natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The application may be refused only for one of the reasons specified in Articles 22, 23 and 24.
Návrh možno zamietnuť len z niektorého z dôvodov uvedených v článkoch 22, 23 a 24.
Under no circumstances may a judgment be reviewed as to its substance.’
Za žiadnych okolností sa nesmie rozsudok preskúmať z hľadiska rozhodnutia vo veci samej.“
Article 40 of the Regulation provides:
Článok 40 nariadenia stanovuje:
(b) the return of a child entailed by a judgment given pursuant to Article 11(8).
… b) návrat dieťaťa vyplývajúci z rozsudku vyneseného podľa článku 11 ods. 8.
The provisions of this Section shall not prevent a holder of parental responsibility from seeking recognition and enforcement of a judgment in accordance with the provisions in Sections 1 and 2 of this Chapter.’
Ustanovenia tohto oddielu nebránia nositeľovi rodičovských práv a povinností, aby žiadal o uznanie a výkon rozsudku podľa ustanovení oddielov 1 a 2 tejto kapitoly.“
Under Article 42 of the Regulation, entitled ‘Return of the child’:
Podľa článku 42 nariadenia s názvom „Návrat dieťaťa“:
The return of a child referred to in Article 40(1)(b) entailed by an enforceable judgment given in a Member State shall be recognised and enforceable in another Member State without the need for a declaration of enforceability and without any possibility of opposing its recognition if the judgment has been certified in the Member State of origin in accordance with paragraph 2.
Návrat dieťaťa uvedený v článku 40 ods. 1 písm. b), ktorý vyplýva z vykonateľného rozsudku vydaného v členskom štáte sa uznáva a je vykonateľný v inom členskom štáte bez potreby vyhlásenia za vykonateľný a bez možnosti namietať proti jeho uznaniu, ak sa rozsudok osvedčil v členskom štáte pôvodu podľa odseku 2.
Even if national law does not provide for enforceability by operation of law, notwithstanding any appeal, of a judgment requiring the return of the child mentioned in Article [11(8)], the court of origin may declare the judgment enforceable.
Aj keď vnútroštátny právny poriadok neumožňuje, aby rozsudok nariaďujúci návrat dieťaťa podľa článku 11 písm. b) bod 8 bol vykonateľný bez ďalšieho konania, súd pôvodu môže vyhlásiť rozsudok za vykonateľný bez ohľadu na prípadné odvolanie.
(c) the court has taken into account in issuing its judgment the reasons for and evidence underlying the order issued pursuant to Article 13 of the 1980 Hague Convention.
Sudca pôvodu, ktorý vydal rozsudok podľa článku 40 ods. 1 písm. b), vydá osvedčenie podľa odseku 1, iba ak: a) dieťaťu sa umožnilo vyjadriť sa, pokiaľ sa to s ohľadom na jeho vek a stupeň vyspelosti nepovažovalo za nevhodné; b) účastníkom sa dala možnosť vyjadriť sa; a c) súd pri vydaní svojho rozsudku vzal do úvahy dôvody vynesenia rozsudku a dôkazy, na ktorých sa zakladá vydaný príkaz podľa článku 13 Haagskeho dohovoru z roku 1980.
In the event that the court or any other authority takes measures to ensure the protection of the child after its return to the State of habitual residence, the certificate shall contain details of such measures.
V prípade, že súd alebo iný orgán prijme opatrenia na zabezpečenie ochrany dieťaťa po jeho návrate do štátu obvyklého pobytu, osvedčenie musí obsahovať podrobné údaje o takýchto opatreniach.
The judge of origin shall of his or her own motion issue that certificate using the standard form in Annex IV (certificate concerning return of the child(ren)).
Sudca pôvodu vydá z vlastného podnetu toto osvedčenie na tlačive podľa vzoru v prílohe IV (osvedčenie týkajúce sa návratu dieťaťa/detí).
The certificate shall be completed in the language of the judgment.’
Osvedčenie sa vyplní v jazyku, v ktorom je rozsudok.“
Article 43 of the Regulation reads as follows:
Článok 43 nariadenia znie:
No appeal shall lie against the issuing of a certificate pursuant to Articles 41(1) or 42(1).’
Proti vydaniu osvedčenia podľa článkov 41 ods. 1 alebo 42 ods. 1 nie je prípustné odvolanie.“
Under Article 44 of the Regulation, ‘[t]he certificate shall take effect only within the limits of the enforceability of the judgment’.
Podľa článku 44 nariadenia „[o]svedčenie má právne účinky len v medziach vykonateľnosti rozsudku“.
Article 60 of the Regulation provides:
Článok 60 nariadenia stanovuje:
‘In relations between Member States, this Regulation shall take precedence over the following Conventions in so far as they concern matters governed by this Regulation:
„Vo vzťahoch medzi členskými štátmi má toto nariadenie prednosť pred týmito dohovormi v rozsahu, v ktorom sa týka otázok upravených týmto nariadením:
(e) the [1980 Hague Convention]’.
… e) [Haagsky dohovor z roku 1980].“
Article 68 of the Regulation provides:
Článok 68 nariadenia stanovuje:
‘The Member States shall notify to the Commission the lists of courts and redress procedures referred to in Articles 21, 29, 33 and 34 and any amendments thereto.
„Členské štáty zašlú Komisii zoznamy súdov a konaní o opravných prostriedkoch uvedené v článkoch 21, 29, 33 a 34 a akékoľvek ich zmeny.
The Commission shall update this information and make it publicly available through the publication in the Official Journal of the European Union and any other appropriate means.’
Komisia aktualizuje tieto informácie a uverejní ich uverejnením v Úradnom vestníku Európskej únie alebo akýmkoľvek iným vhodným spôsobom.“
According to the information relating to courts and redress procedures pursuant to Article 68 of Regulation No 2201/2003 (OJ 2005 C 40, p.
Z informácií týkajúcich sa súdov a opravných prostriedkov oznámených podľa článku 68 nariadenia č. 2201/2003 (Ú. v.
2), pursuant to the first paragraph of Article 68 of the Regulation, the Republic of Lithuania informed the Commission that the applications provided for by Articles 21 and 29 of that regulation and the appeals provided for by Article 33 thereof are to be brought before the Lietuvos apeliacinis teismas (Court of Appeal of Lithuania), and that the appeals provided for by Article 34 of the Regulation may be brought only by an appeal in cassation before the Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Supreme Court of Lithuania).
EÚ C 40, 2005, s. 2) a na základe uplatnenia článku 68 prvého odseku tohto nariadenia Litovská republika oznámila Komisii, že návrhy uvedené v článkoch 21 a 29 tohto nariadenia, ako aj odvolanie podľa jeho článku 33 sa podávajú na Lietuvos apeliacinis teismas (odvolací súd), a že rozsudok vydaný v rámci odvolacieho konania stanoveného v článku 34 tohto nariadenia možno napadnúť iba kasačnou sťažnosťou na Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Najvyšší súd).
It is apparent from that information that an application for a declaration of enforceability of a judgment issued by a court of a Member State other than the Republic of Lithuania, pursuant to Article 28(1) of the Regulation, must be lodged before the Lietuvos apeliacinis teismas.
Z týchto informácií vyplýva, že návrh podľa článku 28 ods. 1 nariadenia na vyhlásenie vykonateľnosti rozsudku vydaného súdom iného členského štátu ako Litovskej republiky sa musí podať na Lietuvos apeliacinis teismas.
Pursuant to Article 72, the Regulation is to apply essentially from 1 March 2005.
Podľa článku 72 nariadenia sa podstatná časť nariadenia uplatňuje od 1. marca 2005.
The Regulation does not apply in respect of the Kingdom of Denmark.
Na Dánske kráľovstvo sa nariadenie neuplatňuje.
Mrs Rinau, a Lithuanian national, and Mr Rinau, a German national, married on 27 July 2003 and resided in Bergfeld (Germany).
Pani Rinau, litovskej štátnej príslušnosti, a pán Rinau, nemeckej štátnej príslušnosti, uzavreli manželstvo 27. júla 2003 a bývali v Bergfelde (Nemecko).
Their daughter, Luisa, was born on 11 January 2005.
Ich dcéra Luisa sa narodila 11. januára 2005.
In the course of March 2005 the spouses began to live sep -arately, Luisa remaining with her mother.
V marci 2005 manželia začali bývať oddelene. Ich dcéra Luisa zostala so svojou matkou.
It was then that, according to the order for reference, divorce proceedings were initiated before the Amtsgericht Oranienburg (Oranienburg Local Court) (Germany).
Z tohto dôvodu podľa vnútroštátneho súdu bol podaný návrh na rozvod na Amtsgericht Oranienburg (Nemecko).
On 21 July 2006, having obtained Mr Rinau’s consent to leaving Germany with their daughter for two weeks’ holidays, Mrs Rinau travelled with Luisa and a son from an earlier relationship to Lithuania, where she has remained ever since.
Dňa 21. júla 2006 po tom, ako pani Rinau získala súhlas od pána Rinau opustiť so svojou dcérou nemecké územie a ísť na prázdniny do zahraničia na dva týždne, prišla so svojou dcérou Luisou a svojím synom z prvého zväzku do Litvy, kde zostala až do súčasnosti.
On 14 August 2006, the Amtsgericht Oranienburg provisionally awarded custody of Luisa to her father.
Dňa 14. augusta 2006 Amtsgericht Oranienburg predbežne zveril Luisu do starostlivosti jej otcovi.
On 11 October 2006, the Brandenburgisches Oberlandesgericht (Higher Regional Court of Land Brandenburg) (Germany) dismissed Mrs Rinau’s appeal and upheld the decision of the Amtsgericht Oranienburg.
Dňa 11. októbra 2006 Brandenburgisches Oberlandesgericht (Nemecko) zamietol odvolanie pani Rinau a potvrdil rozhodnutie Amtsgericht Oranienburg.
On 30 October 2006, Mr Rinau applied to the Klaipėdos apygardos teismas (Klaipėda Regional Court) (Lithuania) in order to obtain the return of his daughter to Germany, relying on the 1980 Hague Convention and the Regulation.
S odvolaním sa na Haagsky dohovor z roku 1980 a nariadenie sa pán Rinau 30. októbra 2006 obrátil na Klaipėdos apygardos teismas (Krajský súd Klaipėda) (Litva) s cieľom dosiahnuť návrat svojej dcéry do Nemecka.
That court dismissed the application by a decision of 22 December 2006.
Dňa 22. decembra 2006 tento súd zamietol jeho návrh.
According to information provided to the Court of Justice at the hearing, the decision of 22 December 2006 was transmitted to the German central authority by Mr Rinau’s lawyer, and that authority itself forwarded that decision to the Amtsgericht Oranienburg.
Podľa informácií poskytnutých Súdnemu dvoru na pojednávaní advokát pána Rinau predložil rozhodnutie z 22. decembra 2006 ústrednému nemeckému orgánu, ktorý ho oznámil Amtsgericht Oranienburg.
Subsequent to that transmission, the Lithuanian central authority sent a translation of that decision into German.
Po tomto oznámení ústredný litovský orgán zaslal nemecký preklad tohto rozhodnutia.
In the course of April 2007, the Klaipėdos apygardos teismas made an order suspending the enforcement of the decision of the Lietuvos apeliacinis teismas of 15 March 2007.
V priebehu apríla 2007 Klaipėdos apygardos teismas vydal uznesenie o odložení výkonu rozsudku Lietuvos apeliacinis teismas z 15. marca 2007.
The latter court set aside that order by a decision of 4 June 2007.
Posledný uvedený súd zrušil toto uznesenie rozhodnutím zo 4. júna 2007.
As was made clear at the hearing, the enforcement of the decision of 15 March 2007 has been suspended several times.
Ako bolo upresnené na pojednávaní, výkon rozsudku z 15. marca 2007 bol niekoľkokrát odložený.
On 4 June 2007 and 13 June 2007 respectively, Mrs Rinau and the Head of the Public Prosecution Service of the Republic of Lithuania applied to the Klaipėdos apygardos teismas to have the proceedings reopened, relying on new circumstances and the interest of the child in accordance with the first paragraph of Article 13 of the 1980 Hague Convention.
S odvolaním sa na nové skutočnosti a na záujem dieťaťa v zmysle článku 13 prvého odseku Haagskeho dohovoru z roku 1980 požiadali 4. júna 2007 pani Rinau a 13. júna 2007 generálny prokurátor Klaipėdos apygardos teismas o opätovné prejedanie veci.
On 19 June 2007, that court dismissed those applications on the ground that the jurisdiction to adjudicate on them did not belong to it, but to the German courts.
Dňa 19. júna 2007 tento súd zamietol tieto návrhy s odôvodnením, že právomoc o ich rozhodovaní neprináleží jemu, ale nemeckým súdom.
Mrs Rinau lodged an appeal against that dismissal, but the Lietuvos apeliacinis teismas upheld the decision by a decision of 27 August 2007.
Po tom, ako pani Rinau podala odvolanie proti rozhodnutiu o zamietnutí, Lietuvos apeliacinis teismas ho potvrdil rozhodnutím z 27. augusta 2007.
Both those decisions were quashed by the Lietuvos Aukščiausiasis Teismas by a judgment of 7 January 2008, which referred the applications back to the Klaipėdos apygardos teismas.
Rozsudkom zo 7. januára 2008 Lietuvos Aukščiausiasis Teismas zrušil tieto dve posledné rozhodnutia a vrátil uvedené návrhy na prejednanie Klaipėdos apygardos teismas.
By a decision of 21 March 2008, the Klaipėdos apygardos teismas once again dismissed the applications for a reopening.
Rozhodnutím z 21. marca 2008 Klaipėdos apygardos teismas opätovne zmietol tieto návrhy.
That decision was upheld by the Lietuvos apeliacinis teismas by a decision of 30 April 2008.
Lietuvos apeliacinis teismas potvrdil toto rozhodnutie 30. apríla 2008.
On an application by Mrs Rinau, the Lietuvos Aukščiausiasis Teismas decided, on 26 May 2008, to adjudicate in cassation on those decisions and suspended the enforcement of the decision of 15 March 2007 requiring the return of Luisa to Germany pending its decision on the substance of the case.
Na návrh pani Rinau Lietuvos Aukščiausiasis Teismas rozhodol 26. mája 2008, že tieto rozhodnutia prejedná v kasačnom konaní, a pozastavil výkon rozhodnutia Lietuvos Apeliacinis Teismas z 15. marca 2007, ktorým sa nariaďoval návrat Luisi do Nemecka až do vydania svojho meritórneho rozhodnutia.
Meanwhile, by a judgment of 20 June 2007, the Amtsgericht Oranienburg granted the divorce of Mr and Mrs Rinau.
Medzičasom 20. júna 2007 Amtsgericht Oranienburg rozviedol manželstvo manželov Rinau.
It awarded permanent custody of Luisa to Mr Rinau.
Luisu zveril definitívne do starostlivosti pánovi Rinau.
Taking into consideration in particular the decision of 22 December 2006 of the Klaipėdos apygardos teismas refusing the return of the child, the Amtsgericht Oranienburg took account of the content of that decision and of the submissions made and ordered Mrs Rinau to send the child back to Germany and to leave her in the custody of Mr Rinau.
Po zohľadnení rozhodnutia Klaipėdos Apygardos Teismas z 22. decembra 2006, ktorým sa zamietol návrat dieťaťa, a jeho obsahu, ako aj prednesených tvrdení Amtsgericht nariadil pani Rinau, aby vrátila dieťa do Nemecka a prenechala ho v starostlivosti pána Rinau.
Mrs Rinau was not present at the hearing of that court, but she was represented there and made submissions.
Pani Rinau sa nezúčastnila tohto pojednávania, ale bola na ňom zastúpená a predložila svoje pripomienky.
On the same day, the Amtsgericht Oranienburg annexed to its decision a certificate issued pursuant to Article 42 of the Regulation.
V ten istý deň Amtsgericht Oranienburg pripojil k tomuto rozsudku osvedčenie, ktoré vydal podľa článku 42 nariadenia.
On 20 February 2008, the Brandenburgisches Oberlandesgericht dismissed the appeal lodged by Mrs Rinau against the judgment of the Amtsgericht Oranienburg, upheld that judgment in relation to Luisa’s custody and held that Mrs Rinau was already bound to return the child to Germany.
Dňa 20. februára 2008 Brandenburgisches Oberlandesgericht zamietol odvolanie pani Rinau proti tomuto rozsudku a potvrdil ho, pokiaľ ide o zverenie starostlivosti Luisi, a skonštatoval, že pani Rinau je povinná vrátiť dieťa do Nemecka.
Mrs Rinau was present at the hearing and made submissions.
Pani Rinau sa pojendávania zúčastnila a predložila na ňom svoje pripomienky.
Mrs Rinau lodged an application before the Lietuvos apeliacinis teismas for nonrecognition of the judgment of the Amtsgericht Oranienburg of 20 June 2007, in so far as it had awarded custody of Luisa to Mr Rinau and ordered Mrs Rinau to return the child to her father and to leave her in his custody.
Pani Rinau podala návrh na Lietuvos apeliacinis teismas na neuznanie rozsudku Amtsgericht Oranienburg z 20. júna 2007 v rozsahu, v akom zveril starostlivosť o Luisu pánovi Rinau a prikázal jej odovzdať dieťa jeho otcovi a prenechať mu ho v jeho starostlivosti.
On 14 September 2007, the Lietuvos apeliacinis teismas made an order by which it found Mrs Rinau’s application inadmissible.
Dňa 14. septembra 2007 Lietuvos apeliacinis teismas vydal uznesenie, ktorým rozhodol o neprípustnosti návrhu pani Rinau.
According to that court, the certificate issued by the Amtsgericht Oranienburg pursuant to Article 42 of the Regulation stated that all the conditions necessary to the issue of such a certificate, as set out in Article 42(2), had been satisfied.
Podľa tohto súdu osvedčenie, ktoré vydal Amtsgericht Oranienburg na základe článku 42 nariadenia, nasvedčuje tomu, že všetky podmienky potrebné na vydanie takéhoto osvedčenia stanovené v článku 42 ods. 2 uvedeného nariadenia boli splnené.
Taking the view that the judgment, in so far as it ordered the return of the child to Germany, ought to have been directly enforced pursuant to the provisions of Section 4 of Chapter III of the Regulation, without the need for special exequatur proceedings for the recognition and enforcement of judicial decisions, the Lietuvos apeliacinis teismas held that it was necessary to declare inadmissible Mrs Rinau’s application for nonrecognition of the part of the judgment ordering her to return the child to Mr Rinau and to leave her in his custody.
Keďže sa domnieval, že uvedený rozsudok, ktorým sa nariaďuje návrat dieťaťa do Nemecka, má byť v zmysle ustanovení oddielu 4 kapitoly III nariadenia priamo vykonateľný, pričom nie je potrebné nijaké osobitné konanie exequatur na účely uznania a vykonania súdnych rozhodnutí, rozhodol, že návrh pani Rinau na neuznanie časti uvedeného rozsudku, ktorým sa jej nariaďuje, aby dieťa odovzdala jeho otcovi a ponechala mu ho v starostlivosti je potrebné vyhlásiť za neprípustný.
Mrs Rinau then lodged an appeal on a point of law before the Lietuvos Aukščiausiasis Teismas to have that order set aside and a fresh decision adopted granting her application for nonrecognition of the judgment of the Amtsgericht Oranienburg of 20 June 2007, in so far as that judgment awarded custody of Luisa to Mr Rinau and ordered Mrs Rinau to return the child to her father and to leave her in his custody.
Pani Rinau podala na Lietuvos Aukščiausiasis Teismas kasačnú sťažnosť smerujúcu na zrušenie uvedeného uznesenia a na prijatie nového rozhodnutia, ktorým sa vyhovie jej návrhu na neuznanie rozsudku Amtsgericht Oranienburg z 20. júna 2007 v tom rozsahu, v akom zveruje starostlivosť o Luisu pánovi Rinau a nariaďuje pani Rinau odovzdať dieťa jej otcovi a prenechať mu ho v jeho starostlivosti.
In these circumstances the Lietuvos Aukščiausiasis Teismas decided to stay the proceedings and to refer the following questions to the Court for a preliminary ruling:
Za týchto podmienok Lietuvos Aukščiausiasis Teismas rozhodol prerušiť konanie a predložiť Súdnemu dvoru šesť otázok o výklade nariadenia:
Can an interested party within the meaning of Article 21 of [the Regulation] apply for nonrecognition of a judicial decision if no application has been submitted for recognition of that decision?
Môže zainteresovaný účastník v zmysle článku 21 nariadenia… podať návrh na neuznanie súdneho rozhodnutia, ak nebol podaný návrh na uznanie tohto rozhodnutia?
If the answer to Question 1 is in the affirmative: how is a national court, when examining an application for nonrecognition of a decision brought by a person against whom that decision is to be enforced, to apply Article 31(1) of [the Regulation], which states that ‘… [n]either the person against whom enforcement is sought, nor the child shall, at this stage of the proceedings, be entitled to make any submissions on the application’?
Ak sa na prvú otázku odpovie kladne, ako má vnútroštátny súd pri skúmaní návrhu na uznanie rozhodnutia, ktorý predložila osoba, vo vzťahu ku ktorej sa rozhodnutie vykoná, uplatniť článok 31 ods. 1 nariadenia…, v ktorom sa stanovuje, že ‚… osoba, proti ktorej sa o výkon žiada, ani dieťa, [nemôže mať] v tomto štádiu právo robiť žiadne podania k návrhu‘?
Is the national court which has received an application by the holder of parental responsibility for nonrecognition of that part of the decision of the court of the Member State of origin requiring the child staying with that person to be returned to the State of origin, and in respect of which the certificate provided for in Article 42 of [the Regulation] has been issued, required to examine that application on the basis of the provisions of Sections 1 and 2 of Chapter III of [the Regulation], as provided for in Article 40(2) of that regulation?
Má vnútroštátny súd, na ktorý nositeľ rodičovských práv a povinností podal návrh na neuznanie súdneho rozhodnutia členského štátu pôvodu, ktorým sa nariaďuje vrátenie dieťaťa, ktoré sa zdržiava u tejto osoby, do štátu pôvodu, vo vzťahu ku ktorému bolo vydané osvedčenie na základe článku 42 nariadenia…, tento návrh preskúmať na základe ustanovení oddielov 1 a 2 kapitoly III nariadenia…, ako sa stanovuje v článku 40 ods. 2 tohto nariadenia?
What meaning is to be attached to the condition laid down in Article 21(3) of [the Regulation] (‘[w]ithout prejudice to Section 4 of this Chapter’)?
Aký význam má podmienka stanovená v článku 21 ods. 3 nariadenia… ‚bez toho, aby bol dotknutý oddiel 4‘?
Do the adoption of the decision to return the child and the issue of the certificate under Article 42 of [the Regulation] in the court of the Member State of origin, after a court of the Member State in which the child is wrongfully retained has taken a decision that the child be returned to his or her State of origin, comply with the objectives of and procedures under [the Regulation]?
Je prijatie rozhodnutia o vrátení dieťaťa a vydanie osvedčenia podľa článku 42 nariadenia… zo strany súdu členského štátu pôvodu po tom, ako súd členského štátu, v ktorom sa dieťa neoprávnene zadržiava, prijal rozhodnutie o vrátení dieťaťa do štátu pôvodu, v súlade s cieľmi a postupmi nariadenia…?
Does the prohibition in Article 24 of [the Regulation] of review of the jurisdiction of the court of the Member State of origin mean that, if it is unable to review the jurisdiction of the court of the Member State of origin and cannot identify any other grounds for nonrecognition of decisions as set out in Article 23 of [the Regulation], a national court which has received an application for recognition or nonrecognition of a decision of a foreign court is obliged to recognise the decision of the court of the Member State of origin ordering the child’s return if the court of the Member State of origin failed to observe the procedures laid down in the Regulation when deciding on the issue of the child’s return?’
Vyplýva zo zákazu skúmania právomoci súdu pôvodu, ktorý je stanovený v článku 24 nariadenia…, že vnútroštátny súd, na ktorý bol podaný návrh na uznanie alebo neuznanie rozhodnutia cudzieho súdu, ktorý nemôže skúmať právomoc súdu členského štátu pôvodu a ktorý nezistil iné dôvody na neuznanie rozhodnutia vyplývajúce z článku 23 nariadenia…, musí uznať rozhodnutie o vrátení dieťaťa, ktoré vydal súd členského štátu pôvodu, ak súd členského štátu pôvodu nedodržal postup stanovený v nariadení na účely rozhodnutia o otázke vrátenia dieťaťa?“
The urgent procedure
O naliehavom konaní
By an order of 21 May 2008, lodged at the Court Registry on 22 May 2008, the Lietuvos Aukščiausiasis Teismas requested that the reference for a preliminary ruling be dealt with under the urgent procedure provided for in Article 104b of the Rules of Procedure.
Uznesením z 21. mája 2008, podaným do kancelárie Súdneho dvora 22. mája 2008, Lietuvos Aukščiausiasis Teismas požiadal, aby sa podľa článku 104b rokovacieho poriadku prejudiciálny návrh prejednal v rámci naliehavého konania.