natgillin/translations-raw huggingface dataset:
That government points out that it is evident from the order for reference that the levels of remuneration laid down in the collective agreements in force at the place where the services are performed are significantly higher than the minimum defined in the AEntG.
Z vnútroštátneho rozhodnutia však vyplýva, že výšky odmien stanovené kolektívnou zmluvou použiteľnou v mieste plnenia sú značne vyššie ako minimálna odmena vymedzená AEntG.
The Belgian Government considers that such a restriction may be justified, first where the workers do not enjoy a comparable level of protection under the law of the Member State where their employer is established, so that the application of the national rules of the host State confers a genuine benefit on them, significantly adding to their social protection, and secondly where the application of those rules is proportionate to the public interest objective pursued.
Belgická vláda sa domnieva, že takáto prekážka môže byť odôvodnená na jednej strane vtedy, keď pracovníci nepožívajú ochranu porovnateľnú s tou, ktorú ponúkajú právne predpisy štátu usadenia podniku tak, aby im použitie vnútroštátnej právnej úpravy hostiteľského štátu prinieslo skutočnú výhodu, ktorá prispieva výrazným spôsobom k ich sociálnej ochrane, a na druhej strane vtedy, keď je použitie tejto právnej úpravy primerané sledovanému cieľu všeobecného záujmu.
According to that government, it is for the court of reference to make that assessment, taking
Podľa tejto vlády je úlohou
In the alternative, the Polish Government maintains that the measure at issue in the main proceedings infringes Article 49 EC.
Poľská vláda subsidiárne uvádza, že sporné opatrenie vo veci samej je v rozpore s článkom 49 ES.
According to that government, it constitutes an unjustified obstacle to the freedom to provide services.
Toto podľa nej zakladá nedôvodnú prekážku slobodnému poskytovaniu služieb.
It shares the view of the court of reference that the purpose of the Landesvergabegesetz is to shield German building undertakings from competition from other Member States, thereby de facto achieving an economic purpose which,
Stotožňuje sa s názorom vnútroštátneho súdu, podľa ktorého majú ustanovenia krajinského zákona za cieľ ochranu nemeckých stavebných podnikov pred konkurenciou z iných členských štátov, čím
RÜFFERT industry or profession concerned and within the territorial scope of such agreements.
RÜFFERT uplatniteľné na všetky podobné podniky v danej zemepisnej oblasti a v príslušnej profesii alebo priemysle.
according to the caselaw of the Court, cannot justify a restriction on a fundamental freedom.
uskutočňuje de facto hospodársky cieľ, ktorý podľa judikatúry Súdneho dvora nemôže odôvodňovať obmedzenie slobodného poskytovania služieb.
According to the Polish Government, such provisions go beyond what is necessary to combat unfair competition, that objective being adequately attained by the setting of a minimum rate of pay in the AEntG.
Takéto ustanovenia idú nad rámec toho, čo je nevyhnutné v boji proti nekalej súťaži, keďže tento cieľ sa dosahuje v dostatočnej miere stanovením minimálnej sadzby odmeny v AEntG.
For that reason, the Commission considers that, in so far as the Landesvergabegesetz requires compliance with a level of remuneration laid down in a collective agreement that has not been declared to be universally applicable, that law must be considered incompatible with Directive 96/71.
Preto sa Komisia domnieva, že v rozsahu, v akom krajinský zákon ukladá povinnosť dodržiavať úroveň odmeny, ktorú stanovuje kolektívna zmluva, ktorá nebola vyhlásená za všeobecne uplatniteľnú, musí byť tento zákon považovaný za nezlučiteľný so smernicu 96/71.
It would thus fall outside the scope of the guarantees that Community law provides with regard to the minimum remuneration of posted workers and which are harmonised by that directive.
Odchyľuje sa totiž od rámca záruk harmonizovaného touto smernicou, ktoré právne predpisy Spoločenstva stanovujú v oblasti minimálnej odmeny vysielaných pracovníkov.
The Commission of the European Communities considers that the dispute in the main proceedings falls within the scope of Directive 96/71 and that the question referred for a preliminary ruling should therefore be examined first and foremost in the light of that directive.
Komisia Európskych Spoločenstiev sa domnieva, že spor vo veci samej patrí do pôsobnosti smernice 96/71, a teda treba najskôr posúdiť prejudiciálnu otázku v súvislosti s ňou.
It states that the aim of that directive is to strike a balance between the freedom to provide services and the protection of posted workers.
Vysvetľuje, že uvedená smernica má za cieľ vytvoriť rovnováhu medzi slobodným poskytovaním služieb a ochranou vyslaných pracovníkov.
In order to achieve that objective, the Community legislature established, in Article 3 of Directive 96/71, a detailed framework with which the Member States must comply.
Na dosiahnutie tohto cieľa zaviedol zákonodarca Spoločenstva v článku 3 smernice 96/71 podrobný rámec, ktorý musia členské štáty dodržiavať.
The Commission adds that the Law of a Land which has the purpose of imposing more demanding terms and conditions of employment solely for posted workers employed in the framework of public contracts, in other words in only one area of economic life, cannot in any event serve an overriding public interest within the meaning of Article 49 EC nor be an appropriate way of pursuing such an interest.
Komisia dodáva, že krajinský zákon, ktorého účelom je uložiť prísnejšie pracovné podmienky len vyslaným pracovníkom, ktorí sú zamestnaní v rámci verejného obstarávania, to znamená v časti hospodárskeho života, nemôže v žiadnom prípade zodpovedať naliehavému všeobecnému záujmu v zmysle článku 49 ES a ani nie je schopný taký záujem sledovať.
Since the Federal Republic of Germany has a system for declaring collective agreements to be of universal application, according to the Commission only the first subparagraph of Article 3(8) of the directive is relevant.
Vzhľadom na to, že Spolková republika Nemecko disponuje systémom vyhlásenia všeobecnej uplatniteľnosti kolektívnych zmlúv, je relevantný len článok 3 ods. 8 prvý pododsek tejto smernice.
Under that provision, read in conjunction with the second indent of Article 3(1) of the directive, minimum wages should be set for workers posted to Germany only under collective agreements that have been declared to be of universal application, in other words agreements that must be complied with by all undertakings in the
Podľa tohto ustanovenia vykladaného v spojení s článkom 3 ods. 1 druhou zarážkou uvedenej smernice musí byť minimálna mzda pre pracovníkov vysielaných do Nemecka stanovená len podľa kolektívnych zmlúv, ktoré sa vyhlásili za všeobecne uplatniteľné, to znamená také kolektívne zmluvy, ktoré sú všeobecne
OPINION OF MR BOT — CASE C-346/06 tutes, in my view, a contract performance condition.
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA — Y. BOT — VEC C-346/06 môjho názoru zakladá podmienky plnenia zákazky.
16 prevent a Member State from applying to posted workers the minimum wage laid down in a national or local collective agreement, but on condition that the agreement in question has been declared to be universally applicable to undertakings in the industry or territory concerned.
16 štát uplatnil voči vyslaným pracovníkom minimálnu mzdu stanovenú vnútroštátnou alebo miestnou kolektívnou zmluvou, pokiaľ však táto kolektívna zmluva bola vyhlásená za všeobecne uplatniteľnú v prípade podnikov z predmetného odvetvia alebo zemepisnej oblasti.
I note, however, that Article 23 of the directive in question is not without interest in the present case because it expresses the notion that the performance of the work following the award of a public contract must comply with the employment protection provisions and the working conditions in force in the place where the work is to be carried out.
Poznamenávam však, že článok 23 uvedenej smernice nie je bezvýznamný v rámci prejednávanej veci, keďže vyjadruje myšlienku, podľa ktorej sa musí zmluva po zadaní verejnej zákazky plniť v súlade s ustanoveniami o ochrane zamestnancov a pracovných podmienkach, ktoré sú platné v členskom štáte, regióne alebo mieste, kde majú byť práce vykonané.
In the light of these observations, it should first be noted that, in order to provide a useful reply to the court which has referred to it a question for a preliminary ruling, the Court may be required to take into consideration rules of Community law to which the national court did not refer in its question. 15
Vzhľadom na tieto vyjadrenia treba pripomenúť, že Súdny dvor môže na účely poskytnutia potrebnej odpovede súdu, ktorý mu položil prejudiciálnu otázku, vziať do úvahy normy práva Spoločenstva, na ktoré sa vnútroštátny súd v položenej otázke neodvoláva. 15
I shall not, however, go further in interpreting Directive 93/37, because that directive is of no assistance with regard to the central issue raised by the question from the court of reference, namely determination of the employment conditions which may, in compliance with Community law, be imposed for the performance of a public contract in a situation where workers are posted in the framework of the provision of services.
Vo výklade smernice 93/37 však nebudem ďalej pokračovať, pretože neumožňuje odpovedať na jadro problému tejto prejudiciálnej otázky, a to určenie pracovných podmienok, ktoré môžu byť v súlade s právom Spoločenstva uložené pri plnení verejnej zákazky v prípade vysielania pracovníkov v rámci poskytovania služieb.
With regard first to Directive 93/37, I have indicated above that that directive does not regulate the performance of public contracts.
Pokiaľ ide najskôr o smernicu 93/37, už som uviedol, že neorganizuje fázu plnenia verejných zákaziek.
The undertaking that contractors must make under Paragraphs 3(1) and 4(1) of the Landesvergabegesetz to pay their employees at least the remuneration prescribed by the collective agreement in force at the place where the services in question are performed and to impose the same obligation on their subcontractors consti-
Uchádzači sa však musia podľa § 3 ods. 1 a § 4 ods. 1 krajinského zákona zaviazať, že svojim zamestnancom budú vyplácať minimálne takú odmenu, aká je v mieste plnenia stanovená uplatniteľnou kolektívnou zmluvou, a že k tejto povinnosti zaviažu i svojich subdodávateľov, čo podľa
16 — See in this respect the interpretative communication of the Commission on the Community law applicable to public procurement and the possibilities for integrating social considerations into public procurement, which states that ‘contract conditions are obligations which must be accepted by the successful tenderer and which relate to the performance of the contract’ and by means of which tenderers ‘undertake, when submitting their bids, to meet such conditions if the contract is awarded to them’ (p. 17).
15 — Pozri najmä rozsudok z 12. októbra 2004, Wolff & Müller, C-60/03, Zb. s. I-9553, bod 24. 16 — Pozri v tomto zmysle výkladové oznámenie Komisie o práve Spoločenstva použiteľnom na verejné obstarávania a možnosti začlenenia sociálnych aspektov do týchto verejných obstarávaní, v ktorom sa upresňuje, že „podmienka plnenia je povinnosťou, ktorú musí prijať osoba, ktorá získa verejnú zákazku, a ktorá súvisí s plneniam zmluvy“, a prostredníctvom ktorej „sa v čase podania ponuky uchádzač zaväzuje k splneniu tejto požiadavky, v prípade, že mu bude verejná zákazka zadaná“ (s. 17).
In order to be compatible with Article 49 EC, such contract conditions must comply with the principle of nondiscrimination on grounds of nationality and with the principle of transparency, as we shall see below.
Pre zlučiteľnosť s článkom 49 ES musí takáto podmienka plnenia, tak ako to vidíme ďalej, dodržiavať zásadu zákazu diskriminácie z dôvodu štátnej príslušnosti, ako i zásadu transparentnosti.
Turning now to Directive 96/71, I am of the opinion that the facts in the dispute in the main proceedings, as described in the order for reference, must be held to fall within the scope of that directive, since they correspond to the situation described in Article 1(3)(a) of that directive.
Čo sa ďalej týka smernice 96/71, som toho názoru, že na skutkové okolnosti sporu vo veci samej, tak ako sú opísané vo vnútroštátnom rozhodnutí, sa musí hľadieť ako na okolnosti patriace do pôsobnosti tejto smernice v rozsahu, v akom zodpovedajú prípadom vymedzeným v článku 1 ods. 3 písm. a) tejto smernice.
Nevertheless, in so far as the Law lays down conditions for the performance of works contracts — in this instance the payment of a minimum wage — which must be applied to the workers employed by the contractor and/or by any subcontractor, including workers posted in the framework of the provision of services, which is the case in the main proceedings, it is necessary to examine the Law in the light of secondary Community law on the posting of workers in the framework of the provision of services.
V rozsahu, v akom však tento zákon upravuje podmienky, ktoré sa týkajú plnenia zmlúv o vykonaní prác, v danom prípade dodržiavanie minimálnej odmeny, ktoré sa musia záväzne uplatniť na pracovníkov úspešného uchádzača a/alebo prípadného subdodávateľa, vrátane pracovníkov, ktorí sú vysielaní v rámci poskytovania služieb, ako je to vo veci samej, treba uvedený zákon skúmať vzhľadom na normy sekundárneho práva Spoločenstva, ktoré sa venujú vysielaniu pracovníkov v rámci poskytovania služieb.
To be more precise, we have here a case in which an undertaking established in a Member State, namely PKZ established in Poland, has posted Polish workers, for its account and under its direction, on the territory of another Member State, in the event the Federal Republic of Germany, in the framework of a subcontracting contract concluded between the undertaking making the posting and the party for whom the services are intended, operating in the latter Member State, that is to say the defendant in the main proceedings.
Presnejšie povedané, som tu zjavne konfrontovaný s prípadom, keď podnik usadený v členskom štáte, totiž PKZ usadený v Poľsku, vyslal poľských pracovníkov na územie členského štátu, v tomto prípade do Spolkovej republiky Nemecko, na vlastný účet a pod svojím vedením, v rámci subdodávateľskej zmluvy uzatvorenej medzi vysielajúcim podnikom a príjemcom služieb prevádzkujúcim činnosť v uvedenom členskom štáte, totiž žalovanou vo veci samej.
Moreover, it is common ground that the facts in the dispute in the main proceedings occurred after the expiry of the period for Member States to transpose Directive 96/71, that is to say after 16 December 1999.
Okrem toho je nesporné, že skutkové okolnosti sporu vo veci samej nastali po uplynutí lehoty určenej členským štátom na prebratie smernice 96/71, to znamená po 16. decembri 1999.
I shall therefore begin by examining whether Directive 96/71 must be interpreted as precluding national legislation, such as the Landesvergabegesetz, which requires contractors and, indirectly, their subcontractors to pay workers posted in the framework of the performance of a public contract at least the remuneration prescribed by the collective agreement in force at the place where those services are performed, on pain of penalties that may go as far as the termination of the works contract, where the collective agreement to which the legislation in question refers is not declared to be universally applicable within the meaning of the first subparagraph of Article 3(8) of that directive.
Začnem teda s preskúmaním otázky, či sa má smernica 96/71 vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnemu právnemu predpisu, akým je krajinský zákon, ktorý ukladá úspešným uchádzačom a nepriamo ich subdodávateľom povinnosť vyplácať vyslaným pracovníkom v rámci plnenia verejnej zákazky minimálne takú odmenu, aká je v mieste výkonu plnení stanovená uplatniteľnou kolektívnou zmluvou, pod hrozbou sankcií, ktoré môžu viesť až k zrušeniu zmluvy o dielo, keď kolektívna zmluva, na ktorú odkazuje tento právny predpis, nie je vyhlásená za všeobecne uplatniteľnú v zmysle článku 3 ods. 8 prvého pododseku tejto smernice.
A — The interpretation of Directive 96/71
A — O výklade smernice 96/71
Since its judgment in Seco and Desquenne & Giral, 17 the Court has taken the view that, as a general rule, Community law does not preclude Member States from applying their legislation, or collective labour agreements entered into by both sides of industry, to any person who is employed, even temporarily, within their territory, no matter in which country the employer is established, just as Community law does not prohibit Member States from enforcing those rules by appropriate means. 18 This caselaw of the Court is reiterated in the 12th recital in the preamble to Directive 96/71. 66.
Súdny dvor totiž od svojho rozsudku z 3. februára 1982, Seco a Desquenne & Giral 17, zastáva názor, že právo Spoločenstva nebráni tomu, aby členské štáty rozšírili pôsobnosť svojej právnej úpravy alebo kolektívnych zmlúv uzavretých medzi sociálnymi partnermi na všetky osoby, ktoré na ich území, hoci aj dočasne, vykonávajú mzdou odmeňovanú prácu bez ohľadu na štát usadenia zamestnávateľa, a že nezakazuje členským štátom vynútiť si dodržiavanie týchto pravidiel vhodnými prostriedkami. 18Táto judikatúra Súdneho dvora je prevzatá v odôvodnení č. 12 smernice 96/71.
In order to be convinced of this view, it is necessary to describe the system established by this directive.
Preto, aby sme sa o tom presvedčili, treba opísať systém, ktorý táto smernica zaviedla.
I shall then examine, in the light of the system described in that way, the arrangements under German law for determining minimum rates of pay in the construction industry.
Vzhľadom na takto opísaný systém sa budem následne zaoberať režimom, ktorý v nemeckom práve prevláda pri určení minimálnej mzdovej tarify v odvetví stavebníctva.
The first contribution of this directive is to make mandatory what until then had been only an option for Member States.
Prvým prínosom tejto smernice je premena toho, čo bolo až doteraz pre členské štáty len možnosťou, v povinnosť.
The directive thus requires the Member States to apply to undertakings established in another Member State which post workers to their territory in the framework of the transnational provision of services a number of national rules setting terms and conditions of employment covering certain matters.
Uvedená smernica tak členským štátom ukladá povinnosť, aby uplatňovali na podniky usadené v inom členskom štáte, ktoré vysielajú pracovníkov na ich územie v rámci poskytovania nadnárodných služieb, určité množstvo vnútroštátnych pravidiel, ktorá upravujú pracovné podmienky v určitých oblastiach.
As I have already indicated above, Directive 96/71 is designed to coordinate the laws of the Member States in order to lay down a nucleus of mandatory rules for minimum protection to be observed in the host country by employers who post workers to perform temporary work in the territory of a Member State where the services are provided.
Ako som už uviedol, cieľom smer -nice 96/71 je koordinovať právne predpisy členských štátov, aby sa vytvorilo jadro záväzných pravidiel o minimálnej ochrane, ktoré majú dodržiavať v hostiteľskom štáte zamestnávatelia vysielajúci pracovníkov na dočasnú prácu na území členského štátu.
Another contribution of Directive 96/71 is to give substance to the ‘nucleus’ of protect- ive rules, the application of which the Community legislature wished to guarantee for the benefit of posted workers.
Ďalším prínosom smernice 96/71 je vytvorenie konzistencie „základu“ ochranných pravidiel, ktorým zákonodarca Spoločenstva chcel zaručiť ich používanie v prospech vysielaných pracovníkov.
17 — Joined Cases 62/81 and 63/81 [1982] ECR 223.18 — Paragraph 14.
17 — Rozsudok 62/81 a 63/81, Zb. s. 223.18 — Bod 14.
In adopting that directive, the Community legislature not only appropriated the caselaw established over time by the Court on the posting of workers in the framework of the provision of services but also clarified and strengthened it.
Prijatím tejto smernice sa zákonodarca Spoločenstva nielen prispôsobil judikatúre, ktorú postupne ustálil Súdny dvor v oblasti vysielania pracovníkov v rámci poskytovania služieb, ale ju tiež upresnil a posilnil.
Hence, Article 3(1) of the directive lays down the national rules establishing terms and conditions of employment which cannot be denied to posted workers in the Member State in which the service is performed.
Článok 3 ods. 1 tejto smernice tak označuje vnútroštátne pravidlá upravujúce pracovné podmienky, ktoré nemožno neuplatniť v prípade vyslaných pracovníkov v členskom štáte, v ktorom sa plnenie vykonáva.
These mandatory terms of employment include minimum rates of pay, whether set by law, regulation or administrative provision or, in the case of building work, by collective agreements or arbitration awards which have been declared universally applicable within the meaning of Article 3(8) of the directive.
Medzi tieto záväzné pracovné podmienky patria minimálne mzdové tarify, zakotvené v zákonoch, iných právnych predpisoch alebo správnych opatreniach, alebo, pokiaľ ide o stavebné práce, v kolektívnych zmluvách alebo v arbitrážnych nálezoch, ktoré sa vyhlásili za všeobecne uplatniteľné v zmysle článku 3 ods. 8 uvedenej smernice.
As the Court has recently indicated, the directive establishes ‘a list of national rules that a Member State must apply to undertakings established abroad which post workers on that Member State’s territory in the framework of the provision of transnational services’.
Ako Súdny dvor nedávno uviedol, uvedená smernica stanovuje „zoznam vnútroštátnych pravidiel, ktoré musí členský štát uplatňovať na podniky usadené v inom členskom štáte, ktoré vysielajú pracovníkov na jeho vlastné územie v rámci poskytovania nadnárodných služieb“.
19 In that sense, they are mandatory protective rules.
19 V tomto zmysle ide o záväzné ochranné pravidlá.
This category of terms of employment has special features by comparison with the other matters mentioned in Article 3(1) of Directive 96/71, such as maximum work periods and minimum rest periods, health, safety and hygiene at work, and the minimum length of paid annual holidays.
Táto kategória pracovných podmienok predstavuje vo vzťahu k ďalším predmetom uvedeným v článku 3 ods. 1 smernice 96/71 osobitné črty, ako sú maximálna dĺžka pracovného času a minimálna doba odpočinku, zdravie, bezpečnosť a hygiena pri práci a minimálna ročná dĺžka platenej dovolenky.
Community actions have been developed for the other terms of employment referred to, and in particular it has been possible to harmonise national legislation by means of directives setting minimum requirements.
Pokiaľ ide o ďalšie uvedené pracovné podmienky, v súvislosti s nimi sa totiž rozvíjali činnosti Spoločenstva a obzvlášť sa mohlo uskutočniť zblíženie vnútroštátnych právnych predpisov prostredníctvom smerníc, ktoré stanovujú minimálne požiadavky.
20 The situ- ation is different with regard to minimum rates of pay, for which no Community measure of this kind yet exists. 21
20Inak je to v prípade minimálnej mzdovej tarify, pre ktorú ešte podobné opatrenie tohto druhu na úrovni Spoločenstvo neexistuje. 21
The listing of these rules by the Community legislature strengthens legal certainty, in that the provider of services established in another Member State is now certain that he will be required to apply a minimum and clearly identifiable basic set of rules on terms and conditions of employment in force in the State where the services are provided.
Výpočet týchto pravidiel zákonodarcom Spoločenstva posilňuje právnu istotu, keďže poskytovateľ služieb usadený v inom členskom štáte si je odteraz istý, že mu bude uložený jasne zistiteľný minimálny základ pravidiel týkajúcich sa pracovných podmienok účinných v štáte, v ktorom sa plnenie vykonávaná.