natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Court also found that the State of residence of such a taxpayer is the only State which can take account of the taxpayer’s personal and family circumstances, since he is not only resident in that State but, additionally, receives the entire taxable income of the household there.
Súdny dvor okrem toho konštatoval, že štát bydliska takéhoto daňovníka je jediným štátom, ktorý môže zohľadniť jeho osobnú a rodinnú situáciu, pretože tento daňovník v ňom má nielen bydlisko, ale v ňom aj dosahuje všetky zdaniteľné príjmy domácnosti.
Thus, in the absence of justication, the fact that that taxpayer is not in any way entitled, in connection with joint assessment, to have his personal and family circumstances taken into account, but on the contrary is subject to the tax applicable to unmarried persons, despite being married, constitutes discrimination prohibited by the principle of freedom of establishment.
Preto v prípade neexistencie odôvodnenia predstavuje skutočnosť, že tento daňovník nemôže vo svoj prospech žiadnym spôsobom zohľadniť svoju osobnú a rodinnú situáciu v rámci spoločného zdanenia, ale naopak podlieha dani uplatniteľnej na slobodné osoby, napriek tomu, že má status manžela, diskrimináciu zakázanú zásadou slobody usadiť sa.
The judgment in Case C-383/05 Talotta [2007] ECR I-2555 provides a further example of a decision declaring a measure relating to income tax incompatible with the EC Treaty because it treats dierently resident and nonresident taxpayers who are in objectively comparable situations.
Rozsudok Talotta (rozsudok z 22. marca 2007, C-383/05, Zb. s.
The legislation in question provided that, in the absence of evidence, the taxable non-employment income of a resident taxpayer was established by means of a comparison with that of other taxpayers, whereas that of a nonresident taxpayer was determined by reference to a minimum tax base.
I-2555) je ďalším príkladom rozhodnutia, ktoré vyhlasuje opatrenie v oblasti dane z príjmov za nezlučiteľné so Zmluvou ES, pretože zaobchádza s daňovníkmi rezidentmi a daňovníkmi nerezidentmi nachádzajúcimi sa v objektívne porovnateľných situáciách rozdielne.
The Court held that such a dierence in treatment constitutes indirect discrimination on grounds of nationality, contrary to the freedom of establishment, since, first, the income received by a resident taxpayer and by a nonresident taxpayer in the context of a self-employed activity in the territory of the Member State concerned are in the same category of income, that is to say, income arising from self-employed activity carried out in the territory of the Member State and, second, that treatment is liable to operate mainly to the detriment of nationals of other Member States, since non-residents are in the majority of cases foreign nationals.
Predmetná právna úprava stanovovala, že v prípade neexistencie presvedčivých údajov sa zdaniteľné príjmy zo samostatnej zárobkovej činnosti daňovníka rezidenta stanovujú na základe porovnania so zdaniteľnými príjmami iných daňovníkov, zatiaľ čo tieto zdaniteľné príjmy daňovníka nerezidenta sa stanovujú podľa minimálnych základov dane.
The fact that the use of minimum tax bases may often be favourable to nonresident
Súdny dvor rozhodol, že takéto rozdielne zaobchádzanie predstavuje nepriamu diskrimináciu podľa štátnej
Proceedings taxpayers is immaterial in this regard.
Skutočnosť, že použitie minimálnych základov dane je často výhodnejšie pre daňovníkov nerezidentov, je v tejto súvislosti nepodstatná.
The Court then explained that, while the need to ensure the eectiveness of fiscal supervision constitutes an overriding reason in the public interest, it cannot justify this indirect discrimination, since the same practical diculties exist for the fiscal supervision of residents and there are other mechanisms enabling the exchange of tax-related information between Member States.
Súdny dvor následne upresnil, že aj keď potreba zabezpečiť efektívnosť daňových kontrol predstavuje naliehavý dôvod všeobecného záujmu, nemôže odôvodniť túto nepriamu diskrimináciu, pretože rovnaké praktické ťažkosti existujú pri kontrole rezidentov a pretože existujú iné mechanizmy umožňujúce výmenu informácií daňového charakteru medzi členskými štátmi.
Finally, in Case C-150/04 Commission v Denmark [2007] ECR I-1169 the Court upheld an application for failure to full obligations brought by the Commission against the Kingdom of Denmark, declaring that Articles 39 EC, 43 EC and 49 EC were infringed by legislation permitting taxpayers to deduct or exclude from their taxable income contributions paid to pension schemes in so far as the pension contract was concluded with an institution established on national territory, while excluding any tax advantage for contracts entered into with pension institutions established in other Member States.
Napokon vo veci Komisia/Dánsko (rozsudok z 30. januára 2007, C-150/04, Zb. s. I-1169) Súdny dvor vyhovel žalobe o neplatnosť podanej Komisiou proti Dánskemu kráľovstvu a konštatoval, že právna úprava umožňujúca daňovníkom odpočítať alebo nezahrnúť do svojich zdaniteľných príjmov platby zaplatené v rámci zmluvy o dôchodku, ak bola táto zmluva uzavretá s inštitúciou so sídlom na území vlastného štátu, pričom je vylúčená akákoľvek daňová výhoda pre zmluvy uzavreté s dôchodkovými inštitúciami, ktoré majú sídlo v iných členských štátoch, je v rozpore s článkami 39 ES, 43 ES a 49 ES.
The Court found that such legislation was liable to deter the freedom of pension institutions in other Member States to provide assurance services and also the freedom of establishment and freedom of movement of workers who originated from or who had worked in another Member State and had already entered into a contract in respect of a pension scheme there.
Súdny dvor konštatoval, že takáto právna úprava môže mať odradzujúci účinok na slobodné poskytovanie poisťovacích služieb dôchodkovou inštitúciou z iného členského štátu, ako aj na slobodu usadiť sa a voľný pohyb pracovníkov, ktorí pochádzajú z iného členského štátu alebo tam pracovali a uzavreli zmluvu o dôchodku.
The Court rejected the arguments relating to the need to maintain eective fiscal supervision and to prevent tax avoidance, holding that less restrictive means of achieving those two objectives existed.
Súdny dvor zamietol tvrdenia založené na potrebe zabezpečenia účinnosti daňových kontrol a potrebe predchádzania daňovým únikom, keďže usúdil, že na dosiahnutie týchto cieľov existujú menej obmedzujúce spôsoby.
Nor was a justication relating to the cohesion of the tax system upheld, in the absence of proof of a direct link requiring preservation between a tax advantage and a corresponding disadvantage.
Odôvodnenie založené na koherencii daňového systému bolo tiež zamietnuté, keďže nebolo preukázané priame spojenie medzi daňovou výhodou a jej zodpovedajúcou nevýhodou, ktoré musí byť zachované.
The factor liable adversely to aect that cohesion was to be found in the transfer of the residence of the taxpayer between the time of payment of contributions and that of payment of the corresponding benets, and less in the fact that the pension institution concerned was in another Member State.
Jediný faktor, ktorý by mohol poškodzovať túto koherenciu spočíva v možnosti premiestnenia bydliska daňovníka medzi momentom zaplatenia platieb a momentom vyplatenia im zodpovedajúcich plnení, a nie v skutočnosti, že dotknutá dôchodková inštitúcia sa nachádza v inom členskom štáte.
Visas, asylum and immigration
Víza, azyl a prisťahovalectvo
In Case C-77/05 United Kingdom v Council and Case C-137/05 United Kingdom v Council (judgments of 18 December 2007), the Court had to interpret the Schengen Protocol (18) in relation to the adoption of Regulations No 2007/2004 (19
Vo veciach Spojené kráľovstvo/Rada (rozsudky z 18. decembra 2007, C-77/05 a C-137/05) Súdny dvor uskutočnil výklad Schengenského protokolu18v súvislosti s prijatím nariadení (ES) č. 2007/200419 a 2252/200420.
Protocol integrating the Schengen acquis into the framework of the European Union, annexed to the EU Treaty and the EC Treaty by the Treaty of Amsterdam.
Protokol, ktorým sa začleňuje Schengenské acquis do rámca Európskej únie a ktorý na základe Amsterdamskej zmluvy tvorí prílohu Zmluvy o Európskej únii a Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva.
Council Regulation (EC) No 2007/2004 of 26 October 2004 establishing a European Agency for the Management of Operational Cooperation at the External Borders of the Member States of the European Union (OJ 2004 L 349, p. 1).
Nariadenie Rady (ES) č. 2007/2004, z 26. októbra 2004 o zriadení Európskej agentúry pre riadenie operačnej spolupráce na vonkajších hraniciach členských štátov Európskej únie (Ú. v.
Council Regulation (EC) No 2252/2004 of 13 December 2004 on standards for security features and biometrics in passports and travel documents issued by Member States (OJ 2004 L 385, p. 1).
Nariadenie Rady (ES) č. 2252/2004 z 13. decembra 2004 o normách pre bezpečnostné znaky a biometriu v pasoch a cestovných dokladoch vydávaných členskými štátmi (Ú. v. EÚ L 385, s. 1).
Court of Justice acquis which is the context of the measure or of which it is a development, which was not the position in the case in point.
Súdny dvor rozhodol, že Schengenský protokol bol uplatnený správne a že jeho článok 5 ods. 1 sa musí vykladať v tom zmysle, že účasť členského štátu na prijímaní vykonávacieho opatrenia tohto článku je možná iba vtedy, ak tomuto členskému štátu Rada povolila pristúpiť k oblasti Schengenského acquis, do ktorej prijímané opatrenie patrí alebo ktorú rozvíja, čo v prejednávanej veci nebolo splnené.
According to the Court’s reasoning, the interpretation put forward by the United Kingdom would have the consequence of depriving Article 4 of the Schengen Protocol of all eectiveness, in that Ireland and the United Kingdom could then take part in all proposals and initiatives to build upon the Schengen acquis under Article 5(1) of the protocol even though they had not accepted the relevant provisions of that acquis or had not been authorised to take part in them.
Podľa Súdneho dvora by dôsledkom výkladu predkladaného Spojeným kráľovstvom bolo zbavenie článku 4 Schengenského protokolu akéhokoľvek potrebného účinku, keďže Spojené kráľovstvo a Írsko by sa mohli zúčastniť na všetkých návrhoch a podnetoch so základom v schengenskom acquis v zmysle článku 5 ods. 1 uvedeného protokolu, hoci nepristúpili k relevantným ustanoveniam tohto acquis, resp. im nebolo povolené zúčastniť sa na ňom.
In the sphere of competition there are three judgments to which particular attention will be paid.
Tri rozsudky si zasluhujú osobitnú pozornosť v oblasti hospodárskej súťaže.
First to be noted is Case C-280/06 Autorità garante della Concorrenza e del Mercato (judgment of 11 December 2007), concerning the criteria for attribution of liability for infringement of the competition rules where one undertaking succeeds another and both are subject to the control of the same public authority.
V prvom prípade je to vec Autorità garante della Concorrenza e del Mercato (rozsudok z 11. decembra 2007, C-280/06), ktorá sa zaoberá kritériami pripísania porušenia pravidiel hospodárskej súťaže v prípade právneho nástupníctva podnikov, ktoré podliehajú tomu istému verejnému orgánu.
In that judgment, the Court first of all observed that when an entity infringes competition rules, it falls, according to the principle of personal responsibility, to that entity to answer for that infringement.
V tomto rozsudku Súdny dvor predovšetkým uviedol, že keď sa podnik dopustí porušenia pravidiel hospodárskej súťaže, podľa zásady osobnej zodpovednosti mu prislúcha zodpovednosť za toto porušenie.
When the entity having committed an infringement of the competition rules is subject to a legal or organisational change, this change does not necessarily create a new undertaking free of liability for the conduct of its predecessor that infringed the competition rules if, from an economic point of view, the two are identical.
Keď je subjekt, ktorý sa dopustil porušenia pravidiel hospodárskej súťaže, predmetom právnej alebo organizačnej zmeny, táto zmena nemá nevyhnutne za následok vznik nového podniku zbaveného zodpovednosti za správanie, ktoré je v rozpore s pravidlami hospodárskej súťaže a ktorého sa dopustil jeho právny predchodca, ak z ekonomického hľadiska sú tieto dva subjekty totožné.
The Court made it clear that where two entities constitute one economic entity, the fact that the entity having committed the infringement still exists does not as such preclude the imposition of a penalty on the entity to which its economic activities were transferred.
Súdny dvor upresnil, že keď dva subjekty tvoria rovnaký ekonomický subjekt, skutočnosť, že subjekt, ktorý sa dopustil porušenia, ešte stále existuje, nebráni sama osebe, aby bol sankcionovaný subjekt, na ktorý tento subjekt, ktorý sa dopustil porušenia, previedol svoje ekonomické činnosti.
Last, the Court emphasised that applying penalties in this way is permissible, particularly where those entities have been subject to control by the same person and have, given the close economic and organisational links between them, carried out, in all material respects, the same commercial instructions.
Súdny dvor napokon zdôraznil, že takéto uloženie sankcie je zvlášť prípustné vtedy, keď predmetné subjekty sú kontrolované rovnakou osobou a vzhľadom na úzke väzby, ktoré ich spájajú z ekonomického a organizačného hľadiska, uplatňovali v podstate rovnaké ekonomické usmernenia.
The Court therefore held that in the case of entities answering to the same public authority, where conduct amounting to one and the same infringement of the competition rules was adopted by one entity and subsequently continued until it ceased by another entity which succeeded the first, which has not ceased to exist, that second entity may be penalised for that infringement in its entirety if it is established that those two entities were subject to the control of the said authority.
Súdny dvor preto rozhodol, že, v prípade subjektov, ktoré podliehajú tomu istému verejnému orgánu, ak sa správania predstavujúceho rovnaké porušenie dopúšťal jeden subjekt a následne v ňom pokračoval až do jeho ukončenia druhý subjekt, ktorý bol nástupcom prvého subjektu, ktorý neprestal existovať, tento druhý subjekt môže byť sankcionovaný za porušovanie v celom jeho rozsahu, ak je preukázané, že oba subjekty boli pod správou predmetného orgánu.
Second, attention will be given to Case C-95/04 P British Airways v Commission [2007] ECR I-2331 in which the Court explained the system of bonuses and discounts granted by an undertaking in a dominant position.
V druhom prípade treba uviesť vec British Airways/Komisia (rozsudok z 15. marca 2007, C-95/04 P, Zb. s.
The Court held that, in determining whether, in the case of an undertaking in a dominant position, a system of discounts or bonuses which constitute neither quantity discounts or bonuses nor delity discounts or bonuses, constitutes an abuse, it is necessary to consider all the circumstances, particularly the criteria and rules governing the grant of those discounts or bonuses.
I-2331), v ktorej Súdny dvor upresnil systém prémií a zliav poskytovaných zo strany podniku v dominantnom postavení.
It first has to be determined whether those discounts or bonuses can produce an exclusionary eect, that is to say, whether they are capable, rstly, of making market entry very dicult or impossible for competitors of the undertaking in a dominant position and, secondly, of making it more dicult or impossible for its co-contractors to choose between various sources of supply or commercial partners.
Súdny dvor rozhodol, že pre rozhodnutie o prípadnej zneužívajúcej povahe systému zliav či prémií podniku v dominantnom postavení, ktoré nie sú ani množstevnými zľavami či prémiami, ani vernostnými zľavami či prémiami, je potrebné posúdiť všetky okolnosti, najmä kritériá a spôsoby poskytnutia
Proceedings specied the conditions for applying the prohibition of discrimination laid down in subparagraph (c) of the second paragraph of Article 82 EC to the bonuses and discounts granted by an undertaking in a dominant position, stressing that it must be found not only that the behaviour of that undertaking on a market is discriminatory, but also that it tends to distort the competitive relationship between the co-contractors.
Ďalej je potrebné zistiť, či existuje objektívne hospodárske odôvodnenie dohodnutých zliav a prémií. Súdny dvor okrem toho upresnil podmienky uplatňovania zákazu diskriminácie uvedeného v článku 82 druhom odseku písm. c) ES na prémie a zľavy priznávané zo strany podniku v dominantnom postavení, pričom zdôraznil, že je dôležité určiť, že správanie tohto podniku na trhu je nielen diskriminačné, ale navyše aj smeruje k skresleniu tohto súťažného vzťahu.
Directive 77/388 (22).Those two cases concerned the allocation, by auction by the national regulatory authority responsible for spectrum assignment, of rights such as rights to use frequencies in the electromagnetic spectrum, with the aim of providing the public with mobile telecommunications services.
Tieto dve veci sa týkali udelenia práv, akými sú práva na používanie frekvencií elektromagnetického spektra s cieľom poskytnúť verejnosti mobilné telekomunikačné služby, národným regulačným orgánom, zodpovedným za udeľovanie frekvencií, prostredníctvom ponukového konania.
The Court considered that the grant of such rights must be regarded as a necessary precondition for access to the mobile telecommunications market, and not as participation in that market by the competent national authority.
Súdny dvor sa priklonil k názoru, že takéto udelenia sa musia skúmať ako nevyhnutná a predbežná podmienka prístupu podnikateľských subjektov na trh mobilných telekomunikácií a nie ako účasť príslušného vnútroštátneho orgánu na predmetnom trhu.
Only the operators, who are the holders of the rights granted, operate on the market by exploiting the property in question for the purpose of obtaining income therefrom on a continuing basis, which the competent authorities do not.
Len tieto podnikateľské subjekty, držitelia udelených práv, totiž podnikajú na predmetnom trhu a využívajú predmetný majetok na účely nadobúdania zisku z neho na nepretržitom základe, čo neplatí v prípade týchto príslušných orgánov.
The fact that the grant of the frequency use rights at issue gives rise to the payment of fees cannot alter that reasoning.
Skutočnosť, že z udelenia predmetných práv na používanie frekvencií vyplynulo zaplatenie poplatkov, nemení toto odôvodnenie.
In consequence, such a grant does not constitute an economic activity within the meaning of Article 4(2) and does not, therefore, fall within the scope of Directive 77/388.
Takéto udelenie teda nepredstavuje hospodársku činnosť v zmysle už citovaného článku 4 ods. 2 a nepatrí do pôsobnosti šiestej smernice 77/388.
In Case C-73/06 Planzer Luxembourg (judgment of 28 June 2007), the Court considered the conditions and detailed rules for refund of VAT such as those laid down by the Eighth Directive 79/1072 (23) and by Thirteenth Directive 86/560 (24).
Vo veci Planzer Luxembourg (rozsudok z 28. júna 2007, C-73/06) Súdny dvor rozoberal podmienky a postup vrátenia DPH upravené ôsmou smernicou 79/107223a trinástou smernicou 86/56024.
This case arose from the refusal of the tax authorities of one Member State to refund to a taxable person having its registered oce in another Member State the VAT paid by that person on goods acquired in the first Member State for its taxable transactions, on the ground that there were doubts concerning the actual place from which the business of the taxable person concerned was managed — in the Member State of its registered oce or from the parent company established outside Community territory — even though the administration of the Member State of the taxable person’s registered oce had issued a certicate concerning that person’s liability to VAT in that State.
Táto vec má svoj pôvod v odmietnutí daňového úradu členského štátu vrátiť zdaniteľnej osobe, ktorá má svoje sídlo v inom členskom štáte, DPH zaplatenú touto zdaniteľnou osobou pri nákupe tovaru v prvom členskom štáte pre svoje zdaniteľné plnenia, z dôvodu, že existujú pochybnosti pokiaľ ide o miesto skutočného výkonu riadiacich právomocí predmetnej zdaniteľnej osoby – či v členskom štáte, kde má táto spoločnosť svoje sídlo, alebo tam, kde má sídlo jej materská spoločnosť, ktorá je usadená mimo územia Spoločenstva –, a to napriek predloženiu osvedčenia vydaného správnym orgánom členského štátu, v ktorom má zdaniteľná osoba sídlo, o jej zdanení DPH v tomto štáte.
First of all, the Court conrmed that a certicate in accordance with the model in Annex B to the Eighth Directive does, as a rule, allow the presumption not only that the person concerned is subject to VAT in the Member State of issue, but also that he is established in that State in one way or another, which as a rule binds in fact and law the authorities of the Member State in which refund is sought.
Súdny dvor predovšetkým potvrdil, že osvedčenie vyhotovené v súlade so vzorom v prílohe B ôsmej smernice v zásade umožňuje predpokladať, že príslušná osoba nie je iba zdaniteľnou osobou v členskom štáte vyhotovenia osvedčenia, ale že má tiež v tomto štáte nejakú formu usadenia sa, čím je v zásade správny orgán členského štátu, v ktorom sa vrátenie dane požaduje, fakticky aj právne viazaný.
Determination of that place is based on a series of factors, foremost amongst which are its registered oce, the place of its central administration, the place where its directors meet and the place, usually identical, where the general policy
V prípade pochybností o hospodárskom význame spoločnosti, ktorej adresa je vo vydanom osvedčení uvedená, sa však dotknutý správny orgán môže ubezpečiť o tomto význame formou prijatia
Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment (OJ 1977 L 145, p. 1).
Ôsma smernica Rady 79/1072/EHS zo 6. decembra 1979 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu – Úpravy o vrátení dane z pridanej hodnoty platiteľom dane, ktorí nemajú sídlo na území štátu (Ú. v. ES L 331, s. 11; Mim. vyd. 09/001, s. 79).
Eighth Council Directive 79/1072/EEC of 6 December 1979 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Arrangements for the refund of value added tax to taxable persons not established in the territory of the country (OJ 1979 L 331, p. 11).
Trinásta smernica Rady 86/560/EHS zo 17. novembra 1986 o harmonizácii zákonov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu – postup vrátenia dane z pridanej hodnoty osobám podliehajúcim zdaneniu, ktoré nesídlia na území spoločenstva (Ú. v. ES L 326, s. 40; Mim. vyd. 09/001, s. 129).
Other factors, such as the place of residence of the main directors, the place where general meetings are held, the place where administrative and accounting documents are kept, and the place where the company’s nancial, and particularly banking, transactions mainly take place, may also need to be taken into account.
Určenie tohto miesta vychádza zo súhrnu faktorov, medzi ktorými sa v prvom rade nachádza sídlo, miesto ústredia, miesto zasadnutí štatutárnych orgánov spoločnosti a miesto, obvykle totožné, v ktorom sa rozhoduje o všeobecnej podnikovej politike.
So, a ctitious presence, such as that of a ‘letter- box’ or ‘brass-plate’ company, cannot be described as a place of business for the purposes of Article 1(1) of the Thirteenth Directive.
Iné skutočnosti, ako napríklad bydlisko členov štatutárnych orgánov, miesto konania valného zhromaždenia, miesto uloženia správnych a účtovných dokumentov a miesto hlavného priebehu nančných činností, najmä bankových, sa môžu takisto zohľadniť.
Approximation and harmonisation of laws
Aproximácia právnych predpisov a jednotná právna úprava
As in the past, this eld has yielded copious decisions, certain among which call for particular mention.
Táto oblasť, tak ako v minulosti, bola zdrojom početnej judikatúry, v rámci ktorej si osobitnú pozornosť zasluhuje niekoľko vecí.