natgillin/translations-raw huggingface dataset:
As regards operating conditions in particular, those applicable to incineration plants include requirements relating to the slag and bottom ashes total organic carbon content and their loss on ignition which are not laid down for co-incineration plants.
Pokiaľ ide obzvlášť o podmienky prevádzkovania, tie, ktoré sú uplatniteľné na spaľovne odpadov, obsahujú požiadavky, ktoré sa týkajú celkového množstva organického uhlíka v troske a spodnom popole alebo straty žíhaním, ktoré nie sú stanovené v prípade zariadenia na spoluspaľovanie odpadov.
Moreover, although for both types of plant those conditions include certain requirements regarding the temperature of the combustion gases when waste is added, only incineration plants must be equipped with at least one auxiliary burner.
Okrem toho v prípade oboch typov zariadení uvedené podmienky zahŕňajú niektoré požiadavky, ktoré sa týkajú teploty spalín počas spaľovania odpadu, iba spaľovne musia byť vybavené aspoň jedným pomocným horákom.
As the Advocate General observed in point 21 of her Opinion, certain provisions relating to incineration plants can be applied only to individual boilers.
Ako v bode 21 svojich návrhov zdôraznila generálna advokátka, niektoré ustanovenia týkajúce sa spaľovní odpadov sa môžu použiť len na jednotlivé kotle.
It follows that an interpretation by which, in a co-generation plant, each boiler is to be considered a separate plant accords with the scheme of Directive 2000/76.
Z toho vyplýva, že výklad, podľa ktorého v zariadení na kombinovanú výrobu tepla a elektrickej energie každý kotol musí byť považovaný za odlišné zariadenie, je v súlade so štruktúrou smernice 2000/76.
Such a conclusion is, furthermore, supported by the rules governing the issue of an operating permit for an incineration plant or a co-incineration plant.
Takýto záver okrem iného potvrdzujú pravidlá o získaní povolenia na prevádzkovanie spaľovne odpadov alebo zariadenia na spoluspaľovanie odpadov.
Article 3(12) of Directive 2000/76 expressly provides that a permit may cover one or more plants or parts of a plant on the same site operated by the same operator.
Ćlánok 3 bod 12 smernice 2000/76 totiž výslovne upravuje predpoklad, podľa ktorého sa povolenie vydá na viacero odlišných zariadení, ktoré sa nachádzajú na rovnakom mieste a ktoré sú prevádzkované tým istým prevádzkovateľom.
With regard, secondly, to the purpose of Directive 2000/76, it is apparent from Article 1 thereof that it seeks to prevent or to limit as far as practicable negative effects on the environment of incineration or co-incineration of waste by means of stringent operational conditions and technical requirements and through setting emissions limit values.
Pokiaľ ide na druhej strane o cieľ smernice 2000/76, z jej článku 1 vyplýva, že sa zameriava na predchádzanie negatívnym vplyvom na životné prostredie alebo na obmedzovanie týchto negatívnych vplyvov, ktoré vyplývajú zo spaľovania a spoluspaľovania odpadov tým, že ukladá prísne prevádzkové podmienky a technické požiadavky a stanovuje limitné hodnoty emisií.
As was stated by the Austrian Government and the Commission of the European Communities in their observations, an interpretation of Directive 2000/76 which excludes the separate classification of each boiler is likely to hinder achievement of that objective.
Tak ako zdôraznili rakúska vláda a Komisia Európskych spoločenstiev vo svojich pripomienkach, výklad smernice 2000/76, ktorý vylučuje samostatnú kvalifikáciu každého kotla, môže zasiahnuť do tohto cieľa.
Thus, if a co-generation plant comprising incineration and co-incin-eration units were to be classified, in its entirety, as a ‘co-incineration plant’, such a power station would be in a position to avoid the stricter obligations which apply to an incineration plant.
Takto za predpokladu, že zariadenie na kombinovanú výrobu tepla a elektrickej energie obsahuje jednotky spaľovania a spoluspaľovania, takéto zariadenie môže uniknúť pôsobnosti prísnejších povinností, ktoré sa uplatňujú na spaľovňu odpadov.
Having regard to the foregoing, the answer to the first question must be that, for the purposes of applying Directive 2000/76, where a co-generation plant comprises a number of boilers, each boiler and its associated equipment is to be regarded as constituting a separate plant.
Vzhľadom na to, čo bolo uvedené vyššie, treba na prvú otázku odpovedať tak, že pokiaľ má zariadenie na kombinovanú výrobu tepla a elektrickej energie viacero kotlov, potom sa musí na účely uplatenia smernice 2000/76 každý kotol spolu s jeho technickým vybavením považovať za odlišné zariadenie.
Under the first subparagraph of Article 3(4) of Directive 2000/76, a plant dedicated to the thermal treatment of waste constitutes an incineration plant.
Na základe článku 3 bodu 4 prvého pododseku smernice 2000/76 spaľovňu odpadov predstavuje zariadenie určené na tepelné spracovanie odpadov.
In accordance with the first subparagraph of Article 3(5), a plant whose main purpose is the generation of energy or production of material products and which either uses
V súlade s bodom 5 prvým pododsekom uvedeného článku musí byť považované za zariadenie na spoluspaľovanie odpadov zariadenie, ktorého hlavným účelom je
GÄVLE KRAFTVÄRME waste as a regular or additional fuel or in which waste is thermally treated for the purpose of disposal is to be regarded as a co-incineration plant.
GÄVLE KRAFTVÄRME výroba energie alebo materiálnych výrobkov a ktoré buď využíva odpady ako základné alebo prídavné palivo, alebo v ktorom sa odpady tepelne spracovávajú s cieľom zneškodniť ich.
The second subparagraph of Article 3(5) states that, if co-incineration takes place in such a way that the main purpose of the plant is not the generation of energy or production of material products but rather the thermal treatment of waste, the plant is to be regarded as an incineration plant within the meaning of Article 3(4).
Druhý pododsek uvedeného článku 3 bodu 5 upresňuje, že ak spoluspaľovanie prebieha takým spôsobom, že hlavným účelom zariadenia nie je výroba energie alebo materiálnych výrobkov, ale skôr tepelné spracovanie odpadov, zariadenie sa musí kvalifikovať ako „spaľovňa“ v zmysle bodu 4 toho istého článku.
It is clear from the wording of those provisions that a co-incineration plant constitutes a particular form of incineration plant and that it is on the basis of the main purpose of a plant that the assessment of whether it is an incineration plant or a co-incineration plant is to be made.
Zo znenia týchto ustanovení jasne vyplýva, že zariadenie na spoluspaľovanie odpadov je osobitnou formou spaľovne odpadov a že v závislosti od základného cieľa zariadenia treba posudzovať, či je spaľovňou odpadov alebo zariadením na spoluspaľovanie odpadov.
Assessment of the main purpose of a plant is made on the basis of facts existing at the time of that assessment, that is to say, on the capacity and function of that plant or, if the plant in question has not yet been built, on the basis of the plan in relation to which the application for an operating permit was made.
Treba upresniť, že posúdenie pokiaľ ide o hlavný cieľ zariadenia, sa týka skutkových prvkov, ktoré existujú v čase tohto posúdenia, to znamená posúdenie kapacity a fungovania tohto zariadenia alebo či dotknuté zariadenie nie je ešte zhotovené na základe projektu, vzhľadom na ktorý bola podaná žiadosť o povolenie prevádzkovania.
In its written observations, the Swedish Government submits that an approach to classification of a plant based solely on the main purpose of that plant could circumvent the purpose of Directive 2000/76.
Vo svojich písomných pripomienkach švédska vláda tvrdí, že prístup kvalifikácie zariadenia, ktorý sa zakladá výlučne na jeho základnom cieli, hrozí tým, že bude viesť k obchádzaniu cieľa smernice 2000/76.
Many incineration units originally designed and built to incinerate waste could be reclassified as co-incineration plants where the recovered heat is used to produce energy.
Veľký počet spaľovní odpadov, ktoré boli navrhnuté a zhotovené pôvodne na spaľovanie odpadov, by totiž mohli byť rekvalifikované ako zariadenie na spoluspaľovanie odpadov, keď zachytené teplo je využité na výrobu energie.
Those units would thus avoid the stricter conditions applicable to incineration plants.
Na tieto jednotky sa takto nevzťahujú prísnejšie podmienky uplatniteľné na spaľovne odpadov.
According to that Government, in order to distinguish between the two types of plant, it is more appropriate to base the assessment on the purpose for which the unit in question was built.
Podľa názoru tejto vlády preto, aby sa rozlíšilo medzi oboma typmi zariadení, treba skôr vychádzať z účelu, na ktorý bola predmetná jednotka zhotovená.
Such an interpretation cannot, however, be accepted.
S takýmto výkladom sa však nemožno stotožniť.
Firstly, it conflicts with the clear wording of Directive 2000/76.
Po prvé takýto výklad je v rozpore s jednoznačným znením smernice 2000/76.
As the Commission pointed out in its observations before the Court, it is apparent from the express wording of Article 3(5) of that directive that it is on the basis of their main purpose that co-incineration plants are to be distinguished from incineration plants.
Ako zdôraznila Komisia vo svojich pripomienkach pred Súdnym dvorom, z výslovného znenia článku 3 bodu 5 tejto smernice vyplýva, že práve vzhľadom na jej základný cieľ sa zariadenia na spoluspaľovanie odpadov odlišujú od spaľovní odpadov.
However, that provision does not specify any criterion with regard to the purpose for which the plant was built.
Naopak toto ustanovenie nezakladá žiadne kritérium, pokiaľ ide o účel, na aký bolo zariadenie vybudované.
Secondly, as is apparent from recital 24 in the preamble to that directive and from Article 3(1)(b) of Directives 75/442 and 2006/12, the Community legislation on waste seeks to encourage, as far as practicable, the recovery of waste and, in particular, its use as a source of energy.
Po druhé, ako vyplýva z odôvodnenia č. 24 uvedenej smernice, ako aj z člán -ku 3 ods. 1 písm. b) smerníc 75/442 a 2006/12, právna úprava Spoločenstva v oblasti odpadov sa zameriava na podporu v čo najväčšej možnej miere zhodnocovania odpadov a obzvlášť ich použitia ako zdroja energia.
An overly restrictive interpretation of the concept of ‘co-incineration plant’ would be likely to hinder achievement of that objective.
Príliš reštriktívny výklad pojmu „zariadenie na spoluspaľovanie odpadov“ môže zasiahnuť do tohto cieľa.
The application of stricter rules to plants whose main purpose is effectively the gener -ation of energy or production of material products could dissuade operators of such units from commencing or continuing an activity of that kind.
Použitie obmedzujúcejších pravidiel na zariadenia, ktorých základným cieľom je v skutočnosti výroba energie alebo výroba materiálov, by totiž mohlo odradiť hospodárske subjekty takýchto zariadení od začatia alebo pokračovania takejto činnosti.
Thirdly, it must be pointed out that the fact that a plant produces energy by incinerating limited volumes of waste is not in itself sufficient to regard it as a unit whose main purpose is the generation of energy or production of material products.
Po tretie je dôležité zdôrazniť, že skutočnosť, že zariadenie vyrába energiu na základe spaľovania odpadov v obmedzenom rozsahu, sama osebe nestačí na to, aby sa považovala za jednotku, ktorej základným cieľom je výroba energie alebo výroba materiálu.
Recital 24 in the preamble to Directive 2000/76 and Articles 4(2)(b) and 6(6) thereof expressly envisage, where it is possible, the recovery of heat produced not only in the co-incineration process but also in the incineration process.
Odôvodnenie č. 24, ako aj článok 4 ods. 2 písm. b) a článok 6 ods. 6 smernice 2000/76 výslovne uvádzajú, pokiaľ je to možné, zhodnotenie tepla uvoľneného nielen pri procese spoluspaľovania, ale tiež pri procese spaľovania.
Finally, it must be recalled that Directive 2000/76 imposes strict conditions for both types of plant and lays down specific safeguards for co-incineration plants.
Nakoniec treba pripomenúť, že smernica 2000/76 ukladá prísnejšie podmienky pre oba typy zariadení a stanovuje osobitné ochrany pre zariadenie na spoluspaľovanie odpadov.
For example, under the second subparagraph of Article 7(2), the emissions limit values laid down for incineration plants also apply to co-incineration plants when more than 40% of the released heat produced comes from hazardous waste. Furthermore,
Napríklad v zmysle článku 7 ods. 2 druhého pododseku uvedenej smernice limitné hodnoty emisií stanovené pre spaľovne odpadov sa uplatnia tiež na zariadenie na spoluspaľovanie odpadov, ak pochádza viac než 40 % vznikajúceho tepla
GÄVLE KRAFTVÄRME as is apparent from recital 13 in the preamble to that directive, if, because of their capacity, the plants referred to therein also fall within the scope of Directive 96/61, they must also comply with the provisions of that directive, in particular with regard to emissions limit values.
GÄVLE KRAFTVÄRME z nebezpečných odpadov. Okrem toho, ako vyplýva z odôvodnenia č. 13 tejto smernice, ak vzhľadom na ich kapacitu zariadenia uvedené v tejto smernici patria tiež do pôsobnosti smernice 96/61, musia tiež dodržiavať ustanovenia poslednej uvedenej smernice, najmä pokiaľ ide o limitné hodnoty emisií.
As the Advocate General observed in points 43 to 47 of her Opinion, the main purpose of an incineration unit must be assessed objectively on the basis of a number of facts.
Ako zdôraznila generálna advokátka v bodoch 43 až 47 svojich návrhoch, základný cieľ jednotky spaľujúcej odpad musí objektívne vyplývať z viacerých skutočností.
In the context of such an assessment, it is for the competent authorities to examine the specific circumstances of each plant.
V rámci takéhoto posúdenia je úlohou príslušných vnútroštátnych orgánov skúmať osobitné okolnosti každého zariadenia.
In particular, they are to take account of the volume of energy generated or material products produced in relation to the quantity of waste incinerated in the plant in question and the stability or continuity of that production.
Obzvlášť treba zohľadniť, v akom rozsahu sa vyrába energia alebo materiály vzhľadom na množstvo odpadov spálených v predmetnom zariadení, ako aj stabilitu alebo nepretržitú povahu tejto výroby.
Having regard to the foregoing, the answer to the second question must be that it is on the basis of its main purpose that a plant is to be classified as an ‘incineration plant’ or a ‘co-incineration plant’ within the meaning of Article 3(4) and (5) of Direct- ive 2000/76.
Vzhľadom na predchádzajúce úvahy treba odpovedať na druhú otázku, že v závislosti od základného cieľa sa má zariadenie kvalifikovať ako „spaľovňa odpadov“ alebo „zariadenie na spoluspaľovanie odpadov“ v zmysle článku 3 bodov 4 a 5 smernice 2000/76.
It is for the competent authorities to identify that purpose on the basis of an assessment of the facts existing at the time at which that assessment is carried out.
Úlohou príslušných vnútroštátnych orgánov je identifikovať tento cieľ na základe posúdenia skutkových okolností, ktoré existujú v čase, ku ktorému sa vykonáva toto posúdenie.
For the purposes of applying Directive 2000/76/EC of the European Parliament and of the Council of 4 December 2000 on the incineration of waste, where a co-generation plant comprises a number of boilers, each boiler and its associated equipment is to be regarded as constituting a separate plant.
Pokiaľ má zariadenie na kombinovanú výrobu tepla a elektrickej energie viacero kotlov, potom sa musí na účely uplatnenia smernice 2000/76/ES Európskeho parlamentu a Rady zo 4. decembra 2000 o spaľovaní odpadov každý kotol spolu s jeho technickým vybavením považovať za odlišné zariadenie.
It is on the basis of its main purpose that a plant is to be classified as an ‘incineration plant’ or a ‘co-incineration plant’ within the meaning of Article 3(4) and (5) of Directive 2000/76.
V závislosti od základného cieľa sa má zariadenie kvalifikovať ako „spaľovňa odpadov“ alebo „zariadenie na spoluspaľovanie odpadov“ v zmysle článku 3 bodov 4 a 5 smernice 2000/76.
Case C-265/07
Vec C-265/07
(Reference for a preliminary ruling from the Tribunale civile di Roma)
(návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný Tribunale civile di Roma)
(Commercial transactions — Directive 2000/35/EC — Combating of late payment — Procedures for recovery of unchallenged claims)
„Obchodné transakcie — Smernica 2000/35/ES — Boj proti oneskoreným platbám — Postupy vymáhania nesporných pohľadávok“
Opinion of Advocate General Trstenjak delivered on 24 April 2008 . . . . . .
Návrhy prednesené 24. apríla 2008 — generálna advokátka V. Trstenjak . . . .
Approximation of laws — Combating late payments in commercial transactions — Direct- ive 2000/35 — Procedures for recovery of unchallenged claims
Aproximácia právnych predpisov — Boj proti oneskoreným platbám v obchodných transakciách — Smernica 2000/35 — Postupy vymáhania nesporných pohľadávok
(European Parliament and Council Directive 2000/35, Art. 5)
(Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2000/35, článok 5)
Directive 2000/35 on combating late payments in commercial transactions harmonises only the period within which an enforceable title can be obtained, but does not govern forced execution procedures, which remain subject to the national law of the Member States.
Pokiaľ ide totiž o postupy vymáhania nesporných pohľadávok, smernica 2000/35 harmonizuje len lehotu na získanie uvedeného exekučného titulu bez toho, aby upravovala postupy núteného výkonu, na ktoré sa naďalej uplatňuje vnútroštátne právo členských štátov.
Directive 2000/35 on combating late payment in commercial transactions is to be interpreted as not precluding a national provision, pursuant to which a creditor in possession of an enforceable title in respect of an unchallenged claim against a public authority as remuneration for a commercial transaction cannot proceed to forced execution against the public authority before a period of 120 days has elapsed since service of the enforceable title on the authority.
Smernica 2000/35 o boji proti oneskoreným platbám v obchodných transakciách sa má vykladať v tom zmysle, že neodporuje vnútroštátnemu ustanoveniu, podľa ktorého veriteľ, ktorý má exekučný titul vzťahujúci sa k nespornej pohľadávke, ktorú mu má zaplatiť verejná správa v súvislosti s obchodnou transakciou, nemôže uskutočniť proti tejto správe nútený výkon pred uplynutím lehoty 120 dní od oznámenia exekučného titulu uvedenej správe.
(see paras 18, 24, operative part)
(pozri body 18, 24 a výrok)
OPINION OF ADVOCATE GENERALTRSTENJAK delivered on 24 April 2008 1
NÁVRHY GENERÁLNEJ ADVOKÁTKYVERICA TRSTENJAK prednesené 24. apríla 2008 1
In the present case, the national court asks whether Directive 2000/35/EC of the European Parliament and of the Council of 29 June 2000 on combating late payment
V odôvodnení č. 4 smernice 2000/35 je uvedené:
Recital 4 in the preamble to Direct- ive 2000/35 states that: in commercial transactions (‘Direct- ive 2000/35’) 2precludes national legislation under which the forced execution of unchallenged claims may be initiated against public authorities only after a period of 120 days has elapsed from the date on which the enforceable title was served on the public authority.
V prejednávanej veci sa vnútroštátny súd pýta, či smernici Európskeho parlamentu a Rady 2000/35/ES z 29. júna 2000 o boji proti oneskoreným platbám v obchodných transakciách (ďalej len „smernica 2000/35“) 2odporuje vnútroštátna právna úprava, podľa ktorej sa nútený výkon nesporných pohľadávok proti verejnej správe môže uskutočniť až po uplynutí 120 dní od doručenia exekučného titulu verejnej správe.
‘On 29 May 1997 the Economic and Social Committee adopted an opinion on the Commission’s Green Paper on Public procurement in the European Union: Exploring the way forward …’
„29. mája 1997 Hospodársky a sociálny výbor prijal stanovisko k zelenej knihe Komisie o verejnom obstarávaní v Európskej únii: Skúmajúc cestu vpred.“
Recital 5 states that:
Odôvodnenie č. 5 smernice 2000/35 stanovuje:
That question was raised in enforcement proceedings brought before the Tribunale civile di Roma (Rome Civil District Court) by the company Caffaro Srl (‘Caffaro’) against Azienda Unità Sanitaria Locale RM/C (the ‘USL’) under an enforceable title obtained by Caffaro in accordance with the national legislation incorporating Directive 2000/35 into national law.
Táto otázka bola položená v rámci konania o nútenom výkone pred Tribunale civile di Roma, ktoré začala spoločnosť Caffaro Srl (ďalej len „Caffaro“) proti komunálnemu podniku verejného práva v Ríme, Azienda Unità Sanitaria Locale RM/C (ďalej len „USL“), na základe exekučného titulu, ktorý Caffaro získala podľa vnútroštátnej právnej úpravy, ktorou bola prebratá smernica 2000/35 do vnútroštátneho práva.
1 — Original language: Slovenian.2 — OJ 2000 L 200, p. 35.
1 — Jazyk prednesu: slovinčina.2 — Ú. v. ES L 200, s. 35; Mim. vyd. 17/001, s. 226.
‘On 4 June 1997 the Commission published an action plan for the single market, which underlined that late payment represents an increasingly serious obstacle for the success of the single market.’
„4. júna 1997 Komisia uverejnila akčný plán jednotného trhu, ktorý zdôraznil, že oneskorené platby predstavujú čím ďalej tým vážnejšiu prekážku úspechu spoločného [jednotného — neoficiálny preklad] trhu.“
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-265/07
NÁVRHY GENERÁLNEJ ADVOKÁTKY — V. TRSTENJAK — VEC C-265/07
Treaty as entrepreneurs should be able to trade throughout the internal market under conditions which ensure that transborder operations do not entail greater risks than domestic sales.
Podľa odôvodnenia č. 7 smernice 2000/35: podnikatelia mali mať možnosť obchodovať na vnútornom trhu za podmienok, ktoré zaručujú, že cezhraničné obchodné transakcie neprinášajú so sebou väčšie riziká než domáci obchod.
Distortions of competition would ensue if substantially different rules applied to domestic and transborder operations.’
Pri uplatňovaní podstatne rozdielnych pravidiel na domáce a cezhraničné obchodné transakcie by došlo k narušeniu voľnej hospodárskej súťaže.“
‘Heavy administrative and financial burdens are placed on businesses, particularly small and medium-sized ones, as a result of excessive payment periods and late payment.
„Podniky, a to najmä malé a stredné, sú v dôsledku príliš dlhých platobných dôb a oneskorených platieb výrazne správne a finančne zaťažované.
Moreover, these problems are a major cause of insolvencies threatening the survival of businesses and result in numerous job losses.’
Navyše sú tieto problémy hlavnou príčinou platobnej neschopnosti, ktorá ohrozuje samotnú existenciu podnikov, a majú za následok rozsiahle straty pracovných miest.“
Recital 15 states:
Odôvodnenie č. 15 smernice 2000/35 stanovuje:
‘(9) The differences between payment rules and practices in the Member States constitute an obstacle to the proper functioning of the internal market.
„Táto smernica definuje len pojem ‚exekučný titul‘, ale neupravuje rôzne postupy núteného výkonu tohto titulu a podmienky, za ktorých nútený výkon tohto titulu môže byť zastavený alebo odložený.“
‘This Directive only defines the term “enforceable title” but does not regulate the various procedures of forced execution of such a title and the conditions under which forced execution of such a title can be stopped or suspended.’
„Rozdiely medzi pravidlami pre platby a skutočnou praxou sú v členských štátoch prekážkou riadneho fungovania vnútorného trhu.
Recital 22 states:
Podľa odôvodnenia nice 2000/35: