natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The new Member States contain considerable areas of semi-natural habitats and associated species of conservation interest, but many of these areas are threatened by intensification (10) or land abandonment.
V nových členských štátoch sa nachádzajú rozsiahle oblasti poloprírodných biotopov a príslušné druhy, ktoré je potrebné zachovať, no v mnohých oblastiach sú ohrozené intenzifikáciou (10) alebo opustením pôdy.
Current rural development spending in Member States is not sufficiently targeted at biodiversity-rich areas.
Súčasné výdavky na rozvoj vidieka v členských štátoch nie sú dostatočne zamerané na oblasti s vysokou biodiverzitou.
Europe's countryside has been shaped by agriculture over centuries and much of Europe's biodiversity depends in some way on farmland.
Európsky vidiek dlhé storočia formovalo poľnohospodárstvo, pričom veľa európskej biodiverzity nejakým spôsobom závisí od poľnohospodárskej pôdy.
European agriculture is still very diverse, ranging from intensively farmed monocultures that put heavy pressure on the environment to extensively farmed semi-natural areas creating much less pressure.
Európske poľnohospodárstvo je stále mimoriadne rozmanité, od intenzívne pestovaných monokultúr s vysokým tlakom na životné prostredie po extenzívne obrábané poloprírodné oblasti, ktoré vytvárajú oveľa menší tlak.
Protecting valuable farmland is important for halting the loss of biodiversity.
Ochrana hodnotnej pôdy je pre zastavenie straty biodiverzity dôležitá.
Member States under the birds and habitats directives (11) covered less than one third of farmland areas with high nature value.
V roku 2003 však miesta stanovené členskými štátmi podľa smernice o vtákoch a biotopoch (11) pokrývali menej ako tretinu poľnohospodárskej pôdy s vysokou prírodnou hodnotou.
The common agricultural policy accounts for about 50 % of the total European Union budget and influences how farmers manage their land and livestock.
Jednotná poľnohospodárska politika predstavuje asi 50 % celkového rozpočtu Európskej únie a ovplyvňuje spôsob riadenia pôdy a statku farmárov.
Past subsidies encouraged intensive agricultural production by paying per tonne of wheat or per head of livestock produced.
Dotácie v minulosti podporovali intenzívnu pôdohospodársku výrobu tým, že sa vyplácali na tonu pšenice alebo na kus vyprodukovaného zvieraťa.
Since the early 1990s, however, income support payments have taken over and more rural development measures have been introduced, including important measures for the environment such as agrienvironment schemes and support for less favoured areas.
Od začiatku 90. rokov boli nahradené platbami na podporu príjmu, pričom sa zaviedlo viac opatrení na podporu vidieckeho rozvoja, vrátane dôležitých opatrení pre životné prostredie, ako agroenvironmentálne schémy a podpora znevýhodnených oblastí.
These help to fund the protection of high nature value farmlands, underpinning the activities of the LIFE (Nature) programme.
Tieto pomáhajú financovať ochranu poľnohospodárskej pôdy s vysokou prírodnou hodnotou a podporujú činnosť programu LIFE (Príroda).
Increased support for these farmland areas is needed as declining prices for agricultural produce are driving many farmers either to increase production efficiency, leading to intensification and specialisation of farms, or to stop farming.
Zvýšená podpora na túto poľnohospodársku pôdu je potrebná pri klesajúcich cenách poľnohospodárskych výrobkov, ktoré mnohých farmárov vedú buď k zvýšeniu efektívnosti výroby smerujúcej k intenzifikácii a špecializácii fariem alebo k ukončeniu poľnohospodárskej činnosti.
Both these trends have negative environmental consequences, especially on biodiversity.
Oba tieto trendy majú negatívne environmentálne dopady, najmä na biodiverzitu.
The share of rural development measures in the common agricultural policy budget has increased since 1990 and accounted for 13 % (equivalent to EUR 53 per hectare) in 2000–2002.
Podiel opatrení na vidiecky rozvoj v rozpočte spoločnej poľnohospodárskej politiky sa od roku 1990 zvýšil a v rokoch 2000–2002 predstavoval 13 % (ekvivalent 53 eur na hektár).
Under their accession agreement the proportion of rural development spending in the ten new Member States is much higher than for the older Member States, at around half of total spending (equivalent to EUR 45 per hectare) between 2004 and 2006 (12).
Podľa prístupových zmlúv bude podiel výdavkov na rozvoj vidieka v 10 nových členských štátoch v rokoch 2004 až 2006 výrazne vyšší ako v starých členských štátoch, na úrovni asi polovice celkových výdavkov (ekvivalent 45 eur na hektár) (12).
In absolute terms, however, the level of rural development spending is similar.
V absolútnych číslach je však úroveň výdavkov na rozvoj vidieka podobná.
As well as taking a higher share of the total agricultural budget it is important that rural development expenditure, and in particular the agrienvironment schemes, is properly targeted at areas of high biodiversity.
Rovnako ako zvýšenie celkového podielu rozpočtu na poľnohospodárstvo je dôležité, aby boli výdavky na rozvoj vidieka, najmä na agroenvironmentálne schémy, správne zamerané na oblasti s vysokou biodiverzitou.
15 e p s t n e m p
15 v spoločnej o k v ej politiky * )
The share of the rural development budget in total common agricultural policy (CAP) spending has risen slowly since 1991: for EU-15 it averaged 9 % (EUR 22 per hectare) between 1991 and 1993, rising to 13 % (EUR 53 per hectare) in 2000–2002.
Podiel rozpočtu na rozvoj vidieka na celkových výdavkoch na spoločnú poľnohospodársku politiku (SPP) od roku 1991 pomaly rastie: pre EU-15 bola v rokoch 1991 až 1993 priemerne 9 % (22 eur na hektár), v rokoch 2000–2002 13 % (53 eur na hektár).
Some 30–40 % of rural development funding is used for agrienvironment schemes but levels of spending vary widely between countries.
Asi 30–40 % výdavkov na rozvoj vidieka sa používa na agroenvironmentálne schémy, úrovne výdavkov sa však medzi jednotlivými krajinami výrazne odlišujú.
Spain and Greece, for example, spent around EUR 4 per hectare on agri-environmental schemes in 2000–2002 while in Finland and Austria the figure was around EUR 80 per hectare.
Napríklad Španielsko a Grécko v rokoch 2000–2002 na agroenvironmentálne schémy vydali asi 4 eurá na hektár, pričom vo Fínsku a Rakúsku táto suma dosiahla okolo 80 eur na hektár.
More than 70 % of farming area in Finland and Austria is covered by agri- environment schemes but only about 5 % in Spain and Greece.
Kým vo Fínsku a v Rakúsku pokrývajú viac ako 70 % poľnohospodárskej pôdy, v Španielsku a v Grécku len asi 5 %.
* European Agricultural Guarantee and Guidance Fund including Member State cofinancing
* Európsky poľnohospodársky garančný a usmerňovací fond, vrátane spolufinancovania zo strany členských štátov
Bird populations
Vtáčia populácia
(Index,1990=100)
60 te ľ, 1990 = 100 ) a vo
Organic farming area
Výmera s organickým obrábaním y) o m
EU-15 and EFTA-3*
EÚ-15 a EFTA-3*
Organic farming does not use chemical fertilisers and pesticides.
Pri organickom obrábaní sa nepoužívajú chemické hnojivá a pesticídy.
It relies instead on animal manure, crop rotation and appropriate soil cultivation practices for building up soil fertility and combating pests and plant diseases.
Spolieha sa výhradne na živočíšne hnojivá, rotáciu plodín a primeraný spôsob kultivácie pôdy, čím sa dosahuje plodnosť pôdy a bojuje sa so škodcami a chorobami rastlín.
Organic agriculture has lower yields than conventional farming systems but reduces the risk of nitrate pollution of water and generally promotes more wildlife.
Organické poľnohospodárstvo má nižšie výnosy ako konvenčné poľnohospodárske systémy, znižuje však riziko znečistenia vody dusičnanmi a všeobecne podporuje divú zver.
The share of organic land remains far below 1 % in most of the New-10 and the CC-3 due to li�le or no state support and low consumer demand for organic products.
Podiel organickej pôdy vo väčšine nových 10 a KK-3 kvôli minimálnej alebo neexistujúcej štátnej podpore a nízkemu spotrebiteľskému dopytu po organických výrobkoch zostáva hlboko pod 1 %.
Across the EEA-31 as a whole, however, organic farming area increased by around four fi�hs between 1997 and 2000, to 4.4 million hectares from 2.4 million.
V EEA-31 však výmera organicky obrábanej pôdy v rokoch 1997 až 2000 vzrástla asi o štyri pätiny z 2.4 milióna na 4.4 milióna hektárov.
Water pollution: Managing nitrate
Znečistenie vôd: Nakladanie s dusičnanmi
Diffuse pollution from agricultural land is still the main source of nitrate in water.
Difúzne znečistenie z poľnohospodárskej pôdy je hlavným zdrojom dusičnanov vo vode.
Nitrates continue to damage the environment, contributing to eutrophication in coastal and marine waters and pollution of drinking water, especially where groundwaters have become contaminated.
Dusičnany nepretržite ničia životné prostredie, prispievajú k eutrofikácii pobrežných a morských vôd a znečisteniu pitnej vody, najmä ak boli znečistené podzemné vody.
Member States' success in tackling nitrate pollution has been mixed.
Členské štáty dosahujú rôzne úrovne úspešnosti pri riešení znečistenia dusičnanmi.
Nitrate pollution is caused mainly by agriculture.
Znečistenie dusičnanmi vzniká najmä v poľnohospodárstve.
Unless fertiliser and manure are absorbed by crops or removed during harvesting, excess nitrate can be washed into groundwater as well as surface water bodies (13).
Ak hnojivo a hnoj rastliny neabsorbujú a neodstráni sa pri žatve, prebytočné dusičnany sa môžu zmyť do podzemných vôd ako aj povrchových vodných plôch (13).
Measures to reduce nitrate pollution can be effective however.
Opatrenia na obmedzenie znečistenia dusičnanmi však môžu byť účinné.
The greatest improvements have occurred in Denmark, which began a national nitrogen management programme in the late 1980s.
Najvýraznejšie zlepšenie sa zrealizovalo v Dánsku, ktoré na konci 80. rokov začalo realizovať národný program pre nakladanie s dusičnanmi.
This combines advice to farmers with the allocation of an annual nitrogen 'budget' to each farm, enforced through regular field checks.
Ten spája poradenstvo farmárom s pridelením ročného dusičnanového 'rozpočtu' každej farme, pričom jeho dodržiavanie sa pravidelnými kontrolami na mieste vynucuje.
Substantial time lags can occur before changes in agricultural practices are reflected in groundwater quality, depending on the soil type and the specific hydrogeological conditions of the groundwater body and overlying substrate.
Do odzrkadlenia zmeny poľnohospodárskych činností v kvalite spodných vôd môže uplynúť mnoho času, v závislosti od druhu pôdy a konkrétnych hydrogeologických podmienok v telese podzemnej vody a substrátu nad ním.
As groundwater ranges in age from decades to millennia (although groundwater used for drinking water is on average 40 years old), current practices are in effect leaving a legacy of groundwater pollution for coming generations.
Vzhľadom na to, že vek podzemných vôd je od niekoľkých desaťročí po tisícročia (hoci podzemná voda, ktorá sa používa ako pitná voda, má priemerne 40 rokov), súčasná prax zanecháva dedičstvo znečistenia podzemných vôd budúcim generáciám.
Around one third of groundwater bodies (14) now exceed nitrate guideline values.
Asi jedna tretina podzemných vôd (14) v súčasnosti odporúčané hodnoty dusičnanov presahuje.
The cost of nitrate reduction lies in the range of EUR 50-150 per hectare per year (15), but this is estimated to be 5 to 10 times cheaper than removing
Náklady na zníženie dusičnanov predstavujú 50–150 eur na hektár ročne (15), čo je však asi 5 až 10 krát lacnejšie, ako odstránenie dusičnanov zo znečistených
UK drinking water costs £19 million a year and projects the total UK cost of achieving the European Union nitrate standard for potable water (17) at £199 million over the next 20 years (18).
) odhaduje náklady na odstránenie dusičnanov z pitnej vody v Spojenom kráľovstve na 19 miliónov GBP ročne a odhaduje, že Spojené kráľovstvo bude na dosiahnutie noriem EU pre pitnú vodu (17) musieť v najbližších 20 rokoch vynaložiť 199 miliónov GBP (18).
Consumers, rather than the polluters (i.e. farmers), pay almost all of the bill.
Takmer celý účet pritom zaplatia spotrebitelia a nie znečisťovatelia (t.j. farmári).
Agricultural practices are currently less intensive in the ten new EU Member States than in the 15 older ones.
Poľnohospodárska činnosť v 10 nových krajinách EU je v súčasnosti menej intenzívna ako v 15 starých.
However, if farming becomes more intensive in the new Member States, as predicted, nitrate concentrations in surface and ground waters could increase.
Ak však poľnohospodárstvo v nových členských štátoch bude intenzívnejšie, čo sa očakáva, koncentrácie dusičnanov v povrchových a podzemných vodách by mohli stúpnuť.
Good implementation of the European Union nitrates directive, supported by additional measures as necessary, will be essential to avoid creating an extensive, long-lived and costly pollution problem in these countries over the coming years.
Dobré zavedenie smernice Európskej únie o dusičnanoch a podpora dodatočnými opatreniami podľa potreby bude kľúčová, aby sa tieto krajiny v najbližších rokoch vyhli vytvoreniu rozsiahleho, dlhodobého a nákladného problému so znečistením.
Water pollution: Managing nitrate
Znečistenie vôd: Riadenie dusičnanov
0 0 < 10 > 50 Nitrate concentrations in rivers are linked to the proportion of arable land in the upstream catchment: highest levels occur where large amounts of nitrogenous fertilisers and animal manure are used.
Koncentrácia dusičnanov v riekach je prepojená s podielom ornej pôdy v povodí — najvyššie hodnoty sa vyskytujú tam, kde sa používajú veľké množstvá dusíkatých hnojív a živočíšneho hnoja.
In 2001, nitrate levels in rivers where arable land covers more than 50 % of the upstream catchment area were three times higher than in catchments with arable land cover of less than 10 %.
V roku 2001 boli úrovne dusičnanov v riekach, v ktorých orná pôda tvorí viac ako 50 % povodia, trojnásobne vyššie ako v povodiach, kde orná pôda tvorí menej ako 10 %.
Member States are required to designate nitrate vulnerable zones and implement programmes of measures to reach the EU nitrates directive's objective of reducing water pollution caused or induced by nitrates from agricultural sources.
Členské štáty sú povinné určiť zóny ohrozené dusičnanmi a zavádzať programy a opatrenia na dosiahnutie cieľov smernice EU o dusičnanoch v oblasti zníženia znečistenia vôd zapríčineného alebo vyvolaného dusičnanmi z poľnohospodárskych zdrojov.
Nitrate concentrations in rivers
Koncentrácia dusičnanov v riekach
Upward trend Downward trend
Stúpajúci trend Klesajúci trend
Nitrate pollution in rivers is higher in the EU-15 than in the New-10 (but lowest of all in the Nordic countries).
Znečistenie riek dusičnanmi je v EU-15 vyššie ako v nových 10 (najnižšie je však v severských krajinách).
This reflects differences in agricultural intensity and practices.
Odzrkadľuje rozdiely v poľnohospodárskej intenzite a postupoch.
In 2000/2001, rivers in 14 European countries (out of 24 with available information) exceeded the EU drinking water directive's guide concentration for nitrate; five also exceeded the maximum allowable concentration.
V rokoch 2000/2001 rieky v 14 európskych krajinách (z 24 s dostupnými informáciami) prekročili odporúčané koncentrácie dusičnanov podľa smernice EU o pitnej vode, päť dokonca prekročilo maximálne povolené koncentrácie.
In general nitrate concentrations in rivers are declining: 25 % of monitoring stations on Europe's rivers recorded a decrease between 1992 and 2001.
Všeobecne koncentrácia dusičnanov v riekach klesá — 25 % monitorovacích staníc na Európskych riekach medzi rokmi 1992 a 2001 zaznamenalo pokles.
However, around 15 % of river monitoring stations showed an increasing trend in nitrate concentrations over the same period.
Asi 15 % monitorovacích staníc na riekach však v rovnakom období vykázalo rastúci trend koncentrácií dusičnanov.
Lithuania
Fr etky krajiny enská republika
Upward trend
Stúpajúci trend o dá ch
Nitrate concentrations in groundwater
Koncentrácia dusičnanov v podzemnej vode
Downward trend a ti on
Klesajúci trend
20 at ec on ce n tr
20 v v spodných v
Bulgaria
Fín sk v in sk
Hungary S
Ma ďa rsk Šv éd sk
Lithuania Slo ak R
Slo a kú sk Bu lh a rsk Ho land sk Es tó ns kR enská republika
All countries
Všetky krajiny v
Nature: Maximising the value of protected areas
Príroda: Maximalizácia hodnoty chránených oblastí
Designating sites to protect threatened species and habitats has long been a core element of biological diversity policy but conflicting pressures on available land are now making it more difficult to establish new sites.
Vyhlasovanie oblastí na ochranu ohrozených druhov a biotopov bolo dlho kľúčovým prvkom politiky v oblasti biologickej diverzity, no protichodné tlaky na dostupnú pôdu v súčasnosti vytváranie nových miest sťažujú.
The future of nature protection lies in integrating biodiversity considerations into sectoral and environmental policies and maximising the utility of existing protected sites.
Budúcnosť ochrany prírody spočíva v integrovaní záležitostí biodiverzity do sektorových a environmentálnych politík a maximalizácie užitočnosti existujúcich chránených oblastí.
More needs to be done to protect marine biodiversity.
Na ochranu morskej biodiverzity treba vykonať ešte viac.
Since the 1970s, the number of national sites has increased substantially as countries have progressively implemented national laws on nature protection.
Od 70. rokov sa počet chránených miest podstatne zvýšil, keďže krajiny postupne zavádzajú národnú legislatívu o ochrane prírody.
International and European Union instruments have also made it compulsory for countries to designate sites for protection (19).
Medzinárodné nástroje a nástroje EU rovnako krajinám stanovili povinnosť vyhlasovať chránené oblasti (19).
As a result there are now nearly 600 different categories of protection and more than 42 000 individual protected sites in the European Environment Agency's 31 member countries.
Výsledkom je, že v súčasnosti existuje takmer 600 rôznych kategórií ochrany a viac ako 42 000 jednotlivo chránených miest v 31 členských krajinách Európskej environmentálnej agentúry.
By the end of 2003, sites designated as special protection areas under the birds directive or proposed as sites of Community interest under the habitats directive covered around 15 % of the territory of the European Union.
Koncom roku 2004 tvorili miesta označené ako miesta so špeciálnou ochranou podľa smernice o ochrane vtákov alebo navrhnuté na miesta záujmu spoločenstva podľa smernice o biotopoch asi 15 % územia Európskej únie.
Additionally, marine protected areas have been created in all of the regional seas and on the coasts of many European countries.
Vo všetkých regionálnych moriach a na pobreží viacerých európskych krajín boli ďalej vytvorené morské chránené oblasti.
However, there remain substantial gaps in the protection of marine and coastal areas.
Pri ochrane morských a pobrežných oblastí však zostávajú rozsiahle medzery.
Marine areas should be protected according to the richness of their biodiversity, but this protection may conflict with other uses including shipping or fishing.
Morské oblasti je potrebné chrániť podľa bohatstva ich biodiverzity, avšak táto ochrana je často v konflikte s iným využitím, napríklad s plavbou a rybolovom.
Agreeing on an appropriate level of protection and then enforcing it is therefore o�en difficult.
Dohoda o primeranej úrovni ochrany a jej následné dodržiavanie je preto často náročné.
Protected areas cannot be sustained in isolation from the communities and economic activities in and around them (20).
Chránené oblasti nemožno držať izolované od spoločenstiev a ekonomickej činnosti v nich a okolo nich (20).
To maximise their value, protected areas need to be integrated into wider landscape uses and be connected to other areas of similar qualities.
Aby sa ich hodnota maximalizovala, chránené oblasti musia byť zahrnuté do širšieho využitia prostredia a musia byť prepojené s inými oblasťami s podobnými vlastnosťami.
Connecting sites ensures that species have the possibility to survive by moving in response to disturbances and climate change.
Spojenie chránených oblastí zabezpečuje, že živočíšne druhy budú mať možnosť prežiť prostredníctvom presídlenia ako reakcie na narušenie a zmenu klímy.
The Natura 2000 network can play a role in achieving such integration.
Sieť Natura 2000 môže pri dosahovaní takejto integrácie hrať významnú úlohu.
There is now less scope for designating new sites as protecting biodiversity competes with growing and conflicting pressures on available land.
V súčasnosti existuje užší priestor na vyhlasovanie nových lokalít na ochranu biodiverzity, nakoľko existuje súperenie s rastúcimi protichodnými tlakmi na dostupnú pôdu.
Policies will increasingly have to deal with this by maximising the value of areas already protected and by integrating biodiversity concerns into sectoral policies (e.g. agri-environmental measures or sustainable forestry policies) as well as into other environmental policies.
Týmto problémom bude potrebné sa stále viac zaoberať prostredníctvom maximalizácie hodnoty oblastí, ktoré sú už chránené, a integrovaním záujmov biodiverzity do sektorových politík (napr. agroenvironmentálne opatrenia a politika udržateľného lesníctva), ako aj do iných environmentálnych politík.
Implementation of the habitats directive
Zavedenie smernice o biotopoch
Italy s e an proposed by the Member States.
ImplementáciaSmerniceohabitatoch navrhnutými členskými štátmi.
Generally progress is now good: the Netherlands, for example, has reached 100 % sufficiency.
Vo všeobecnosti sa dobre teraz postupuje: napríklad Holandsko dosiahlo 100 % pokrytie.
Germany reached only 27 % sufficiency by November 2003, but dra� proposals have since been received which, if officially confirmed, are expected to double the number of sites and increase the sufficiency level.
Nemecko v novembri 2003 dosahovalo len 27 % pokrytie, no odvtedy boli predložené návrhy, ktoré by v prípade ich schválenia počet chránených oblastí zdvojnásobili a úroveň pokrytia by sa zvýšila.
The indicator charts progress in proposing terrestrial sites for the protection of the targeted habitats and species of the directive.
Ukazovateľ znázorňuje postup pri navrhovaní miest na ochranu chránených biotopov a druhov podľa smernice.
Ireland
Fín sk
Finland
Dá nsk v éd sk a kú sk
Catches outside safe limits Catches within safe limits
Úlovky prekračujúce bezpečné limity Úlovky v rámci bezpečných limitov
0 Overall 60 % of European fish catches exceed safe limits, i.e. levels above which the biomass removed by fishing is no longer replaced by population growth.
Viac ako 60 % európskych úlovkov rýb presahuje bezpečné hranice, t.j. úrovne, nad ktorými sa biomasa odstránená rybolovom nenahrádza populačným nárastom.
Catches of open sea fish account for almost two thirds of all catches; about half of these catches are outside safe limits.
Lov rýb na otvorenom mori predstavuje takmer dve tretiny celkového lovu, pričom asi polovica z tohto lovu presahuje bezpečné hranice.
Industrial fishing catches account for another 20 % of the total.
Priemyselný rybolov predstavuje ďalších 20 % celku.
Fish play an integral role within the wider marine environment, which is experiencing pressures from shipping, pollution, coastal eutrophication and climate change.
Ryby tvoria neoddeliteľnú súčasť širšieho morského životného prostredia, ktoré je pod tlakom rybolovu, znečistenia, eutrofikácie pobreží a klimatických zmien.
The continuation of present trends of over-fishing will therefore probably lead to substantial changes across the entire marine ecosystem.
Pokračovanie súčasných trendov nadmerného rybolovu bude pravdepodobne viesť k podstatným zmenám v celom morskom ekosystéme.
Sprat, sand eel(industrial fish)
Šproty, pieskové úhory(priemyselné ryby)
Zooplankton abundance
Prebytok zooplanktónu
Cold water species
Druhy žijúce v teplých vodách
Warm water species
Druhy žijúce v studených vodách
The past decade has seen a marked change in the relative abundance of zooplankton in the North Sea.
V poslednom desaťročí sme zaznamenali výraznú zmenu v relatívnom prebytku zooplanktónu v Severnom mori.