natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The latter two factors distinguish the main proceedings from the situation in Acciardi (Case C-66/92 [1993] ECR I-4567), in which the Court held that a benefit which was available to partially incapacitated unemployed persons and which took the place of unemployment benefit was to be regarded as an ‘unemployment benefit’ within the meaning of Article 4(1)(g) of Regulation No 1408/71.
I-4567), v ktorom Súdny dvor rozhodol, že dávka určená nezamestnaným s obmedzenou pracovnou schopnosťou, ktorá nadväzuje na dávku v nezamestnanosti, predstavuje „dávku v nezamestnanosti“ v zmysle článku 4 ods. 1 písm. g) nariadenia č. 1408/71.
In the national court’s view, if the benefit at issue in the main proceedings is to be regarded as an ‘unemployment benefit’ within the meaning of the abovementioned provision, the question arises as to whether the suspension of benefits where the person is abroad is compatible with Article 39 EC, given that, by contrast with the case provided for by Article 69 of Regulation No 1408/71, there is no supervision by the Employment Service as regards readiness to take up employment, whether in Austria or in another Member State.
Podľa vnútroštátneho súdu, ak by sa sporná dávka mala považovať za „dávku v nezamestnanosti“ v zmysle uvedeného ustanovenia, vzniká otázka, či pozastavenie nároku na dávky v prípade pobytu v zahraničí je zlučiteľné s článkom 39 ES, a to tým väčšmi, že na rozdiel od prípadu uvedeného v článku 69 nariadenia č. 1408/71 sa zo strany Arbeitsmarktservice neustanovuje žiadna kontrola, pokiaľ ide o ochotu nastúpiť do práce, či už v Rakúsku alebo v inom členskom štáte.
In those circumstances, the Verwaltungsgerichtshof decided to stay proceedings and to refer the following questions to the Court for a preliminary ruling:
Za týchto podmienok Verwaltungsgerichtshof rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
Does Article 39 EC preclude a national provision which provides that — apart from a discretion available on application by the unemployed person in cases of exceptional circumstances for up to three months — the claim to the benefit is suspended if the unemployed person lives abroad (in another Member State)?’
Odporuje článku 39 ES ustanovenie vnútroštátneho práva, podľa ktorého nárok na túto dávku sa pozastaví — odhliadnuc od prípadu upustenia od pozastavenia len na žiadosť nezamestnaného na maximálne tri mesiace v prípade okolností hodných osobitného zreteľa — ak sa nezamestnaný zdržiava v zahraničí (v inom členskom štáte)?“
In its first question, the national court is seeking to determine the nature of a benefit such as the one at issue in the main proceedings.
Vo svojej prvej otázke sa vnútroštátny súd zameriava na určenie povahy dávky, o ktorú ide vo veci samej.
It asks, essentially, whether such a benefit is to be regarded as an ‘invalidity benefit’ within the meaning of Article 4(1)(b) of Regulation No 1408/71 or an ‘unemployment benefit’ within the meaning of Article 4(1)(g) thereof.
V podstate sa pýta, či takúto dávku treba považovať za „dávku v invalidite“ v zmysle článku 4 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 1408/71 alebo za „dávku v nezamestnanosti“ v zmysle odseku 1 písm. g) toho istého článku.
It must be pointed out that, pursuant to Article 4(1)(b) and (g) of Regulation No 1408/71, the latter applies to legislation concerning the branches of social se -curity relating to invalidity benefits, including those intended for the maintenance or improvement of earning capacity, and to unemployment benefits.
Je namieste pripomenúť, že v súlade s článkom 4 ods. 1 písm. b) a g) nariadenia č. 1408/71 sa toto nariadenie vzťahuje na všetky právne predpisy upravujúce tie časti sociálneho zabezpečenia, ktoré sa týkajú dávok v invalidite vrátane tých, ktoré sú určené na udržanie alebo zlepšenie zárobkovej schopnosti, a dávok v nezamestnanosti.
In the present case, it is not disputed that that is the case in regard to the benefit at issue in the main proceedings since the grant of the benefit depends on objective criteria laid down in Paragraph 23 of the AlVG and the competent authorities do not have the power to assess the individual needs of the applicant; furthermore, the benefit is intended to cover, according to the particular case, the risk of invalidity or unemployment, which appear in Article 4(1)(b) and (g) of Regulation No 1408/71.
V prejednávanej veci niet sporu o tom, že o takúto dávku ide vo veci samej, keďže jej priznávanie závisí od objektívnych kritérií legálne vymedzených v § 23 AlVG, príslušné orgány nemajú právo individuálne posudzovať potreby žiadateľa a dávka je určená nato, aby pokrývala buď riziko invalidity, alebo riziko nezamestnanosti, ktoré sú uvedené v článku 4 ods. 1 písm. b) a g) nariadenia č. 1408/71.
With regard to determining the precise nature of the benefit at issue in the main proceedings, it is clear from the Court’s caselaw that social security benefits must be regarded, irrespective of the characteristics peculiar to different national legal systems, as being of the same kind when their purpose and object as well as the basis on which they are calculated and the conditions for granting them are identical.
Pokiaľ ide o presné určenie povahy dávky vo veci samej, z judikatúry Súdneho dvora vyplýva, že na dávky sociálneho zabezpečenia treba bez ohľadu na špecifiká vnútroštátnej legislatívy hľadieť tak, že sú rovnakej povahy, ak majú rovnaký predmet, účel, ako aj základ pre výpočet a podmienky priznania.
The question whether a benefit such as the one at issue in the main proceedings is to be regarded as an ‘invalidity benefit’ or an ‘unemployment benefit’ within the meaning of Article 4(1)(b) or (g) of Regulation No 1408/71 must be considered in the light of those principles.
A práve vo svetle týchto zásad treba preskúmať, či takú dávku, o akú ide vo veci samej, treba považovať za „dávku v invalidite“ alebo za „dávku v nezamestnanosti“ v zmysle článku 4 ods. 1 písm. b) alebo g) nariadenia č. 1408/71.
With regard, first, to the purpose and object of the benefit at issue in the main proceedings, it is clear from the provisions of Paragraph 23 of the AlVG, and in
Pokiaľ ide najprv o predmet a účel spornej dávky, ako generálny advokát v zásade konštatoval v bodoch 58 a 59 svojich návrhov, z ustanovení § 23 AlVG, najmä
2008 — CASE C-228/07 particular, Paragraph 23(1) to (3), that, as the Advocate General points out, in substance, in points 58 and 59 of his Opinion, the purpose of the benefit in question is to provide an applicant for invalidity benefit who is unemployed or has no income, when the circumstances indicate that the pension should be granted, with the financial means to meet his needs until a definitive decision is adopted on his application and, consequently, during a period in which it is still uncertain whether the applicant can return to professional life.
2008 — VEC C-228/07 z jeho odsekov 1 až 3, vyplýva, že cieľom tejto dávky je poskytnúť žiadateľom o invalidný dôchodok, ktorí sú nezamestnaní alebo nemajú žiaden zdroj príjmu, keď sa na základe okolností dá počítať s priznaním tohto dôchodku, finančné prostriedky, ktoré im umožnia zabezpečiť ich potreby až do vydania konečného rozhodnutia o ich žiadosti, teda počas obdobia, keď existuje stav neistoty, pokiaľ ide o schopnosť žiadateľa znovu sa začleniť do pracovného života.
As the German Government pointed out in its observations, the benefit at issue in the main proceedings thus seeks to permit the person applying for an invalidity pension to remain in the employment market during the period of uncertainty so as to avoid making a subsequent return more difficult if the application for an invalidity pension is rejected.
Ako vo svojich pripomienkach zdôraznila nemecká vláda, sporná dávka má umožniť žiadateľovi o invalidný dôchodok zotrvanie na trhu práce počas tohto obdobia neistoty a zabrániť tomu, aby mu bol neskorší prístup na tento trh sťažený, ak by bola žiadosť o invalidný dôchodok zamietnutá.
If the invalidity pension is refused, the benefit at issue is, in regard to the duration thereof and to the amount granted, regarded as unemployment benefit pursuant to Paragraph 23(7) of the AlVG.
Ak je žiadosť o invalidný dôchodok zamietnutá, sporná dávka sa navyše v zmysle § 23 ods. 7 AlVG považuje v rozsahu poskytnutého obdobia a priznanej výšky za dávku v nezamestnanosti.
It is true that the benefit at issue in the main proceedings is also linked to an application for an invalidity pension and, if the pension is subsequently granted, the authorities competent in regard to invalidity pensions are required to refund the amounts paid by way of the above benefit to the authorities competent in regard to unemployment.
Iste, priznanie spornej dávky je takisto viazané na podanie žiadosti o invalidný dôchodok, a v prípade, že bude dôchodok následne priznaný, orgány príslušné vo veciach invalidného dôchodku musia orgánom príslušným vo veciach nezamestnanosti uhradiť sumy vyplatené z titulu spornej dávky.
However, it must be stated, as the Austrian Government pointed out, that although, for the purposes of granting the benefit at issue in the main proceedings, entitlement to such an invalidity pension must, pursuant to Paragraph 23(2)(2) of the AlVG, be
Ako však zdôraznila rakúska vláda, je nutné konštatovať, že na účely priznania spornej dávky síce musí byť v zmysle § 23 ods. 2 bodu 2 AlVG nárok na invalidný dôchodok
PETERSEN probable, the lack of paid employment must, on the other hand, be established, since unemployment is an essential condition for the grant of the benefit.
PETERSEN pravdepodobný, ale absencia plateného zamestnania musí byť naopak preukázaná, takže nezamestnanosť predstavuje nevyhnutnú podmienku priznania dávky.
The consequence, in particular, is that if the recipient of the benefit at issue in the main proceedings obtains employment, he loses the right to the benefit.
Z toho najmä vyplýva, že ak poberateľ spornej dávky získa platené zamestnanie, stráca nárok na túto dávku.
The Court has already decided that a benefit granted if the risk of loss of employment materialises and which is no longer payable if that situation ceases to exist as a result of the claimant’s engaging in paid employment must be regarded as constituting an un -employment benefit (De Cuyper, cited above, paragraph 27).
Súdny dvor už pritom rozhodol, že dávka poskytovaná v nadväznosti na poistnú udalosť spočívajúcu v strate zamestnania, ktorá sa prestane vyplácať, ak takáto situácia zanikla z dôvodu, že dotknutá osoba vykonáva platenú činnosť, musí byť považovaná za dávku v nezamestnanosti (rozsudok De Cuyper, už citovaný, bod 27).
In addition, with regard to the basis on which the benefit at issue in the main proceedings is calculated, it must be pointed out that the amount thereof is determined, pursuant to Paragraph 23(4) of the AlVG, in the same way as unemployment benefit.
Ďalej, pokiaľ ide o základ pre výpočet spornej dávky, je potrebné konštatovať, že jej výška sa v zmysle § 23 ods. 4 AlVG určuje rovnako ako výška dávky v nezamestnanosti.
It is true that, under that provision, the amount of the benefit is limited to that of the invalidity pension applied for.
Samozrejme, podľa tohto ustanovenia je horná hranica výšky dávky obmedzená výškou žiadaného invalidného dôchodku.
However, as the German Government has indicated, that ceiling is intended solely to avoid the beneficiary having to refund amounts unduly paid if the invalidity pension is granted.
Ako však uviedla nemecká vláda, cieľom stanovenia tejto hornej hranice je vyhnúť sa tomu, aby bol poberateľ povinný nahradiť neoprávnene vyplatené sumy v prípade priznania invalidného dôchodku.
Finally, with regard to the conditions for the grant of the said benefit, it must be noted that, in addition to the fact that the provisions applicable to that benefit are laid down in the rules concerning unemployment benefit and that the benefit is paid by the authorities competent in regard to unemployment, the applicant for an in -validity pension must fulfil the conditions for entitlement to unemployment benefit in terms of length of affiliation; in addition, the period of entitlement to the benefit must not be exhausted.
Napokon, pokiaľ ide o podmienky vzniku nároku na spornú dávku, treba uviesť, že okrem toho, že relevantnými právnymi predpismi pre túto dávku sú predpisy upravujúce poistenie v nezamestnanosti a že o jej priznaní rozhodujú orgány príslušné vo veciach nezamestnanosti, musí žiadateľ o invalidný dôchodok spĺňať podmienky vzniku nároku na dávku v nezamestnanosti týkajúce sa doby poistenia a nevyčerpania podpornej doby.
It is common ground that, if the right to unemployment benefit is exhausted during the period in which the benefit at issue in the main proceedings is being paid, the right to the former benefit ceases at the same time, notwithstanding the fact that no definitive decision has been adopted concerning the application for an invalidity pension.
Je preto nesporné, že ak sa nárok na dávky v nezamestnanosti vyčerpá počas obdobia vyplácania spornej dávky, nárok na ňu od tejto chvíle zaniká, a to bez ohľadu na to, že nebolo vydané konečné rozhodnutie týkajúce sa žiadosti o invalidný dôchodok.
However, Mr Petersen and the Spanish Government point out that, by way of derogation from the requirements laid down in the national rules for entitlement to unemployment benefit, it is not required, for the purposes of obtaining the benefit at issue in the main proceedings, that the applicant show that he is capable of working, willing to work and available for work.
Pán Petersen a španielska vláda však pripomínajú, že na účely priznania nároku na spornú dávku sa na rozdiel od požiadaviek stanovených vnútroštátnou legislatívou na vznik nároku na dávku v nezamestnanosti nevyžaduje, aby žiadateľ preukázal schopnosť a ochotu pracovať, ani aby bol k dispozícii pre trh práce.
In the present case, such a dispensation is intended solely to adapt the conditions for the grant of that benefit to the situation of an applicant for an invalidity pension whose capacity and availability for work are, in fact, uncertain during the period in which a definitive decision is being adopted in regard to him (see, by analogy, De Cuyper, paragraphs 30 and 34).
V predmetnej veci má totiž takéto upustenie od požiadaviek jediný cieľ, a síce prispôsobiť podmienky priznávania tejto dávky situácii žiadateľa o invalidný dôchodok, u ktorého sú práve schopnosť a pripravenosť pracovať neisté až do vydania konečného rozhodnutia v tejto otázke (pozri analogicky rozsudok De Cuyper, body 30 a 34).
Under those circumstances, it must be held that it is clear both from the purpose and object of the benefit at issue in the main proceedings and from the basis on which it is calculated that, notwithstanding the fact that it is linked to an application for an invalidity pension, such a benefit is directly related to the risk of unemployment referred to in Article 4(1)(g) of Regulation No 1408/71.
Za týchto okolností treba konštatovať, že tak z cieľa a účelu spornej dávky, ako aj zo spôsobu jej výpočtu a podmienok priznávania vyplýva, že napriek tomu, že je viazaná na podanie žiadosti o invalidný dôchodok, má táto dávka priamy súvis s rizikom nezamestnanosti, ktoré je uvedené v článku 4 ods. 1 písm. g) nariadenia č. 1408/71.
Consequently, the answer to the first question must be that a benefit such as the one at issue in the main proceedings must be regarded as an ‘unemployment benefit’ within the meaning of Article 4(1)(g) of Regulation No 1408/71.
V dôsledku toho treba na prvú otázku odpovedať tak, že takú dávku, o akú ide vo veci samej, treba považovať za „dávku v nezamestnanosti“ v zmysle článku 4 ods. 1 písm. g) nariadenia č. 1408/71.
In its second question, the national court is asking, essentially, whether Article 39 EC is to be interpreted as preventing a Member State from making the grant of a benefit such as the one at issue in the main proceedings, which must be regarded as an ‘unemployment benefit’ within the meaning of Article 4(1)(g) of Regulation No 1408/71, subject to the condition that the recipients must be resident on the national territory of that State, prohibiting the exportability of such a benefit to another Member State.
Vo svojej druhej otázke sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či je článok 39 ES potrebné vykladať tak, že bráni tomu, aby členský štát podmienil priznanie takej dávky, o akú ide vo veci samej, ktorú je potrebné považovať za „dávku v nezamestnanosti“ v zmysle článku 4 ods. 1 písm. g) nariadenia č. 1408/71, splnením podmienky, že poberateľ má bydlisko na území tohto štátu, a ktorý teda zakazuje prenos takejto dávky do iného členského štátu.
First of all, it must be noted that although Article 10(1) of Regulation No 1408/71 — which provides, ‘[s]ave as otherwise provided in this Regulation’, for the waiver of residence clauses in regard to the benefits enumerated therein — expressly mentions invalidity benefits, which are therefore, in principle, exportable to another Member State (Case C-20/96 Snares [1997] ECR I-6057, paragraph 40), it does not mention unemployment benefits.
Na úvod je vhodné zdôrazniť, že hoci článok 10 ods. 1 nariadenia č. 1408/71 — ktorý stanovuje, „pokiaľ nie je v tomto nariadení ustanovené inak“, upustenie od podmienok bydliska týkajúce sa dávok v ňom uvedených — výslovne uvádza dávky v invalidite, ktoré sú preto v zásade exportovateľné do iného členského štátu (pozri rozsudok zo 4. novembra 1997, Snares, C-20/96, Zb. s. I-6057, bod 40), naopak nespomína dávky v nezamestnanosti.
That provision therefore does not preclude the legislation of a Member State from making entitlement to such a benefit conditional on residence in the territory of that State (see, to that effect, De Cuyper, cited above, paragraph 37).
Toto ustanovenie preto nezakazuje, aby právna úprava niektorého členského štátu podmienila poberanie takejto dávky splnením podmienky bydliska na území tohto štátu (pozri v tomto zmysle rozsudok De Cuyper, už citovaný, bod 37).
In that regard, Regulation No 1408/71 provides, however, for two situations in which the competent Member State is required to allow recipients of an unemployment allowance to reside in the territory of another Member State while retaining their entitlement to benefit.
V tejto súvislosti však nariadenie č. 1408/71 pozná dve situácie, v ktorých musí príslušný členský štát dovoliť poberateľom dávky v nezamestnanosti, aby mali bydlisko na území iného členského štátu, a súčasne im ponechať nárok na túto dávku.
Firstly, there is the situation provided for in Article 69 of the regulation, allowing unemployed persons who go to a Member State other than the competent State ‘in order to seek employment there’ to retain their entitlement to unemployment benefit.
Ide jednak o situáciu uvedenú v článku 69 nariadenia, ktorá umožňuje nezamestnaným osobám, ktoré prídu do iného než príslušného členského štátu, „aby si tam hľadali zamestnanie“, zachovať si nárok na dávku v nezamestnanosti.
Secondly, there is the situation referred to in Article 71 of that regulation, relating to unemployed persons who, during their last employment, were residing in the territory of a Member State other than the competent State (De Cuyper, cited above, paragraph 38).
Situácia uvedená v článku 71 nariadenia sa zase týka nezamestnaných osôb, ktoré mali počas svojho posledného zamestnania bydlisko na území iného než príslušného členského štátu (rozsudok De Cuyper, už citovaný, bod 38).
However, it clearly follows from the order for reference that a situation such as that of Mr Petersen is not covered by either of those articles and, consequently, that
Z rozhodnutia vnútroštátneho súdu však jednoznačne vyplýva, a navyše tento fakt vôbec nebol spochybnený, že taká situácia, v akej sa nachádza pán Petersen, nespadá
Regulation No 1408/71 does not contain any provisions governing cases such as the one which is the subject of the main proceedings.
2008 — VEC C-228/07 pod žiaden z týchto článkov, a teda že nariadenie č. 1408/71 neobsahuje ustanovenia, ktoré by upravovali taký prípad, aký je predmetom sporu vo veci samej.
According to settled caselaw, the aims of Articles 39 EC to 42 EC would not be attained if, as a consequence of the exercise of their right to freedom of movement, workers were to lose the social security advantages guaranteed them by the legislation of one Member State, especially where those advantages represent the counterpart of contributions which they have paid.
Pritom z ustálenej judikatúry vyplýva, že cieľ, ktorý sledujú články 39 ES až 42 ES, by nebol dosiahnutý, ak by pracovníci mali v dôsledku výkonu svojho práva na voľný pohyb stratiť výhody sociálneho zabezpečenia, ktoré im zabezpečuje právna úprava členského štátu, najmä keď tieto výhody predstavujú protiplnenie za príspevky, ktoré zaplatili.
It follows that, contrary to the view of the Austrian and German Governments, it must be considered whether the rules applicable to a benefit such as the one at issue in the main proceedings are compatible with Article 39 EC.
Z toho vyplýva, že na rozdiel od toho, čo tvrdili rakúska a nemecká vláda, je potrebné preskúmať, či je režim takej dávky, o akú ide vo veci samej, zlučiteľný s ustanoveniami článku 39 ES.
It must be borne in mind in that regard that, according to settled caselaw, the concept of ‘worker’ within the meaning of Article 39 EC of the Treaty has a specific Community meaning and must not be interpreted narrowly.
V tejto súvislosti je potrebné pripomenúť, že z ustálenej judikatúry vyplýva, že pojem „pracovník“ v zmysle článku 39 ES má význam na úrovni Spoločenstva a nemá byť vykladaný zužujúco.
Any person who pursues activities which are real and genuine, to the exclusion of activities on such a small scale as to be regarded as purely marginal and ancillary, must be regarded as a ‘worker’.
Za „pracovníka“ je potrebné považovať každého, kto vykonáva skutočné a účinné činnosti, s výnimkou činností, ktoré sú tak obmedzené, že sa javia ako čisto okrajové a vedľajšie.
In the present case, it is clear from the order for reference that, before the facts which gave rise to the dispute in the main proceedings, Mr Petersen worked as an employed person in a Member State and was consequently a ‘worker’ within the meaning of Article 39 EC.
V predmetnej veci z rozhodnutia vnútroštátneho súdu vyplýva, že v čase pred skutkovými okolnosťami, ktoré viedli k sporu vo veci samej, pán Petersen vykonával činnosť v zamestnaneckom pomere v členskom štáte a mal preto postavenie „pracovníka“ v zmysle článku 39 ES.
A national of a Member State who, like Mr Petersen, leaves his Member State of origin to work as an employed person in another Member State must be regarded as exercising the right of freedom of movement for workers provided for in Article 39 EC.
Pritom štátny príslušník členského štátu, ktorý rovnako ako pán Petersen opustil svoj štát pôvodu, aby vykonával činnosť v zamestnaneckom pomere v inom členskom štáte, musí byť vnímaný tak, že využil svoje právo na voľný pohyb pracovníkov stanovené v článku 39 ES.
That conclusion is not called into question by the fact that, at the time of the later transfer of his residence to his State of origin after the competent authorities had granted him the benefit at issue in the main proceedings, Mr Petersen was un -employed and had applied for an invalidity pension.
Toto tvrdenie nemožno spochybniť skutočnosťou, že v čase presunu svojho bydliska do štátu pôvodu potom, ako mu príslušné orgány priznali nárok na spornú dávku, bol pán Petersen nezamestnaný a žiadal o invalidný dôchodok.
That is the case in regard to benefits the payment of which is dependent on the prior existence of an employment relationship which has come to an end and is intrinsically linked to the recipients’ objective status as workers (Meints, cited above, paragraph 41, and Case C-43/99 Leclere and Deaconescu [2001] ECR I-4265, paragraph 57).
To je prípad dávok, ktorých priznanie závisí od predchádzajúcej existencie pracovnoprávneho vzťahu, ktorý sa skončil, a je inherentne späté s objektívnym postavením poberateľov ako pracovníkov (pozri rozsudky Meints, už citovaný, bod 41, a z 31. mája 2001, Leclere a Deaconescu, C-43/99, Zb. s. I-4265, bod 57).