natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Finding that the decision relating to the languages of publication is drafted in clear and unequivocal terms, and fixes definitively an aspect of recruitment procedures in binding form, the Court held that the action was admissible.
S konštatovaním, že rozhodnutie týkajúce sa jazykov uverejnenia je spísané jasne a zrozumiteľne a stanovuje s konečnou platnosťou jeden aspekt postupov prijímania do zamestnania so všeobecnou platnosťou, Súd prvého stupňa uzavrel, že žaloba bola prípustná.
In Case T-141/05 Internationaler Hilfsfonds v Commission (judgment of 5 June 2008, not published, under appeal), the Court held that, in an action for annulment directed against a letter informing the applicant that the Commission had no intention of making available to it any documents other than those already sent to it at the time of an earlier decision, in accordance with the case-law (3), the conclusions reached by the European Ombudsman concerning the applicant’s complaint made against that decision were not a new factor capable of distinguishing the contested measure from that decision.
V rozsudku z 5. júna 2008, Internationaler Hilfsfonds/Komisia (T-141/05, neuverejnený, prebieha odvolacie konanie), Súd prvého stupňa v súlade so svojou judikatúrou3 rozhodol, že v rámci žaloby o neplatnosť smerujúcej proti listu Komisie, ktorým oznamuje žalobkyni, že jej neposkytne iné dokumenty ako tie, ktoré jej už zaslala s predchádzajúcim rozhodnutím, závery Európskeho ombudsmana týkajúce sa sťažnosti žalobkyne podanej proti uvedenému rozhodnutiu nepredstavujú nové skutočnosti umožňujúce odlíšiť napadnutý akt od tohto rozhodnutia.
The fact that the Ombudsman had concluded that the institution concerned had committed an act of maladministration did not permit that conclusion to be challenged.
Skutočnosť, že ombudsman uzavrel, že dotknutá inštitúcia sa dopustila nesprávneho administratívneho postupu neumožňuje spochybniť tento záver.
Such an argument would be tantamount to accepting that an applicant who had not brought an action within the period prescribed against the original decision could, just by referring the matter to the Ombudsman, and insofar as the latter found an instance of maladministration, succeed in circumventing the time limits.
V skutočnosti by sa takýmto odôvodním pripustilo, že žalobca, ktorý nepodal v stanovených lehotách proti pôvodným rozhodnutiam žalobu o neplatnosť, by mohol obyčajným predložením sťažnosti ombudsmanovi, ktorý by v prípade konštatovania, že došlo k nesprávnemu administratívnemu postupu, obísť uvedené lehoty.
Judgment in Case 60/81 IBM v Commission [1981] ECR 2639, paragraph 9.
Rozsudok Súdnehodvora z 11. novembra 1981, IBM/Komisia, 60/81, Zb. s. 2639, bod 9.
Order of theCourtofFirstInstance of 15October 2003 in Case T-372/02 [2003] ECR II-4389, paragraph 40.
Uznesenie Súduprvéhostupňa z 15. októbra 2003, InternationalerHilfsfonds/Komisia,T-372/02, Zb. s. II-4389, bod 40.
According to settled case-law, natural or legal persons other than those to whom a decision is addressed may claim to be individually concerned only if that decision affects them by reason of certain attributes which are peculiar to them or by reason of circumstances in which they are differentiated from all other persons and by virtue of those factors distinguishes them individually just as in the case of the person addressed (4).
Podľa ustálenej judikatúry fyzické alebo právnické osoby iné ako tie, ktorým je rozhodnutie určené, môžu tvrdiť, že sa ich rozhodnutie osobne týka iba vtedy, keď sa ich dotýka na základe ich určitých osobitných vlastností alebo na základe okolnosti, ktorá ich charakterizuje vo vzťahu k akejkoľvek inej osobe, a tým ich individualizuje obdobným spôsobom ako osobu, ktorej je rozhodnutie určené4.
TheCourtofFirstInstance provided some clarification of the locus standi of infra-State bodies in Case T-37/04 Região autónoma dos Açores v Council (judgment of 1 July 2008, not published, under appeal).
V tejto súvislosti Súd prvého stupňa upresnil v rozsudku z 1. júla 2008, Região autónoma dos Açores/Rada (T-37/04, neuverejnený, prebieha odvolacie konanie) locus standi vnútroštátnych územných celkov.
The applicant claimed to be individually concerned by Council Regulation No 1054/2003 (5), on the grounds, first, that as an outermost region of the Union, it enjoyed specific protection, especially in the environmental and economic spheres, under Article 299(2) EC, with which the contested regulation was in conflict and, second, that that regulation affected its legislative and executive powers in the sphere of fisheries.
Žalobkyňa tvrdila, že sa jej nariadenie (ES) č. 1954/20035, osobne týkalo jednak z dôvodu, že sa na ňu ako na vzdialené okrajové územie Únie vzťahovala podľa článku 299 ods. 2 ES osobitná ochrana, najmä enviromentálna a ekonomická, ktorúmalo nariadenie narušiť a jednak uvedené nariadenie malo zasahovať do jej legislatívnej a výkonnej právomoci v oblasti rybolovu.
The Court observed, first of all, that the general interest that a region may have in obtaining an outcome conducive to its prosperity cannot, of itself, be sufficient for that region to be regarded as concerned within the meaning of the fourth paragraph of Article 230 EC.
Súd prvého stupňa predovšetkým zdôraznil, že všeobecný záujem regiónu na dosiahnutie priaznivého výsledku v prospech vlastného rozvoja sám osebe nestačí nato, aby sa považoval za dotknutý v zmysle článku 230 štvrtého odseku ES.
It is clear from the case-law that the system established by the Treaties reserves to the Member States, and not to regional authorities, the right to protect the common interest in their territories.
Z judikatúry totiž vyplýva, že zmluvne zavedený systém nevyhradzuje právo obhajovať všeobecný záujem na území regiónov regionálnym orgánom, ale vyhradzuje ho členským štátom.
Next, the Court considered that, even if Article 299(2) EC could be interpreted not only as permitting the Council to provide for derogations specific to the outermost regions but also as prohibiting it from adopting measures which would exacerbate the disadvantages suffered by those regions, the protection provided by that article was not sufficient to give the applicant standing to bring proceedings, in accordance with the judgment in Case C-452/98 Nederlandse Antillen v Council [2001] ECR I-8973.
Súd prvého stupňa uviedol, že ochrana, ktorú článok 299 ods. 2 ES stanovuje, by aj za predpokladu, že by sa tento článokmohol vykladať nielen ako taký, ktorý umožňuje Rade prijať osobitné výnimky pre vzdialené okrajové regióny, ale zároveň aj ako zakazujúci prijať opatrenia prehlbujúce nevýhody, ktorými sú postihnuté tieto regióny, nepostačuje nato, aby sa im poskytla aktívna legitimácia v súlade s rozsudkom Súdnehodvora z 22. novembra 2001, Nederlandse Antillen/Rada (C-452/98, Zb. s. I-8973).
In addition, the Court emphasised that, on any view, the applicant had not raised arguments enabling it to be held that the contested provisions would entail harmful effects for the fish stocks and for the marine environment in the Azores and, consequently, for the survival of the fishing sector in the region.
Súd prvého stupňa okrem iného zdôraznil, že žalobkyňa v každom prípade nepredložila tvrdenia, ktoré by umožnili sa domnievať, že napadnuté ustanovenia budú mať poškodzujúce účinky na zásoby rýb a morské životné prostredie v Akorách a v dôsledku toho na prežitie rybolovného odvetvia v regióne.
Furthermore, in reply to the applicant’s argument relating to the preservation of its powers, the Court noted that, although the Community judicature has indeed accepted the right of regional authorities to challenge Community acts which either prevent them from adopting measures which they may legitimately adopt if there is no Community intervention or require them towithdraw those measures and to take certain action (6), the contested provisions of the regulation under challenged o not concern legislative or regulatory measures adopted by the applicant and their lawfulness is in no way called into question or compromised.
Ďalej Súd prvého stupňa v odpovedi na tvrdenie žalobkyne založené na ochrane svojich právomocí uviedol, že súd Spoločenstva skutočne priznal regionálnym orgánom právo napadnúť akty Spoločenstva, ktoré im buď bránili prijať akty, ktoré mohli oprávnene prijať pri chýbajúcom zásahu Spoločenstva, alebo ich nútili vzdať sa uvedených aktov a začať niektoré konania6, ale v konkrétnom prípade predmetom napadnutých ustanovení sporného nariadenia neboli legislatívne akty alebo iné právne predpisy prijaté žalobkyňou a ich zákonnosť nebola nijakým spôsobom spochybnená alebo ovplyvnená.
Case 25/62 Plaumann v Commission [1963] ECR 95, p. 107.
Rozsudok Súdnehodvora z 15. júla 1963, Plaumann/Komisia, 25/62, Zb. s. 197, s. 223.
Council Regulation (EC) No 1954/2003 of 4November 2003 on the management of the fishing effort relating tocertainCommunityfishingareasandresourcesandmodifyingRegulation(EEC)No2847/93andrepealing Regulations (EC) No 685/95 and (EC) No 2027/95 (OJ 2003 L 289, p. 1).
Nariadenie Rady (ES) č. 1954/2003 zo 4. novembra 2003 o riadení rybárskeho úsilia týkajúceho sa určitých rybolovných oblastí a zdrojov spoločenstva, ktorýmsa mení nariadenie (ES) č. 2847/93 a zrušuje nariadenie č. 685/95 a (ES) č. 2027/95 (Ú. v.
Joined Cases T-366/03 and T-235/04 L and Oberösterreich and Austria v Commission [2005] ECR II-4005, paragraph 28.
Rozsudok Súduprvéhostupňa z 5. októbra 2005, Spolková krajina Horné Rakúsko a Rakúsko/Komisia, T-366/03 a T-235/04, Zb. s. II-4005, bod 28.
Lastly, examining the argument that the Aarhus Convention provides that the parties thereto are to ensure that members of the public have access to administrative or judicial procedures to challenge acts of public authorities which contravene national law on the environment, the Court stated that the Community legislature had adopted, in order to facilitate access to the Community judicature in environmental matters, Regulation No 1367/2006 (7).
Súd prvého stupňa po preskúmaní tvrdenia zakladajúcom sa na Aarhuskom dohovore, ktorý stanovuje, že zmluvné strany dohovoru dohliadajú, aby verejnosť mala prístup ku konaniam na účely napadnutia konania orgánov verejnej moci, ktoré je v rozpore s vnútroštátnym právom životného prostredia, zdôraznil, že zákonodarca Spoločenstva s cieľomuľahčiť prístup na súd Spoločenstva v oblasti životného prostredia prijal nariadenie (ES) č. 1367/20067.
Title IV of that regulation lays down a procedure on completion of which certain non-governmental organisations may bring an action for annulment before the Community judicature pursuant to Article 230 EC.
Toto nariadenie v hlave IV stanovuje postup, na základe ktorého môžu niektoré mimovládne organizácie podať podľa článku 230 ES žalobu o neplatnosť na súd Spoločenstva.
However, the conditions laid down in Title IV manifestly not having been satisfied in the circumstances, it is not for the Court to substitute itself for the legislature and to accept, on the basis of the Aarhus Convention, the admissibility of an action which does not meet the conditions laid down in Article 230 EC.
Keďže podmienky uvedenej hlavy IV neboli v danom prípade zjavne splnené, Súduprvéhostupňa neprináleží, aby nahrádzal zákonodarcu a rozhodol na základe Aarhuského dohovoru, že žaloba, ktorá nespĺňa podmienky stanovené článkom 230 ES je prípustná.
In Case T-30/07 Denka International v Commission (order of 27 June 2008, not published), theCourtofFirstInstance noted that the fact that a person is involved in the procedure leading to the adoption of a Community measure is capable of distinguishing that person individually in relation to the measure in question only when the applicable Community legislation grants him certain procedural guarantees.
Vo veci Denka International/Komisia (uznesenie Súd prvého stupňa z 27. júna 2008, T-30/07, zatiaľ neuverejnené), Súd prvého stupňa pripomenul, že skutočnosť, že osoba zasahuje do procesu, ktorý vedie k prijatiu aktu Spoločenstva, je schopná ju individualizovať vo vzťahu k predmetnému aktu len vtedy, keď jej právna úprava Spoločenstva poskytuje isté procesné záruky.
Given that neither the process of enacting acts of general application nor the nature of those acts themselves requires the participation of the persons affected, their interests being supposed to be represented by the political bodies called upon to adopt those measures, it would be contrary to the letter and spirit of Article 230 EC to allow any individual, once he has participated in the preparation of a measure of a legislative nature, then to bring an action challenging that measure.
Keďže ani proces vypracovania všeobecne záväzných aktov, ani ich povaha nevyžadujú účasť dotknutých osôb, pričom ich záujmy sa považujú za zastúpené politickými orgánmi, ktoré sú povolané prijať tieto akty, bolo by v rozpore s duchom a znením článku 230 ES umožniť akémukoľvek jednotlivcovi, len preto, že sa zúčastnil na príprave aktu všeobecne záväznej povahy, podať žalobu voči tomuto aktu.
Neither the contested directive nor that on which it is based provides any procedural guarantees for undertakings manufacturing or distributing active substances.
Ani napadnutá smernica, ani tá, na ktorej sa zakladá, nestanovujú procesné záruky v prospech podnikov vyrábajúcich alebo distribuujúcich účinné látky.
Finally, the applicant argued that it was the proprietor of a trademark registered for the active substance concerned whose use was affected by the contested directive, which distinguished it from any other person, in accordance with Codorníu v Council (8).
Okrem toho žalobkyňa tvrdí, že bola majiteľkou ochrannej známky zapísanej pre túto účinnú látku, ktorej používanie bolo napadnutou smernicou ovplyvnené, čo ju malo podľa rozsudku Súdnehodvora z 18. mája 1994, Codorníu/Rada8 individualizovať vo vzťahu k ostatným subjektom.
The Court noted, however, that that protection for a trademark was not such as to distinguish the applicant from all other manufacturers and distributors, who might also rely on the existence of a trademark in their favour.
Súd prvého stupňa zdôraznil, že táto právna ochrana spojená s ochrannou známkou nemôže žalobkyňu charakterizovať vo vzťahu ku všetkým ostatným výrobcom a distribútorom, ktorí sa tiež môžu vo svoj prospech odvolávať na existenciu ochrannej známky.
It is not the object of the directive to reserve a specific intellectual property right to certain traders, so that any effect on the applicant’s intellectual property rights is simply the consequence of the fact, not particular to the applicant, that it manufactures active substances.
Cieľom smernice nie je vyhradiť určité právo duševného vlastníctva niektorým subjektom, takže prípadné porušenie práv duševného vlastníctva žalobkyne by vyplynulo lenz okolnosti, ktorá sa však ňu nevťahuje, že vyrába účinné látky.
Case T-82/06 Apple Computer International v Commission (order of theCourtofFirstInstance of 19 February 2008, not published) gave rise to clarification of the admissibility of actions directed against tariff classification regulations.
Vo veci Apple Computer International/Komisia (uznesenie Súduprvéhostupňa z 19. februára 2008, T-82/06, zatiaľ neuverejnené) sa objasňovala otázka prípustnosti žalôb podaných proti nariadeniam o colnom zaradení.
According to the case-law, suchmeasures are, in spite of the apparent specificity of the descriptions which they contain, of general application.
Podľa judikatúry sú takéto akty, napriek skutočnosti, že obsahujú konkrétne popisy, všeobecne záväzné.
They concern all products of the type described and take effect in relation to all customs authorities in the Community and all importers (9).
Týkajú sa všetkých výrobkov zodpovedajúcich popisovanému druhu a vyvolávajú svoje účinky voči všetkým colným orgánom Spoločenstva vo vzťahu k všetkým dovozcom9.
Regulation (EC) No 1367/2006 of the European Parliament and of the Council of 6 September 2006 on the application of the provisions of the Aarhus Convention on Access to Information, Public Participation in Decision-making and Access to Justice in Environmental Matters to Community institutions and bodies (OJ 2006 L 264, p. 13).
Nariadenie Európskehoparlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006 zo6. septembra 2006ouplatňovaníustanovení Aarhuského dohovoru o prístupe k informáciám, účasti verejnosti na rozhodovacom procese a prístupe k spravodlivosti v záležitostiach životného prostredia na inštitúcie a orgány Spoločenstva (Ú. v.
Case 40/84 Casteels v Commission [1985] ECR 667, paragraph 11.
Rozsudok Súdnehodvora zo 14. februára 1985, Casteels/Komisia, 40/84, Zb. s. 667, bod 11.
The Court considered that the circumstances that the classification in the Combined Nomenclature was triggered by an application from the applicant for a binding tariff information, that no other similar product was demonstrated to the Nomenclature Committee and that, on the basis of the demonstration of the operation of the product in question, a draft tariff classification regulation referring to the monitors concerned was circulated to the Member States cannot distinguish the applicant individually in such away as to render the action admissible.
Súd prvého stupňa rozhodol, že okolnosť, že uvedené zaradenie v rámci kombinovanej nomenklatúry bolo začaté na základe žiadosti žalobkyne o záväzné informácie o nomenklatúrnom zaradení tovaru, že žiadny iný podobný výrobok nebol predmetom predvedenia pred výborom pre nomenklatúru a že na základe názorného predvedenia dotknutého výrobku mal byť v členských štátoch zverejnený návrh nariadenia o nomenklatúrnom zaradení týkajúci sa dotknutých monitorov nemôžu individualizovať žalobcu, tak aby bola žaloba prípustná.
The fact that a person is involved in the procedure leading to the adoption of a Community measure is capable of distinguishing that person individually in relation to that measure only if the applicable Community legislation grants him certain procedural guarantees.
Účasť hospodárskeho subjektu na procese prijímania aktu individualizuje tento subjekt vo vzťahu k tomuto aktu, iba akmu použiteľná právna úprava Spoločenstva priznáva určité procesné záruky.
Although similar circumstances were taken into account to declare the action in Sony Computer Entertainment Europe v Commission (‘Sony’) (10) admissible, they could not have been the decisive factor.
Napriek tomu, že sa na vyhlásenie prípustnosti žaloby zohľadnili podobné okolnosti v rozsudku Súd prvého stupňa z 30. septembra 2003, Sony Computer Entertainment Europe/Komisia10 (ďalej len „rozsudok Sony“), nemohli byť určujúcim faktorom.
It was only in the light of the exceptional circumstances of that case that the applicant was, in that case, held to be individually concerned.
Práve so zreteľomna mimoriadne okolnosti v prejednávanom prípade, bol žalobca uznaný za osobne dotknutého.
Similarly, the Court stated that, while that judgment makes it clear that the fact that the applicant is the sole authorised importer of the product concerned constitutes a relevant factor, it is not sufficient, in itself, to establish that the applicant is individually concerned.
Rovnako Súd prvého stupňa uvádza, že z tohto rozsudku tiež vyplýva, že pokiaľ je žalobca jediným autorizovaným dovozcom dotknutého výrobku, je to relevantná skutočnosť, ktorá ale nemôže sama osebe postačovať na preukázanie jeho osobnej dotknutosti.
Last, because the rather general description in the contested regulation of the goods concerned as well as the absence of any visual or textual factor clearly referring to a specific economic operator excluded any individual effect, the Court concluded that there were no grounds for considering that the exceptional circumstances, within the meaning of Sony, giving rise to locus standi for the applicant, existed in the instant case (11).
Pokiaľ je v napadnutom nariadení popis dotknutých tovarov príliš všeobecný, a neexistuje vzhľadový alebo textový prvok, ktorý by jasne odkazoval na konkrétny hospodársky subjekt, vylučuje sa akékoľvek osobné dotknutie. Súd prvého stupňa uzavrel, že sa nemožno domnievať, že došlo ku výnimočným okolnostiam v zmysle rozsudku Sony, v ktorom sa žalobkyni priznala aktívna legitimácia11.
According to settled case-law, in order to be of direct concern to an individual within the meaning of the fourth paragraph of Article 230 EC, the contested Community measure must directly affect the applicant’s legal situation and its implementation must be purely automatic and result from Community rules alone without the application of other intermediate rules (12).
Podľa ustálenej judikatúry je jednotlivec priamo dotknutý aktom Spoločenstva v zmysle článku 230 štvrtého odseku ES, ak má akt priame účinky na právne postavenie dotknutej osoby, pričom platí úplne automaticky a vyplýva zo samotného práva Spoločenstva bez potreby vydať ďalšie predpisy12.
TheCourtofFirstInstance held in Joined Cases T 383/06 and T 71/07 Icuna.com v Parliament (order of 14 May 2008) that a decision of the Parliament annulling a tendering procedure for the award of a public contract directly affects the legal situation of a tendering undertaking where, as regards the annulment of that tendering procedure in its entirety, the decision results in the annulment of an earlier decision rejecting its tender, but also that of a decision annulling a decision awarding that undertaking the contract, and that of a decision awarding it the contract.
Súd prvého stupňa v uznesení zo 14.mája 2008, Icuna.com/Parlament (T-383/06 a T-71/07, zatiaľ neuverejnené) rozhodol, že rozhodnutie Parlamentu o zrušení verejného obstarávania má priame účinky na právne postavenie podniku – uchádzača, keďže sa vcelom rozsahu zrušilo uvedené konanie, pričom toto rozhodnutie spôsobilo zrušenie predchádzajúceho rozhodnutia, ktorýmsa zamietla jeho ponuka, ale takisto aj zrušenie rozhodnutia, ktorýmsa zrušilo rozhodnutie o uzavretí zmluvy s týmto podnikom a rozhodnutia, na základe ktorého s ním bola uzavretá zmluva.
Mention is also to be made of Case T-227/06 RSA Security Ireland v Commission (order of 3 December 2008, paragraph 87), in which the Court held that the applicant had not established the existence of exceptional circumstances within the meaning of Sony, observing that the existence of a photograph of the product on which the Sony games station logowas clearly visible, had carried significant importance in the assessment of the admissibility of the action.
V tejto súvislosti treba taktiež uviesť uznesenie z 3. decembra 2008, RSA Security Ireland/Komisia (T-227/06, zatiaľ neuverejnené, bod 87), v ktorom Súd prvého stupňa rozhodol, že žalobkyňa nepreukázala existenciu výnimočných okolností v zmysle rozsudku Sony, pričom zdôraznil, že existencia fotografie výrobku, na ktorom bolo jasne viditeľné logo hracej konzoly Sony nemalo zanedbateľný význam pri posúdení prípustnosti žaloby.
Case C 386/96 P Dreyfus v Commission [1998] ECR I 2309, paragraph 43.
Rozsudok Súdnehodvora z 5. mája 1988, Dreyfus/Komisia, C-389/96P, Zb. s. I-2309, bod 43.
Competition rules applicable to undertakings
Pravidlá hospodárskej súťaže uplatniteľné na podniky
In Case T-276/04 Compagnie maritime belge v Commission (judgment of 1 July 2008), the Court held that where, because of a procedural defect, the Community judicature has annulled in part a Commission decision finding an infringement of the competition rules and imposing a fine, the Commission is entitled to adopt a new decision aimed at correcting the procedural defects identified by the Community judicature and to impose a new fine on the basis of the parts of the first decision that were not annulled.
V rozsudku z 1. júla 2008, Compagniemaritimebelge/Komisia(T-276/04, zatiaľ neuverejnený), Súd prvého stupňa rozhodol, že ak súd Spoločenstva z dôvodu formálnej vady čiastočne zrušil rozhodnutie Komisie, ktorýmsa konštatuje porušenie pravidiel hospodárskej súťaže a ukladá pokuta, Komisia je oprávnená prijať nové rozhodnutie, ktorého cieľom je opraviť formálne vady sankcionované súdom a uložiť novú pokutu na základe nezrušených častí prvého rozhodnutia.