natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It follows from the foregoing considerations that the plea alleging infringement of the duty to give reasons must be rejected.
Z vyššie uvedených úvah vyplýva, že žalobný dôvod založený na porušení povinnosti odôvodnenia musí byť zamietnutý.
Infringement of the principles of sound administration and protection of legitimate expectations
O porušení zásad správneho úradného postupu a ochrany legitímnej dôvery
Although the way in which the Council handled the applicant’s request for access cannot be classed as misleading conduct vis-à-vis the latter (see paragraph 123 above), it needs to be determined whether that manner of handling the request none the less gave rise to an infringement of the principles of sound administration and protection of legitimate expectations.
Ak spôsob, akým Rada spracovala žiadosť žalobcu o prístup, nemožno považovať za klamanie vo vzťahu k žalobcovi (pozri bod 123 vyššie), treba preskúmať, či toto spracovanie prinajmenšom nepredstavovalo porušenie zásad správneho úradného postupu a ochrany legitímnej dôvery.
In that regard, the guarantees conferred by the Community legal order in administrative proceedings include, in particular, the principle of sound administration, by virtue of which the competent institution is under a duty to examine carefully and impartially all the relevant aspects of the individual case (see Case T-31/99 ABB Asea Brown Boveri v Commission [2002] ECR II-1881, paragraph 99, and the caselaw cited).
V tomto ohľade treba pripomenúť, že medzi záruky poskytnuté právnym poriadkom Spoločenstva v správnych konaniach patrí najmä zásada správneho úradného postupu, na ktorú sa viaže povinnosť príslušnej inštitúcie preskúmať so starostlivosťou a s nestrannosťou všetky relevantné okolnosti daného prípadu (pozri rozsudok Súdu prvého stupňa z 20. marca 2002, ABB Asea Brown Boveri/Komisia, T-31/99, Zb. s. II-1881, bod 99 a tam citovanú judikatúru).
In the present case, by its first letter of 11 May 1999, the Council replied to the applicant stating that it had not found the document sought, whereas, by its letter of 2 August 1999, it informed him that the requested agreement concerned a report ‘published’ at Nyborg on 8 September 1987 by the Committee of Governors, that it had never, itself, been called upon to make a decision in that regard and that it was necessary for him to address his request to the Governors of the Central Banks or to the ECB .
V predmetnej veci svojím prvým listom z 11. mája 1999 Rada žalobcovi odpovedala, že nenašla hľadaný dokument, zatiaľ čo listom z 2. augusta 1999 mu oznámila, že žiadaná dohoda sa týkala správy „uverejnenej“ v Nyborgu 8. septembra 1987 výborom guvernérov, že ona sama nikdy nebola vyzvaná na prijatie rozhodnutia v tejto súvislosti a že je vhodné obrátiť sa na guvernérov centrálnych bánk alebo na ECB.
— the request made by the applicant was based on Decision 93/731, Article 1 of which states that ‘[t]he public shall have access to Council documents under the conditions laid down in this Decision’ and that ‘“Council document” means any written text, whatever its medium, containing existing data and held by the Council’;
— žiadosť žalobcu bola založená na rozhodnutí 93/731, ktorého článok 1 stanovuje, že „verejnosť má prístup k dokumentom Rady za podmienok stanovených v tomto rozhodnutí“ a že „za dokument Rady sa považuje každá písomnosť obsahujúca existujúce údaje, ktoré má táto inštitúcia k dispozícii“,
— where, as in the present case, the Council is not in possession of the documents corresponding to the request for access, Decision 93/731 does not require it to search for and identify the relevant documents, the irrespective authors and who is in possession of them in order to be able to inform accordingly the person seeking access;
— ak Rada nemá k dispozícii dokumenty zodpovedajúce žiadosti o prístup, ako v predmetnej veci, rozhodnutie 93/731 jej neukladá povinnosť vyhľadať a označiť relevantné dokumenty, ich autorov a ich držiteľov na účely informovania žiadateľa o prístup,
— in the present case, the Council none the less searched and managed to identify a document covered by the request for access, namely the report of the Committee of Governors, and helpfully referred the applicant to the ECB, the institution in possession of that document.
— Rada v predmetnej veci napriek tomu hľadala a úspešne označila dokument uvedený v žiadosti o prístup, a to správu výboru guvernérov, a užitočne odkázala žalobcu na ECB ako držiteľku tohto dokumentu.
In that regard, it is apparent from the answer given by the Council to a written question of the Court that the Council sent the ECB the applicant’s formal request
V tejto súvislosti z odpovede Rady na písomnú otázku Súdu prvého stupňa vyplýva, že žalovaná inštitúcia postúpila ECB opakovanú žiadosť žalobcu a súčasne žiadala
PITSIORLAS v COUNCIL AND ECB and requested it at the same time to send the document containing the agreement reached by the Committee of Governors on the technical reforms for the reinforcement of the EMS endorsed by the Finance Ministers of the Member States at their informal meeting at Nyborg on 12 September 1987.
PITSIORLAS/RADA A ECB oznámenie dokumentu obsahujúceho dohodu, ku ktorej dospel výbor guvernérov centrálnych bánk, o technických reformách na posilnenie EMS, schválenej ministrami financií členských štátov na ich neformálnom stretnutí v Nyborgu 12. septembra 1987.
In response to its request, the Council received a press release of 18 September 1987 which mentions only the report of the Committee of Governors and makes no reference to the report of the Monetary Committee.
V odpovedi na jej žiadosť dostala Rada tlačové komuniké z 18. septembra 1987, ktoré sa zmieňuje iba o správe výboru guvernérov centrálnych bánk členských štátov a nijako neodkazuje na správu menového výboru.
The Council also showed that it had carried out an internal search to make sure that no document containing the Basle/Nyborg Agreement had been sent to it following the informal meeting of the Finance Ministers of the Member States mentioned above.
Rada tiež preukázala, že pristúpila k vnútorným prieskumom, aby sa ubezpečila, že jej v dôsledku vyššie uvedeného neformálneho stretnutia ministrov financií členských štátov nebol postúpený nijaký dokument obsahujúci dohodu Bazilej/Nyborg.
In the light of the above considerations, the plea alleging infringement of the principle of sound administration must be rejected.
Vzhľadom na predchádzajúce úvahy treba zamietnuť žalobný dôvod založený na porušení zásady správneho úradného postupu.
Moreover, a person may not plead infringement of that principle unless he has been given precise assurances by the administration (Case T-290/97 Mehibas Dordtselaan v Commission [2000] ECR II-15, paragraph 59, and the caselaw cited).
Naopak nikto nemôže poukazovať na porušenie tejto zásady, pokiaľ neexistujú presné uistenia, ktoré mu mal poskytnúť správny orgán (pozri rozsudok Súdu prvého stupňa z 18. januára 2000, Mehibas Dordtselaan/Komisia, T-290/97, Zb. s. II-15, bod 59 a tam citovanú judikatúru).
In the present case, it is sufficient to note that the applicant does not provide any information capable of establishing that the Council gave him precise assurances regarding disclosure of the documents constituting the Basle/Nyborg Agreement.
V predmetnej veci stačí konštatovať, že žalobca nepoukazuje na žiadnu okolnosť spôsobilú stanoviť, že Rada mu poskytla presné záruky, pokiaľ ide o zverejnenie dokumentov predstavujúcich dohodu Bazilej/Nyborg.
It appears, in reality, that the applicant merely framed the plea at issue in abstract terms and did not explain how exactly that principle had allegedly been infringed.
V skutočnosti sa zdá, že žalobca sa obmedzil na všeobecné uvedenie dotknutého žalobného dôvodu a nevysvetlil, v čom spočíva údajné porušenie tejto zásady.
It is thus necessary to reject the plea alleging infringement of the principle of the protection of legitimate expectations.
Je preto opodstatnené zamietnuť žalobný dôvod založený na porušení zásady ochrany legitímnej dôvery.
It follows from all the foregoing that the action brought by the applicant must be dismissed insofar as it concerns the annulment of the Council decision.
Zo súhrnu predchádzajúcich úvah vyplýva, že žaloba podaná žalobcom v časti, v ktorej sa týka zrušenia rozhodnutia Rady, musí byť zamietnutá.
(a) The plea of illegality in respect of Article 1 of Decision 1999/284 and Article 23.3 of the ECB Rules of Procedure
O návrhu na zrušenie rozhodnutia ECB a) O námietke nezákonnosti článku 1 rozhodnutia 1999/284 a článku 23 ods. 3 rokovacieho poriadku ECB
Although he does not state so expressly in his written pleadings, it is apparent from those pleadings and, more particularly, from the examination of the pleas alleging infringement of the fundamental principle of transparency and of the right of access to documents, as well as a misuse of powers, that the applicant raises a plea of illegality in respect of Article 1 of Decision 1999/284 and Article 23.3 of the ECB Rules of Procedure, and this on two counts in respect of the latter provision.
Aj keď to žalobca vo svojich písomnostiach výslovne neuvádza, z týchto písomností a konkrétnejšie z preskúmania žalobných dôvodov založených na porušení základnej zásady transparentnosti a práva na prístup k dokumentom a zneužitia právomoci vyplýva, že vznáša námietku nezákonnosti článku 1 rozhodnutia 1999/284 a článku 23 ods. 3 rokovacieho poriadku ECB, a to z dvojakého dôvodu v súvislosti s týmto posledným uvedeným ustanovením.
Accordingly, the applicant alleges, first, that Article 23.3 of the ECB Rules of Procedure infringes Article 12.3 of the ESCB Statute and has no legal basis and, second, that Article 1 of Decision 1999/284 and Article 23.3 of the ECB Rules of Procedure, on which the decision of the ECB is based, are contrary to the fundamental principle of transparency and the right of access to documents, as recognised by the caselaw and by Articles 1 EU and 6 EU, Article 110(2) EC and Article 255(1) EC.
Žalobca na jednej strane uvádza, že článok 23 ods. 3 rokovacieho poriadku ECB porušuje článok 12 ods. 3 štatútu ESCB a nemá právny základ, a na druhej strane, že článok 1 rozhodnutia 1999/284 a článok 23 ods. 3 rokovacieho poriadku ECB, na ktorých je založené rozhodnutie ECB, sú v rozpore so základnou zásadou transparentnosti a právom na prístup k dokumentom, tak ako sú priznané judikatúrou a článkami 1 EÚ a 6 EÚ, ako aj článkom 110 ods. 2 ES a článkom 255 ods. 1 ES.
The plea of illegality in respect of Article 1 of Decision 1999/284
O námietke nezákonnosti článku 1 rozhodnutia 1999/284
As regards the plea of illegality in respect of Article 1 of Decision 1999/284, it should be pointed out that, after basing his first request for access to the Basle/Nyborg Agreement on Decision 1999/284, the applicant made a new request — as he was instructed to do by the ECB — based expressly on Article 23.3 of the ECB Rules of Procedure with a view to obtaining a reduction of the 30-year period of confidentiality.
Pokiaľ ide o námietku nezákonnosti článku 1 rozhodnutia 1999/284, treba pripomenúť, že žalobca po tom, čo založil svoju prvú žiadosť o prístup k dohode Bazilej/Nyborg na rozhodnutí 1999/284, formuloval v súlade s údajmi, ktoré mu boli poskytnuté zo strany ECB, novú žiadosť, výslovne založenú na článku 23 ods. 3 rokovacieho poriadku ECB na účely dosiahnutia skrátenia obdobia dôvernosti 30 rokov.
The fact that the applicant’s letter of 27 July 1999 wrongly refers to a ‘formal request’ is irrelevant.
Skutočnosť, že list žalobcu z 27. júla 1999 obsahuje nesprávny údaj „opakovaná žiadosť“, je irelevantná.
It is that second request which was refused by the Governing Council in the decision of the ECB, pursuant to Article 23.3 of the ECB Rules of Procedure, and not on the basis of Decision 1999/284.
Táto druhá žiadosť bola zamietnutá radou guvernérov v rozhodnutí ECB podľa článku 23 ods. 3 rokovacieho poriadku ECB, a nie na základe rozhodnutia 1999/284.
Therefore, even supposing that the plea alleging the illegality of Article 1 of Decision 1999/284 for infringement of the principle of transparency and of the right of access to documents may be regarded as admissible, it must be rejected as ineffective.
Aj za predpokladu, že žalobný dôvod založený na nezákonnosti článku 1 rozhodnutia 1999/284 pre porušenie zásady transparentnosti a práva na prístup k dokumentom možno považovať za prípustný, musí byť zamietnutý ako neúčinný.
In fact, even supposing that plea were to be established, the illegality found would not be such as to call the lawfulness of the decision of the ECB into question.
Totiž za predpokladu, že tento žalobný dôvod bude uznaný, zistená nezákonnosť nie je spôsobilá spochybniť platnosť rozhodnutia ECB.
The plea of illegality in respect of Article 23.3 of the ECB Rules of Procedure
O námietke nezákonnosti článku 23 ods. 3 rokovacieho poriadku ECB
— The admissibility of the plea of illegality in respect of Article 23.3 of the ECB Rules of Procedure
— O prípustnosti námietky nezákonnosti článku 23 ods. 3 rokovacieho poriadku ECB
The ECB contends that the arguments raised by the applicant in his reply, concerning the ECB’s powers to regulate access to the archives of the Committee of Governors and the lack of any legal basis for Article 23.3 of the ECB Rules of Procedure, constitute a new plea in law which, under Article 48(2) of the Rules of Procedure of the Court of First Instance, may not be introduced in the course of the proceedings.
ECB tvrdí, že argumentácia rozvinutá žalobcom v replike o jej právomociach na úpravu prístupu k archívom výboru guvernérov a pri nedostatku právneho základu článku 23 ods. 3 jej rokovacieho poriadku predstavuje nový žalobný dôvod, ktorého predloženie v priebehu konania je podľa článku 48 ods. 2 rokovacieho poriadku zakázané.
It follows from Article 44(1)(c), read in conjunction with Article 48(2) of those Rules of Procedure, that the application initiating proceedings must contain, inter alia, a summary of the pleas in law relied on, and that new pleas in law may not be introduced in the course of the proceedings unless they are based on matters of law or of fact which have come to light in the course of the procedure.
Z ustanovení článku 44 ods. 1 písm. c) v spojení s článkom 48 ods. 2 rokovacieho poriadku vyplýva, že žaloba musí obsahovať predmet konania a zhrnutie dôvodov, na ktorých je návrh založený, a že uvádzanie nových dôvodov je prípustné počas konania len vtedy, ak sú tieto dôvody založené na nových právnych a skutkových okolnostiach, ktoré vyšli najavo v priebehu konania.
It is common ground that, in his application, the applicant disputed the legality of Article 23.3 of the ECB Rules of Procedure.
Je nepochybné, že žalobca vo svojej žalobe spochybnil zákonnosť článku 23 ods. 3 rokovacieho poriadku ECB.
Accordingly, the applicant submitted that, although Decision 1999/284 referred to the archives of the ECB and of the EMI, it completely ‘forg[ot]’ the archives of the Committee of Governors, even though they were even older, which were governed by Article 23.3 of the ECB Rules
Žalobca tvrdil, že ak rozhodnutie 1999/284 odkazovalo na archívy ECB a EMI, úplne „obišlo“ archívy výboru guvernérov, a to napriek tomu, že boli staršie a že sa na ne vzťahoval článok 23 ods. 3 rokovacieho poriadku ECB.
According to the applicant, that provision prohibits access to very wide-ranging categories of documents, reduces his right of access to the documents to nothing and infringes the fundamental principle of transparency, as recognised by Articles 1 EU and 6 EU, as well as by Article 110(2) EC and Article 255(1) EC and by the case-law.
Podľa žalobcu toto ustanovenie zakazuje prístup k veľmi širokým kategóriám dokumentov, zbavuje ho jeho práva na prístup k dokumentom a porušuje základnú zásadu transparentnosti, tak ako sú priznané článkami 1 EÚ a 6 EÚ, ako aj článkom 110 ods. 2 ES a článkom 255 ods. 1 ES a judikatúrou.
In response to that plea alleging the illegality of Article 23.3 of its Rules of Procedure, the ECB asserts that the status and the specific nature of the documents held in the archives of the Committee of Governors explain and justify their exclusion from the scope of Decision 1999/284 and the adoption, in a perfectly lawful manner, of a specific legal framework, defined in Article 23 of those Rules of Procedure.
V odpovedi na tento žalobný dôvod, založený na nezákonnosti článku 23 ods. 3 rokovacieho poriadku ECB, uvádza, že štatút a osobitná povaha dokumentov archivovaných v archívoch výboru guvernérov vysvetľujú a odôvodňujú ich vylúčenie z pôsobnosti rozhodnutia 1999/284 a zákonné prijatie osobitného právneho režimu definovaného v už citovanom článku 23.
In support of that assertion, the ECB contends that the archives of the Committee of Governors contain documents drafted, in some cases, by the Committee of Governors, the Committee of Deputies, the subcommittees and the groups of experts and, in other cases, by the Monetary Committee, all of which are third parties in relation to the ECB .
Na podporu tohto tvrdenia žalovaná tvrdí, že archívy výboru guvernérov obsahujú dokumenty spísané na jednej strane výborom guvernérov, výborom zástupcov, podvýbormi, skupinami odborníkov a na druhej strane menovým výborom, ktoré sú vo vzťahu k ECB všetky tretími osobami.
It is in those circumstances that the applicant submitted, in his reply, that, in regulating access to the archives of the Committee of Governors in its Rules of Procedure, the ECB had exceeded its powers, in breach of Article 12.3 of the ESCB Statute which does not empower the ECB to regulate ‘the affairs of third parties’.
Za týchto podmienok žalobca v replike tvrdil, že ECB prekročila svoje právomoci upravením prístupu k archívom výboru guvernérov v jej rokovacom poriadku a porušila tak článok 12 ods. 3 štatútu ESCB, ktorý ju nesplnomocnil na úpravu „záležitostí tretích osôb“.
It thus appears that the plea alleging the illegality of Article 23.3 of the ECB Rules of Procedure, on the ground of an infringement of Article 12.3 of the ESCB Statute, constitutes an amplification of the plea alleging the illegality of that same provision on grounds of infringement of the principle of transparency and of the right of access to documents, which is stated implicitly in the application initiating proceedings and which is closely linked to that plea.
Zdá sa, že žalobný dôvod založený na nezákonnosti článku 23 ods. 3 rokovacieho poriadku ECB, dôvod vychádzajúci z porušenia článku 12 ods. 3 štatútu ESCB, predstavuje opakovanie žalobného dôvodu založeného na nezákonnosti tohto istého ustanovenia z dôvodu porušenia zásady transparentnosti a práva na prístup k dokumentom, ktorý je implicitne uvedený v návrhu na začatie konania a má s ním úzky vzťah.
It must therefore be regarded as admissible.
Musí byť preto považovaný za prípustný.
— The plea alleging the illegality of Article 23.3 of the ECB Rules of Procedure on grounds of infringement of Article 12.3 of the ESCB Statute
— O žalobnom dôvode založenom na nezákonnosti článku 23 ods. 3 rokovacieho poriadku ECB, dôvode vychádzajúcom z porušenia článku 12 ods. 3 štatútu ESCB
The context in which Article 23.3 of the ECB Rules of Procedure was adopted must first be noted .
Predovšetkým treba pripomenúť kontext, v ktorom bol prijatý článok 23 ods. 3 rokovacieho poriadku ECB.
The Final Act of the Treaty on European Union, signed at Maastricht on 7 February 1992, contains Declaration No 17, which states as follows:
Konečný akt Zmluvy o Európskej únii, podpísaný v Maastrichte 7. februára 1992, obsahuje vyhlásenie č. 17, ktoré znie takto:
‘The Conference considers that transparency of the decisionmaking process strengthens the democratic nature of the institutions and the public’s confidence in the administration.
„Konferencia sa domnieva, že transparentnosť rozhodovacieho procesu posilňuje demokratický charakter inštitúcií, ako aj dôveru verejnosti voči správnym orgánom.
The Conference accordingly recommends that the Commission submit to the Council no later than 1993 a report on measures designed to improve public access to the information available to the institutions.’
V dôsledku toho konferencia odporúča, aby Komisia predložila Rade najneskôr v roku 1993 správu o opatreniach smerujúcich k rozšíreniu prístupu verejnosti k informáciám, ktoré majú inštitúcie k dispozícii.“ [neoficiálny preklad]
At the close of the European Council at Birmingham on 16 October 1992, the Heads of State or of Government issued a declaration entitled ‘A Community close to its citizens’, in which they stressed the need to make the Community more open .
Počas ukončenia Európskej rady v Birminghame 16. októbra 1992 hlavy štátov alebo predsedovia vlád urobili vyhlásenie nazvané „Spoločenstvo blízke svojim občanom“, v ktorom zdôraznili nevyhnutnosť väčšieho otvorenia sa Spoločenstva.
That commitment was reaffirmed at the European Council in Edinburgh on 12 December 1992.
Tento záväzok bol opätovne potvrdený na Európskej rade v Edinburghu 12. decembra 1992.
On 5 May 1993, the Commission addressed to the Council, the Parliament and the Economic and Social Committee Communication 93/C 156/05 on public access to the institutions’ documents.
Dňa 5. mája 1993 Komisia zaslala Rade, Parlamentu a Hospodárskemu a sociálnemu výboru oznámenie 93/K 156/05 o prístupe verejnosti k dokumentom inštitúcií.
That communication contained the results of a comparative survey on public access to documents in the Member States and some nonmember countries, and concluded that there was a case for developing further the access to documents at Community level.
Toto oznámenie obsahovalo výsledky porovnávacieho prieskumu o prístupe verejnosti k dokumentom v členských štátoch, ako aj v niektorých tretích krajinách a dospelo k záveru, že je potrebné podstatnejšie rozšíriť prístup k dokumentom na úrovni Spoločenstva.
On 2 June 1993, the Commission adopted Communication 93/C 166/04 on openness in the Community, setting out the basic principles governing access to documents.
Dňa 2. júna 1993 Komisia prijala oznámenie 93/K 166/04 o transparentnosti v Spoločenstve, v ktorom sú vysvetlené základné zásady upravujúce prístup k dokumentom.
At the European Council at Copenhagen on 22 June 1993, the Council and the Commission were called upon to ‘continue their work based on the principle of citizens having the fullest possible access to information’.
Počas zasadania Európskej rady v Kodani 22. júna 1993 boli Rada a Komisia vyzvané „pokračovať v prácach na základe zásady, podľa ktorej občania musia mať čo najväčší možný prístup k informáciám [neoficiálny preklad]“.
On 6 December 1993, the Council and the Commission adopted a code of conduct aimed at establishing the principles to govern public access to documents held by them, whilst agreeing that they would both implement those principles before 1 January 1994 by means of specific reglementary provisions.
Rada a Komisia prijali 6. decembra 1993 etický kódex, ktorý stanovil zásady upravujúce prístup verejnosti k dokumentom, ktoré majú k dispozícii, pričom sa dohodli, že obe inštitúcie vykonajú tieto zásady pred 1. januárom 1994 osobitnými právnymi ustanoveniami.
To ensure the implementation of that agreement, the Council adopted Decision 93/731 on 20 December 1993, and, on 8 February 1994, the Commission adopted Decision 94/90/ECSC, EC, Euratom on public access to Commission documents (OJ 1994 L 46, p. 58).
Na zabezpečenie vykonania tohto záväzku Rada prijala 20. decembra 1993 rozhodnutie 93/731 a Komisia prijala 8. februára 1994 rozhodnutie 94/90/ESUO, ES, Euratom o prístupe verejnosti k dokumentom Komisie [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 46, s. 58).
On 1 January 1994, the second stage of the EMU began, marked by the setting-up of the EMI and the dissolution of the Committee of Governors.
Dňa 1. januára 1994 sa začala druhá etapa HMÚ, poznačená zriadením EMI a rozpustením výboru guvernérov.
On 3 June 1997, the EMI adopted Decision No 9/97 concerning public access to administrative documents (OJ 1998 L 90, p.
EMI prijal 3. júna 1997 rozhodnutie 9/97 týkajúce sa prístupu verejnosti k jeho správnym dokumentom [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 90, 1998, s.