natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The decision granting the right was published in the Official Gazette of the CPVO of 15 December 2004.
Rozhodnutie o poskytnutí právnej ochrany sa uverejnilo v Úradnom vestníku CPVO z 15. decembra 2004.
On 11 February 2005, the applicant appealed to the Board of Appeal against the decision granting the right.
Dňa 11. februára 2005 podala žalobkyňa odvolacej komisii odvolanie proti rozhodnutiu o poskytnutí právnej ochrany.
The grounds for the appeal were set out in a statement dated 14 April 2005.
Odvolacie dôvody boli uvedené vo vyjadrení zo 14. apríla 2005.
With regard, in particular, to the admissibility of the appeal, the applicant argued, in that statement, that the grant of a plant variety right in regard to the Nadorcott variety was of direct and individual concern to it.
Pokiaľ ide najmä o prípustnosť tohto odvolania, žalobkyňa vo svojom vyjadrení tvrdila, že poskytnutie právnej ochrany odrode Nadorcott sa jej priamo a osobne týka.
With regard to the substance of the case, it considered, inter alia, that the plant variety right was invalid for lack of novelty and distinctive character of the variety at issue.
Pokiaľ ide o vecnú stránku, žalobkyňa sa predovšetkým domnievala, že právna ochrana rastlinnej odrody je neplatná z dôvodu absencie novosti a rozlišovacej spôsobilosti dotknutej odrody.
On 24 February 2005, the intervener applied for leave to intervene and, on 29 July 2005, it submitted its arguments in a separate document.
Dňa 24. februára 2005 vedľajší účastník podal návrh na vstup vedľajšieho účastníka do konania a 29. júla 2005 rozviedol svoje tvrdenia v osobitnom vyjadrení.
It contended that the applicant did not have locus standi because, inter alia, it was not directly and individually concerned by the decision granting the right.
Tvrdil, že žalobkyňa nie je aktívne legitimovaná, a to najmä preto, lebo nie je priamo a osobne dotknutá rozhodnutím o poskytnutí právnej ochrany.
It also contended that the appeal was unfounded.
Taktiež namietal proti dôvodnosti odvolania.
In its observations of 15 September 2005, the CPVO argued, first of all, that the appeal was inadmissible for want of locus standi.
Vo svojom vyjadrení z 15. septembra 2005 CPVO na úvod namietal neprípustnosť odvolania z dôvodu nedostatku aktívnej legitimácie žalobkyne.
The CPVO also contended that the appeal should be dismissed on its substantive merits.
Z vecnej stránky CPVO rovnako navrhol odvolanie zamietnuť.
The hearing took place before the Board of Appeal on 8 November 2005.
Pojednávanie pred odvolacou komisiou sa konalo 8. novembra 2005.
The applicant there argued that, pursuant to Article 49 of the implementing regulation, the Board of Appeal should have called upon it, before the hearing, to submit documents
Žalobkyňa na ňom uviedla, že podľa článku 49 vykonávacieho nariadenia ju mala odvolacia komisia pred pojednávaním vyzvať, aby predložila dokumenty preukazujúce, že jej členovia
The applicant asked for time to return to Spain to assemble and produce complete documentation to that effect, or at least to be allowed to produce at the hearing the incomplete documentation to that effect which its representatives had brought with them.
Žiadala, aby sa jej poskytla lehota na návrat do Španielska s cieľom zhromaždiť a predložiť úplnú dokumentáciu v tomto ohľade alebo aby sa jej aspoň umožnilo predložiť na pojednávaní neúplnú dokumentáciu, ktorú jej zástupcovia priniesli so sebou.
It stated that that documentation included documents empowering it to bring an appeal on behalf of individual mandarin growers and a contract between Geslive (the body responsible for the management and defence in Spain of the intervener’s rights in regard to the Nadorcott variety) and the Anecoop cooperative (a member of a union of cooperatives affiliated to the applicant) concerning payment by the latter of royalties for cultivation of the Nadorcott variety.
Tvrdila, že uvedená dokumentácia obsahuje dokumenty, ktoré jej dávajú právo podať odvolanie v mene jednotlivých pestovateľov mandarínok, ako aj zmluvu medzi Geslive (organizáciou pre správu a ochranu práv a záujmov vedľajšieho účastníka konania týkajúcich sa odrody Nadorcott v Španielsku) a družstvom Anecoop (členom zväzu družstiev, ktorý je členom žalobkyne), ktorá sa týka úhrady poplatkov Anecoopu za pestovanie odrody Nadorcott.
By decision of 8 November 2005 (‘the contested decision’), the Board of Appeal dismissed the applicant’s appeal as inadmissible on the ground that it did not have locus standi.
Rozhodnutím z 8. novembra 2005 (ďalej len „napadnuté rozhodnutie“) odvolacia komisia zamietla odvolanie žalobkyne ako neprípustné z dôvodu nedostatku aktívnej legitimácie žalobkyne.
It also rejected its application for leave to produce documents.
Rovnako zamietla jej žiadosť o možnosť predložiť predmetné dokumenty.
— order the CPVO to pay the costs.
— zaviazal CPVO na náhradu trov konania.
The CPVO contends that the Court should:
CPVO navrhuje, aby Súd prvého stupňa:
— declare the action to be unfounded in its entirety;
— vyhlásil žalobu ako celok za nedôvodnú,
— order the applicant to pay the costs and, in the alternative, if the action is well founded, order the CPVO to bear only its own costs.
— zaviazal žalobkyňu na náhradu trov konania a subsidiárne, za predpokladu, že by žaloba bola dôvodná, zaviazal CPVO výlučne na zaplatenie vlastných trov konania.
In support of its action, the applicant relies, essentially, on three pleas in law alleging, first, an infringement of Articles 49 and 50 of the implementing regulation and of the principle of care and attention and the principle of sound administration, second, error on the part of the Board of Appeal concerning the applicant’s locus standi and, third, a failure to comply with the obligation to state reasons.
Na podporu svojej žaloby žalobkyňa v podstate uvádza tri žalobné dôvody, z ktorých prvý sa zakladá na porušení článkov 49 a 50 vykonávacieho nariadenia, ako aj zásad náležitej starostlivosti a riadnej správy vecí verejných, druhý na neuznaní aktívnej legitimácie žalobkyne odvolacou komisiou a tretí na nedodržaní povinnosti odôvodnenia.
The first plea in law is divided into two branches alleging, first, infringement of Article 49 of the implementing regulation, and, secondly, infringement of Article 50 of the implementing regulation.
Prvý žalobný dôvod sa skladá z dvoch častí, z ktorých prvá sa zakladá na porušení článku 49 vykonávacieho nariadenia a druhá na porušení článku 50 vykonávacieho nariadenia.
In both branches, the applicant also alleges infringement of the principle of care and attention and of the principle of sound administration.
V rámci týchto dvoch častí žalobkyňa tiež uvádza, že došlo k porušeniu zásad náležitej starostlivosti a riadnej správy vecí verejných.
The first branch: infringement of Article 49 of the implementing regulation, of the principle of care and attention and of the principle of sound administration
O prvej časti založenej na porušení článku 49 vykonávacieho nariadenia, ako aj zásad náležitej starostlivosti a riadnej správy vecí verejných
— Arguments of the parties
Tvrdenia účastníkov konania
The applicant claims that, if its action does not comply with Article 68 of the basic regulation, the Board of Appeal must, in accordance with Article 49 of the implementing regulation, so inform it and request it to remedy the deficiencies found, if possible, within such period as the Board might specify.
Žalobkyňa uvádza, že za predpokladu, že by jej odvolanie nebolo v súlade s člán -kom 68 základného nariadenia, odvolacia komisia ju v zmysle článku 49 vykonávacieho nariadenia mala informovať o tejto skutočnosti a vyzvať na odstránenie zistených nedostatkov, a to podľa možnosti v lehote stanovenej odvolacou komisiou.
However, the Board of Appeal never informed the applicant that it did not have locus standi or request it to remedy that situation.
Odvolacia komisia však nikdy žalobkyni neoznámila, že nie je aktívne legitimovaná, ani ju nevyzvala, aby tento nedostatok odstránila.
The conduct of the Board of Appeal was thus based on an erroneous interpretation of Article 49 of the implementing regulation.
Správanie odvolacej komisie teda spočívalo na nesprávnom výklade článku 49 vykonávacieho nariadenia.
First of all, in the applicant’s view, it is clear from the terms of Article 49 of the implementing regulation that that article does not refer solely to ‘obvious defects in an application’.
V prvom rade podľa žalobkyne z výkladu článku 49 vykonávacieho nariadenia vyplýva, že sa nemožno domnievať, že tento článok odkazuje len na „zjavné nedostatky odvolania“.
Given that that provision expressly mentions as one of those defects the inadmissibility referred to in Article 68 of the basic regulation, it is unlikely that the Community legislature intended to refer only to obvious defects, since inadmissibility
Keďže toto ustanovenie výslovne uvádza medzi nedostatkami neprípustnosť upravenú v článku 68 základného nariadenia, je málo pravdepodobné, že by normotvorca Spoločenstva chcel odkázať len na zjavné nedostatky, keďže
2008 — CASE T-95/06 is never obvious.
2008 — VEC T-95/06 nedostatok spočívajúci v neprípustnosti nikdy nie je zjavný.
Thus, independently of the difficulty involved in correcting the deficiency, the Board of Appeal was bound by the obligation under Article 49 of the implementing regulation once it was possible to remedy the deficiency.
Preto bez ohľadu na zložitosť odstránenia nedostatku bola odvolacia komisia povinná splniť si povinnosť stanovenú článkom 49 vykonávacieho nariadenia v prípade, že bolo možné tento nedostatok odstrániť.
The applicant relies in that regard not merely on the principle of care and attention and the principle of sound administration but also on a guarantee granted to the applicant by the Community legal order which may not be interpreted as restrictively as has been done in this case.
Žalobkyňa v tomto ohľade vychádza nielen zo zásad náležitej starostlivosti a riadnej správy vecí verejných, ale aj zo záruky poskytovanej právnym poriadkom Spoločenstva navrhovateľovi, ktorú nemožno vykladať natoľko reštriktívnym spôsobom, ako to bolo v prejednávanej veci.
The applicant also relies on the dismissal of the appeal for, allegedly, lack of locus standi on its part in order to point out that the Board of Appeal does not deny that the deficiency existed or that it still had doubts at the hearing as to the relevant factors in determining whether the applicant had locus standi.
Žalobkyňa sa okrem toho opiera o zamietnutie odvolania z dôvodu jej údajného nedostatku aktívnej legitimácie aj preto, aby zdôraznila, že odvolacia komisia nespochybňuje ani existenciu tohto nedostatku, ani to, že ešte počas pojednávania mala pochybnosti o skutočnostiach relevantných pre posúdenie jej aktívnej legitimácie.
Secondly, the applicant contests the Board of Appeal’s interpretation of the expression ‘if possible’ in Article 49 of the implementing regulation.
V druhom rade žalobkyňa spochybňuje výklad slovného spojenia „podľa možnosti“ článku 49 vykonávacieho nariadenia.
In the applicant’s view, it was not for the Board of Appeal to consider whether the deficiency could be remedied easily and, even if it was required to carry out such a consideration, it still had to require the applicant to remedy the deficiency.
Podľa žalobkyne odvolacej komisii neprináleží, aby skúmala, či je možné nedostatok ľahko odstrániť, a ak by aj musela pristúpiť k takému preskúmaniu, vždy je povinná požiadať navrhovateľa o odstránenie nedostatku.
Since it was for the party and not the Board of Appeal to seek to remedy the deficiency which had been found to exist, the Board of Appeal was not entitled to proceed immediately to a consideration of the question of whether the applicant was or was not in a position to remedy it.
Keďže odstránenie zisteného nedostatku prináležalo navrhovateľovi, a nie odvolacej komisii, odvolacia komisia nebola oprávnená ihneď pristúpiť k preskúmaniu otázky, či sa navrhovateľovi podarí, alebo nepodarí nedostatok odstrániť.
Such an interpretation leads to arbitrariness inasmuch as the exercise of the party’s right is subject to the administration’s perception of the party’s capacity to exercise its right.
Takýto výklad by totiž viedol k svojvôli, pretože výkon práva navrhovateľom by podliehal posúdeniu jeho schopnosti vykonať toto svoje právo správnym orgánom.
Thirdly, the applicant points out that Article 49 of the implementing regulation is drafted in imperative terms when it provides that ‘the Board of Appeal shall so inform the appellant and shall require him to remedy the deficiencies found’.
V treťom rade žalobkyňa zdôrazňuje, že článok 49 vykonávacieho nariadenia je napísaný kogentne, keď stanovuje, že „odvolacia komisia informuje odvolávajúceho sa o tejto skutočnosti a žiada od neho nápravu zistených nedostatkov“.
Thus, that article requires the Board of Appeal to inform the appellant of the deficiencies and request it to remedy them.
Tento článok teda zaväzuje odvolaciu komisiu, aby informovala o nedostatkoch a vyzvala na ich odstránenie.
It did not fulfil those two obligations.
Odvolacia komisia si však tieto dve povinnosti nesplnila.
On the other hand, in the applicant’s view, the Board of Appeal was not required to inform it that it had to produce documents in order to remedy the irregularity.
Na druhej strane odvolacia komisia podľa žalobkyne nie je povinná jej naznačiť, že by mala predložiť určité dokumenty na odstránenie nedostatku.
Article 49 of the implementing regulation does not require it, the production of documents being one of the many means at the party’s disposal to remedy the deficiency found to exist.
Článok 49 vykonávacieho nariadenia tak totiž nestanovuje, keďže predloženie dokumentov je len jedným z mnohých prostriedkov, ktorými odvolateľ disponuje na účely odstránenia zisteného nedostatku.
Fourthly, the applicant considers that informing it of the other parties’ objections to the admissibility of the appeal does not justify the Board of Appeal’s lack of care and attention in fulfilling its obligation under Article 49 of the implementing regulation.
V štvrtom rade sa žalobkyňa domnieva, že oznámenie námietok iných účastníkov konania týkajúcich sa prípustnosti odvolania neodôvodňuje nedostatok náležitej starostlivosti odvolacej komisie pri výkone jej povinnosti stanovenej v článku 49 vykonávacieho nariadenia.
The Board cannot make the fulfilment of its obligation subject to a consideration of the contents of the parties’ allegations nor act only if the parties make no reference to deficiencies referred to in Article 49 of the implementing regulation.
Odvolacia komisia nemôže podmieňovať dodržanie svojej povinnosti preskúmaním obsahu tvrdení účastníkov konania ani konať len za predpokladu, že sa účastníci konania neodvolávajú na nezrovnalosti uvedené v článku 49 vykonávacieho nariadenia.
The proceedings at issue are not a ‘private judicial procedure’.
Nejde totiž o „urovnanie sporu medzi súkromnoprávnymi subjektmi“.
Fifthly, the applicant considers that the Board of Appeal overlooked the administrative nature of the proceedings when it formed the view that permitting the applicant to remedy its lack of locus standi would amount to pre-judging an issue that was the subject of dispute between the parties.
V piatom rade sa žalobkyňa domnieva, že odvolacia komisia nevzala do úvahy správnu povahu odvolacieho konania, keď sa domnievala, že povolenie odstránenia nedostatku aktívnej legitimácie žalobkyni by viedlo k prejudikácii otázky, ktorá je medzi účastníkmi konania sporná.
It points out that inadmissibility is a matter of public policy which the body before which the matter is brought must consider of its own motion.
Pripomína, že otázka neprípustnosti je otázkou verejného poriadku, ktorú orgán rozhodujúci o odvolaní skúma ex offo.
It is thus of no consequence whether or not a lack of locus standi has been raised by the parties.
Je preto irelevantné, že účastníci konania podali námietku nedostatku aktívnej legitimácie.
Finally, the applicant indicated for the first time at the hearing before the Court that the only document transmitted to it by the Board of Appeal before the hearing was a decision, dated 27 June 2005, staying the proceedings in which, without prejudice to the final decision, the Board of Appeal did not take the view that the appeal was manifestly unfounded.
Nakoniec žalobkyňa až na pojednávaní na Súde prvého stupňa po prvýkrát uviedla, že jediný dokument, ktorý jej zaslala odvolacia komisia pred pojednávaním, bolo rozhodnutie o prerušení konania z 27. júna 2005, podľa ktorého odvolacia komisia bez toho, aby to malo vplyv na konečné rozhodnutie, nepovažovala odvolanie za zjavne nedôvodné.
It claims that, on the basis of that decision and the fact that Article 49(1) of the implementing regulation was not applied, it had a legitimate expectation that its locus standi had been sufficiently established prior to the hearing.
Žalobkyňa tvrdí, že na základe tohto rozhodnutia, ako aj na základe toho, že sa neuplatnil článok 49 ods. 1 vykonávacieho nariadenia, nadobudla legitímnu dôveru v skutočnosť, že jej aktívna legitimácia bola dostatočne preukázaná ešte pred pojednávaním.
The CPVO considers that the interpretation of Article 49 of the implementing regulation put forward by the applicant is without foundation.
CPVO sa domnieva, že výklad článku 49 vykonávacieho nariadenia, ktorý navrhuje žalobkyňa, je nedôvodný.
Since it considers that lack of locus standi is difficult to remedy, the CPVO contends that the reference to Article 49 of the implementing regulation made in Article 68 of the basic regulation can concern only the correction of purely formal errors.
Takisto sa domnieva, že nedostatok aktívnej legitimácie možno ťažko napraviť, a tvrdí, že odkaz uskutočnený článkom 49 vykonávacieho nariadenia na článok 68 základného nariadenia sa môže týkať výlučne opravy formálnych nedostatkov.
In addition, since the applicant replied during the written procedure to the intervener’s allegations concerning the absence of direct and individual concern, the question of the applicant’s locus standi had become a ‘question of substance’ in the case. It was thus unnecessary for
Okrem toho, keďže žalobkyňa počas písomnej časti konania odpovedala na tvrdenia týkajúce sa neexistencie priamej a osobnej dotknutosti predložené vedľajším účastníkom konania, aktívna legitimácia žalobkyne sa stala „základnou
2008 — CASE T-95/06 the Board of Appeal to correct that defect as if it were a formal error.
2008 — VEC T-95/06 otázkou“ tohto spisu. Preto nebolo nutné, aby sa odvolacia komisia pokúsila opraviť tento nedostatok ako formálnu chybu.
Moreover, in the CPVO’s view, accepting the powers of attorney granted by the individual growers would have amounted to permitting a new entity to become a party to the proceedings notwithstanding the fact that the period within which an appeal had to be brought had expired.
Navyše pripustiť splnomocnenie poskytnuté jednotlivými pestovateľmi by podľa CPVO znamenalo umožniť novému subjektu, aby sa stal účastníkom konania, hoci lehota na podanie odvolania už uplynula.
Having brought the appeal in its own name, the applicant could not rely at the hearing on powers of attorney granted by individual growers who were not directly members of its organisation.
Keďže žalobkyňa odvolanie podala vo svojom vlastnom mene, nemohla sa na ústnom konaní odvolávať na splnomocnenia poskytnuté jednotlivými pestovateľmi, ktorí nie sú priamymi členmi tejto organizácie.
In the intervener’s view, the Board of Appeal is not required to ascertain in advance whether it is clear from the documents produced by the applicant that it actually has locus standi.
Podľa vedľajšieho účastníka konania nie je odvolacia komisia povinná vopred overiť, či z dokumentov predložených žalobkyňou vyplýva, že skutočne má aktívnu legitimáciu.
It is for the applicant to invoke its locus standi and submit relevant evidence thereof.
Žalobkyni totiž prináleží, aby preukázala svoju aktívnu legitimáciu a aby predložila súvisiace dôkazy.
Article 49 of the implementing regulation requires the Board of Appeal to ascertain whether that formal condition has been fulfilled but does not require it to ascertain whether the applicant actually has locus standi.
Článok 49 vykonávacieho nariadenia núti odvolaciu komisiu, aby overila, že táto formálna podmienka je splnená, neukladá jej však, aby overila, či žalobkyňa skutočne je aktívne legitimovaná.
— Findings of the Court
Posúdenie Súdom prvého stupňa
In the present branch of its argument, the applicant claims, on the one hand, that the Board of Appeal did not inform it that it considered that the applicant did not have locus standi and, on the other, did not call upon it to show that it had such locus standi.
Touto časťou žalobného dôvodu žalobkyňa vytýka odvolacej komisii jednak to, že jej neoznámila, že sa domnieva, že nemá aktívnu legitimáciu, a jednak to, že ju nevyzvala, aby svoju aktívnu legitimáciu preukázala.
First of all, it must be ascertained whether the Board of Appeal infringed, as the applicant alleges, Article 49(1) of the implementing regulation.
Po prvé je potrebné overiť, či odvolacia komisia porušila článok 49 ods. 1 vykonávacieho nariadenia, ako jej to vytýka žalobkyňa.
It should, as a preliminary point, be noted that that provision requires the Board of Appeal, on the one hand, to ascertain whether the appeal complies with the provisions of the basic regulation and the implementing regulation and, on the other, to inform an appellant of the deficiencies found and require it to remedy them, if possible, within such period as it may specify.
V tomto ohľade treba na úvod zdôrazniť, že toto ustanovenie ukladá odvolacej komisii jednak overiť súlad odvolania s ustanoveniami základného a vykonávacieho nariadenia a jednak oznámiť odvolateľovi zistené nezrovnalosti a vyzvať ho podľa možnosti na ich odstránenie v stanovenej lehote.
With regard to the obligation to ascertain whether the appeal complies with the provisions of the basic regulation and the implementing regulation, it should be noted that the other language versions of Article 49(1) of the implementing regulation refer to the compliance of the appeal with all the provisions of both regulations, whereas the French and Greek versions refer to a check by the Board of Appeal of compliance by the appeal only with Articles 67, 68 and 69 of the basic regulation and Article 45 of the implementing regulation.
Pokiaľ ide o povinnosť overenia súladu odvolania s ustanoveniami základného a vykonávacieho nariadenia, je potrebné pripomenúť, že ostatné jazykové verzie článku 49 ods. 1 vykonávacieho nariadenia hovoria o súlade odvolania so všetkými ustanoveniami týchto dvoch nariadení, kým francúzska a grécka verzia hovoria o overení súladu odvolania len s článkami 67, 68 a 69 základného nariadenia, ako aj s ustanoveniami článku 45 vykonávacieho nariadenia odvolacou komisiou.
With regard to the twofold obligation to inform and to request remedial action, it should be pointed out, first of all, that it can be seen from the Danish, Dutch, English, German, Italian and Spanish versions of Article 49(1) of the implementing regulation that the expression ‘if possible’ makes the obligation to inform and to request remedial action subject to the objective possibility that the deficiencies found can be rectified.
Pokiaľ ide o dvojitú povinnosť oznámiť nedostatky a vyzvať na ich odstránenie, je potrebné zdôrazniť po prvé, že najmä z nemeckej, anglickej, dánskej, zo španielskej, z talianskej a holandskej verzie článku 49 ods. 1 vykonávacieho nariadenia vyplýva, že slovné spojenie „podľa možnosti“ podmieňuje povinnosť oznámiť nedostatky a vyzvať na ich odstránenie objektívnou možnosťou odstránenia zistených nezrovnalostí.
Thus, contrary to what the applicant claims, that provision requires the Board of Appeal to assess whether it is possible for an appellant to remedy a deficiency in order to limit the request for remedial action to corrections which are possible.
Preto na rozdiel od názoru žalobkyne toto ustanovenie s cieľom obmedziť výzvy na možné opravy ukladá odvolacej komisii, aby posúdila možnosť odvolateľa odstrániť určitú nezrovnalosť.