natgillin/translations-raw huggingface dataset:
That analysis is confirmed, secondly, by a number of documents in which the Member States and the Community institutions have stated that criminal penalties must not be solely punitive but should also assist rehabilitation.
Táto analýza je podporená v druhom rade viacerými aktmi, v ktorých členské štáty a inštitúcie Spoločenstva potvrdili, že trestná sankcia nemusí postihovať výlučne osobu, ale môže mať tiež socializačnú úlohu.
Thus, under Article 4(6) of the Framework Decision, the application of that provision is conditional upon an undertaking by the executing Member State to execute the custodial sentence or detention order pronounced in the issuing Member State.
Jeho článok 4 bod 6 stanovuje, že jeho uplatnenie podlieha podmienke, že vykonávajúci členský štát sa zaviaže vykonať trest alebo ochranné opatrenie uložené vo vydávajúcom členskom štáte.
In the light of the European arrest warrant scheme, under which surrender is the rule and the grounds for nonexecution the exceptions to that rule, a nonexecution decision can therefore be based on Article 4(6) of the Framework Decision only if there is a legitimate interest in the execution of the sentence in the territory of the State where the person concerned was arrested.
Vzhľadom na systém európskeho zatykača, podľa ktorého je odovzdanie zásadou a dôvody na nevykonanie sú výnimkou z tejto zásady, rozhodnutie o nevykonaní môže byť založené na článku 4 bode 6 rámcového rozhodnutia iba vtedy, ak existuje legitímny záujem na vykonaní trestu na území štátu, kde bola dotknutá osoba zatknutá.
The role to be played by penalties in assisting rehabilitation has, for example, been asserted by the Council of Europe, first, in the recommendations on European prison rules 15and, secondly, in the Council of Europe Convention on Sentenced Persons of 21 March 1983.
Rada Európy túto úlohu potvrdila na jednej strane v odporúčaniach o európskych väzenských pravidlách 15a na druhej strane v Dohovore Rady Európy o odovzdávaní odsúdených osôb z 21. marca 1983.
That role is also mentioned in the Resolution of the European Parliament on respect for human rights in the European Union (1997), 16in which the Parliament stated that prison sentences are intended to have both a corrective and a social rehabilitation function and that the objective is the human and social reintegration of the prisoner. 17
Táto úloha sa tiež spomína v rezolúcii Európskeho parlamentu o dodržiavaní ľudských práv v Európskej únii (1997) 16, v ktorej táto inštitúcia pripomenula, že trest plnil úlohu pokuty a resocializácie a cieľom bolo v tomto rozsahu opätovné začlenenie odsúdeného z hľadiska ľudského a sociálneho 17.
The same analysis holds true with regard to Article 5(3) of the Framework Decision, which is applicable where a European arrest warrant is issued for the purposes of a prosecution.
Rovnakú analýzu možno vykonať, pokiaľ ide o článok 5 bod 3 rámcového rozhodnutia uplatniteľný v prípade, ak je európsky zatykač vydaný na účely trestného stíhania.
Under that provision, it will be recalled, the surrender of a person who is a national or resident of the executing Member State can be made subject to the condition that the person be returned to that State in order to serve there the sentence pronounced against him in the issuing Member State.
Podľa tohto ustanovenia, pripomínam, môže odovzdanie osoby, ktorá je štátnym občanom alebo má trvalý pobyt vo vykonávajúcom členskom štáte, podliehať podmienke, že táto osoba bude vrátená do tohto členského štátu s cieľom výkonu trestu, ktorý bol proti nej vydaný vo vydávajúcom členskom štáte.
However, contrary to the position of the German Government, I do not believe that, in every case, the social rehabilitation of a German national who opposes his surrender is necessarily better guaranteed if he serves his sentence in Germany.
Napriek tomu v rozpore so stanoviskom bráneným nemeckou vládou sa nedomnievam, že resocializácia nemeckého občana, ktorý nesúhlasí so svojim odovzdaním, je vo všetkých prípadoch nevyhnutne lepšie zabezpečená, ak vykoná svoj trest v Nemecku.
In other words, even if the status as a national of the executing Member State demonstrates the existence of a very strong connection with that State, I am not convinced that it can
Inými slovami, aj keď postavenie ako občana vykonávajúceho členského štátu preukazuje existenciu veľmi silného vzťahu s týmto štátom, nie som presvedčený, že môže založiť nevyvrátiteľnú domnienku,
15 — See, inter alia, Recommendation No R (87) 3 of the Committee of Ministers on the European Prison Rules, adopted on 12 February 1987 and replaced by Recommendation Rec(2006)2, adopted on 11 January 2006.
15 — Pozri najmä odporúčanie č. R (87) 3 Výboru ministrov členských štátov o európskych väzenských pravidlách prijaté 12. februára 1987 a nahradené odporúčaním Rec(2006)2 prijatým 11. januára 2006.
The only legitimate interest that I can see is that of facilitating the reintegration of the convicted person, in his own interests and in the interests of the community at large, in which that person is once more to live when his sentence has been served.
Nevidím žiadny iný legitímny záujem ako záujem uprednostniť opätovné začlenenie odsúdenej osoby do spoločnosti v jej vlastnom záujme a v záujme celej spoločnosti, v ktorej bude musieť táto osoba opäť žiť po skončení trestu.
VIEW OF MR BOT — CASE C-66/08 establish an irrebuttable presumption that the execution of the sentence in that State best favours the social rehabilitation of the person concerned.
STANOVISKO GENERÁLNEHO ADVOKÁTA — Y. BOT — VEC C-66/08 podľa ktorej vykonanie trestu v tomto štáte je spôsobilejšie lepšej resocializácie dotknutej osoby.
light of the person’s factual situation and criteria which I shall go on to propose in this View, whether execution of the custodial sentence in the territory of that State is really required in order to facilitate his social rehabilitation.
a na kritériá, ktoré navrhnem neskôr v tomto zaujatí stanoviska, či vykonanie trestu na území tohto štátu je nevyhnutné na dosiahnutie jeho resocializácie.
The opposite interpretation, contended for by the German Government, leads in my opinion to the reintroduction, to a certain extent, of the principle of nonextradition of nationals — a principle which the Framework Decision seeks to renounce — and, in consequence, partly frustrates the effectiveness of that decision.
Opačný výklad, ktorý uvádza nemecká vláda, vedie podľa môjho názoru v určitej miere k opätovnému zavedeniu zásady nevydávania štátnych občanov, ktoré rámcové rozhodnutie opustilo a zbavuje ho časti jeho potrebného účinku.
As proof of this one can point to the great variety of human situations with which the judicial authorities of a Member State are confronted on a daily basis.
Ako dôkaz slúži veľká rôznorodosť ľudských situácií, s ktorými sa súdne orgány členského štátu každodenne stretávajú.
Thus, one can imagine the case of a German national who has been living for many years in a Member State other than the Federal Republic of Germany, in which he has a family and a job, and which he has only left in order to flee from justice in that State.
Možno si predstaviť prípad nemeckého občana žijúceho už mnoho rokov v inom členskom štáte ako v Nemecku, v ktorom má rodinu a zamestnanie a ktorý opustil výlučne na účely vyhnutia sa vykonania trestu, ktorý mu bol uložený v tomto štáte.
I do not believe that, in such a situation, there can be an irrebuttable presumption that the social rehabilitation of that person is necessarily better guaranteed in Germany.
Nemyslím si, že v takejto situácii je možné nevyvrátiteľne predpokladať, že resocializácia dotknutej osoby bude lepšie zabezpečená v Nemecku.
The renunciation in the Framework Decision of the principle of the nonextradition of nationals, and the effectiveness of the Framework Decision
Opustenie zásady nevydávania štátnych občanov v rámcovom rozhodnutí a jeho potrebný účinok
That is why I am of the opinion that the objective of social rehabilitation, pursued by Article 4(6) of the Framework Decision, is no justification for a Member State depriving its judicial authorities of any discretion where a European arrest warrant concerns one of its nationals who opposes his surrender.
Zastávam preto názor, že cieľ resocializácie sledovaný v článku 4 bode 6 rámcového rozhodnutia nemôže odôvodniť, že členský štát zbaví svoje súdne orgány akejkoľvek voľnej úvahy v prípade, ak bol európsky zatykač vydaný na štátneho občana, ktorý nesúhlasí so svojim odovzdaním.
The nonextradition by a State of its nationals constitutes a traditional principle of the law of extradition.
Nevydanie svojich občanov štátom predstavuje tradičnú zásadu extradičného práva.
It has the status of a constitutional principle in a number of Member States.
Má povahu ústavnej zásady vo viacerých členských štátoch 18.
18It is acknowledged by the European Convention on Extradition, signed by the Member States of the Council of Europe on 13 December 1957, Article 6(1)(a) of which provides that a Contracting Party has the right to refuse extradition of its nationals.
Je uznaná Európskym dohovorom o vydávaní, podpísaným členskými štátmi Rady Európy 13. decembra 1957, ktorý vo svojom článku 6 ods. 1 písm. a) stanovuje, že zmluvné strany majú právo odmietnuť vydanie svojich občanov.
18 — For example, the Federal Republic of Germany, the Republic of Estonia, the Hellenic Republic, the Republic of Austria, the Republic of Poland and the Portuguese Republic.
18 — Najmä Spolková republika Nemecko, Estónska republika, Grécka republika, Rakúska republika, Poľská republika a Portugalská republika.
If the arrest warrant was issued for the purposes of the execution of a sentence concerning a national of the executing Member State and if he opposes his surrender, the judicial authority of that State must, in my opinion, be able to assess, in the
Ak sa európsky zatykač vydaný na vykonanie trestu týka občana vykonávajúceho členského štátu a tento nesúhlasí so svojim odovzdaním, súdny orgán tohto štátu musí mať podľa môjho názoru právo preskúmať, vzhľadom na konkrétnu situáciu tejto osoby
KOZŁOWSKI context of which it is difficult for them to mount their defence. 19
KOZŁOWSKI konanie ani jazyk a v rámci ktorého sa môžu len s ťažkosťou obhajovať 19.
The Framework Decision clearly marks the renunciation of that principle as between the Member States.
Rámcové rozhodnutie zjavne opúšťa túto zásadu medzi členskými štátmi.
With a view to preventing that principle from resulting in total impunity for nationals of a State in respect of crimes committed by them abroad, the national courts have, as a rule, jurisdiction to try cases on the basis of those facts under their domestic criminal law.
Na to, aby táto zásada neviedla k priznaniu úplnej beztrestnosti občanom štátu za trestné činy spáchané v cudzine, sú vnútroštátne súdy v zásade príslušné rozhodovať o takýchto skutkoch podľa svojho vnútroštátneho trestného práva.
Article 6(2) of the European Convention on Extradition in fact makes that a binding corollary of the application of the principle of the nonextradition of nationals.
Európsky dohovor o vydávaní vo svojom článku 6 ods. 2 z toho vytvára povinný záväzok pri uplatnení zásady nevydávania štátnych občanov.
As we have seen, its purpose is to abolish, as between the Member States, the extradition procedure and to replace it with a system of surrender, under which the executing judicial authority may refuse surrender only by a decision specifically based on one of the grounds for nonexecution exhaustively listed in Articles 3 and 4 of the Framework Decision.
Ako bolo možné vidieť, má za cieľ zrušiť medzi členskými štátmi vydávacie konanie a nahradiť ho systémom odovzdávania, v rámci ktorého mu vykonávajúci súdny orgán môže odporovať iba rozhodnutím osobitne odôvodneným jedným z dôvodov na nevykonanie vyčerpávajúco vymenovaných v článkoch 3 a 4 rámcového rozhodnutia.
Traditionally, extradition therefore entails the surrender, to a foreign judicial authority, of a foreigner found by a State on its territory.
Extradícia tradične smeruje k umožneniu odovzdania cudziemu súdnemu orgánu cudzinca zatknutého štátom na jeho území.
As for the nationals of that State, they are excluded from the scope of that procedure and must answer to crimes committed by them abroad before their national courts, notwithstanding the difficulties encountered by the latter in trying such cases, particularly with regard to the obtaining of evidence.
Občania tohto štátu, čo sa ich týka, sú vylúčení z pôsobnosti tohto konania a musia zodpovedať za trestné činy, ktoré spáchali v cudzine, pred svojimi vnútroštátnymi súdmi napriek ťažkostiam, s ktorými sa tieto súdy môžu stretnúť pri rozhodovaní o týchto skutkoch, najmä pokiaľ ide o získavanie dôkazov.
Article 3 of the Framework Decision, concerning the mandatory grounds for nonexecution, does not provide for any exception — whether on grounds of principle or for reasons of systemic cohesion — for nationals of the executing Member State. 20
Článok 3 rámcového rozhodnutia, ktorý sa týka dôvodov na povinné nevykonanie, neupravuje žiadnu výnimku zo zásady alebo systematiky v prospech občanov vykonávajúceho členského štátu 20.
In Article 4(6) of the Framework Decision, the status of national of the executing
V jeho článku 4 bode 6 je postavenie občanov vykonávajúceho členského štátu
13/3, pp. 317 to 363, Koninklijke Brill NV, Netherlands, 2005.
317 až 363, Koninklijke Brill NV, Holandsko, 2005.
20 — The three cases listed in Article 3 of the Framework Decision are as follows: (i) where the offence on which the arrest warrant is based is covered by an amnesty in the executing Member State; (ii) where final judgment has already been passed in another Member State in respect of that offence and any sentence imposed thereunder has been served or may no longer be served; and (iii) the person concerned is not old enough to be criminally responsible in the executing Member State.
20 — Tri prípady uvedené v článku 3 rámcového rozhodnutia sú tieto: Po prvé, ak sa na trestný čin, ktorý je dôvodom európskeho zatykača, vzťahuje amnestia vo vykonávajúcom členskom štáte, po druhé, požadovaná osoba bola s konečnou platnosťou odsúdená niektorým členským štátom a tento rozsudok bol vykonaný alebo už nemôže byť vykonaný a po tretie, ak dotknutá osoba sa nemôže vzhľadom na svoj vek považovať za trestnoprávne zodpovednú za činy podľa právnych predpisov vykonávajúceho členského štátu.
At the root of the principle of the nonextradition of nationals is the sovereign authority of the State over its nationals, the reciprocal obligations linking them and a lack of trust in the legal systems of other States.
Zásada nevydávania štátnych občanov má svoj pôvod v suverenite štátov a ich občanov, vo vzájomných záväzkoch, ktoré ich viažu a v nedostatku dôvery v právne systémy iných štátov.
Thus, among the grounds relied upon to justify that principle are the State’s duty to protect its nationals from the application of a foreign legal system, of whose procedures and language they are ignorant and in the
Medzi dôvodmi, ktoré sú uvedené ako odôvodnenie tejto zásady, sa nachádza najmä povinnosť štátu chrániť svojich občanov proti uplatneniu cudzieho trestného systému, ktorého nepoznajú ani
VIEW OF MR BOT — CASE C-66/08 mutual recognition, which the European Council meeting at Tampere on 15 and 16 October 1999 referred to as the ‘cornerstone’ of judicial cooperation.
STANOVISKO GENERÁLNEHO ADVOKÁTA — Y. BOT — VEC C-66/08 uskutočnila v Tampere 15. a 16. októbra 1999, ako „základný kameň“ spolupráce v oblasti súdnictva.
Member State is referred to as a factor which may, possibly, justify a decision by the executing judicial authority to refuse surrender if that authority considers that the execution of the custodial sentence in its State is necessary to facilitate the reintegration in society of the person concerned.
upravené ako okolnosť, ktorá prípadne môže odôvodniť odmietavé rozhodnutie vykonávajúceho súdneho orgánu, ak sa tento orgán domnieva, že vykonanie trestu v jeho štáte je nevyhnutné na účely podpory opätovného začlenenia dotknutej osoby do spoločnosti.
In addition, in that provision, the European Union legislature provided that that ground for nonexecution must apply in exactly the same terms to persons residing in the executing Member State, which clearly confirms that it is not nationality as such which provides the justification for that ground for nonexecution.
V tomto ustanovení okrem toho normotvorca Európskej únie upravil, že tento dôvod na nevykonanie sa musí uplatniť úplne rovnako na osoby, ktoré majú trvalý pobyt vo vykonávajúcom členskom štáte, čo potvrdzuje, že štátna príslušnosť ako taká neodôvodňuje uvedený dôvod na nevykonanie.
Pursuant to that principle, as soon as a decision is taken by a judicial authority in compliance with the law of its home State, it takes full and direct effect throughout the European Union, meaning that the competent authorities of all the other Member States are under an obligation to assist its execution as if it originated from one of their own judicial authorities.
Podľa tejto zásady, len čo súdny orgán prijme rozhodnutie v súlade s právom príslušného štátu, má plný a priamy účinok v celej Únii, takže príslušné orgány každého ďalšieho členského štátu musia byť pripravené na jeho vykonanie, ako keby bol vydaný súdnym orgánom ich vlastného štátu 21.
21The scope of a judicial decision is therefore no longer limited to the territory of the issuing Member State but extends to the whole Union.
Pôsobnosť súdneho rozhodnutia už preto nie je obmedzená územím vydávajúceho členského štátu, ale rozširuje sa na celé územie Únie.
The renunciation of the principle of nonextradition of nationals in the Framework Decision is again confirmed — if further confirmation be needed — by the transitional provisions laid down in Article 33 of the Framework Decision for the benefit of the Republic of Austria, authorising that Member State to maintain the principle for as long as is required for the amendment of its constitution and, at the latest, until 31 December 2008.
Opustenie zásady nevydávania štátnych občanov v rámcovom rozhodnutí je tiež pre prípad potreby potvrdené prechodnými ustanoveniami v jeho článku 33 v prospech Rakúskej republiky oprávňujúcimi tento členský štát ponechať takúto zásadu po čas nevyhnutný na zmenu jej Ústavy a to najneskôr do 31. decembra 2008.
Such renunciation is perfectly logical in the light of the principle which underpins the Framework Decision.
Toto opustenie je zjavne logické z hľadiska zásady, z ktorej vychádza rámcové rozhodnutie.
It follows that, if a judicial authority of a Member State requests the surrender of a person, whether pursuant to a final conviction or because he is being prosecuted for an offence, that decision must be recognised and automatically executed in all the Member States, with no possible ground for nonexecution except those laid down in the Framework Decision.
Z toho vyplýva, že ak súdny orgán členského štátu žiada odovzdanie osoby buď na základe právoplatného odsúdenia alebo z dôvodu, že táto osoba je trestne stíhaná, jeho rozhodnutie musí byť uznané a vykonané automaticky vo všetkých členských štátoch bez iných možných dôvodov na nevykonanie, ako sú tie, ktoré sú upravené rámcovým rozhodnutím.
In other words, by agreeing to set up the European judicial area and, in particular, the European arrest warrant scheme on the basis of the principle of mutual recognition, the Member States have given up the sovereign power to shield
Inými slovami, súhlasom s vybudovaním európskeho justičného priestoru a osobitne systému európskeho zatykača na základe zásady vzájomného uznávania sa členské štáty vzdali svojej suverénnej právomoci vylúčiť svojich vlast-
21 — See, in that regard, the Commission Communication to the European Parliament and the Council of 26 July 2000 on Mutual Recognition of Final Decisions in Criminal Matters (COM(2000) 495 final, in particular, p. 8).
21 — Pozri v tejto súvislosti oznámenie Komisie Rade a Európskemu parlamentu z 26. júla 2000 o vzájomnom uznávaní právoplatných rozhodnutí v trestných veciach [COM(2000) 495/v konečnom znení, osobitne s. 8].
As is stated repeatedly in the recitals in its preamble and in its enacting terms, the Framework Decision is based on the principle of mutual recognition.
Ako sa totiž opakovane uviedlo v jeho odôvodneniach a článkoch, spočíva na zásade vzájomného uznávania.
The European arrest warrant, as stated in the 16th recital in the preamble to the Framework Decision, is the first concrete measure in the field of criminal law implementing the principle of
Európsky zatykač, ako sa uvádza v odôvodnení č. 6 rámcového rozhodnutia, je prvým konkrétnym opatrením v oblasti trestného práva, ktorým sa vykonáva zásada vzájomného uznávania, označovaná Európskou radou, ktorá sa
KOZŁOWSKI their own nationals from the investigations and penalties of the judicial authorities of the other Member States.
KOZŁOWSKI ných občanov z vyšetrovaní a sankcií súdnych orgánov iných členských štátov.
penalty comes to be imposed, the Member States have mutual trust in their criminal justice systems and each of them recognises the criminal law in force in the other Member States even where the outcome would be different if its own national law were applied. 24
bez ohľadu na spôsob, akým je uložená sankcia, že existuje vzájomná dôvera členských štátov v ich trestných súdnych systémoch a že každý z nich uznáva uplatnenie trestného práva platného v iných členských štátoch, hoci uplatnenie jeho vlastného vnútroštátneho práva by viedlo k rozdielnemu výsledku 24.
That surrender of sovereignty has been made possible because, as is stated in the 10th recital in the preamble to the Framework Decision, ‘[t]he mechanism of the European arrest warrant is based on a high level of confidence between Member States’.
Toto vzdanie sa umožnilo z dôvodu, že, ako sa uvádza v odôvodnení č. 10 rámcového rozhodnutia, „mechanizmus európskeho zatykača je založený na vysokej miere dôvery medzi členskými štátmi“.
That trust stems from various factors.
Táto dôvera vyplýva z viacerých okolností.
First, all Member States have shown, by establishing the European Communities or acceding to them, that they adhere to the rule of law and observe fundamental rights, such as those laid down in the European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms, signed in Rome on 4 November 1950 and, since 7 December 2000, in the Charter of Fundamental Rights of the European Union.
Na jednej strane členské štáty preukázali, keď založili Európske spoločenstvá alebo k nim pristúpili, že sú právnymi štátmi, ktoré dodržiavajú základné práva, ako sú upravené v Európskom dohovore o ľudských právach a základných slobodách podpísanom v Ríme 4. novembra 1950 a od 7. decembra 2000 v Charte základných práv Európskej únie.
In addition, apart from the ratification of that Convention and the proclamation of that Charter, all Member States are closely committed to the concept of the rule of law, as stated by the Commission in paragraph 1 of the explanatory memorandum accompanying the proposal for a Framework Decision. 25
Navyše okrem ratifikácie tohto dohovoru a vyhlásenia tejto charty všetky tieto štáty zdieľajú žiadúcu koncepciu právneho štátu, ako to Komisia konštatovala v bode 1 dôvodovej správy k rámcovému rozhodnutiu 25.
That confidence is expressed first by the waiver by the Member States of the exercise of their right to prosecute, contained in the ne bis in idem principle, which is enshrined in Article 54 of the Convention implementing the Schengen Agreement, 22under which a person whose trial has finally been disposed of in one Member State cannot be prosecuted again in another Member State for the same acts.
Uvedená dôvera je najskôr vyjadrená vo vzdaní sa zo strany členských štátov výkonu práva stíhania obsiahnutého v zásade ne bis in idem upravenej v článku 54 dohovoru, ktorým sa vykonáva Schengenská dohoda 22, podľa ktorého osoba právoplatne odsúdená jednou zo zmluvných strán nesmie byť pre ten istý čin stíhaná inou zmluvnou stranou.