natgillin/translations-raw huggingface dataset:
As regards the type of correction applied, it should be noted, in the light of the Guidelines, that a flatrate correction may be considered by the Commission where it is not possible to determine precisely the losses suffered by the Community (see Case C-346/00 United Kingdom v Commission [2003] ECR I-9293, paragraph 53).
Pokiaľ ide o druh použitej opravy, treba pripomenúť, že vo svetle usmernení, ak nie je možné presne vyčísliť škodu, ktorá vznikla Spoločenstvu, potom Komisia môže uvažovať o paušálnej oprave (pozri rozsudok z 18. septembra 2003, Spojené kráľovstvo/Komisia, C-346/00, Zb. s. I-9293, bod 53).
In the present case, that was precisely so and the correction rate of 2% applied by the Commission in the contested decision is the lowest of the applicable rates (see, to that effect, United Kingdom v Commission, paragraph 56).
V prejednávanej veci to bol presne tento prípad, a pokiaľ ide o sadzbu opravy 2 %, ktorú použila Komisia v spornom rozhodnutí, ide o najnižšiu z uplatniteľných sadzieb (pozri v tomto zmysle rozsudok Spojené kráľovstvo/Komisia, už citovaný, bod 56).
In that regard, where, instead of disallowing all the expenditure affected by the infringement, the Commission has endeavoured to establish rules for treating
V tejto súvislosti, keď sa Komisia namiesto toho, aby zamietla výdavky, na ktoré sa vzťahuje protiprávne konanie, v celom rozsahu, snažila vytvoriť pravidlá, ktoré sa
As regards the 2% flatrate correction applied in the contested decision, the Kingdom of Belgium submitted an extrapolation which sought to show that the maximum loss sustained by the EAGGF was less than the amount resulting from the flatrate correction applied by the Commission.
Pokiaľ ide o paušálnu opravu vo výške 2 % použitú v spornom rozhodnutí, Belgické kráľovstvo uviedlo extrapoláciu, na základe ktorej sa snažilo preukázať, že maximálna škoda, ktorá vznikla EPUZF-u, bola nižšia ako suma, ktorá vyplýva z paušálnej opravy, ktorú použila Komisia.
It should be pointed out that, in the event of deficiencies in the checks, assessment of the loss to which the EAGGF may have been exposed as a result must take into account in particular recovery of area aid payments unduly paid to farmers.
Treba však konštatovať, že v prípade nedostatkov v kontrolách, vyčíslenie škody, ktorá mohla vniknúť EPUZF-u v dôsledku nich, musí zohľadniť najmä vrátenie od poľnohospodárov nenáležitých pomocí vyplatených na plochu.
The Court of First Instance was therefore right to find that the Kingdom of Belgium had not shown that the maximum loss incurred by the EAGGF could not be greater than EUR 1 491 085.
Preto sa Súd prvého stupňa správne domnieval, že Belgické kráľovstvo nepreukázalo, že maximálna škoda, ktorá vznikla EPUZF-u, nemohla byť vyššia ako 1 491 085 eur.
In that regard, contrary to what that Member State maintains, if recovery of undue payments is not taken into account, the extrapolation submitted could not have probative value for purposes of demonstrating that the financial correction in question was disproportionate.
V tejto súvislosti v rozpore s tým, čo tvrdí tento členský štát, v prípade, že sa nezohľadnilo vrátenie nenáležitých pomocí, predložená extrapolácia nemohla mať dôkazný charakter na účely preukázania toho, že predmetná paušálna finančná oprava mala neprimeraný charakter.
Moreover, by submitting in particular, at the appeal stage, a second extrapolation of the maximum loss to which the EAGGF was exposed as a result of the deficiencies of its authorities in the matter of checks, the Kingdom of Belgium thereby confirms the relative probative value of its initial extrapolations rejected by the Court of First Instance.
Ďalej Belgické kráľovstvo tým, že uvádza najmä v štádiu odvolacieho konania druhotnú extrapoláciu maximálnej škody, ktorá mohla vzniknúť EPUZF-u v dôsledku nedostatkov v činnosti jeho úradov v oblasti kontrol, potvrdzuje určitý druh dôkazného charakteru jeho prvých extrapolácií, ktoré Súd prvého stupňa zamietol.
It follows in that connection that it cannot be alleged that the Court of First Instance infringed the principle of proportionality.
V tejto súvislosti z toho vyplýva, že Súdu prvého stupňa nemožno vytýkať, že porušil zásadu proporcionality.
In paragraph 122 of its appeal, the Kingdom of Belgium indeed refers to paragraph 93 of the judgment under appeal, in which the Court of First Instance considered that since the flatrate correction was set at 2%, the lowest level provided for by the Guidelines, and those Guidelines were not disputed, that correction could not, by definition, have infringed the principle of proportionality.
V bode 122 svojho odvolania Belgické kráľovstvo bezpochyby odkázalo na bod 93 napadnutého rozsudku, v ktorom sa Súd prvého stupňa domnieval, že keď sa paušálna oprava stanovila v najnižšej výške, ktorú určujú usmernenia, čiže 2 %, a keď tieto usmernenia neboli spochybnené, uvedená oprava nemohla v tomto prípade porušiť zásadu proporcionality.
However, that Member State did not attempt to submit specific arguments in that regard to challenge that finding of the Court of First Instance.
Tento členský štát však v danej súvislosti neuviedol osobitnú argumentáciu, ktorou by sa snažil spochybniť toto konštatovanie Súdu prvého stupňa.
In view of the foregoing, the fourth ground of appeal must be rejected.
Vzhľadom na predchádzajúce úvahy treba štvrtý odvolací dôvod zamietnuť.
E — Fifth ground of appeal: error of law concerning the absence of unlimited jurisdiction in respect of the amounts of financial corrections
E — O piatom dôvode založenom na nesprávnom právnom posúdení, pokiaľ ide o neexistenciu neobmedzenej právomoci o výške finančných opráv
The Kingdom of Belgium considers that the Court of First Instance committed an error of law in rejecting as inadmissible its claim that the Court should, under its unlimited jurisdiction, reduce the amount of the financial correction imposed by the Commission.
Belgické kráľovstvo sa domnieva, že Súd prvého stupňa sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď zamietol ako neprípustný jeho návrh na zníženie výšky finančnej opravy, ktorú stanovila Komisia, na základe jeho neobmedzenej právomoci.
That Member State maintains in that regard that Article 229 EC, which provides that regulations adopted jointly by the European Parliament and the Council, and by the Council, may give the Court of Justice unlimited jurisdiction with regard to the penalties provided for in such regulations does not apply.
V tejto súvislosti uvedený členský štát tvrdí, že článok 229 ES, ktorý stanovuje, že nariadenia prijaté spoločne Európskym parlamentom a Radou, ako aj Radou môžu Súdnemu dvoru priznať neobmedzenú právomoc vo veci ukladania sankcií podľa týchto nariadení, sa neuplatní.
The financial penalties in question are laid down not in a regulation but in Commission guidelines.
Predmetné finančné sankcie totiž neupravuje nariadenie, ale upravujú ho usmernenia Komisie.
However, relying on Case C-449/99 P EIB v Hautem [2001] ECR I-6733, the Belgian Government considers that the Community Courts could be recognised as automatically having jurisdiction.
Belgická vláda, opierajúc sa o rozsudok z 2. októbra 2001, EIB/Hautem (C-449/99 P, Zb. s. I-6733), zaujíma stanovisko, že neobmedzenú právomoc možno uznať ex nihilo súdnym orgánom Spoločenstva.
The Commission recalls the principle that the EAGGF can finance only expenditure incurred in accordance with Community rules.
Komisia pripomína zásadu, že EPUZF môže financovať len výdavky vynaložené v súlade s pravidlami Spoločenstva.
It is therefore required to refuse to finance any irregular expenditure and, if it is impossible to determine the exact amount of expenditure affected by an irregularity, it may go so far as to refuse to finance all the expenditure.
Potom teda bola povinná odmietnuť financovanie každého výdavku, ktorý je postihnutý nezrovnalosťou, a keďže je nemožné určiť presnú sumu výdavkov postihnutých nezrovnalosťou, potom môže odmietnuť financovať výdavky aj v celom rozsahu.
In this latter case, and for the sake of ensuring proportionality, the system of flatrate corrections enables situations in which there is an irregularity to be differentiated through the application of financial corrections calculated according to the risk of loss to which the non-compliance by the Member State with the Community rules has exposed the budget.
V tomto poslednom prípade a so zreteľom na proporcionalitu systém paušálnych opráv umožňuje diferencovať prípady nezrovnalostí na základe uplatnenia finančných opráv určených v závislosti od nebezpečenstva straty, ktorým ohrozila rozpočet skutočnosť, že členský štát nedodržal pravidlá Spoločenstva.
This therefore precludes it being regarded as a system of penalties for irregular payments.
Uvedené teda vylučuje, aby sa tento systém považoval za systém peňažných sankcií, ktorý je v rozpore s pravidlami.
As regards EIB v Hautem, the Commission is of the view that the Court of Justice accepted that it had unlimited jurisdiction in that case only because of the particu- lar nature of the dispute in question, the court having jurisdiction over the contract generally having unlimited jurisdiction.
Pokiaľ ide o už citovaný rozsudok EIB/Hautem, Komisia zastáva názor, že Súdny dvor uznal existenciu svojej neobmedzenej právomoci v tejto právnej veci len z dôvodu osobitnej povahy predmetného sporu a pre ktorý sudca rozhodujúci o zmluve požíva vo všeobecnosti neobmedzenú právomoc.
As the clearance of EAGGF accounts does not involve penalties, cases relating to it do not have any particular features justifying such acceptance.
Zúčtovanie výdavkov EPUZF-om však neobsahuje sankcie, spory, ktoré s tým súvisia, nemajú osobitnú povahu, ktorá by odôvodňovala takéto priznanie.
In respect of the EAGGF, as the Court of First Instance rightly held, there is no provision conferring unlimited jurisdiction on the Community Courts as provided for under Article 229 EC.
Treba konštatovať, že v oblasti EPUZF-u, ako správne uviedol Súd prvého stupňa, žiadne ustanovenie nepriznáva súdnym orgánom Spoločenstva neobmedzenú právomoc, ako ju zakotvuje článok 229 ES.
In those circumstances, the Belgian Government’s argument that the Community Courts should be recognised as having unlimited jurisdiction in respect of the amounts of financial corrections imposed by the Commission in connection with the procedure for the clearance of EAGGF accounts is not supported by the contention that those corrections are in the nature of a penalty.
Za týchto podmienok argumentácia belgickej vlády, ktorá smeruje k tomu, aby sa súdnym orgánom Spoločenstva priznala neobmedzená právomoc o výške finančnej opravy, ktorú stanovila Komisia v rámci zúčtovania výdavkov EPUZF-u, nemá oporu v údajnej sankčnej povahe finančnej opravy.
Hence, the fifth ground of appeal must be rejected as being unfounded.
Preto treba piaty dôvod zamietnuť ako nedôvodný.
In view of all the foregoing, the appeal must be dismissed.
Vzhľadom na predchádzajúce úvahy je potrebné odvolanie zamietnuť.
Under the first subparagraph of Article 69(3) of the Rules of Procedure, applicable in appeal proceedings under Article 118 of those Rules, the Court may order that the costs should be shared or that the parties are to bear their own costs.
Podľa článku 69 ods. 3 prvého pododseku rokovacieho poriadku, ktorý je uplatniteľný na odvolacie konanie na základe článku 118 tohto rokovacieho poriadku, Súdny dvor môže rozdeliť náhradu trov konania medzi účastníkov konania alebo rozhodnúť tak, že každý z účastníkov konania znáša svoje vlastné trovy konania.
In the present case, each party must be ordered to bear its own costs.
V prejednávanej veci je opodstatnené rozhodnúť tak, že každý z účastníkov konania znáša svoje vlastné trovy konania.
On those grounds, the Court (Second Chamber) hereby
Z týchto dôvodov Súdny dvor (druhá komora) rozhodol a vyhlásil:
Orders the Kingdom of Belgium and the Commission of the European Communities to bear their own costs.
Belgické kráľovstvo a Komisia Európskych spoločenstiev znášajú svoje vlastné trovy konania.
Joined Cases C-55/07 and C-56/07
Spojené veci C-55/07 a C-56/07
(References for a preliminary ruling from the Landesgericht Bozen (Italy))
[návrhy na začatie prejudiciálneho konania podané Landesgericht Bozen (Taliansko)]
(Directive 97/81/EC — Equal treatment of parttime and fulltime workers — Discrimination — Administrative obstacle limiting opportunities for parttime work)
„Smernica 97/81/ES — Rovnosť zaobchádzania s pracovníkmi na kratší pracovný čas a na pracovný čas v rozsahu ustanoveného pracovného času — Diskriminácia — Administratívna prekážka obmedzujúca možnosti práce na kratší pracovný čas“
Opinion of Advocate General Ruiz-Jarabo Colomer delivered on 24 January 2008 . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . I - 3137
Návrhy prednesené 24. januára 2008 — generálny advokát D. Ruiz-Jarabo Colomer . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Social policy — Access to employment and working conditions — Equal treatment — Directive 97/81 concerning the Framework agreement on parttime work
Sociálna politika — Prístup k zamestnaniu a pracovné podmienky — Rovnosť zaobchádzania — Smernica 97/81 týkajúca sa rámcovej dohody o práci na kratší pracovný čas
SUMMARY — JOINED CASES C-55/07 AND C-56/07
ABSTRAKT — SPOJENÉ VECI C-55/07 A C-56/07
Clause 5(1)(a) of the Framework Agreement on parttime work concluded by UNICE, CEEP and the ETUC annexed to Direct- ive 97/81 concerning that framework agreement must be interpreted as precluding national legislation which requires that copies of parttime employment contracts be sent to the authorities within 30 days of their signature.
Okrem iného hrozí, že povinnosť oznamovať zmluvy na kratší pracovný čas správnemu orgánu bude z dôvodu nákladov a sankcií, ktoré sú s ňou spojené, výraznejšie ovplyvňovať malé a stredné podniky, ktoré, keďže nedisponujú takými významnými zdrojmi ako veľké podniky, tak môžu byť vedené k tomu, aby sa vyhýbali spôsobu organizácie práce na kratší pracovný čas, ktorého podpora je cieľom smernice 97/81.
In addition, because of the cost and the associated penalties, the obligation to notify the authorities of parttime contracts risks particularly affecting small and mediumsized undertakings which, not having the same resources as larger undertakings, may consequently be inclined to avoid that form of organisation of work, namely parttime work, which it is the aim of Directive 97/81 to promote.
Doložka 5 ods. 1 písm. a) rámcovej dohody o práci na kratší pracovný čas, ktorú uzavreli UNICE, CEEP a ETUC, nachádzajúcu sa v prílohe smernice 97/81 týkajúcej sa uvedenej rámcovej dohody, sa má vykladať tak, že bráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá vyžaduje, aby bola v priebehu 30 dní po uzavretí pracovných zmlúv na kratší pracovný čas zaslaná správnemu orgánu ich kópia.
The combination of that administrative formality and a system of penalties which provides for imposition of a fine in respect of each employment contract in question and in respect of each day of late notification of the contract, with no ceiling to limit the total amount of the fine, acts to discourage employers from making use of parttime work.
Spojenie tejto administratívnej formality a sankčného režimu stanovujúceho pokutu za každú predmetnú pracovnú zmluvu a za každý deň omeškania v súvislosti s jej oznámením bez toho, aby bola stanovená horná hranica pre celkovú výšku správnej pokuty, totiž prispieva k odrádzaniu zamestnávateľov od využívania práce na kratší pracovný čas.
(see paras 27-30, operative part)
(pozri body 27 — 30 a výrok)
OPINION OF ADVOCATE GENERALRUIZ-JARABO COLOMER delivered on 24 January 2008 1
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTADÁMASO RUIZ-JARABO COLOMER prednesené 24. januára 2008 1
I — Introduction employers in relation to parttime employment contracts.
I — Úvod nistratívnej záťaže uloženej zamestnávateľom v prípade pracovných zmlúv na kratší pracovný čas.
Consequently, this case provides the Court with the opportunity to determine the scope of the protection afforded by Directive 97/81 and to define its relationship with the general principle of nondiscrimination and with Council Directive 76/207/EEC of 9 February 1976 on the implementation of the principle of equal treatment for men and women as regards access to employment, vocational training and promotion, and working conditions. 3
V dôsledku toho dáva prejednávaný prípad Súdnemu dvoru príležitosť, aby definoval rozsah ochrany, ktorú poskytuje smernica 97/81 a spresnil jej vzťah k všeobecnej zásade zákazu diskriminácie, ako aj k smernici Rady 76/207/EHS z 9. februára 1976 o vykonávaní zásady rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami, pokiaľ ide o prístup k zamestnaniu, odbornej príprave a postupu v zamestnaní a o pracovné podmienky 3.
The Landesgericht Bozen (Regional Court, Bolzano) has referred to the Court for a preliminary ruling under Article 234 EC a question asking whether Italian administrative provisions are compatible with Community employment law.
Landesgericht Bozen predkladá podľa článku 234 ES prejudiciálnu otázku, v ktorej vyjadruje pochybnosti o zlučiteľnosti talianskeho správneho práva so sociálnym právom Spoločenstva.
Specifically, the referring court raises the question of the validity of national legislation which requires employers to submit, within 30 days of their conclusion, a copy of all the parttime employment contracts they enter into.
Konkrétne sa pýta na zákonnosť vnútroštátnej právnej úpravy, ktorá stanovuje povinnosť zamestnávateľov zasielať kópie všetkých pracovných zmlúv na kratší pracovný čas v priebehu 30 dní po uzavretí zmluvy.
That obligation, which is accompanied by stringent administrative penalties for cases of non-compliance, should be consistent with Council Directive 97/81/EC of 15 December 1997 concerning the Framework Agreement on parttime work concluded by UNICE, CEEP and the ETUC. 2
Táto povinnosť, spojená s prísnym režimom správnych sankcií týkajúcich sa prípadov nesplnenia povinnosti, by mala byť v súlade so smernicou Rady 97/81/ES z 15. decembra 1997 týkajúcou sa rámcovej dohody o práci na kratší pracovný čas, ktorú uzavreli UNICE, CEEP a ETUC. 2
Although the Court has previously interpreted Directive 97/81, this is the first time it has been asked to rule on discrimination which is not the result of the substantive provisions of the contract but rather of the administrative obligations imposed on
Hoci smernica 97/81 už bola vyložená Súdnym dvorom, prvýkrát treba posúdiť diskrimináciu, ktorá nevyplýva z hmotnoprávneho režimu zmluvy, ale z admi-
In 1997, the European Community adopted Directive 97/81 for the purpose of implementing the Framework Agreement on
V roku 1997 prijalo Európske spoločenstvo smernicu 97/81 týkajúcu sa vykonania
OPINION OF MR RUIZ-JARABO — JOINED CASES C-55/07 AND C-56/07 parttime work concluded between the European social partners.
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA — D. RUIZ-JARABO — SPOJENÉ VECI C-55/07 A C-56/07 rámcovej dohody uzatvorenej sociálnymi partnermi v oblasti práce na kratší pracovný čas.
The directive sought, on the one hand, to abolish discrimination against parttime workers and, on the other, to encourage the development of that type of employment contract.
Cieľom prijatia tohto predpisu bolo na jednej strane odstrániť diskrimináciu zamestnancov na kratší pracovný čas a na druhej strane uľahčenie rozvoja tohto typu pracovných zmlúv.
Clauses 4 and 5 of the Framework Agreement are of particular note:
Relevantné sú najmä doložky 4 a 5 rámcovej dohody:
Where justified by objective reasons, Member States after consultation of the social partners in accordance with national law, collective agreements or practice and/or social partners may, where appropriate, make access to particular conditions of employment subject to a period of service, time worked or earnings qualification.
Tam, kde to bude odôvodnené objektívnymi dôvodmi, členské štáty po porade so sociálnymi partnermi, v súlade s vnútroštátnym právom, kolektívnymi zmluvami a praxou, a/alebo sociálni partneri môžu, podľa potreby, umožniť prístup k zvláštnym podmienkam zamestnania podľa služobnej doby, odpracovaného času alebo pracovnej kvalifikácie.
Qualifications relating to access by parttime workers to particular conditions of employment should be reviewed periodically having regard to the principle of nondiscrimination as expressed in Clause 4.1.
Kvalifikácie, vzťahujúce sa na prístup pracovníkov na kratší pracovný čas k určitým podmienkam zamestnania, je potrebné pravidelne kontrolovať so zreteľom na zásadu nediskriminácie vyjadrenú v doložke 4. 1.
‘Clause 4: Principle of nondiscrimination
„Doložka 4: Zásada nediskriminácie
Clause 5: Opportunities for parttime work
Doložka 5: Príležitosti pre prácu na kratší pracovný čas
In respect of employment conditions, parttime workers shall not be treated in a less favourable manner than comparable fulltime workers solely because they work part time unless different treatment is justified on objective grounds.
Pokiaľ ide o podmienky zamestnania, s pracovníkmi na kratší pracovný čas sa nebude zaobchádzať nevýhodnejším spôsobom ako s porovnateľnými pracovníkmi na plný úväzok len preto, že pracujú na kratší pracovný čas, pokiaľ nebude odlišné zaobchádzanie odôvodnené objektívnymi dôvodmi.
In the context of Clause 1 of this Agreement and of the principle of nondiscrimination between parttime and fulltime workers:
V súvislosti s doložkou 1 tejto dohody a zásadou nediskriminácie medzi pracovníkmi na kratší pracovný čas a plný úväzok:
(b) the social partners, acting within their sphere of competence and through the procedures set out in collective agreements, should identify and review obstacles which may limit opportunities for parttime work and, where appropriate, eliminate them.
a najmä na ustanovenia spoločenstva, týkajúce sa rovnakého [rovnosti — neoficiálny preklad] zaobchádzania alebo príležitostí pre mužov a ženy.“ b) sociálni partneri, konajúc v rámci svojej právomoci a prostredníctvom postupov ustanovených v kolektívnych zmluvách, by mali identifikovať a analyzovať prekážky, ktoré môžu obmedzovať príležitosti na prácu na kratší pracovný čas, a podľa možnosti ich odstraňovať.
The provisions concerning equal treatment to which the Framework Agreement refers are, principally, Council Direct- ive 75/117/EEC of 10 February 1975 on the approximation of the laws of the Member States relating to the application of the principle of equal pay for men and women, 4 and Council Directive 76/207 on the implementation of the principle of equal treatment for men and women as regards access to employment, vocational training and promotion, and working conditions.
Týmito predpismi týkajúcimi sa rovnosti zaobchádzania, na ktoré sa odvoláva rámcová dohoda, sú najmä smernica Rady 75/117/EHS z 10. februára 1975 o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa uplatňovania zásady rovnakej odmeny pre mužov a ženy 4a smernica 76/207 o vykonávaní zásady rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami, pokiaľ ide o prístup k zamestnaniu, odbornej príprave a postupu v zamestnaní a o pracovné podmienky 5.
5Article 3 of Directive 76/207 is particularly relevant to these proceedings:
V prejednávanej veci je dôležitý najmä článok 3 smernice 76/207:
As I have stated, the purpose of Direct- ive 97/81 is to combat the unequal treatment of different types of employment contract. However, the directive is also concerned, as a secondary but equally important aim, with discrimination on grounds of sex.
Ako bolo uvedené, smernica 97/81 má za cieľ potierať rozdielne zaobchádzanie s rôznymi typmi pracovných zmlúv, jej text však odráža — druhoradým, ale aj tak relevantným spôsobom — hľadisko diskriminácie na základe pohlavia.
Indeed, recital 5 in the preamble to the directive states that ‘the conclusions of the Essen European Council stressed the need to take measures to promote employment and equal opportunities for women and men.’
V odôvodnení č. 5 uvedenej smernice je stanovené, že „závery essenskej Európskej rady zdôraznili potrebu prijať opatrenia na propagáciu zamestnania a rovnakých príležitostí pre mužov a ženy“.