natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In those circumstances, it must be found that UNCLOS does not establish rules intended to apply directly and immediately to individuals and to confer upon them rights or freedoms capable of being relied upon against States, irrespective of the attitude of the ship’s flag State.
Za týchto okolností je potrebné konštatovať, že dohovor z Montego Bay nestanovuje predpisy určené na priame a bezodkladné uplatnenie na jednotlivcov a na priznanie jednotlivcom práv alebo slobôd, ktorých by sa mohli dovolávať voči štátom, nezávisle od prístupu štátu vlajky lode.
It follows that the nature and the broad logic of UNCLOS prevent the Court from being able to assess the validity of a Community measure in the light of that Convention.
Z toho vyplýva, že charakter a štruktúra dohovoru z Montego Bay odporujú tomu, aby Súdny dvor mohol skúmať platnosť právneho predpisu Spoločenstva vzhľadom na tento dohovor.
Consequently, the answer to the first three questions must be that the validity of Directive 2005/35 cannot be assessed:
V dôsledku toho je na prvú a tretiu otázku potrebné odpovedať, že platnosť smer -nice 2005/35 nemôže byť posudzovaná:
— either in the light of Marpol 73/78,
— ani vzhľadom na dohovor Marpol 73/78,
— or in the light of UNCLOS.
— ani vzhľadom na dohovor z Montego Bay.
Question 4
O štvrtej otázke
By this question, the national court essentially asks whether Article 4 of Directive 2005/35 is invalid on the ground that, by using the term ‘serious negligence’, it infringes the general principle of legal certainty.
Touto otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či je článok 4 smernice 2005/35 neplatný z dôvodu, že použitím pojmu „závažná nedbanlivosť“ porušuje všeobecnú zásadu právnej istoty.
The claimants in the main proceedings and the Greek Government consider that Article 4 of Directive 2005/35 breaches the general principle of legal certainty which requires that rules should be clear and precise so that individuals may ascertain unequivocally what their rights and obligations are.
Žalobcovia vo veci samej a grécka vláda zastávajú názor, že článok 4 smer nice 2005/35 porušuje všeobecnú zásadu právnej istoty, ktorá vyžaduje, aby právna úprava bola jasná a presná, aby osoby podliehajúce súdnej právomoci mohli bez pochybností poznať svoje práva a povinnosti.
They submit that, under this provision, liability of persons causing discharges of polluting substances is subject to the test of serious negligence, which is not defined at all by Directive 2005/35 and which consequently lacks clarity.
Toto ustanovenie podriaďuje zodpovednosť osôb, ktoré spôsobili vypúšťanie znečisťujúcich látok, kritériu závažnej nedbanlivosti, ktoré nie je nijako definované smernicou 2005/35 a ktoré v dôsledku toho nie je dostatočné jasné.
Thus, the persons concerned are unable to ascertain the degree of severity of the rules to which they are subject.
Takto dotknuté osoby nemôžu mať vedomosť o úrovni prísnosti právnej úpravy, ktorej podliehajú.
The general principle of legal certainty, which is a fundamental principle of Community law, requires, in particular, that rules should be clear and precise, so that individuals may ascertain unequivocally what their rights and obligations are and may take steps accordingly (see Case C-110/03 Belgium v Commission [2005] ECR I-2801, paragraph 30, and IATA and ELFAA, paragraph 68).
Všeobecná zásada právnej istoty, ktorá predstavuje základnú zásadu práva Spoločenstva vyžaduje, aby právna úprava bola jasná a presná, tak aby osoby podliehajúce súdnej právomoci mohli bez pochybností poznať svoje práva a povinnosti a podniknúť primerané kroky (pozri rozsudky zo 14. apríla 2005, Belgicko/Komisia, C-110/03, Zb. s. I-2801, bod 30, ako aj IATA a ELFAA, už citovaný, bod 68).
Furthermore, in obliging the Member States to regard certain conduct as infringements and to punish it, Article 4 of Directive 2005/35, read in conjunction with Article 8 thereof, must also observe the principle of the legality of criminal offences and penalties (nullum crimen, nulla poena sine lege), which is one of the general legal principles underlying the constitutional traditions common to the Member States (Case C-303/05 Advocaten voor de Wereld [2007] ECR I-3633, paragraph 49) and is a specific expression of the general principle of legal certainty.
Okrem toho tým, že zaväzuje členské štáty, aby určité konania považovali za trestné činy a sankcionovali ich, článok 4 smernice 2005/35 v spojení s jej článkom 8 musí tiež rešpektovať zásadu zákonnosti trestných činov a trestov (nullum crimen, nulla poena sine lege), ktorá tvorí súčasť všeobecných zásad práva, ktoré sú základom ústavných tradícií spoločných členským štátom (rozsudok z 3. mája 2007, Advocaten voor de Wereld, C-303/05, Zb. s. I-3633, bod 49) a ktorá je osobitným vyjadrením všeobecnej zásady právnej istoty.
The principle of the legality of criminal offences and penalties implies that Community rules must define clearly offences and the penalties which they attract.
Zásada zákonnosti trestných činov a trestov predpokladá, že predpisy Spoločenstva jasne definujú porušenia a tresty za ne.
This requirement is satisfied where the individual can know from the wording of the relevant provision and, if need be, with the assistance of the courts’ interpretation of it, what acts and omissions will make him criminally liable (see, in particular, Advocaten voor de Wereld, paragraph 50, and the judgment of the European Court of Human Rights in Coëme and Others v. Belgium, nos.
Táto podmienka je splnená, pokiaľ osoba podliehajúca súdnej právomoci môže zo znenia relevantného ustanovenia a za pomoci výkladu, ktorý mu dávajú súdne orgány, zistiť, aké konania alebo opomenutia zakladajú jej trestnú zodpovednosť (pozri najmä rozsudok Advocaten voor de Wereld, už citovaný, bod 50, ako aj ESĽP, rozsudok Coëme a i. v.
32492/96, 32547/96, 32548/96, 33209/96 and 33210/96, Reports of Judgments and Decisions 2000-VII, § 145).
Belgicko z 22. júna 2000, Zbierka rozsudkov a rozhodnutí, 2000-VII, § 145).
It is true that Article 4 of Directive 2005/35, read in conjunction with Article 8 thereof, obliges the Member States to punish shipsource discharges of polluting substances if committed ‘with intent, recklessly or by serious negligence’, without defining those concepts.
Je pravda, že článok 4 smernice 2005/35 v spojení s jej článkom 8 zaväzuje členské štáty sankcionovať vypúšťanie znečisťujúcich látok loďami, ak bolo spáchané „úmyselne, z nepozornosti alebo závažnej nedbanlivosti“ bez toho, že by definoval tieto pojmy.
It is, however, to be pointed out, first of all, that those various concepts, in particular that of ‘serious negligence’ referred to by the national court’s questions, correspond to tests for the incurring of liability which are to apply to an indeterminate number of situations that it is impossible to envisage in advance and not to specific conduct capable of being set out in detail in a legislative measure, of Community or of national law.
Je však potrebné zdôrazniť, že tieto odlišné pojmy, najmä pojem „závažnej nedbanlivosti“, ktorého sa týkajú položené otázky, zodpovedá kritériu založenia zodpovednosti, ktoré sa má uplatňovať na nedefinovaný počet situácií, ktoré je nemožné predvídať vopred, a nie na presné konania, ktoré by bolo možné vopred špecifikovať v normatívnom akte práva Spoločenstva alebo vnútroštátneho práva.
Next, those concepts are fully integrated into, and used in, the Member States’ respective legal systems.
Je teda potrebné konštatovať, že tieto pojmy sú plne integrované a používané v právnych systémoch príslušných členských štátov.
In particular, all those systems have recourse to the concept of negligence which refers to an unintentional act or omission by which the person responsible breaches his duty of care.
Všetky tieto systémy najmä používajú pojem nedbanlivosti, ktorý označuje neúmyselné konanie alebo opomenutie, ktorým zodpovedná osoba porušuje svoju povinnosť starostlivosti.
Also, as provided by many national legal systems, the concept of ‘serious’ negligence can only refer to a patent breach of such a duty of care.
Okrem toho, ako to uvádzajú mnohé vnútroštátne právne systémy, pojem „závažnej“ nedbanlivosti môže označovať iba závažné porušenie tejto povinnosti starostlivosti.
Accordingly, ‘serious negligence’ within the meaning of Article 4 of Directive 2005/35 must be understood as entailing an unintentional act or omission by which the person responsible commits a patent breach of the duty of care which he should have and could have complied with in view of his attributes, knowledge, abilities and individual situation.
Za týchto okolností musí byť pojem „závažnej nedbanlivosti“ v zmysle článku 4 smernice 2005/35 chápaný ako pojem predpokladajúci neúmyselné konanie alebo opomenutie, ktorým zodpovedná osoba porušuje závažným spôsobom povinnosť starostlivosti, ktorú mala a mohla dodržať, a to vzhľadom na jej postavenie, jej znalosti, jej schopnosti a jej individuálnu situáciu.
Thus, the actual definition of the infringements referred to in Article 4 of that directive and the applicable penalties are those which result from the rules laid down by the Member States.
Preto samotná definícia porušení upravených v článku 4 smernice 2005/35 a uplatniteľných sankcií vyplýva z predpisov stanovených členskými štátmi.
In view of the foregoing, Article 4 of Directive 2005/35, read in conjunction with Article 8 thereof, does not infringe the general principle of legal certainty in so far as it requires the Member States to punish shipsource discharges of polluting substances committed by ‘serious negligence’, without defining that concept.
Vzhľadom na vyššie uvedené článok 4 smernice 2005/35 v spojení s jej článkom 8 neporušuje všeobecnú zásadu právnej istoty tým, že zaväzuje členské štáty sankcionovať vypúšťanie znečisťujúcich látok loďami spáchané „[zo] závažnej nedbanlivosti“ bez toho, že by definoval tento pojem.
It follows that examination of the fourth question has revealed nothing capable of affecting the validity of Article 4 of Directive 2005/35 in the light of the general principle of legal certainty.
Z toho vyplýva, že skúmanie štvrtej otázky neodhalilo žiadnu skutočnosť spôsobilú ovplyvniť platnosť článku 4 smernice 2005/35 vzhľadom na všeobecnú zásadu právnej istoty.
The validity of Directive 2005/35/EC of the European Parliament and of the Council of 7 September 2005 on shipsource pollution and on the introduction of penalties for infringements cannot be assessed:
Platnosť smernice Európskeho parlamentu a Rady 2005/35/ES zo 7. septembra 2005 o znečisťovaní mora z lodí a o zavedení sankcií za porušenia nemôže byť posudzovaná:
— either in the light of the International Convention for the Prevention of Pollution from Ships, signed in London on 2 November 1973, as supplemented by the Protocol of 17 February 1978,
— ani vzhľadom na Medzinárodný dohovor o zabránení znečisťovania z lodí, podpísaný v Londýne 2. novembra 1973, zmenený a doplnený protokolom zo 17. februára 1978,
— or in the light of the United Nations Convention on the Law of the Sea, signed in Montego Bay on 10 December 1982.
— ani vzhľadom na Dohovor Organizácie Spojených národov o morskom práve, podpísaný v Montego Bay 10. decembra 1982.
Examination of the fourth question has revealed nothing capable of affecting the validity of Article 4 of Directive 2005/35 in the light of the general principle of legal certainty.
Skúmanie štvrtej otázky neodhalilo žiadnu skutočnosť spôsobilú ovplyvniť platnosť článku 4 smernice 2005/35 vzhľadom na všeobecnú zásadu právnej istoty.
Case C-534/06
Vec C-534/06
(Common agricultural policy — EAGGF — Article 13 of Regulation (EEC) No 866/90 — Exclusion of investments relating to the processing of products from third countries — Principle of proportionality)
„Spoločná poľnohospodárska politika — EPUZF — Článok 13 nariadenia (EHS) č. 866/90 — Vylúčenie investícií na spracovanie výrobkov pochádzajúcich z tretích krajín — Zásada proporcionality“
Judgment of the Court (Eighth Chamber), 5 June 2008 . . . . . . . . . . .
Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) z 5. júna 2008 . . . . . . . . . . .
Economic and social cohesion — Structural assistance — Improving the processing and marketing conditions for agricultural products
Hospodárska a sociálna súdržnosť — Štrukturálna pomoc — Zlepšenie podmienok spracovania poľnohospodárskych výrobkov a obchodovania s nimi
(Council Regulation No 866/90, Art. 13)
(Nariadenie Rady č. 866/90, článok 13)
SUMMARY — CASE C-534/06 in so far as products originating within the Community have been marketed or processed in the quantities provided for.
ABSTRAKT — VEC C-534/06 zo Spoločenstva obchodovalo a/alebo sa tieto výrobky spracovávali v plánovaných množstvách.
Article 13 of Regulation No 866/90 on improving the processing and marketing conditions for agricultural products must be interpreted as meaning that payment of financial assistance is not excluded in cases of the marketing or processing of products including products originating beyond the territory of the Community, when the specific programme for which that financial assistance was granted has been observed,
Článok 13 nariadenia č. 866/90 o zlepšení podmienok spracovania poľnohospodárskych výrobkov a obchodovania s nimi sa má vykladať v tom zmysle, že nevylučuje vyplatenie finančnej pomoci v prípade obchodovania s výrobkami pochádzajúcimi z územia mimo Spoločenstva alebo spracovania týchto výrobkov, keď sa osobitný program, pre ktorý bola daná pomoc získaná, dodržiaval v tej miere, že sa s výrobkami pochádzajúcimi
(see para. 31, operative part)
(pozri bod 31 a výrok)
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Corte Suprema di Cassazione (Italy), made by decision of 23 November 2006, received at the Court on 27 December 2006, in the proceedings
Vo veci C-534/06, ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 234 ES, podaný rozhodnutím Corte suprema di cassazione (Taliansko) z 23. novembra 2006 a doručený Súdnemu dvoru 27. decembra 2006, ktorý súvisí s konaním:
THE COURT (Eighth Chamber), composed of G. Arestis, President of Chamber, J. Malenovský and T. von Danwitz (Rapporteur), Judges,
SÚDNY DVOR (ôsma komora), v zložení: predseda ôsmej komory G. Arestis, sudcovia J. Malenovský a T. von Danwitz (spravodajca),
JUDGMENT OF 5. 6.
ROZSUDOK Z 5. 6.
2008 — CASE C-534/06
2008 — VEC C-534/06 generálny advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, tajomník: R. Grass, so zreteľom na písomnú časť konania, so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
— the Italian Government, by I. M. Braguglia, acting as Agent, and by G. Aiello, avvocato dello Stato,
— talianska vláda, v zastúpení: I. M. Braguglia, splnomocnený zástupca, za právnej pomoci G. Aiello, avvocato dello Stato,
— the Greek Government, by I. Chalkias and I. Pouli, acting as Agents,
— grécka vláda, v zastúpení: I. Chalkias a I. Pouli, splnomocnení zástupcovia,
— the Commission of the European Communities, by C. Cattabriga, acting as Agent,
— Komisia Európskych spoločenstiev, v zastúpení: C. Cattabriga, splnomocnená zástupkyňa,
INDUSTRIA LAVORAZIONE CARNI OVINE having decided, after hearing the Advocate General, to proceed to judgment without an Opinion, gives the following
INDUSTRIA LAVORAZIONE CARNI OVINE so zreteľom na rozhodnutie prijaté po vypočutí generálneho advokáta, že vec bude prejednaná bez jeho návrhov, vyhlásil tento
The reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of Article 13 of Council Regulation (EEC) No 866/90 of 29 March 1990 on improving the processing and marketing conditions for agricultural products (OJ 1990 L 91, p. 1).
Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 13 nariadenia Rady (EHS) č. 866/90 z 29. marca 1990 o zlepšení podmienok spracovania poľnohospodárskych výrobkov a obchodovania s nimi [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 91, s. 1).
That reference was made in the context of proceedings between Industria Lavorazione Carni Ovine Srl (‘ILCO’) and the Regione Lazio concerning the latter’s refusal to pay financial assistance granted to ILCO.
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi obchodnou spoločnosťou Industria Lavorazione Carni Ovine Srl (ďalej len „ILCO“) a Regione Lazio, ktorý odmietol vyplatiť finančnú pomoc priznanú pre ILCO.
Article 13 of Regulation No 866/90 provides: ‘[t]he following investments shall be excluded: … investments in the processing or marketing of products from third countries’.
Nariadenie č. 866/90 vo svojom článku 13 stanovuje, že „sú vylúčené investície… na obchodovanie alebo spracovanie výrobkov pochádzajúcich z tretích krajín“ [neoficiálny preklad].
2008 — CASE C-534/06
2008 — VEC C-534/06
Article 17(2) of that regulation, entitled ‘Procedures for payment of the aid’, provides:
Vo svojom odseku 2 článok 17 tohto nariadenia s názvom „Konanie o vyplatení finančnej pomoci“ [neoficiálny preklad] stanovuje:
‘The authority or intermediary referred to in paragraph 1 shall check the supporting documents relating to the expenditure of the final recipients and ensure that they are in order before paying the Community contribution.’
„Orgán alebo sprostredkujúca inštitúcia uvedená v odseku 1 overí sprievodné doklady týkajúce sa výdavkov konečných príjemcov a pred vyplatením príspevku Spoločenstva sa uistí o ich riadnom priebehu. …“ [neoficiálny preklad]
Article 24 of Council Regulation (EEC) No 4253/88 of 19 December 1988 laying down provisions for implementing Regulation (EEC) No 2052/88 as regards coordination of the activities of the different Structural Funds between themselves and with the operations of the European Investment Bank and the other existing financial instruments (OJ 1988 L 374, p.
Článok 24 nariadenia Rady (EHS) č. 4253/88 z 19. decembra 1988, ktorým sa vykonáva nariadenie (EHS) č. 2052/88, pokiaľ ide o koordináciu činností rozličných štrukturálnych fondov navzájom na jednej strane a ich činností s činnosťami Európskej investičnej banky a ďalšími existujúcimi finančnými nástrojmi na strane druhej [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 374, s.
1), as amended by Council Regulation (EEC) No 2082/93 of 20 July 1993 (OJ 1993 L 193, p.
1), zmeneného a doplneného nariadením Rady (EHS) č. 2082/93 z 20. júla 1993 (Ú. v. ES L 193, s.
20), provides:
20), stanovuje:
If an operation or measure appears to justify neither part nor the whole of the assistance allocated, the Commission shall conduct a suitable examination of the case in the framework of the partnership …
Ak existuje podozrenie, že pomoc na vykonanie činnosti alebo opatrenia je čiastočne alebo v celom rozsahu neodôvodnená, Komisia vykoná potrebné preskúmanie daného prípadu v rámci partnerstva…
Following this examination, the Commission may reduce or suspend assistance in respect of the operation or a measure concerned if the examination reveals an irregularity or a significant change affecting the nature or conditions for the implementation of the operation or measure for which the Commission’s approval has not been sought.
Po tomto preskúmaní môže Komisia znížiť alebo prerušiť pomoc na činnosť alebo na predmetné opatrenie, ak preskúmanie potvrdí existenciu nezrovnalosti alebo podstatnej zmeny, ktorá sa týka povahy alebo podmienok vykonania činnosti alebo opatrenia a na ktorú nebolo vyžiadané schválenie od Komisie.
Any sum received unduly and to be recovered shall be repaid to the Commission. …’
Každá suma, ktorá zakladá nárok na vrátenie bezdôvodne vyplatenej sumy, musí byť vrátená Komisii. … [neoficiálny preklad]“
The dispute in the main proceedings and the question referred
Spor vo veci samej a prejudiciálna otázka
ILCO obtained a grant of financial assistance equal to 50% of eligible expenditure, half of which was funded from the budget of the Regione Lazio and half by the European Agricultural Guidance and Guarantee Fund (EAGGF), for the construction in two stages of a plant for the slaughter, processing and preservation of sheepmeat in the territory of the municipality of Acquapendente.
Spoločnosti ILCO bola udelená finančná pomoc vo výške 50 % oprávnených výdavkov, z toho jedna polovica na náklady rozpočtu Regione Lazio a druhá na náklady Európskeho poľnohospodárskeho usmerňovacieho a záručného fondu (EPUZF) na realizáciu v dvoch fázach zariadenia na porážanie zvierat, ako aj na spracovanie a skladovanie ovčieho mäsa na území obce Acquapendente.
On 17 October 1996 the Regione Lazio decided to make initial provision for payment of the balance of the assistance still owing to ILCO.
V zápisnici zo 17. októbra 1996 Regione Lazio pôvodne stanovil vyplatenie dlžného zostatku z pomoci pre spoločnosť ILCO.
However, during that month, on completion of an on-the-spot inspection, the regional authorities found that sheep from nonmember countries had been slaughtered at the cofinanced plant.
V tom istom mesiaci sa však po vykonaní kontroly na mieste zistilo, že ovce pochádzajúce z tretích krajín boli porážané v spolufinancovanom zariadení.
The Regione Lazio having, for that reason, decided to suspend payment of the balance of the financial assistance, ILCO applied to the Tribunale di Roma (Rome District Court) for an order for payment of the sum of ITL 1 617 575 382, which was granted by order of 5 June 1997.
Keďže z týchto dôvodov Regione Lazio rozhodol pozastaviť vyplatenie zostatku finančnej pomoci, podala spoločnosť ILCO na Tribunale di Roma (prvostupňový súd Ríma) návrh na vydanie platobného rozkazu na sumu 1 617 575 382 ITL, ktorému bolo vyhovené uznesením z 5. júna 1997.
It may be seen from ILCO’s observations that on 19 June 1997 the Commission fixed the deadline for the payments to be made to ILCO at 31 December 1997 and that the Regione Lazio informed the Commission, by letters sent to it during the months of June, August and October 1997, that the judicial investigations in progress might continue beyond that date and asked for information on the procedure to be followed.
Z pripomienok ILCO a Komisie vyplýva, že 19. júna 1997 Komisia určila lehotu na vyplatenie dlžných súm ILCO na 31. decembra 1997 a že Regione Lazio informoval Komisiu listami, ktoré jej zaslal v priebehu júna, augusta a októbra, o tom, že prebiehajúce súdne vyšetrovanie sa môže predĺžiť až po uplynutí tejto lehoty, a požiadal o informácie, ako má v danej veci postupovať.
On 1 October 1997 the Regione Lazio brought an action against the order of the Tribunale di Roma of 5 June 1997, which was dismissed by judgment of 26 March 1999.
Regione Lazio podal 1. októbra 1997 odpor proti uzneseniu Tribunale di Roma z 5. júna 1997, ktorý bol zamietnutý rozsudkom z 26. marca 1999.
That judgment was, however, overturned on appeal by the Corte d’Appello di Roma (Appeal Court, Rome), by judgment of 9 September 2002.
Tento rozsudok bol však v odvolacom konaní zmenený rozsudkom Corte d’appello (odvolací súd Ríma) z 9. septembra 2002.
According to the Commission’s observations, it is clear from the checks carried out that 7.4% of the total number of animals slaughtered by ILCO at the cofinanced plant in 1997, 1998 and 2000 came from outside the Community.
Podľa pripomienok Komisie z vykonaných kontrol vyplýva, že 7,4 % z celkového počtu zvierat porazených spoločnosťou ILCO v spolufinancovanom zariadení v rokoch 1997, 1998 a 2000 pochádzalo z územia mimo Spoločenstva.
Moreover, the observations of ILCO and the Commission note that on 26 September 2002 the Commission proposed that the Regione Lazio should, without ordering a reduction under Article 24 of Regulation No 4253/88, as amended by Regulation No 2082/93, reduce the balance owing to ILCO by an amount equal to 11.47 % of the total amount of the assistance.
Pripomienky ILCO a Komisie okrem toho poukazujú na skutočnosť, že Komisia 26. septembra 2002 navrhla Regione Lazio znížiť zostatok dlžný ILCO vo výške 11,47 % z celkovej sumy pomoci bez vydania rozhodnutia o znížení na základe člán ku 24 nariadenia č. 4253/88, zmeneného a doplneného nariadením č. 2082/93.
By decision of 18 October 2002, the Regione Lazio accepted that proposal.
Rozhodnutím z 18. októbra 2002 Regione Lazio tento návrh schválil.