natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In answer to the third question, the Court, after observing that the concept of aid is more general than that of a subsidy and that a measure by which the public authorities grant certain undertakings a tax emption which, although not involving the transfer of State resources, places the recipients in a more favourable financial position than other taxpayers amounts to State aid within the meaning of Article 87(1) EC, further held that an exemption from retention on dividends which benets banking foundations holding shares in banking companies and which pursue exclusively aims of social welfare, education, teaching, and study and scientic research, may be categorised as State aid.
Súdny dvor okrem iného rozhodol, že jednak zásadu ochrany legitímnej dôvery a jednak zásadu rovnosti porušuje rozhodnutie Komisie, ktoré na rozdiel od predchádzajúcich posúdení nariaďuje zrušenie osobitného daňového režimu z dôvodu, že ide o štátnu pomoc nezlučiteľnú so spoločným trhom bez toho, aby stanovila prechodné opatrenia pre hospodárske subjekty, ktorých povolenia bez ťažkostí obnoviteľné a nevyhnutné pre využívanie výhod tohto režimu stratili platnosť hneď v deň oznámenia rozhodnutia alebo krátko po tomto oznámení, súčasne však nezabránila tomu, že k tomuto okamihu stále platné povolenia budú využívať výhody počas niekoľkých rokov, pretože hospodárske subjekty, ktoré sa nemôžu v tak krátkej dobe prispôsobiť zmene sporného režimu, môžu v každom prípade očakávať, že rozhodnutie, ktorým Komisia mení jej predchádzajúce posúdenie, poskytne čas potrebný na účinné zohľadnenie tejto zmeny posúdenia a že žiaden prevažujúci verejný záujem nebráni tomu, aby im bol poskytnutý potrebný čas.
In Joined Cases C-182/03 and C-217/03 Belgique and Forum 187 v Commission (judgment of 22 June 2006, not yet published in the ECR), the Kingdom of Belgium and the limited company Forum 187, the representative body for the coordination centres in Belgium, sought annulment of Decision 2003/757/EC 25, particularly insofar as it did not authorise the Kingdom of Belgium to grant, even temporarily, renewal of coordination centre status to the centres which beneted from that scheme as at 31 December 2000.
Vo veci Portugalsko/Komisia (rozsudok zo 6. septembra 2006, C-88/03, zatiaľ neuverejnený v Zbierke) podala Portugalská republika na Súdny dvor návrh na zrušenie rozhodnutia 2003/442/CE26.
As the basis for its finding that one of the applicants’pleas, alleging breach of the principle of protection of legitimate expectations, was well founded, the Court recalled that, in the absence of an overriding public interest, the Commission had infringed a superior rule of law by failing to couple the repeal of a set of rules with transitional measures for the protection of the expectations which a trader might legitimately have derived from the Community rules.
Odvolávajúc sa na svoju ustálenú judikatúru, podľa ktorej pojem štátnej pomoci nezahŕňa štátne opatrenia zavádzajúce rozlišovanie medzi podnikmi, pokiaľ toto rozlišovanie vyplýva z povahy alebo štruktúry systému poplatkov, do ktorého tieto opatrenia patria, Súdny dvor najskôr rozhodol, že opatrenie spočívajúce vo výnimke z uplatnenia všeobecného daňového systému nemožno odôvodniť tým, že dotknutý členský štát môže preukázať, že toto opatrenie vyplýva priamo zo základných alebo hlavných zásad jeho daňového systému a upresnil, že v tomto ohľade je potrebné rozlišovať medzi, na jednej strane cieľmi, ktoré sú stanovené pre osobitný daňový režim a nie sú vlastné tomuto režimu, a na druhej strane mechanizmami vlastnými samotnému daňovému systému, ktoré sú nevyhnutné na realizáciu týchto cieľov.
The Court further held that there is a breach of both the principle of protection of legitimate expectations and the principle of equality when a Commission decision which reverses previous findings to the contrary requires the abolition of a specic tax regime, on the ground that it constitutes State aid incompatible with the common market, without providing for transitional measures in favour of traders whose approval, reviewable without diculty and necessary to benet from that scheme, expires at the same time as or shortly after the date of notication of the decision, but does not prevent authorisations in force on that date from continuing to produce their eects for several years, since the abovementioned traders, who cannot adapt to the change in the scheme in question at short notice, could, in any event, expect that a Commission decision reversing its previous finding would allow them the necessary time to take that change in assessment into account and since no overriding public interest prevents that time from being granted to them.
Následne pripomenul, že pokiaľ ide o skúmanie, či opatrenie je selektívnej povahy, určenie referenčného rámca je podstatné. Súdny dvor okrem iného rozhodol, že tento rámec nemusí byť nevyhnutne denovaný v rámci hraníc štátneho územia a že aj v situácii, v ktorej regionálny alebo miestny orgán dostatočne stanoví v rámci výkonu právomoci, autonómnej voči ústrednej vláde, sadzbu dane, ktorá je nižšia ako sadzba na úrovni štátu a ktorá sa uplatňuje výlučne na podniky so sídlom na území podliehajúcom jeho právomoci v prípade, že orgán nižšej ako štátnej úrovne má najmä na základe svojho postavenia a svojej právomoci hlavnú úlohu pri určovaní politického a hospodárskeho prostredia, v ktorom pôsobia podniky so sídlom na území podliehajúcom jeho právomoci, možno relevantný právny rámec na posúdenie selektívnosti daňového opatrenia obmedziť na dotknuté geogracké územie.
In Case C-88/03 Portugal v Commission (judgment of 6 September 2006, not yet published in the ECR) the Court heard an application by the Portuguese Republic for annulment of
Podľa Súdneho dvora na to, aby rozhodnutie prijaté za obdobných okolností mohlo byť
According to the Court, in order that a decision taken in such circumstances can be regarded as having been adopted in the exercise of suciently autonomous powers, that decision must, first of all, have been taken by a regional or local authority which has, from a constitutional point of view, a political and administrative status separate from that of the central government.
Vývoj a činnosť považované za prijaté v rámci výkonu dostatočne autonómnych právomocí, je potrebné, aby toto rozhodnutie bolo najskôr prijaté regionálnym alebo miestnym orgánom, ktorý má v ústavnej oblasti politické a správne postavenie nezávislé od postavenia ústrednej vlády.
Next, it must have been adopted without the central government being able to directly intervene as regards its content.
Ďalej musí byť prijaté bez toho, aby ústredná vláda mohla priamo zasahovať do jeho obsahu.
Finally, the financial consequences of a reduction of the national tax rate for undertakings in the region must not be oset by aid or subsidies from other regions or central government.
A nakoniec, finančné dôsledky zníženej sadzby dane, ktorá sa uplatňuje na podniky so sídlom v danom regióne, nesmú byť vyrovnávané dotáciami alebo subvenciami pochádzajúcimi od iných regiónov alebo od ústrednej vlády.
In answer to the first question, the Court stated, with reference to its decision in Case C-390/98 Banks [2001] ECR I-6117, according to which persons liable to pay a charge cannot rely on the argument that the exemption enjoyed by other persons constitutes State aid in order to avoid payment of or obtain reimbursement of that charge, that that is true only in the case of an exemption in favour of certain traders of a charge having general scope and that the situation is quite dierent in the case of a situation involving a charge for which only one
I-6117), v zmysle ktorej osoby, ktoré majú zaplatiť daň, sa nemôžu dovolávať toho, že oslobodenie, z ktorého majú prospech iné podniky, predstavuje štátnu pomoc pre to, aby sa vyhli plateniu tejto dane, alebo aby dosiahli jej vrátenie, Súdny dvor upresnil, že to platí vtedy, ak ide o oslobodenie od dane, ktorá mala všeobecné uplatnenie, v prospech určitých podnikateľských subjektov a že situácia je úplne iná, pokiaľ ide o poplatok, ktorému podlieha iba jedna z dvoch kategórií podnikateľských subjektov, ktoré sú v konkurenčnom postavení.
Court of Justice of the two categories of competing operators is liable. In such a case of unequal liability for a charge, the Court considers that the aid may derive from the fact that another category of economic operators with which the category subject to the charge is in direct competition is not liable for that charge and that, accordingly, in a system in which there are two directly competing distribution channels for medicines and in which the exemption of wholesale distributors seeks, in particular, to restore the balance of competition between the two distribution channels for medicines which, according to the legislature, are distorted by the imposition of public-service obligations on wholesale distributors alone it is the tax on direct sales itself and not some exemption which is separable from that tax that constitutes the aid measure in question.
Súdny dvor ktorú získali veľkoobchodní distribútori zo skutočnosti, že nepodliehajú tomuto poplatku, presahuje náklady, ktoré znášajú pri vykonávaní povinností verejnej služby uložených vnútroštátnou legislatívou, a najmä o tom, že aspoň jedna z podmienok nazývaných „Altmark“27 nie je splnená.
In Case C-368/04 Transalpine Ölleitung in Österreich (judgment of 5 October 2006, not yet published in the ECR), the Court had received a reference from the Verwaltungsgerichtshof (Austria) concerning the interpretation of the last sentence of Article 88(3) EC, which gave it the opportunity to conrm, and at the same time provide clarication of, a number of points on the role of the national courts in the implementation of the system of monitoring State aid, especially in a situation involving aid that is illegal on the ground that it is granted in breach of the obligation to notify aid laid down in that provision but is subsequently declared compatible with the common market by a Commission decision.
Vo veci Transalpine Ölleitung in Österreich (rozsudok z 5. októbra 2006, C-368/04, zatiaľ neuverejnený v Zbierke) Verwaltungsgerichtshof (Rakúsko) predložil Súdnemu dvoru návrh na začatie prejudiciálneho konania týkajúci sa výkladu článku 88 ods. 3 poslednej vety ES, v ktorej mohol potvrdiť, pričom ich upresnil, niekoľko názorov na úlohu vnútroštátnych súdov v rámci uplatňovania systému kontroly štátnych pomocí, osobitne vo vzťahu k protiprávnej pomoci, pretože sa poskytla v rozpore s povinnosťou oznámenia stanovenou v tomto ustanovení, ale bola neskôr vyhlásená za zlučiteľnú so spoločným trhom rozhodnutím Komisie.
In accordance with a consistent line of decisions, the Court, first, ruled that the last sentence of Article 88(3) EC must be interpreted as meaning that it is for the national courts to safeguard the rights of individuals against possible disregard, by the national authorities, of the prohibition on putting aid into eect before the Commission has adopted a decision authorising that aid and emphasised, as it had done shortly beforehand in Joined Cases C-393/04 and C-41/05 Air Liquide Industries Belgium (judgment of 15 June 2006, not yet published in the ECR), that in doing so the national courts must take the Community interest fully into consideration, which precludes them from adopting a measure which would have the sole eect of extending the circle of recipients of the aid.
V súlade s ustálenou judikatúrou, Súdny dvor na jednej strane rozhodol, že článok 88 ods. 3 poslednú vetu ES je potrebné vykladať v tom zmysle, že prináleží vnútroštátnym súdom ochraňovať práva osôb podliehajúcich ich právomoci pred prípadným nedodržaním zákazu uskutočnenia pomoci vnútroštátnymi orgánmi predtým, ako Komisia prijme rozhodnutie o jej povolení a zdôraznil, ako krátko predtým už urobil v rozsudku Air Liquide Industries Belgium (rozsudok z 15. júna 2006, C-393/04 a C-41/05, zatiaľ neuverejnený v Zbierke), že pri svojom rozhodovaní musia vnútroštátne súdy v plnom rozsahu zohľadniť záujem Spoločenstva, ktorý im zakazuje prijať opatrenie, ktorého jediným účinkom by bolo rozšírenie okruhu príjemcov protiprávnej pomoci.
Approximation of laws and uniform laws
Aproximácia právnych predpisov a jednotná právna úprava
In this field, the Court had to turn its attention to various pieces of Community legislation.
V tejto oblasti sa Súdny dvor dotkol rôznych častí právnej úpravy Spoločenstva.
In International Air Transport Association and Others, the Court, having been asked whether Article 6 of Regulation (EC) No 261/2004 28relating to the rights of air passengers is consistent with the Montreal Convention, held that the measures laid down in that article for assisting and taking care of passengers in the event of a long delay to a flight are standardised and immediate compensatory measures which do not prevent the passengers concerned, should the same delay also cause them damage conferring entitlement to compensation, from being able also to bring actions to redress that damage under the conditions laid down by the Montreal Convention.
Vo veci International Air Transport Association a i., už citovanej, Súdny dvor o otázke, či je článok 6 nariadenia č. 261/200428, týkajúci sa práv leteckých cestujúcich zlučiteľný s Montrealským dohovorom, rozhodol, že opatrenia spočívajúce v pomoci a náhradách cestujúcim a starostlivosti o nich v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letu stanovené v tomto článku predstavujú štandardizované a okamžité opatrenia na nápravu ujmy, ktoré nie sú prekážkou toho, aby dotknutí cestujúci v prípade, keď im to isté meškanie spôsobilo okrem iného škody zakladajúce nárok na ich náhradu, mohli taktiež podať žaloby o náhradu týchto škôd za podmienok upravených Montrealským dohovorom.
The Court also held that the obligation to state reasons was complied with since the regulation clearly discloses the essential objective pursued by the institutions and it therefore cannot be required to contain a specic statement of reasons for each of the technical choices made.
Súdny dvor tiež rozhodol, že povinnosť odôvodnenia bola dodržaná, keďže z nariadenia jasne vyplýva podstata cieľa sledovaného inštitúciami, a nemožno preto požadovať, aby obsahovalo osobitné odôvodnenie pre každé z uskutočnených technických rozhodnutí.
Court of Justice objective pursued by the Community legislature, which is to strengthen the protection of passengers whose flights are cancelled or subject to a long delay.
Súdny dvor výrobcu nemožno zistiť, vnútroštátna právna úprava, ktorá stanovuje, že dodávateľ priamo zodpovedá za chyby výrobku voči poškodeným osobám, rozšírila tento okruh zodpovedných, a preto nie je prípustná.
Two judgments concerning Directive 85/374/EEC 29 are of particular interest.
Vo veci O’Byrne (rozsudok z 9. februára 2006, C-127/04, Zb. s.
One relates to the possibility of transferring the producer’s liability to the supplier, the other to the moment at which a product is put into circulation.
I-1313) išlo na jednej strane o zistenie, odkedy môže byť výrobok považovaný za uvedený do obehu, keďže premlčiaca doba práv priznaných poškodenej osobe je desať rokov od uvedenia výrobku do obehu, a na druhej strane o zistenie, či jedného účastníka konania možno nahradiť iným účastníkom konania, ak žaloba bola omylom podaná proti spoločnosti, ktorá nie je skutočným výrobcom výrobku.
In Case C-402/03 Skov and Bilka [2006] ECR I-199, the Court was asked whether Directive 85/734/EEC precludes a national rule under which a supplier bears unlimited responsibility for the producer’s no-fault liability under the directive.
Súdny dvor rozhodol, že výrobok je uvedený do obehu, keď opustil výrobný proces uskutočňovaný výrobcom a vstúpil do procesu uvedenia na trh, v ktorom sa ponúka verejnosti na účely použitia alebo spotreby.
After stating that the directive introduces no-fault liability and imposes it on the producer, and that the directive seeks to achieve complete harmonisation in the matters regulated by it, the Court reached the conclusion that the determination of the class of persons liable must be regarded as exhaustive.
Nezáleží na tom, či výrobok predáva výrobca priamo používateľovi alebo spotrebiteľovi alebo či sa tento predaj uskutočňuje prostredníctvom jedného alebo viacerých článkov distribučnej reťaze.
Since the directive provides for the supplier to be liable only in the case where the producer cannot be identied, national legislation laying down that the supplier is to be answerable directly to injured persons for defects in a product extends the class of persons liable and is therefore not permissible.
Pokiaľ je však jeden z článkov distribučnej reťaze úzko spojený s výrobcom, z tohto spojenia vyplýva, že tento subjekt je v skutočnosti zapojený do procesu výroby dotknutého výrobku v tom zmysle, že ak je žaloba podaná proti spoločnosti omylom považovanej za výrobcu výrobku, je úlohou vnútroštátneho súdu stanoviť podmienky, za ktorých môže dôjsť k zámene jedného účastníka konania za iného, pri úplnom rešpektovaní pôsobnosti ratione personae uvedenej smernice, zatiaľ čo vymedzenie okruhu zodpovedných je taxatívne.
With regard to fault-based liability of producers, on the other hand, the Court held that the directive does not prevent a national rule under which the supplier is answerable without restriction for the fault-based liability of the producer, since the system of rules put in place by the directive does not preclude the application of other systems of contractual or noncontractual liability based on other grounds, such as fault or a warranty in respect of latent defects.
V oblasti porovnávacej reklamy, vo veci Lidl Belgium (rozsudok z 19. septembra 2006, C-356/04, zatiaľ neuverejnený v Zbierke), Súdny dvor uskutočnil výklad smernice 84/45030.
Case C-127/04 O’Byrne [2006] ECR I-1313 was concerned, first, with determining the moment at which a product may be regarded as put into circulation, given that the period of limitation in respect of the rights conferred on the injured person is 10 years from when the product is put into circulation, and second, with ascertaining whether one party may be substituted for another when an action is mistakenly brought against a company which is not the actual producer of the product.
Zaoberajúc sa otázkou zákonnosti dvoch špecických foriem porovnávacej reklamy, ktoré sa obidve zakladajú na porovnávaní cien bez toho, aby reklama určila, ktoré tovary sa porovnávajú a bez toho, aby uviedla príslušné ceny, Súdny dvor rozhodol, že na jednej strane uvedená smernica nebráni tomu, aby sa porovnávacia reklama vzťahovala hromadne na sortimenty výrobkov bežnej spotreby predávané dvoma konkurenčnými obchodnými reťazcami, pokiaľ obidva tieto sortimenty pozostávajú z jednotlivých výrobkov, ktoré vnímané v pároch individuálne spĺňajú podmienku porovnateľnosti ňou stanovenú.
The Court held that a product is put into circulation when it is taken out of the manufacturing process operated by the producer and enters a marketing process in the form in which it is oered to the public in order to be used or consumed.
Navyše požiadavka, že reklama „objektívne porovnáva“ vlastnosti dotknutých tovarov nevyžaduje, aby porovnávané výrobky a ceny tak zadávateľa reklamy, ako aj všetkých ostatných súťažiteľov zahrnutých do porovnania boli výslovne a taxatívne vymenované v reklame.
It is unimportant whether the product is sold directly by the producer to the user or to the consumer or whether that sale is carried out using one or more links in a distribution chain. Accordingly, when one of the links in the distribution chain is closely connected to the producer, that connection can have the eect that that entity is to be regarded as involved in the manufacturing process of the product concerned.
Vlastnosti týchto tovarov však musia byť „kontrolovateľné“, ako v prípade ich cien a všeobecnej úrovne cien uplatňovaných obchodným reťazcom na jeho sortiment porovnateľných výrobkov a výšku ročne dosiahnuteľných úspor spotrebiteľom podľa toho, či nakupuje tieto výrobky prevažne v jednom alebo v inom obchodnom reťazci.
When an action is brought against a company mistakenly considered to be the producer of a product, it is for national law to determine the conditions in accordance with which
V prípade, že porovnávané údaje, o ktoré sa opiera tvrdenie o určitej vlastnosti, nie sú uvedené
Proceedings one party may be substituted for another, while ensuring that due regard is had to the personal scope of Directive 85/374/EEC, whose determination of the class of persons liable is exhaustive.
Vývoj a činnosť v porovnávacej reklame, zadávateľ reklamy musí informovať adresátov tejto reklamy, kde a ako sa môžu s týmito údajmi ľahko oboznámiť s cieľom skontrolovať ich správnosť, alebo aby ich nechali skontrolovať.
In Case C-356/04 Lidl Belgium (judgment of 19 September 2006, not yet published in the ECR), the Court was required to interpret Directive 84/450/EEC 30 in relation to comparative advertising.
Vo veci Mostaza Claro (rozsudok z 26. októbra 2006, C-168/05, zatiaľ neuverejnený v Zbierke) Súdny dvor uskutočnil výklad smernice 93/1331.
The Court was asked whether two specic forms of comparative advertising are legitimate, both founded on a price comparison without the advertisement specifying the goods compared and the corresponding prices. First, the Court held that the directive does not preclude comparative advertising from relating collectively to selections of basic consumables sold by two competing chains of stores insofar as those selections each consist of individual products which, when viewed in pairs, individually satisfy the requirement of comparability laid down by the directive.
Mal dať odpoveď na otázku či, vnútroštátny súd, na ktorý bola podaná žaloba o zrušenie rozhodcovského rozhodnutia, ktoré znevýhodňuje spotrebiteľa, vydaného po ukončení rozhodcovského konania, vynúteného podmienkou účastníckej zmluvy o predplatenej prevádzke mobilného telefónu, ktorá má byť kvalikovaná ako nekalá, môže začať súdne konanie, aj keď spotrebiteľ v tomto smere nemal úspech pred rozhodcom, Súdny dvor rozhodol, že uvedená smernica sa má vykladať v tom zmysle, že vyžaduje, aby vnútroštátny súd posúdil neplatnosť rozhodcovskej zmluvy a zrušil toto rozhodnutie z dôvodu, že uvedená zmluva obsahuje nekalú podmienku, hoci sa spotrebiteľ dovolával tejto neplatnosti nie v rámci rozhodcovského konania, ale výlučne v rámci žaloby o zrušenie.
Nor does the requirement that the advertising ‘objectively compares’ the features of the goods at issue signify that the products and prices compared, that is to say both those of the advertiser and those of all of his competitors involved in the comparison, must be expressly and exhaustively listed in the advertisement.
V oblasti autorských a s nimi súvisiacich práv, vo veci SGAE (rozsudok zo 7. decembra 2006, C-306/05, zatiaľ neuverejnený v Zbierke), Súdny dvor upresnil pojem „verejný prenos“ v zmysle článku 3 ods. 1 smernice 2001/2932, ktorý stanovuje výlučné právo autorov udeliť súhlas alebo zakázať takýto prenos ich diel.
The features of those goods must, however, be veriable, a requirement which is met by their prices, by the general level of the prices charged by a chain of stores in respect of its selection of comparable products and by the amount liable to be saved by consumers who purchase such products from one chain rather than the other.
Na základe otázky, ktorú položila Audiencia Provincial de Barcelona (Španielsko) v rámci sporu medzi SGAE, španielskou organizáciou poverenou správou autorských práv a hotelovým zariadením, Súdny dvor mal predovšetkým určiť, či uvedená denícia zahŕňa šírenie programov prostredníctvom televíznych prijímačov umiestneným v hotelových izbách.Výkladom dotknutého ustanovenia smernice 2001/29 vo svetle medzinárodného práva, ktoré sa má uplatňovať na úrovni Spoločenstva, v tomto prípade Bernského dohovoru o ochrane literárnych a umeleckých diel z 24. júla 1971 a Zmluvy Svetovej organizácie duševného vlastníctva (WIPO) o autorských právach z 20. decembra 1996, Súdny dvor zvolil globálny prístup.