natgillin/translations-raw huggingface dataset:
2008 — CASE T-271/03
2008 — VEC T-271/03 ii) Napadnuté rozhodnutie
In the contested decision, the Commission examines the charges for wholesale access and the retail charges and finds an ‘abuse by [the applicant] in the form of a margin squeeze generated by a disproportion between [those two charges]’ (recital 57).
V napadnutom rozhodnutí Komisia po preskúmaní taríf sprostredkovacích služieb a maloobchodných taríf konštatuje „zneužívanie [žalobkyňou] v podobe nožnicového efektu vyplývajúce z neprimeraného rozdielu medzi [týmito dvomi tarifami]“ (odôvodnenie č. 57).
The Commission goes on to indicate in the contested decision that ‘there is an abusive margin squeeze if the difference between the retail prices charged by a dominant undertaking and the wholesale prices it charges its competitors for comparable services is negative, or insufficient to cover the productspecific costs to the dominant operator of providing its own retail services on the downstream market’ (recital 107).
Komisia v napadnutom rozhodnutí okrem iného uvádza, že „možno usúdiť, že existuje zneužívajúci nožnicový efekt, pokiaľ je rozdiel medzi maloobchodnými cenami podniku, ktorý je dominantný na trhu, a tarifami sprostredkovacích služieb za porovnateľné služby poskytované jeho súťažiteľom buď záporný, alebo nepostačuje na pokrytie osobitných nákladov na produkty dominantného operátora za poskytovanie jeho vlastných služieb účastníkom na nadväzujúcom trhu“ (odôvodnenie č. 107).
Although the Commission does not, in the contested decision, exclude the possibility of the applicant reducing its charges for wholesale access (recitals 17, 163 and 206), it confines its analysis in that decision to the question whether the applicant had genuine scope to increase its retail prices (recitals 164 to 175).
Aj keď Komisia v napadnutom rozhodnutí nevylučuje možnosť žalobkyne znížiť jej tarify za sprostredkovacie služby (odôvodnenia č. 17, 163 a 206), zaoberá sa v ňom len otázkou, či žalobkyňa mala ozajstný rozhodovací priestor na zvýšenie svojich maloobchodných cien (odôvodnenia č. 164 až 175).
To that end it distinguishes between two periods.
Na tento účel rozlišuje dve obdobia.
The Commission takes the view first of all that, ‘[i]n the period from the beginning of 1998 to the end of 2001, [the applicant] was in a position to end the margin squeeze entirely by adjusting its retail charges’ (recital 199).
Najprv sa Komisia domnieva, že „v období od začiatku roka 1998 do konca roka 2001 mala [žalobkyňa] možnosť úplne vylúčiť nožnicový efekt tým, že by zmenila tarify účtované účastníkom“ alebo, inými slovami, svoje maloobchodné ceny (odôvodnenie č. 199).
The Commission explains that the applicant ‘could have avoided the margin squeeze by increasing retail charges for analogue and ISDN connections’ (recital 164).
Komisia v tomto smere vysvetľuje, že žalobkyňa „skutočne mala [dostatočný] rozhodovací priestor na zabránenie nožnicovému efektu cestou zvýšenia maloobchodných cien analógových a ISDN liniek“ (odôvodnenie č. 164).
Next, for the period from 1 January 2002 to the adoption of the contested decision, the Commission also finds that the applicant had scope to increase its retail charges.
Potom Komisia konštatuje, že rozhodovací priestor na zvýšenie jej maloobchodných cien existoval u žalobkyne aj v období od 1. januára 2002 až do prijatia napadnutého rozhodnutia.
However, that scope applies only to retail prices for ADSL access.
Tento rozhodovací priestor sa však vzťahuje výhradne na maloobchodné ceny za ADSL.
The Commission observes in the contested decision that, ‘[s]ince the beginning of 2002, [the applicant] could in any event have reduced the margin squeeze, by increasing the ADSL retail access charges’ (recital 199).
V napadnutom rozhodnutí totiž Komisia poznamenáva, že „od roku 2002 mohla [žalobkyňa] v každom prípade ešte stále zmierniť nožnicový efekt, a to konkrétne zvýšením taríf za linky ADSL“ (odôvodnenie č. 199).
It explains that, ‘since 1 January 2002, [the applicant’s] only legal means of reducing the margin squeeze has been limited to increases in the T-DSL charges’ (recital 206).
Spresňuje, že „od 1. januára 2002 právna možnosť [žalobkyne] zmierniť nožnicový efekt bola obmedzená len na zvýšenie ceny T-DSL“ (odôvodnenie č. 206).
In those circumstances, it is necessary to consider whether the Commission was correct to find in the contested decision that the applicant had sufficient scope during the two periods identified in paragraphs 94 and 95 above to increase its retail prices, so as to end or reduce the margin squeeze identified in the contested decision.
Za týchto podmienok je namieste preskúmať, či Komisia mohla v napadnutom rozhodnutí právom konštatovať, že žalobkyňa počas oboch období rozlíšených v bodoch 94 a 95 vyššie disponovala dostatočným rozhodovacím priestorom, aby zvýšila svoje maloobchodné ceny, čo by jej umožňovalo vylúčiť alebo zmierniť nožnicový efekt konštatovaný v napadnutom rozhodnutí.
(iii) Absence of an abuse because the applicant had insufficient scope to avoid a margin squeeze by increasing its retail prices in the period from 1 January 1998 to 31 December 2001
iii) O neexistencii zneužívajúceho konania z dôvodu, že žalobkyňa nemala dostatočný rozhodovací priestor, aby zabránila nožnicovému efektu tým, že by bola zvýšila svoje maloobchodné ceny v období od 1. januára 1998 do 31. decembra 2001
According to the contested decision (recitals 164 and 199), the applicant had sufficient scope to end the margin squeeze in the period from 1 January 1998 to 31 December 2001 by increasing its retail charges for access to analogue and ISDN lines.
Je dôležité pripomenúť, že podľa napadnutého rozhodnutia (odôvodnenia č. 164 a 199) žalobkyňa v období od 1. januára 1998 do 31. decembra 2001 disponovala dostatočným rozhodovacím priestorom, aby vylúčila tarifný nožnicový efekt tým, že by bola zvýšila svoje maloobchodné tarify za prístup k analógovým a ISDN linkám.
In order to assess the merits of that finding it is necessary, in the first place, to consider the German legislative framework applicable.
Na účely posúdenia opodstatnenosti tohto zistenia je potrebné v prvom rade skúmať uplatniteľný nemecký právny rámec.
In that respect, it must be observed that, under the second sentence of Paragraph 27(1) and Paragraph 25(1) of the TKG, and Paragraphs 4 and 5 of the Charges Order, the applicant’s retail prices for access to analogue and ISDN lines had to be approved by RegTP in the context of a price cap system.
V tomto ohľade treba pripomenúť, že v súlade s § 27 ods. 1 druhou vetou a s § 25 ods. 1 TKG, ako aj s § 4 a § 5 nariadenia o regulácii taríf museli byť maloobchodné ceny žalobkyne za prístup k analógovým a ISDN linkám schválené RegTP v rámci systému cenového stropu.
The price cap applied to two baskets (residential services and business services) which, for the period from 1 January 1998 to 31 December 2001, consisted of both access services and telephone calls, in particular, local, regional, long-distance and international calls.
Cenový strop sa vzťahoval na dva koše služieb (služby domácnostiam a služby podnikateľom), ktoré za obdobie od 1. januára 1998 do 31. decembra 2001 zahŕňali súčasne prístupové služby i telefonické hovory, najmä miestne, regionálne, medzimestské a medzinárodné hovory.
In view of the cap imposed by the decision of the BMPT of 17 December 1997, the applicant had to reduce the aggregate price for each of the two baskets by 4.3% in the period from 1 January 1998 to 31 December 1999 and, following the decision of RegTP of 23 December 1999, by 5.6% in the period from 1 January 2000 to 31 December 2001.
S ohľadom na cenový strop stanovený rozhodnutím BMPT zo 17. decembra 1997 musela žalobkyňa na obdobie od 1. januára 1998 do 31. decembra 1999 znížiť celkovú cenu každého z oboch košov služieb o 4,3 % a v nadväznosti na rozhodnutie RegTP z 23. decembra 1999 o 5,6 % na obdobie od 1. januára 2000 do 31. decembra 2001.
However, it must be held that, within that framework, the applicant was able to adjust its prices after obtaining the prior authorisation of RegTP.
Treba však konštatovať, že vnútri tohto rámca mohla žalobkyňa s predchádzajúcim povolením RegTP svoje ceny meniť.
The applicant does not dispute the statement in recitals 37 and 166 to the contested decision that, in the period from 1 January 1998 to 31 December 2001, it lowered its telephone call charges by much more than the 4.3% and 5.6% reductions required by RegTP for the baskets as a whole.
Žalobkyňa nespochybňuje konštatovanie v odôvodneniach č. 37 a 166 napadnutého rozhodnutia, že v období od 1. januára 1998 do 31. decembra 2001 znížila svoje ceny telefonických hovorov za výrazného prekročenia úrovní 4,3 % a 5,6 % uložených RegTP pre celé koše.
RegTP’s reply of 3 April 2002 to the request for information of 23 March 2002 referred to in recital 37 to the contested decision thus confirms that ‘the charges for telephone services regulated under the price cap system were reduced by DEM [confidential] 1 [or approximately EUR [confidential]] over and above the price cap requirements’.
Odpoveď RegTP z 3. apríla 2002 na žiadosť o informácie z 23. marca 2002, na ktorú sa odkazuje v odôvodnení č. 37 napadnutého rozhodnutia, tak potvrdzuje, že „tarify telefonických služieb regulované postupom stanovenia cenového stropu sa znížili o sumu [dôverné] nemeckých mariek (resp. približne [dôverné] eur) nad rámec toho, čo vyžadovali predpisy o cenovom strope“.
That tariff reduction gave the applicant scope to increase its retail prices for access to its analogue and ISDN lines.
Tento pokles taríf poskytol žalobkyni rozhodovací priestor, aby zvýšila maloobchodné ceny za prístup k jej analógovým a ISDN linkám.
As stated in recital 167 to the contested decision, the applicant also admitted in its reply to the statement of objections that there was scope for it to be able to increase the monthly charge per residential line by EUR [confidential] during the 1998 and 1999 price cap period.
Ako sa uvádza v odôvodnení č. 167 napadnutého rozhodnutia, žalobkyňa vo svojej odpovedi na oznámenie o výhradách zároveň pripustila existenciu rozhodovacieho priestoru, ktorý jej umožňoval zvýšiť mesačné predplatné na linku pre domácnosti o [dôverné] eura počas obdobia platnosti cenového stropu 1998/1999.
The fact that the applicant did have scope to increase its retail charges is also apparent from remarks made by the German Government in its communication to the Commission of 8 June 2000, in which the German Government stated:
Existencia rozhodovacieho priestoru žalobkyne, aby zvýšila svoje maloobchodné tarify, vyplýva aj z pripomienok nemeckej vlády v oznámení z 8. júna 2000 zaslanom Komisii. Nemecká vláda v ňom predkladá:
‘The … complaint that, by its retail price cap decisions, RegTP limited the [applicant’s] discretion to such an extent that an increase in the basic charge would not have been possible is unfounded. … [In fact the applicant] had the scope to raise the basic charge for analogue connections (DEM 21.39) so as better to align the basic charge with the charge of DEM 25.40 authorised on 8 February 1999 for local network access.’
„Výhrada…, že RegTP svojimi rozhodnutiami o cenovom strope maloobchodných taríf obmedzil rozhodovací priestor [žalobkyne] do tej miery, že už nebolo možné zvýšiť sadzbu základného predplatného, je nedôvodná. … [Žalobkyňa] [totiž] mala priestor, ktorý jej umožňoval zvýšiť základné predplatné na analógové linky (21,39 DEM), aby tak lepšie naviazala základné predplatné k tarife povolenej 8. februára 1999 za prístup k účastníckej prípojke vo výške 25,40 DEM.“
Furthermore, RegTP’s decision of 8 February 1999 — to which the applicant refers in its application and in its reply to support its argument that it cannot be held responsible for an infringement of Article 82 EC — confirms that ‘the applicant retains a discretion as regards the adjustment of the various retail prices, subject to the limits applicable to the basket established in the price cap procedure’.
Okrem toho rozhodnutie RegTP z 8. februára 1999, na ktoré odkazuje žalobkyňa v žalobe a replike na podporu svojich tvrdení, že ju nemožno brať na zodpovednosť za porušenie článku 82 ES, potvrdzuje, že „žalobkyni je zachovaný rozhodovací priestor, pokiaľ ide o usporiadanie jednotlivých maloobchodných taríf v medziach koša vymedzeného postupom stanovenia cenového stropu“.
The Commission was correct therefore to find in recitals 166 and 167 to the contested decision that, having regard to the six applications for reductions in call charges between 1 January 1998 and 31 December 2001, the applicant had scope during that period to apply for increases in the prices of its access services for analogue and ISDN
Komisia preto v odôvodneniach č. 166 a 167 napadnutého rozhodnutia právom konštatuje, že s ohľadom na šesť žiadostí o zníženie cien telefonických hovorov podaných v čase od 1. januára 1998 do 31. decembra 2001 žalobkyňa mala v tomto období rozhodovací priestor, aby podala žiadosť o zvýšenie cien za svoje služby prístupu
2008 — CASE T-271/03 lines, while respecting the overall ceilings for baskets of residential and business services.
2008 — VEC T-271/03 k analógovým a ISDN linkám a zároveň pritom dodržala celkový strop koša služieb domácnostiam a koša služieb podnikateľom.
Moreover, the applicant admitted at the hearing that it had such scope.
Žalobkyňa napokon na pojednávaní pripustila, že takýto rozhodovací priestor u nej existoval.
In the second place, it is necessary to consider whether, notwithstanding the discretion noted in paragraph 105 above, the applicant is no longer subject to Article 82 EC as a result of RegTP’s intervention in fixing the applicant’s charges.
V druhom rade je nevyhnutné preskúmať, či napriek rozhodovaciemu priestoru konštatovanému v bode 105 vyššie nemalo pôsobenie RegTP pri stanovovaní taríf žalobkyne za dôsledok, že žalobkyňa už nepodlieha článku 82 ES.
In that respect, it must be borne in mind at the outset that the fact that the applicant’s charges had to be approved by RegTP does not absolve it from responsibility under Article 82 EC (see, to that effect, Case 123/83 BNIC [1985] ECR 391, paragraphs 21 to 23).
V tomto bode je na úvod potrebné pripomenúť, že skutočnosť, že tarify žalobkyne museli byť schválené RegTP, ju nezbavuje zodpovednosti podľa článku 82 ES (pozri v tomto zmysle rozsudok Súdneho dvora z 30. januára 1985, BNIC, 123/83, Zb. s.
Since the applicant (as it also admits in its reply) influences the level of its retail charges through applications to RegTP for authorisation pursuant to Paragraph 28(1) of the TKG, the restrictive effects on competition associated with the margin squeeze found in the contested decision did not originate solely in the applicable national legal framework (Consiglio nazionale degli spedizionieri doganali v Commission, cited in paragraph 87 above, paragraph 61).
391, body 21 až 23). Ako totiž žalobkyňa napokon sama pripúšťa v replike, keďže ovplyvňuje výšku svojich maloobchodných taríf prostredníctvom žiadostí o povolenie podaných na RegTP na základe § 28 ods. 1 TKG, príčinou obmedzenia hospodárskej súťaže spojeného s nožnicovým efektom konštatovaným v napadnutom rozhodnutí nie je výhradne príslušný vnútroštátny právny rámec (rozsudok Consiglio nazionale degli spedizionieri doganali/Komisia, už citovaný v bode 87 vyššie, bod 61).
The applicant nevertheless maintains that it did not have any responsibility under Article 82 EC, as RegTP had checked the compatibility of its charges with Article 82 EC beforehand.
Žalobkyňa však trvá na skutočnosti, že nijakú zodpovednosť podľa článku 82 nenesie, lebo zlučiteľnosť jej taríf s článkom 82 ES vopred preveroval RegTP.
In that respect, first, it must be noted that the retail charges for access to analogue lines which applied throughout the period from 1 January 1998 to 31 December 2001 had not been authorised by RegTP, but were based on decisions taken under the legislation in force before the adoption of the TKG.
V tomto ohľade je po prvé potrebné konštatovať, že maloobchodné tarify za prístup k analógovým linkám, platné počas celého obdobia od 1. januára 1998 do 31. decembra 2001, neboli schválené RegTP, ale zakladali sa na rozhodnutiach prijatých z moci právnych predpisov platných pred prijatím TKG. V odpovedi na
DEUTSCHE TELEKOM v COMMISSION question of the Court, the applicant thus confirmed that its retail charges for analogue lines in relation to the period from 1 January 1998 to 31 December 2001 were based on an open-ended authorisation granted by the Federal Ministry of Post and Telecommunications in 1990 on the basis of the Telecommunications Code (Telekommunikationsordnung).
DEUTSCHE TELEKOM/KOMISIA písomnú otázku Súdu prvého stupňa žalobkyňa potvrdila, že jej maloobchodné tarify za analógové linky pripadajúce na obdobie od 1. januára 1998 do 31. decembra 2001 spočívali na časovo neobmedzenom povolení udelenom spolkovým ministrom pôšt a telekomunikácií v roku 1990 na základe vyhlášky o telekomunikáciách (Telekommunikationsordnung).
However, neither in its application nor in its reply did the applicant claim that the charges fixed under the legislation in force in 1990 had been authorised after the competent authority had considered them as to their conformity with Article 82 EC.
Pritom ani v žalobe, ani v replike žalobkyňa netvrdila, že tarify stanovené podľa právnych predpisov platných v roku 1990 boli schválené po tom, čo príslušný orgán preskúmal ich zlučiteľnosť s článkom 82 ES.
Second, it must be noted that the provisions of the TKG in force since 1 August 1996 do not indicate that RegTP considers whether applications for the adjustment of retail charges for access to analogue or ISDN lines are compatible with Article 82 EC.
Po druhé je nevyhnutné uviesť, že z ustanovení TKG, platných od 1. augusta 1996, nie je zrejmé, že by RegTP preskúmaval zlučiteľnosť žiadostí o zmenu maloobchodných taríf za prístup k analógovým a ISDN linkám s článkom 82 ES.
In support of its argument, the applicant refers however to Paragraph 27(3) of the TKG, under which RegTP is to examine the conformity of the requested adjustment of charges ‘with … other legal provisions’ (said by the applicant to include Article 82 EC) and to the various decisions of RegTP mentioned in paragraph 78 above in which the existence of a margin squeeze was investigated.
Na podporu svojho tvrdenia však žalobkyňa odkazuje na § 27 ods. 3 TKG, podľa ktorého RegTP preskúmava zlučiteľnosť požadovanej zmeny taríf s „inými právnymi ustanoveniami“, ktoré by mali zahŕňať aj článok 82 ES, a súčasne na rôzne rozhodnutia RegTP spomínané v bode 78 vyššie, v ktorých sa mala preveriť existencia nožnicového efektu.
In that respect it must be stated, first, that even though RegTP is obliged, like all organs of the State, to respect the provisions of the EC Treaty (see, to that effect, CIF, cited in paragraph 86 above, paragraph 49), it was, at the material time, the German body responsible for regulating the telecommunications sector, rather than the competition authority of the Member State concerned.
V tomto ohľade je najprv dôležité zdôrazniť, že aj keď je RegTP, tak ako každá iná štátna inštitúcia, povinný dodržiavať ustanovenia Zmluvy o ES (pozri v tomto zmysle rozsudok CIF, už citovaný v bode 86 vyššie, bod 49), tento orgán bol v čase, keď nastali skutkové okolnosti sporu, nemeckým orgánom zodpovedným za uplatňovanie odvetvovej právnej úpravy v oblasti telekomunikácií, a nie orgánom pre hospodársku súťaž daného členského štátu.
2008 — CASE T-271/03 policy (see the Commission’s Notice of 22 August 1998 on the application of the competition rules to access agreements in the telecommunications sector — framework, relevant markets and principles (OJ 1998 C 265, p.
2008 — VEC T-271/03 v súlade s vnútroštátnym právom, ktoré môže mať v rámci telekomunikačnej politiky iné ciele, než aké sleduje politika hospodárskej súťaže Spoločenstva [pozri oznámenie Komisie z 22. augusta 1998 o uplatňovaní pravidiel hospodárskej súťaže na prístupové dohody v telekomunikačnom sektore — Rámec, relevantné trhy a princípy (Ú. v. ES C 265, s. 2; Mim. vyd. 08/001, s. 255), bod 13].
Next, it must be noted that the various decisions of RegTP to which the applicant refers in support of its case do not include any reference to Article 82 EC.
Ďalej je nutné konštatovať, že v jednotlivých rozhodnutiach RegTP, na ktoré na podporu svojich tvrdení odkazuje žalobkyňa, sa nenachádza nijaký odkaz na článok 82 ES.
It is true that RegTP examined the issue of the margin squeeze in a number of its decisions, particularly those of 8 February 1999, 30 March 2001, 21 December 2001, 11 April 2002 and 29 April 2003.
Je pravda, že vo viacerých svojich rozhodnutiach, najmä z 8. februára 1999, 30. marca 2001, 21. decembra 2001, 11. apríla 2002 a 29. apríla 2003, sa RegTP zaoberal otázkou tarifného nožnicového efektu.
However, in those decisions, having found a negative spread between the applicant’s wholesale and retail prices, RegTP took the view in each case that other operators should be able to offer their endusers competitive prices by resorting to cross-sub-sidised charges for access services and call charges.
RegTP však v týchto rozhodnutiach, po konštatovaní záporného rozdielu medzi cenami sprostredkovacích služieb a maloobchodnými cenami žalobkyne, zakaždým usúdil, že využívanie krížového dotovania medzi tarifami za prístupové služby a tarifami za telefonické hovory musí dovoliť ostatným operátorom ponúkať ich účastníkom súťažné ceny.
Thus, RegTP finds in its decision of 29 April 2003 that:
RegTP vo svojom rozhodnutí z 29. apríla 2003 konštatuje:
‘[C]ompetitors are not so prejudiced with regard to their competitive opportunities in the local network by the slight difference between retail and wholesale prices as to make it economically impossible for them to enter the market successfully or even to remain in the market. … [That difference] was not so significant as to deprive competitors of any opportunity themselves to cross-subsidise their retail prices in
„Súťažitelia nie sú malým rozdielom medzi maloobchodnými cenami a cenami sprostredkovacích služieb ohrození vo svojej možnosti súťažiť v miestnej sieti natoľko, že by pre nich bolo hospodársky nemožné úspešne vstúpiť na trh, či sa dokonca na trhu udržať… [Tento rozdiel] nebol taký významný, že by bol zbavoval súťažiteľov akejkoľvek možnosti, aby sami realizovali krížové dotovanie svojich cien a tým mohli
DEUTSCHE TELEKOM v COMMISSION order to be able to offer their endusers connections at a price as attractive as that offered by the applicant, or even at a lower price.
DEUTSCHE TELEKOM/KOMISIA svojim koncovým zákazníkom ponúkať pripojenia za rovnako zaujímavú, ba nižšiu cenu než žalobkyňa.
That applies particularly to the higher-value and costlier ISDN and ADSL connections, which have increased markedly in number on account of the significant expansion of internet penetration, as well as of the marketing of faster and better access to the internet.’
To osobitne platí pri hodnotnejších a drahších pripojeniach, než ako sú linky ISDN a ADSL, ktorých množstvo vzhľadom na značne stúpajúce rozšírenie internetu i uvádzanie rýchlejšieho a výkonnejšieho internetového pripojenia na trh citeľne vzrástlo.“
RegTP follows a similar reasoning in its decisions of 8 February 1999, 30 March 2001, 21 December 2001 and 11 April 2002.
Podobnými úvahami sa riadi RegTP aj vo svojich rozhodnutiach z 8. februára 1999, 30. marca 2001, 21. decembra 2001 a 11. apríla 2002.
However, the fact that RegTP does not object to the charges requested by the applicant, after finding that the applicant’s competitors must resort to cross-sub-sidisation in order to be able to offer their endusers competitive prices for access, shows that RegTP did not consider the compatibility of the charges in question with Article 82 EC or, at any rate, that it applied Article 82 EC incorrectly (see paragraphs 198 to 202 and 238 below).
Pritom skutočnosť, že RegTP, po konštatovaní, že súťažitelia na to, aby svojim účastníkom mohli za prístupové služby ponúkať konkurencieschopné ceny, musia využívať krížové dotovanie, nemá voči žalobkyňou požadovaným tarifám námietky, ukazuje, že RegTP neskúmal zlučiteľnosť daných taríf s článkom 82 ES, resp. že ho prinajmenšom nesprávne uplatnil (pozri body 198 až 202 a 238 nižšie).