakład Ubezpieczeń Społecznych, Oddział w Koszalinie, konanie o priznanie invalidného dôchodku z dôvodu poškodenia zdravia, ktoré utrpela počas deportácie.
By decision of 4 October 2002, the Zakład Ubezpieczeń Społecznych Oddział w Koszalinie accepted that Ms Nerkowska was entitled to a pension as a result of partial incapacity for work linked to her stay in places of isolation, but payment of this benefit was suspended on the ground that she did not reside in Polish territory.
Rozhodnutím zo 4. októbra 2002 Zakład Ubezpieczeń Społecznych, Oddział w Koszalinie, priznal pani Nerkowskej nárok na dôchodok z dôvodu jej čiastočnej pracovnej neschopnosti spôsobenej pobytom v koncentračnom tábore, ale vyplácanie tejto dávky pozastavil z dôvodu, že oprávnená nemala trvalé bydlisko na poľskom štátnom území.
Ms Nerkowska challenged that decision by lodging an appeal with the Sąd Okręgowy w Koszalinie (Regional Court, Koszalin), requesting that it hold her entitled to obtain payment of the disability pension sought.
Pani Nerkowska napadla toto rozhodnutie na Sąd Okręgowy w Koszalinie (Okresný súd v Koszaline), pričom sa domáhala svojho práva na vyplácanie dotknutého invalidného dôchodku.
That court did not uphold her arguments and dismissed the appeal by judgment of 22 May 2003, which was delivered after the taking of evidence.
Tento súd nevyhovel jej argumentácii a žalobu zamietol po skončení dokazovania rozsudkom z 22. mája 2003.
Ms Nerkowska submitted a fresh application for payment of the abovementioned benefit in September 2006.
Pani Nerkowska podala novú žiadosť na vyplácanie uvedenej dávky v septembri 2006.
In support of her application, she submitted that the Republic of Poland had acceded to the European Union on 1 May 2004 and had consequently incorporated Community law into the Polish legal order.
Na podporu svojej žiadosti uviedla, že Poľská republika vstúpila do Európskej únie 1. mája 2004 a v dôsledku toho prevzala právo Spoločenstva do poľského vnútroštátneho práva.
Following the administrative procedure, on 14 September 2006 the Zakład Ubezpieczeń Społecznych Oddział w Koszalinie adopted the decision which forms the subjectmatter of the main proceedings and refused to pay Ms Nerkowska the disability pension arising from the entitlement established previously, on the ground that she did not have a place of residence in the territory of the Republic of Poland.
Po skončení správneho konania vydal Zakład Ubezpieczeń Społecznych, Oddział w Koszalinie, 14. septembra 2006 rozhodnutie, ktoré je predmetom tohto konania, ktorým zamietol pani Nerkowskej vyplácanie invalidného dôchodku v súvislosti s už skôr priznaným nárokom, keďže nemala bydlisko na území Poľskej republiky.
Ms Nerkowska challenged that decision before the national court, requesting that it should be amended in such a way that her disability pension be paid to her.
Pani Nerkowska teda napadla toto rozhodnutie na vnútroštátnom súde a požadovala jeho zmenu v tom zmysle, aby sa jej dávka vyplácala.
She submitted that, on account of the Republic of Poland’s accession to the European Union, her present place of residence cannot constitute an obstacle to the payment of that benefit.
Tvrdila, že vzhľadom na vstup Poľskej republiky do Európskej únie nemôže jej súčasné bydlisko predstavovať prekážku vyplácania tejto dávky.
In those circumstances, the Sąd Okręgowy w Koszalinie decided to stay the proceedings and to refer the following question to the Court of Justice for a preliminary ruling:
Za týchto okolností Sąd Okręgowy w Koszalinie rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru túto prejudiciálnu otázku:
‘Does Article 18 EC, which guarantees citizens of the European Union the right to move and reside freely within the territory of the Member States, preclude the binding force of the national rules laid down in Article 5 of the [1974 Law] in so far as they make payment of a pension benefit for incapacity for work that is linked to a stay in places of isolation subject to fulfilment of the condition that the person en titled be resident in the territory of the Polish State?’
„Bráni článok 18 ES, ktorý zaručuje občanom Európskej únie právo slobodne sa pohybovať a zdržiavať na území členských štátov, uplatňovaniu vnútroštátnej právnej úpravy zakotvenej v článku 5 [zákona z roku 1974] v rozsahu, v akom toto ustanovenie podmieňuje vyplatenie dôchodku z dôvodu pracovnej nespôsobilosti v súvislosti s pobytom v koncentračnom tábore splnením podmienky bydliska oprávnenej osoby na území Poľskej republiky?“
By its question, the national court essentially asks whether Article 18(1) EC is to be interpreted as precluding legislation of a Member State under which it refuses to pay one of its nationals a benefit granted to civilian victims of war or repression although it has been acknowledged by a decision of the competent authority that that national is entitled to such a benefit, on the sole ground that the national is habitually resident in the territory of another Member State and not in that of the Member State in question.
Svojou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa má článok 18 ods. 1 ES vykladať v tom zmysle, že bráni takej vnútroštátnej právnej úprave členského štátu, na základe ktorej tento členský štát odmieta svojmu štátnemu príslušníkovi vyplácať dávku poskytovanú civilným obetiam vojny alebo represií, hoci nárok na túto dávku bol tomuto štátnemu príslušníkovi priznaný rozhodnutím príslušného orgánu, len z toho dôvodu, že nie je usadený na území daného štátu, ale na území iného členského štátu.
It must be determined at the outset whether a situation such as that in the main proceedings falls within the scope of Community law, and in particular of Article 18(1) EC.
V tejto súvislosti je potrebné najprv určiť, či taká situácia, aká je vo veci samej, patrí do pôsobnosti práva Spoločenstva, najmä článku 18 ods. 1 ES.
The applicability of Article 18(1) EC
O uplatniteľnosti článku 18 ods. 1 ES
First, regarding the scope ratione personae of this provision, suffice it to state that, under Article 17(1) EC, every person holding the nationality of a Member State is a citizen of the Union.
Na jednej strane, pokiaľ ide o osobnú pôsobnosť uvedeného ustanovenia, stačí konštatovať, že v zmysle článku 17 ods. 1 ES je občanom Únie každá osoba, ktorá má štátnu príslušnosť členského štátu.
In addition, Article 17(2) EC attributes to citizens of the Union the rights conferred and duties imposed by the EC Treaty, including those mentioned in Article 18(1) EC (Case C-192/05 Tas-Hagen et Tas [2006] ECR I-10451, paragraph 18).
Okrem toho článok 17 ods. 2 spája s týmto štatútom práva a povinnosti stanovené v Zmluve, medzi ktoré patria aj práva a povinnosti uvedené v článku 18 ods. 1 ES (rozsudok z 26. októbra 2006, Tas-Hagen a Tas, C-192/05, Zb. s. I-10451, bod 18).
As a Polish national, Ms Nerkowska enjoys the status of citizen of the Union established by Article 17(1) EC and may therefore rely where relevant on the rights conferred on those having that status, such as the rights to move freely and to reside freely laid down in Article 18(1) EC.
Pani Nerkowska má ako poľská štátna príslušníčka štatút občana Únie stanovený v článku 17 ods. 1, a môže sa teda prípadne domáhať práv, ktoré patria k tomuto štatútu, najmä práva voľne sa pohybovať a zdržiavať na území členských štátov, ktoré im priznáva článok 18 ods. 1 ES.
Secondly, as to the scope ratione materiae of Article 18(1) EC, it is to be noted that, as Community law now stands, a benefit such as that in issue in the main proceedings, which is intended to compensate civilian victims of war or repression for physical or mental harm which they have suffered, falls within the competence of the Member States (Tas-Hagen and Tas, paragraph 21).
Čo sa týka na druhej strane pôsobnosti článku 18 ods. 1 ES, je potrebné zdôrazniť, že za súčasného stavu vývoja práva Spoločenstva patrí taká dávka, aká je predmetom sporu vo veci samej, ktorej cieľom je odškodniť civilné obete vojny alebo represií za utrpenú psychickú alebo telesnú ujmu, do právomoci členských štátov (rozsudok Tas-Hagen a Tas, už citovaný, bod 21).
However, Member States must exercise that competence in accordance with Community law, in particular with the Treaty provisions concerning the freedom accorded to every citizen of the Union to move and reside freely within the territory of the Member States (Tas-Hagen and Tas, paragraph 22).
Členské štáty však musia túto právomoc vykonávať pri súčasnom dodržiavaní práva Spoločenstva, najmä ustanovení Zmluvy týkajúcich sa práva slobodne sa pohybovať a zdržiavať na území členských štátov, ktorá je priznaná každému občanovi Únie (rozsudok Tas-Hagen a Tas, už citovaný, bod 22).
In this case, it must be held that a situation such as that of Ms Nerkowska is covered by the right of citizens of the Union to move and reside freely in the Member States.
V prejednávanej veci je potrebné konštatovať, že taká situácia, v akej sa nachádza pani Nerkowska, sa týka práva občanov Únie slobodne sa pohybovať a zdržiavať na území členských štátov.
By taking up residence in Germany, the applicant in the main proceedings exercised the right conferred by Article 18(1) EC on every citizen of the Union to move and reside freely within the territory of a Member State other than that of which he is a national.
Žalobkyňa vo veci samej tým, že si za svoje bydlisko zvolila Nemecko, realizovala právo priznané článkom 18 ods. 1 ES každému občanovi Únie — slobodne sa pohybovať a zdržiavať na území iného členského štátu, než ktorého je štátnym príslušníkom.
Furthermore, it is clear from the documents sent to the Court by the national court that the refusal to pay the disability pension which had been granted to Ms Nerkowska was attributable solely to the fact that she had taken up residence in Germany.
Okrem toho zo spisu, ktorý Súdnemu dvoru zaslal vnútroštátny súd, jasne vyplýva, že pani Nerkowskej bolo odmietnuté vyplácanie priznaného invalidného dôchodku len z toho dôvodu, že sa usadila v Nemecku.
It follows that a situation in which the exercise by Ms Nerkowska of a freedom accorded by Community law has an impact on her right to the payment of a benefit under national legislation cannot be considered to be a purely internal matter with no link to Community law.
Z uvedených skutočností vyplýva, že situáciu, v akej má výkon slobody priznanej pani Nerkowskej právnym poriadkom Spoločenstva vplyv na vyplácanie tejto dávky upravenej vnútroštátnou právnou úpravou, nemožno považovať za čisto vnútornú situáciu, ktorá nijako nesúvisí s právom Spoločenstva.
It is therefore necessary to examine whether Article 18(1) EC, which is applicable to a situation such as that in the main proceedings, is to be interpreted as precluding national legislation requiring that the recipient of a disability pension paid to civilian victims of war or repression be resident in the territory of the Member State granting such a benefit.
Preto treba preskúmať, či článok 18 ods. 1 ES, ktorý je uplatniteľný na takú situáciu, o akú ide v konaní vo veci samej, sa má vykladať v tom zmysle, že bráni takej vnútroštátnej právnej úprave, ktorá podmieňuje vyplácanie invalidného dôchodku poskytovaného civilným obetiam vojny alebo represií podmienkou, aby oprávnená osoba mala bydlisko na území členského štátu poskytujúceho túto dávku.
With regard to the scope of Article 18(1) EC, the Court has already held that the opportunities offered by the Treaty in relation to freedom of movement cannot be fully effective if a national of a Member State can be deterred from availing himself of them by obstacles raised to his residence in the host Member State by legislation of his State of origin penalising the fact that he has used them (Case C-224/02 Pusa [2004] ECR I-5763, paragraph 19, and Tas-Hagen and Tas, paragraph 30).
Pokiaľ ide o rozsah pôsobnosti článku 18 ods. 1 ES, Súdny dvor už prv rozhodol, že možnosti, ktoré Zmluva otvára v oblasti voľného pohybu, by nemohli mať plný účinok, ak by štátneho príslušníka členského štátu mohli od ich využitia odradiť prekážky vytvorené pre jeho pobyt v prijímajúcom členskom štáte právnou úpravou jeho štátu pôvodu, ktorá penalizuje skutočnosť, že tieto možnosti realizoval (rozsudky z 29. apríla 2004, Pusa, C-224/02, Zb. s. I-5763, bod 19, ako aj Tas-Hagen a Tas, už citovaný, bod 30).
National legislation which places certain of the nationals of the Member State concerned at a disadvantage simply because they have exercised their freedom to move and to reside in another Member State is a restriction on the freedoms conferred by Article 18(1) EC on every citizen of the Union (Case C-406/04 De Cuyper [2006] ECR I-6947, paragraph 39, and Tas-Hagen and Tas, paragraph 31).
Vnútroštátna právna úprava, ktorá niektorých štátnych príslušníkov znevýhodňuje len z toho dôvodu, že realizovali svoju slobodu pohybu a pobytu na území iného členského štátu, predstavuje obmedzenie slobôd, ktoré sú v článku 18 ods. 1 ES priznané každému občanovi Únie (rozsudky z 18. júla 2006, De Cuyper, C-406/04, Zb. s. I-6947, bod 39, ako aj Tas-Hagen a Tas, už citovaný, bod 31).
The 1974 Law constitutes such a restriction.
Zákon z roku 1974 pritom predstavuje takú prekážku.
In making the payment of the disability pension established for civilian victims of war or repression conditional on the
Tým, že na vyplácanie invalidného dôchodku poskytovaného v prospech civilných obetí vojny alebo represií stanovil podmienku, aby oprávnené osoby mali bydlisko na území daného štátu,
2008 — CASE C-499/06 recipients’ being resident in the territory of Poland, that Law is liable to deter Polish nationals in a situation such as that of the applicant in the main proceedings from exercising their freedom to move and to reside in a Member State other than Poland.
2008 — VEC C-499/06 totiž môže poľských štátnych príslušníkov, ktorí sa nachádzajú v takej situácii ako žalobkyňa vo veci samej, odradiť od realizovania ich práva slobodne sa pohybovať a zdržiavať na území iného členského štátu ako Poľska.
National legislation which imposes such a restriction on the exercise of freedoms by nationals of the Member State concerned can be justified, under Community law, only if it is based on objective considerations of public interest independent of the nationality of the persons concerned and is proportionate to the legitimate objective of the national provisions (De Cuyper, paragraph 40, and Tas-Hagen and Tas, paragraph 33).
Vnútroštátna právna úprava, ktorá takto obmedzuje slobody svojich štátnych príslušníkov, môže byť z hľadiska práva Spoločenstva odôvodnená len vtedy, ak sa zakladá na objektívnych hľadiskách všeobecného záujmu, ktoré sú nezávislé od štátnej príslušnosti dotknutých osôb a sú primerané cieľu, ktorý legitímne sleduje vnútroštátne právo (rozsudok De Cuyper, už citovaný, bod 40, ako aj Tas-Hagen a Tas, už citovaný, bod 33).
As to the first condition, it is apparent from the observations submitted to the Court both by the defendant in the main proceedings and by the Polish Government that the restriction provided for by the 1974 Law results essentially from the Polish legislature’s wish to limit the obligation of solidarity with civilian victims of war or repression solely to those who have a connection with the Polish people.
Pokiaľ ide o prvú podmienku, z pripomienok predložených Súdnemu dvoru tak žalovaným vo veci samej, ako aj poľskou vládou vyplýva, že obmedzenie upravené zákonom z roku 1974 odzrkadľuje vôľu poľského zákonodarcu obmedziť povinnosť solidarity vo vzťahu k civilným obetiam vojny alebo represií výlučne na osoby, ktoré majú väzbu na poľský ľud.
In their submission. the residence condition is therefore an expression of the extent to which such victims are integrated in Polish society.
Podmienka bydliska má byť teda prejavom intenzity ich integrácie do tejto spoločnosti.
Furthermore, the defendant in the main proceedings and the Polish Government maintain that only a residence condition such as that at issue in the main proceedings is capable of ensuring that it can be verified that the situation of the recipient of the benefit concerned has not been subject to changes which may affect his entitlement to that benefit.
Okrem toho žalovaný vo veci samej a poľská vláda uvádzajú, že len na základe podmienky bydliska, ako je tá vo veci samej, je možné zabezpečiť overenie, či sa situácia oprávnenej osoby, ktorá je na túto dávku oprávnená, nezmenila takým spôsobom, že by to mohlo mať vplyv na tento nárok.
In that regard, they state that the fact that there cannot be recourse to the administrative and medical assistance of the other Member States, a possibility provided for in respect of social security benefits by Regulation (EEC) No 1408/71 of the Council of 14 June 1971 on the application of social security schemes to employed persons, to selfemployed persons and to members of their families moving within
V tejto súvislosti zdôrazňujú, že nemožnosť využiť správnu a lekársku pomoc iných členských štátov, ktorá je stanovená v prípade poskytovania sociálneho zabezpečenia nariadením Rady (EHS) č. 1408/71 zo 14. júna 1971 o uplatňovaní systémov sociálneho zabezpečenia na zamestnancov, samostatne zárobkovo činné osoby a ich rodinných príslušníkov, ktorí sa pohybujú v rámci spoločenstva, v znení zmenenom, doplnenom a aktualizovanom nariadením
1), renders the monitoring carried out by the competent Polish bodies ineffective.
3), robí túto kontrolu vykonávanú poľskými orgánmi neúčinnou a neefektívnou.
They also submit that other, less restrictive, measures would not be as effective as the residence condition.
Rovnako uvádzajú, že menej obmedzujúce opatrenia by neboli rovnako účinné ako táto podmienka.
It is true that both the wish to ensure that there is a connection between the society of the Member State concerned and the recipient of a benefit and the necessity to verify that the recipient continues to satisfy the conditions for the grant of that benefit constitute objective considerations of public interest which are capable of justifying the fact that the conditions for the grant or payment of the benefit may affect the freedom of movement of the citizens of that Member State.
Isteže, tak vôľa zabezpečiť existenciu väzby medzi spoločnosťou dotknutého členského štátu a oprávneným na dávku, ako aj potreba overiť, či oprávnený stále spĺňa podmienky na jej priznanie, predstavujú objektívne hľadiská všeobecného záujmu, na základe ktorých je možné odôvodniť, že podmienky priznania alebo vyplácania dávky môžu obmedzovať slobodu voľného pohybu občanov tohto členského štátu.
As regards the requirement for a connection with the society of the Member State concerned, the Court has held, with regard to a benefit such as that at issue in the main proceedings, which is not covered by Community law, that Member States enjoy a wide margin of appreciation in deciding which criteria are to be used to assess the degree of connection to society, while at the same time being required to comply with the limits imposed by Community law (Tas-Hagen and Tas, paragraph 36).
Pokiaľ ide o existenciu väzby so spoločnosťou dotknutého členského štátu, Súdny dvor sa domnieva, že vo vzťahu k dávke, ako je tá vo veci samej, ktorá nie je upravená právom Spoločenstva, majú členské štáty širokú mieru voľnej úvahy, pokiaľ ide o stanovenie kritérií na hodnotenie takýchto väzieb, pričom však musia rešpektovať obmedzenia stanovené právom Spoločenstva (rozsudok Tas-Hagen a Tas, už citovaný, bod 36).
It is thus lawful for a Member State to restrict, by means of conditions related to the nationality or to the place of residence of the person concerned, the compensation granted to civilian victims of war or repression to persons who are regarded as showing a certain degree of connection to the society of that Member State.
Preto môže členský štát prostredníctvom podmienok týkajúcich sa štátnej príslušnosti alebo bydliska dotknutej osoby oprávnene obmedziť náhradu ujmy poskytovanú civilným obetiam vojny alebo represií na osoby, ktoré považuje za prejavujúce určitú väzbu so spoločnosťou tohto členského štátu.
However, while the restriction found in paragraph 33 of the present judgment is capable of being justified by objective considerations of public interest such as those mentioned in the previous paragraph, that restriction must also not be disproportionate in the light of the objective pursued.
Aj keď obmedzenie konštatované v bode 33 tohto rozsudku môže byť odôvodnené objektívnymi hľadiskami všeobecného záujmu, akými sú hľadiská uvedené v predchádzajúcom bode, je okrem toho potrebné, aby toto obmedzenie nebolo vo vzťahu k sledovanému cieľu neprimerané.
First, as regards the condition of continued residence in national territory throughout the period of payment of the benefit which is considered a factor connecting civilian victims of war or repression to Polish society, it must be held that, although it is true that residence constitutes a criterion capable of showing that there is such a connection, the fact remains that, in circumstances such as those of the main proceedings, such a condition goes beyond what is necessary to achieve the objective pursued.
V prvom rade, čo sa týka podmienky sústavného bydliska na území štátu, ktorá musí byť splnená počas celého obdobia vyplácania tejto dávky a ktorá má byť považovaná za dôkaz väzby civilných obetí vojny alebo represií na poľskú spoločnosť, treba uviesť, že hoci je pravda, že bydlisko je kritériom, na základe ktorého možno existenciu takej väzby preukázať, nič to nemení na skutočnosti, že za takých okolností, ako sú okolnosti vo veci samej, ide táto podmienka nad rámec toho, čo je nevyhnutné na dosiahnutie sledovaného cieľa.
It is common ground that Ms Nerkowska has Polish nationality and lived in Poland for more than 20 years, during which time she studied and worked there.
Je totiž nesporné, že pani Nerkowska má poľskú štátnu príslušnosť a žila v Poľsku viac ako 20 rokov v období, keď tam študovala a pracovala.
The fact that a person is a national of the Member State granting the benefit at issue in the main proceedings and lived in that State for more than 20 years studying and working may be sufficient to establish a connection between that State and the recipient of the benefit.
Skutočnosť, že uvedená osoba má príslušnosť členského štátu, ktorý poskytuje danú dávku vo veci samej, ako aj že žila v tomto štáte, študujúc a pracujúc, viac ako dvadsať rokov, môže stačiť na vytvorenie väzby medzi týmto štátom a oprávnenou na túto dávku.
Secondly, as regards the argument that the residence condition is the sole means of verifying that the recipient of a disability pension continues to satisfy the conditions for the grant of that pension, it is sufficient to reply that it cannot be reasonably claimed that the objective pursued cannot be achieved by other means which, although less restrictive, are just as effective.
V druhom rade, čo sa týka tvrdenia, že podmienka bydliska je jediným spôsobom, ako overiť, že oprávnená na invalidný dôchodok stále spĺňa podmienky na jeho priznanie, stačí uviesť, že neobstojí tvrdenie, podľa ktorého sledovaný cieľ nemôže byť dosiahnutý inými prostriedkami, ktoré by boli rovnako účinné, hoci by boli menej obmedzujúcejšie.