natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Netherlands Government has emphasised in that regard, however, that although it is true that, for the purposes of inheritance duty, account would be taken of Ms Arens-Sikken’s overendowment debts, the corresponding underendowment claims of the other heirs would also be assessed to tax.
Holandská vláda však v tejto súvislosti zdôraznila, že aj keď je pravda, že na účely dedičskej dane by sa zohľadnili dlhy z finančného vyrovnania za zvýšenie dedičského podielu pani Arens-Sikkenovej, zodpovedajúce pohľadávky z finančného vyrovnania za zníženie dedičského podielu ostatných dedičov by boli tiež zdanené.
It is thus clear that, under the Netherlands legislation on succession duties, an inheritance such as that in issue, acquired from a nonresident, receives less favourable tax treatment as compared with such an inheritance acquired from a resident.
Je teda jasné, že podľa holandskej právnej úpravy daní z dedičstva sa s dedičstvom, o aké ide v tejto veci, nadobudnutým po nerezidentovi zaobchádza daňovo menej priaznivo v porovnaní s takým dedičstvom nadobudnutým po rezidentovi.
In that regard, it should be noted that the Court held in Barbier — which also concerned the taxation of an immovable property acquired through inheritance from a nonresident — that measures prohibited by Article 56 EC as being restrictions on the movement of capital include those whose effect is to reduce the value of the inheritance of a resident of a State other than the Member State in which the assets concerned
V tejto súvislosti treba poznamenať, že Súdny dvor v rozsudku Barbier — ktorý sa tiež týkal zdaňovania nehnuteľného majetku nadobudnutého dedením po nerezidentovi — rozhodol, že opatrenia zakázané článkom 56 ES ako obmedzenia pohybu kapitálu zahŕňajú opatrenia, ktorých dôsledkom je zníženie hodnoty dedičstva po rezidentovi iného štátu, než je členský štát, kde sa
The Netherlands Government has nevertheless not denied the Commission’s assertion that, on account of the fact that both the transfer duty and the inheritance duty are progressive taxes, the overall taxation of the immovable property may be higher in cases such as that before the referring court than it would have been if the property had been inherited from a resident and subject to inheritance duty.
Holandská vláda ale nepoprela tvrdenie Komisie, že vzhľadom na skutočnosť, že tak daň z prechodu, ako aj dedičská daň sú progresívnymi daňami, celkové zdanenie nehnuteľného majetku môže byť vyššie v prípadoch, o aký ide pred vnútroštátnym súdom, než vtedy, ak by bol majetok zdedený po rezidentovi a podliehal dedičskej dani.
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-43/07 are situated and which taxes the inheritance of those assets. 19
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA — J. MAZÁK — VEC C-43/07 dotknutý majetok nachádza a ktorý zdaňuje dedenie tohto majetku. 19
Both from the point of view of a (prospect- ive) testator — who takes such fiscal effects into account when taking up residence in a Member State other than his Member State of origin where he owns immovable property or when acquiring immovable property in the latter State while residing in another Member State 20 — and, a fortiori, from the perspective of the heirs, the decisive question is not at which point in the determination of the tax due ‘technically’ an obligation or another factor capable of reducing the tax amount will not be taken into account, but rather the question whether the overall tax burden will be higher, with the effect that the total value of the inheritance finally received will be reduced. 21
Tak z uhla pohľadu (budúceho) poručiteľa — ktorý také daňové dôsledky zohľadňuje pri usadení sa v inom členskom štáte, než je jeho členský štát pôvodu, kde vlastní nehnuteľný majetok, alebo pri nadobúdaní nehnuteľného majetku v členskom štáte pôvodu, keď má bydlisko v inom členskom štáte 20—, ako aj a fortiori z hľadiska dedičov nie je rozhodujúcou otázkou to, v ktorom bode vymerania dane sa „technicky“ nezohľadní povinnosť alebo iný faktor, ktorý môže znížiť sumu dane, ale skôr otázka, či celkové daňové zaťaženie bude vyššie, čo má za následok, že celková hodnota napokon nadobudnutého dedičstva sa zníži. 21
The Netherlands Government submitted in that regard that the present case must be distinguished from Barbier, in that the legislation at issue here does not have the effect of reducing the value of the inheritance within the meaning of the above ruling, since, unlike the obligation to transfer title at issue in Barbier, the obligation at issue in the present case is not connected with the immovable property in such a way that it would affect the value as such at which the property is assessed, whether for transfer duty or inheritance duty.
Holandská vláda v tejto súvislosti uviedla, že prejednávanú vec treba odlišovať od veci Barbier v tom, že právna úprava, o ktorú v nej ide, nemá za následok zníženie hodnoty dedičstva v zmysle uvedeného rozsudku, keďže záväzok, o ktorý ide v prejednávanej veci, nie je na rozdiel od povinnosti previesť vlastníctvo, o ktorú išlo vo veci Barbier, spojený s nehnuteľným majetkom takým spôsobom, že by ovplyvnil samotnú hodnotu majetku na účely vymerania dane, či už dane z prechodu alebo dedičskej dane.
It follows that the national legislation at issue in the main proceedings is, in principle, liable to restrict the free movement of capital.
Z toho vyplýva, že vnútroštátna právna úprava, o ktorú ide vo veci samej, je v zásade spôsobilá obmedziť voľný pohyb kapitálu.
However, the Netherlands Government, supported by the Belgian Government, relies essentially on two main arguments in order to show that that legislation is compatible with the Treaty provisions on the free movement of capital and that the distinction on
Holandská vláda, ktorú podporuje belgická vláda, sa však v podstate opiera o dva hlavné argumenty, aby preukázala, že táto právna úprava je zlučiteľná s ustanoveniami Zmluvy o voľnom pohybe kapitálu a rozlišovanie, na ktorom je založená, je odôvodnené.
I am not persuaded, however, of the relevance of that distinction.
Nie som však presvedčený o relevantnosti takého rozdielu.
In my view, the value of the inheritance, seen in the light of economic realities, is also reduced within the meaning of Barbier if the value of the inheritance considered as a whole is, as in the present case, reduced — as compared with a purely domestic situation — as a result of the non-deductibility of overendowment debts incurred when the property was acquired through inheritance.
Podľa mňa sa hodnota dedičstva, chápaná z hľadiska ekonomickej podstaty, zníži v zmysle rozsudku Barbier aj vtedy, ak sa hodnota dedičstva posudzovaného v celosti rovnako ako v prejednávanej veci zníži — v porovnaní so situáciou čisto vnútroštátneho charakteru — v dôsledku neodpočítateľnosti dlhov z finančného vyrovnania za zvýšenie dedičského podielu, ktoré vznikli pri nadobudnutí majetku dedením.
20 — See Opinion of Advocate General Mischo in Barbier, cited in footnote 3, point 30.
20 — Pozri návrhy, ktoré predniesol generálny advokát Mischo vo veci Barbier, už citovanej v poznámke pod čiarou 3, bod 30.
19 — See to that effect Barbier, cited in footnote 3, paragraph 62; van Hilten-van der Heijden, cited in footnote 4, paragraph 44; and, most recently, Jäger, cited in footnote 18, paragraph 30.
21 — Pozri v tomto zmysle aj rozsudok Jäger, už citovaný v poznámke pod čiarou 18, bod 32, kde Súdny dvor považoval v tomto kontexte za rozhodujúce to, že dotknutá vnútroštátna právna úprava spôsobí, že dedičstvo bude podliehať vyššej dani z dedičstva, než je daň, ktorá by sa mala zaplatiť v situácii čisto vnútroštátneho charakteru.
21 — See also to that effect Jäger, cited in footnote 18, paragraph 32, where the Court considered it decisive in this context that the national provisions in question result in an inheritance being subject to inheritance tax that is higher than that which would be payable in a purely domestic situation.
19 — Pozri v tomto zmysle rozsudky Barbier, už citovaný v poznámke pod čiarou 3, bod 62; van Hilten-van der Heijden, už citovaný v poznámke pod čiarou 4, bod 44, a nedávno Jäger, už citovaný v poznámke pod čiarou 18, bod 30.
Member States remain in principle competent to determine the criteria for taxation and to determine the connecting factors for the purposes of allocating powers of tax -ation, either unilaterally or by international agreements.
Po prvé s odkazom na judikatúru Súdneho dvora, ako sú rozsudky Schumacker 22a Gerritse 23, tvrdí, že situácia poručiteľa rezi- členské štáty zostávajú v zásade príslušné na určenie kritérií zdaňovania a na určenie hraničných ukazovateľov na účely rozdelenia daňových právomocí, či už jednostranne alebo medzinárodnými zmluvami.
24 first, relying on caselaw of the Court, such as Schumacker 22and Gerritse, 23that the respective situations of a resident de cujus and a nonresident de cujus are not comparable as regards the taxation of acquisition through inheritance.
24 denta a poručiteľa nerezidenta nie je porovnateľná, pokiaľ ide o zdaňovanie nadobudnutia majetku dedením.
Second, and closely related to that argument, it points out that the non-deductibility of overendowment debts in the case of immovable property inherited from a nonresident is rooted in the principles of international tax law, under which it is for the Member State of residence to take account of personal obligations such as those at issue here.
Po druhé a v úzkej spojitosti s týmto argumentom uvádza, že neodpočítateľnosť dlhov z finančného vyrovnania za zvýšenie dedičského podielu v prípade nehnuteľného majetku zdedeného po rezidentovi pramení v zásadách medzinárodného daňového práva, podľa ktorých je vecou členského štátu bydliska, aby zohľadnil osobné záväzky, o aké tu ide.
One consequence, to which I will have to come back later, is that, as in other areas where there is no Community harmonisation, Article 56 EC does not prohibit restrictions or disadvantages resulting merely from existing disparities between national tax systems and the exercise in parallel by two Member States of their sovereign powers of taxation.
Jedným dôsledkom, ku ktorému sa vrátim neskôr, je to, že rovnako ako v iných oblastiach, kde nedošlo k harmonizácii na úrovni Spoločenstva, článok 56 ES nezakazuje obmedzenia alebo znevýhodnenia, ktoré vyplývajú iba z existujúcich rozdielov medzi vnútroštátnymi daňovými systémami a z toho, že dva členské štáty súčasne vykonávajú svoje výlučné právomoci v oblasti zdaňovania.
25 The implication is that Article 56 EC covers, by contrast, restrictions which are attributable to the tax rules of one Member State.
25 To znamená, že článok 56 ES naopak pokrýva obmedzenia, ktoré možno pripísať daňovým predpisom jedného členského štátu.
In order to assess whether those considerations can justify the legislation at issue in the present case, it may be useful to recall certain aspects of the ‘legal environment’ in which the Treaty provisions on the free movement of capital operate as regards direct taxation and to recapitulate briefly the caselaw relevant in that context.
Na účely posúdenia, či tieto úvahy môžu odôvodniť právnu úpravu, o ktorú ide v tejto veci, môže byť užitočné pripomenúť určité aspekty „právneho prostredia“, v ktorom ustanovenia Zmluvy o voľnom pohybe kapitálu pôsobia, pokiaľ ide o priame dane, a v krátkosti zhrnúť judikatúru, ktorá je v tomto kontexte relevantná.
Next, it can be said that the Court has in general accepted apportionment criteria following from the principle of territoriality and recognised, in particular, that residence is, for tax purposes, the connecting factor on which international tax law is as a rule founded for the purposes of allocating
Ďalej možno povedať, že Súdny dvor vo všeobecnosti uznal kritériá rozdelenia právomocí vyplývajúce zo zásady teritoriality a predovšetkým pripustil, že bydlisko je na daňové účely hraničným ukazovateľom, na ktorom je spravidla založené medzinárodné daňové právo na účely rozdelenia
It must be borne in mind, in particular, that in so far as no unifying or harmonising Community measures have been adopted as regards direct taxation to that effect, the
Predovšetkým treba mať na pamäti, že kým neboli vo vzťahu k priamym daniam prijaté žiadne unifikačné alebo harmonizačné opatrenia Spoločenstva v tomto zmysle,
22 — Cited in footnote 12.23 — Cited in footnote 7.
22 — Už citovaný v poznámke pod čiarou 12.23 — Už citovaný v poznámke pod čiarou 7.
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-43/07 powers of taxation between States in situations involving extraneous elements. 26
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA — J. MAZÁK — VEC C-43/07 právomocí v oblasti zdaňovania medzi štátmi v situáciách, ktoré obsahujú cudzie prvky. 26
In the same vein, Article 58(1)(a) EC expressly provides that ‘Article 56 [EC] shall be without prejudice to the right of Member States … to apply the relevant provisions of their tax-law which distinguish between taxpayers who are not in the same situation with regard to their place of residence …’.
V rovnakom zmysle článok 58 ods. 1 písm. a) ES výslovne stanovuje, že „ustanovenia článku 56 [ES] majú bez toho, aby boli [článkom 56 ES nie sú — neoficiálny preklad] dotknuté práva členských štátov… uplatňovať príslušné ustanovenia ich daňových zákonov, ktoré rozlišujú daňových poplatníkov podľa miesta bydliska…“.
Seen in that light, the place of residence of a taxable person may therefore — as a criterion for the allocation of powers of tax -ation — be objectively relevant as regards the levying of direct taxes.
Z tohto hľadiska preto môže byť miesto bydliska daňovníka — ako kritérium rozdelenia právomocí v oblasti zdaňovania — objektívne relevantné vo vzťahu k ukladaniu priamych daní.
The Court has repeatedly emphasised, however, that that provision, in so far as it is an exception to the fundamental principle of the free movement of capital, must be interpreted strictly and that not all tax legislation making a distinction between taxpayers based on their place of residence or the Member State in which they invest their capital is automatically compatible with the Treaty. 28
Súdny dvor však opakovane zdôraznil, že toto ustanovenie musí byť ako výnimka zo základnej zásady voľného pohybu kapitálu vykladané striktne a že nie akákoľvek daňová právna úprava rozlišujúca medzi daňovníkmi v závislosti od miesta, kde majú bydlisko, alebo od členského štátu, v ktorom investujú svoj kapitál, je automaticky zlučiteľná so Zmluvou. 28
It is against that background that, as the Netherlands Government observed, the Court accepted in the Schumacker line of cases that, in relation to direct taxes, the respective situations of residents and nonresidents are not, as a rule, comparable, so that, in tax law, it is possible that the taxpayer’s residence may constitute a factor justifying national rules providing for different treatment as between resident and nonresident taxpayers. 27
Práve vzhľadom na tieto skutočnosti, ako uviedla holandská vláda, Súdny dvor v sérii vecí súvisiacich s rozsudkom Schumacker uznal, že vo vzťahu k priamym daniam nie je zodpovedajúca situácia rezidentov a nerezidentov spravidla porovnateľná, takže v daňovom práve je možné, aby bydlisko daňovníka tvorilo faktor odôvodňujúci vnútroštátne pravidlá, ktoré stanovujú rozdielne zaobchádzanie s daňovníkmi rezidentmi a nerezidentmi. 27
Also, the exception provided for in Article 58(1)(a) EC is itself limited by Article 58(3) EC, which provides that the national provisions referred to in Article 58(1) EC ‘shall not constitute a means of arbitrary discrimination or a disguised restriction on the free movement of capital and payments as defined in Article 56 [EC]’.
Navyše výnimka stanovená v článku 58 ods. 1 písm. a) ES je sama obmedzená článkom 58 ods. 3 ES, ktorý stanovuje, že vnútroštátne ustanovenia uvedené v článku 58 ods. 1 ES „nesmú byť prostriedkom na svojvoľnú diskrimináciu alebo skryté obmedzovanie voľného pohybu kapitálu a platieb vymedzených v článku 56 [ES]“.
28 — See, for example, Case C-446/03 Marks & Spencer [2005] ECR I-10837, paragraph 37; Manninen, cited in footnote 17, paragraph 28; and Jäger, cited in footnote 18, paragraph 40. 27 — In Schumacker, cited in footnote 12, the Court held, with regard to income tax, that the situation of a resident is different from that of a nonresident ‘in so far as the major part of his income is normally concentrated in the State of residence.
28 — Pozri napríklad rozsudky z 13. decembra 2005, Marks & Spencer, C-446/03, Zb. s. I-10837, bod 37, Manninen, už citovaný v poznámke pod čiarou 17, bod 28, a Jäger, už citovaný v poznámke pod čiarou 18, bod 40. 27 — V rozsudku Schumacker, už citovanom v poznámke pod čiarou 12, Súdny dvor vo vzťahu k dani z príjmov rozhodol, že situácia rezidenta je iná ako situácia nerezidenta „v tom, že väčšina jeho príjmov je spravidla sústredená v štáte bydliska.
Moreover, that State generally has available all the information needed to assess the taxpayer’s overall ability to pay, taking account of his personal and family circumstances’ (see paragraphs 31 and 33).
Navyše tento štát vo všeobecnosti má k dispozícii všetky informácie potrebné na posúdenie celkovej daňovej kapacity daňovníka so zohľadnením jeho osobnej a rodinnej situácie“ (pozri body 31 a 33).
ARENS-SIKKEN difference in treatment concerned, 31the caselaw discloses certain criteria that the Court has applied to establish whether two situations are objectively comparable with regard to a certain taxation measure.
ARENS-SIKKEN dotknuté rozdielne zaobchádzanie, 31judi-katúra uvádza určité kritériá, ktoré Súdny dvor uplatnil, aby zistil, či sú dve situácie objektívne porovnateľné s ohľadom na určité daňové opatrenie.
As follows in that regard from the caselaw of the Court, for a national measure to be capable of being regarded as compatible with the Treaty provisions on the free movement of capital, the difference in treatment must concern situations which are not objectively comparable or be justified by overriding reasons in the general interest. 29
Z judikatúry Súdneho dvora v tejto súvislosti vyplýva, že nato, aby vnútroštátne opatrenie mohlo byť považované za zlučiteľné s ustanoveniami Zmluvy o voľnom pohybe kapitálu, rozdielne zaobchádzanie sa musí týkať situácií, ktoré nie sú objektívne porovnateľné, alebo musí byť odôvodnené naliehavými dôvodmi všeobecného záujmu. 29
It can be noted, first, that the Court attaches importance to consistency in the exercise of taxation powers in that, where a Member State has chosen to impose a particular form of tax on nonresidents as well as residents, it follows that residents and nonresidents must also be considered com -parable as regards any deductions relating to that taxation. 32
Po prvé možno poznamenať, že Súdny dvor prikladá význam koherencii vo výkone daňových právomocí v tom, že pokiaľ sa členský štát rozhodol zdaniť určitou formou dane tak nerezidentov, ako aj rezidentov, znamená to, že situácia rezidentov a nerezidentov musí byť tiež považovaná za porovnateľnú, pokiaľ ide o akékoľvek odpočítania týkajúce sa tejto dane. 32
Although, in principle, it has to be considered in each specific situation whether a distinguishing criterion like residence is a relevant objective element apt to justify the
Aj keď v zásade treba v každej konkrétnej situácii posúdiť, či rozlišujúce kritérium ako bydlisko je relevantným objektívnym prvkom, ktorý je spôsobilý odôvodniť
Thus, in Denkavit, the Court held that as soon as a Member State, either unilaterally or by means of an agreement, imposes a charge to tax on the income, not only of resident shareholders, but also of nonresident shareholders, from dividends which they receive from a resident company, the situation of those nonresident shareholders
V rozsudku Denkavit tak Súdny dvor rozhodol, že len čo členský štát jednostranne alebo prostredníctvom zmluvy stanoví, že dani z príjmu podliehajú nielen akcionári rezidenti, ale aj akcionári nerezidenti, pokiaľ ide o dividendy, ktoré im vyplatí spoločnosť rezident, situácia týchto akcionárov nerezi-
31 — Cf. in that regard Marks & Spencer, cited in footnote 28, paragraph 38. 32 — See, to this effect, Case 270/83 Commission v France [1986] ECR 273, paragraph 20.
31 — V tejto súvislosti porovnaj rozsudok Marks & Spencer, už citovaný v poznámke pod čiarou 28, bod 38. 30 — Pozri v tomto zmysle rozsudok Schumacker, už citovaný v poznámke pod čiarou 12, bod 30, pozri okrem iného aj rozsudky zo 17. júla 1997, National Farmers’ Union a i., C-354/95, Zb. s.
See also Opinion of Advocate General Lenz in Case C-250/95 Futura Participations and Singer [1997] ECR I-2471, points 38 and 39.
I-4559, bod 61, a z 2. októbra 2003, Garcia Avello, C-148/02, Zb. s. I-11613, bod 31.
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-43/07 becomes comparable to that of resident shareholders.
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA — J. MAZÁK — VEC C-43/07 dentov sa stane porovnateľnou so situáciou akcionárov rezidentov.
33 payments to shareholders on the occasion of a repurchase of shares, allowed resident shareholders to deduct the cost of acquisition of those shares, whereas such deduction was denied to nonresident shareholders.
33 úhrad akcionárom pri príležitosti spätnej kúpy akcií umožňovala, aby si akcionári rezidenti odpočítali náklady na nadobudnutie týchto akcií, zatiaľ čo akcionári nerezidenti také odpočítanie vykonať nemohli.
The Court held that, since the cost of acquisition was directly linked to the payment subject to tax, the two categories of taxpayer were, in that regard, in a comparable situation. 35
Súdny dvor rozhodol, že dve kategórie daňovníkov sú v tomto ohľade v porovnateľnej situácii, lebo náklady na nadobudnutie priamo súvisia s úhradou, ktorá podlieha dani. 35
The reasoning of the Court proceeds along similar lines in a number of cases from which it appears that, in so far as the situations of residents and nonresidents are regarded under the tax legislation of a Member State as comparable with regard to a certain form of income, asset or, more generally, taxable event, their situations must also be regarded as comparable when it comes to the taking into account of costs, charges or obligations which are in any way ‘directly linked’ with the income, asset or taxable event on which the tax is levied.
Úvahy Súdneho dvora sa uberajú obdobným smerom v početných veciach, z ktorých vyplýva, že pokiaľ je situácia rezidentov a nerezidentov považovaná podľa daňovej právnej úpravy členského štátu za porovnateľnú vo vzťahu k určitej forme príjmu, majetku alebo všeobecnejšie zdaniteľného plnenia, ich situácia sa musí tiež považovať za porovnateľnú, keď ide o zohľadnenie výdavkov, záväzkov alebo povinností, ktoré nejakým spôsobom „priamo súvisia“ s príjmom, majetkom alebo zdaniteľným plnením, na ktoré sa daň ukladá.
Against that background it should be noted in the present case, first, that although the applicable succession duties are formally levied on the value of immovable property forming part of the estate of a nonresident, the fact that the inheritance is taxed in the hands of the heirs is not to be overlooked.
Vzhľadom na tieto skutočnosti treba v prejednávanej veci po prvé poznamenať, že hoci sa uplatniteľné dane z dedičstva formálne vyberajú z hodnoty nehnuteľného majetku, ktorý tvorí časť dedičstva po nerezidentovi, nemožno prehliadať skutočnosť, že dedičstvo je zdaňované v rukách dedičov.
Thus, the case does not exclusively concern the personal situation of the deceased and the responsibility of the Member State of his residence to take account, in accordance with the residence principle invoked by the Netherlands Government, of all his personal circumstances and obligations, as it is the heirs who are the taxable persons under the SW 1956 and liable to tax according to their share in the inheritance.
Vec sa teda netýka výlučne osobnej situácie zosnulého a zodpovednosti členského štátu, kde mal bydlisko, zohľadniť v súlade so zásadou bydliska, ktorej sa dovoláva holandská vláda, všetky jeho osobné okolnosti a povinnosti, keďže podľa SW 1956 sú daňovníkmi dedičia a tí sú povinní zaplatiť daň podľa svojho podielu na dedičstve.