natgillin/translations-raw huggingface dataset:
One such visit deserves a special mention, departing as it did from the usual customs of our assembly: that of Ronald Reagan, involved at the time in an offensive aimed at destabilising Sandinista Nicaragua.
Jedna z týchto návštev si zaslúži osobitnú zmienku, natoľko jej priebeh vybočoval z postupov a zvyklostí nášho zhromaždenia. Išlo o návštevu Ronalda Reagana, ktorý bol v tom čase zapojený do ofenzívnych činností zameraných na destabilizáciu sandinistickej Nikaraguy.
A new one began in 1994, when all elements of the non-socialist left embarked on a process of regrouping and expansion, which would result in the emergence of the Confederal Group of the European United Left – Nordic Green Left.
Ďalšie sa začína rokom 1994, keď sa začne proces opätovného zjednocovania a rozširovania všetkých zložiek nesocialistickej ľavice, ktorý sa zavŕši vytvorením Konfederatívnej skupiny európskej zjednotenej ľavice – Nordickej zelenej ľavice.
Today, this group has 17 delegations.
Túto skupinu dnes tvorí 17 delegácií.
The entire left agreed on how to conduct itself during the formal sitting: we would not allow a verbal attack by the American President on this people small in number, but free and brave.
Ľavica sa jednotne zhodla na postoji, aký zachovať počas slávnostnej schôdze: nebudeme tolerovať verbálnu agresiu amerického prezidenta voči tomuto malému a odvážnemu národu.
It was not long before the attack came.
Tá na seba nenechala dlho čakať.
Immediately, in complete unity, half the Members rose and protested.
Vzápätí sa ako jeden muž zdvihla na protest polovica poslancov.
Our distinguished guest, surprised and outraged, looked away from the autocue to rebuke the whole of the left with the historic words, ‘You’re all communists!’
Náš významný hosť, prekvapený a pobúrený, odvrátil zrak od svojho čítacieho zariadenia a oboril sa na celú ľavicu svojím historickým zvolaním: „Vy všetci ste komunisti!“.
In the almost 30 years since the first direct elections, the Assembly of the European Communities, now the European Parliament, has undergone a real metamorphosis.
Počas tridsiatich rokov od prvých priamych volieb prešlo Zhromaždenie európskych spoločenstiev, budúci Európsky parlament, skutočnou premenou.
Successive rounds of enlargement have seen its numbers explode.
Z diskusného fóra sa stala zákonodarná inštitúcia.
And the ‘serious business’ is only just beginning...
Postupným rozširovaním získal Parlament
This is the main challenge for the future.
V tomto spočíva výzva číslo jedna, ktorá nás čaká v budúcnosti.
The only institution directly determined by citizens, Parliament should show that it is able to translate constituents’ expectations into critical thinking – if need be, of the politically subversive kind – as opposed to the uniform approach of the other European institutions.
Ako jediná európska inštitúcia priamo zastupujúca občanov musí Parlament preukázať svoju schopnosť pretaviť očakávania svojich mandantov - eventuálne politicky subverzívnych - do kritického ducha voči jednotnej myšlienke ostatných európskych inštitúcií.
If it can do that, it will truly have established its pedigree.
Až vtedy si Parlament zaslúži v plnej miere poctu.
The European Parliament’s Achilles heel remains its distance from ordinary people.
Podelili sa so všetkými prítomnými o nesmiernu bolesť zo straty dieťaťa v nekonečnom konflikte na Blízkom východe, ako aj o svoje spoločné presvedčenie, že je potrebné bezodkladne nastoliť spravodlivý a udržateľný mier.
Its work, like the development of its rights, remains little known.
Achillovou pätou Európskeho parlamentu je naďalej jeho vzdialenosť od občanov.
More importantly, the feelings of frustration, fuelled both by the dominant trends of the Union’s policies, particularly as regards social issues, and the aura of inaccessibility surrounding its main decision-making centres, apply to Parliament too.
Stále vládne nedostatočná informovanosť o jeho činnosti a vývoji jeho výsadných práv. Parlament zásadnejšie zasahujú frustrácie vyvolávané ťažkopádnymi tendenciami politík Únie, najmä v sociálnej oblasti, a pocitom nedostupnosti hlavných centier rozhodovania.
Is this frustration not reflected in the regularly decreasing turnout for the European elections?
Neodzrkadľujú sa práve v pravidelnom znižovaní miery účasti obyvateľstva vo voľbách do Európskeho parlamentu?
INDEPENDENCE/DEMOCRACY GROUP IND/DEM
SKUPINA NEZÁVISLOSŤ/DEMOKRACIA IND/DEM
FROM THE TECHNICAL COORDINATION GROUP TO THE INDEPENDENCE/DEMOCRACY GROUP: THE LONG WALK OF THE EUROPEAN PARLIAMENT’S OPPOSITION.
OD TECHNICKEJ KOORDINAČNEJ SKUPINY KU SKUPINE NEZÁVISLOSŤ/DEMOKRACIA: DLHÁ CESTA OPOZÍCIE V EURÓPSKOM PARLAMENTE.
The first direct European elections of 1979 added a series of MEP’s coming from very different political spheres to the traditional political families who used to appoint their Members of European Parliament (MEP) via their national Parliaments.
Po prvých priamych európskych voľbách v roku 1979 pribudlo k tradičným politickým rodinám, ktoré zvykli menovať svojich členov Európskeho parlamentu prostredníctvom národných parlamentov, mnoho poslancov z najrôznejších politických sfér.
Danish anti-mar-keteers, some regionalists from Flanders, Wallonia, Italian left-wing proletarians, and other Radicals: these guys had no links with the established political families and didn’t want any.
Dánski odporcovia spoločného trhu, regionalisti z Flámska, Valónska, talianski ľavicoví proletári a ďalší radikáli, pričom títo ľudia nemali žiadne väzby so zavedenými politickými rodinami a po žiadnych ani netúžili.
JENSPETER BONDE AND NIGEL FARAGE
JENSPETER BONDE A NIGEL FARAGE spolupredsedovia
The reason why they came together, and formed the Technical Coordination Group (TCDI) was simple: the alternative was to become so called non-attached members and that is no place to be in the EP.
Dôvod, prečo sa spojili a vytvorili Technickú koordinačnú skupinu, bol jednoduchý – alternatívou bolo len stať sa takzvanými nezaradenými poslancami a to v EP nie je výhodné postavenie.
Only political groups get reasonable staff and finance, offices, meeting and translation facilities (important in a multinational parliament), voting rights in the Enlarged Bureau
Len politické skupiny dostávajú k dispozícii primeraný personál a finančné prostriedky, kancelárie, priestory na schôdze a prekladateľské služby (čo je v mnohonárodnom parlamente dôležité), hlasovacie
undemocratic, but can you really ask someone who doesn’t agree, to commit suicide?
Obvinili nás, že sme nedemokratickí, ale skutočne môžete o spáchanie samovraždy žiadať niekoho, kto nechce?
The TCDI group enabled its Members to familiarise themselves with European parliamentary practices, to discover the Brussels “saloons”, where decisions were taken, the budgetary techniques, the bad financial management.
Technická koordinačná skupina umožnila svojim členom oboznámiť sa s európskymi parlamentnými postupmi, objaviť bruselské „salóny“ (kde sa prijímajú rozhodnutia), rozpočtové postupy, zlé finančné hospodárenie.
It also gave them the opportunity to establish good contacts with MEP colleagues of other groups, and to develop their own structures.
Poskytla im tiež príležitosť nadviazať vhodné kontakty s poslaneckými kolegami z iných skupín a vytvoriť ich vlastné štruktúry.
One thing was crystal clear: they preferred to have full freedom of speech through their own small group, than to be a minor element in one of the ‘democratically centralised’ big flocks.
Jedna vec bola absolútne jasná: títo poslanci uprednostnili možnosť mať plnú slobodu prejavu prostredníctvom svojej vlastnej malej skupiny pred situáciou, keď by boli druhoradou súčasťou jedného z veľkých „demokraticky centralizovaných“ zoskupení.
(the organisational and political engine of the EP), and access to all kinds of parliamentary procedures (roll call votes, amending in the plenary, oral questions to Council and Commission, the possibility to make draft reports, launching urgent resolutions and so on).
práva v rozšírenom predsedníctve (organizačnom a politickom hnacom stroji EP) a prístup ku všetkým druhom parlamentných postupov (hlasovanie podľa mien, predkladanie pozmeňujúcich a doplňujúcich návrhov na plenárnej schôdzi, otázky na ústne zodpovedanie pre Radu a Komisiu, možnosť vypracúvať návrhy správ, vydávanie naliehavých uznesení atď.).
In other words: a non-attached member was a political outlaw with a little speaking time in plenary and that’s it.
Inými slovami, nezaradený poslanec bol politický vyhnanec s krátkym rečníckym časom a nič viac.
Plenty enough reasons to create a (slightly artificial) group, artificial because only the “technique” and not the politics brought us together.
To bolo dosť dôvodov na vytvorenie (mierne umelej) skupiny, umelej preto, lebo sme sa spojili len z technických, a nie politických pohnútok.
11 MEP’s, the Parliament’s smallest group, but nonetheless a flea in the big group’s fur.
Jedenásť poslancov, najmenšia parlamentná skupina, no napriek tomu blcha v kožuchu veľkých skupín.
This became quickly apparent as the other groups tried very hard to snuff us out by doubling the threshold of members needed to form a group!
Táto skutočnosť sa čoskoro prejavila, keď sa nás ostatné skupiny veľmi rozhodne pokúsili vytlačiť zdvojnásobením minimálneho počtu poslancov potrebných na vytvorenie skupiny!
So the tone was set, and the opposition was formed.
Začali sme preto konať a sformovali sme opozíciu.
We had to ‘filibuster’, that is using parliamentary procedures in such an extreme way to make normal work impossible.
Museli sme teda začať robiť obštrukcie, t. j. využívať parlamentné postupy takým extrémnym spôsobom, aby sme znemožnili bežnú prácu.
They called it the Rainbow group, a suggestion of the Danish leader Else Hammerich, who felt TCDI too technical and cold a name!
Po voľbách v roku 1984 sa do EP dostali Zelení – Nemci a Belgičania a niekoľko holandských spriaznených strán, ale nie dosť na to, aby vytvorili svoju vlastnú skupinu Zelených.
The Rainbow group - 20 MEP’s all together - was a firm (and sometimes loud!) opposition to the mainstream political parties: energy, environment, decentralisation, fairness and transparency, agriculture and good management were all battlefields.
Nazvali ju skupina Rainbow (Dúha), podľa návrhu vedúcej dánskej predstaviteľky Else Hammerichovej, ktorá názov Technická koordinačná skupina považovala za príliš technický a neosobný. Skupina Rainbow – spolu 20 poslancov – predstavovala prísnu (a niekedy hlučnú!) opozíciu voči tradičným politickým stranám.
The political differences between the three components - Greens, regionalists and anti-marketeers - was no obstacle for a good atmosphere and cooperation!
Predmetmi sporov boli energetika, životné prostredie, decentralizácia, spravodlivosť a transparentnosť, poľnohospodárstvo a dobré riadenie.
The Luxemburg Summit of 1986 launched the Single European Act, which gave some more legislative powers to the EP, and the enlargement with Spain and Portugal in that same year made clear that European Community was establishing and developing itself in a new and decisive way.
Politické rozdiely medzi troma zložkami – Zelenými, regionalistami a odporcami spoločného trhu – neboli prekážkou pre dobrú atmosféru a spoluprácu!
Forming a political group is not an easy thing to do.
Formovanie politickej skupiny nie je jednoduché.
1989 was dramatic: we wanted to continue the cooperation with the Greens, but they had kicked the regionalists and the Eurosceptic Danish MEP’s out, for they now had sufficient numbers to form their own group.
Rok 1989 bol dramatický – chceli sme pokračovať v spolupráci so Zelenými, ale tí vylúčili regionalistov a euroskeptických dánskych poslancov, pretože v tom čase už mali dosť členov na vytvorenie svojej vlastnej skupiny.
We were of the opinion that a joint opposition to the European establishment, each from his own political point of view would have been better, because the group would have been numerically stron-ger, but Greens were not to be convinced, despite the efforts of their leader Graefe zu Baringdorf himself.
Domnievali sme sa, že jednotná opozícia voči európskemu zriadeniu, vychádzajúca z vlastného politického názoru každej zložky, by bola lepšia, pretože skupina by bola početne silnejšia, ale Zelení sa napriek snahe ich vedúceho predstaviteľa Graefe zu Baringdorfa nedali presvedčiť.
This is why the Danish members made an alliance with the regionalists of Jaak Vandemeulebroucke, and continued the Rainbow group on their own.
Dánski členovia sa preto spojili s regionalistami Jaaka Vandemeulebrouckeho a sami pokračovali v činnosti skupiny Rainbow.
After all, we still had the company of the Green topcandidate, Mrs. Dorothée Piermont.
Ešte vždy bola s nami skupina Zelených
EPP and former president of the European Parliament: “we will never be stopped by 20.000 Danes”.
Nezabúdajte na slová Egona Klepscha, predsedu PPE a bývalého predsedu Európskeho parlamentu: „Nikdy nás nezastaví 20 000 Dánov“.
As an example of democratic method, it appears this counts!
Zdá sa, že toto ako ukážka demokratických metód stačí.
In France Mitterand was only able to obtain the smallest majority ever during a public vote, in favour of the Maastricht Treaty.
Mitterandovi sa vo Francúzsku podarilo v prospech Maastrichtskej zmluvy získať tú najmenšiu väčšinu, aká kedy bola pri verejnom hlasovaní zaznamenaná.
The attitude of the main political forces in Europe would from then on only become more and more aggressive.
Prístup hlavných politických síl v Európe sa od tej chvíle stával čoraz agresívnejším.
Who is not with me is against me!
Kto nie je s nami, je proti nám!
1994: EUROPE OF NATIONS AS THE FIRST EUROCRITICAL GROUP christian parties (who are eurocritical and against a further centralisation of the European Union) had always refused to join a political group.
1994: EURÓPA NÁRODOV AKO PRVÁ EUROKRITICKÁ SKUPINA
As a matter of principle, they wanted to maintain total independence.
Voľby v roku 1994 boli veľkým sklamaním, pretože regionalisti stratili mnoho kresiel a my sme kvôli dvom chýbajúcim poslancom nemohli pokračovať v činnosti ako skupina Rainbow.
But only a few days before the constitutive meeting of the Parliament, they signed up and the Europe of Nations group was formed.
Lalumièrovou sa darilo a chýbali im len dvaja členovia na to, aby mohli vytvoriť skupinu. Preto sa s nimi regionalisti spojili.
It was a very busy period: Europe was for once a real topic in public debate, due to the repeated referenda on the Maastricht treaty, the upcoming Treaty of Nice with all the expressed doubts such as ‘No enlargement before a reorganization of EU-structures, working procedures and institutions’.
Čo sa nás týka, zaznamenali sme veľké víťazstvo Autre Europe Philippa de Villiers a Sira Jamesa Goldsmitha vo Francúzsku, ale s našimi štyrmi dánskymi euroskeptikmi nám chýbala jedna národnosť.
The Berlin wall was down and the new democracies were knocking at the EU-door!
Holandské kresťanské strany (ktoré sú eurokritické a sú proti ďalšej centralizácii Európskej únie) sa vždy odmietali stať súčasťou akejkoľvek politickej skupiny.
What kind of an EU, in order to do what?
Zo zásady chceli zostať úplne nezávislí.
Inside amongst the euro elite we would definitely lose, outside with the people themselves we could win!
Niekoľko dní pred ustanovujúcou schôdzou Parlamentu sa však pridali a vznikla skupina Európa národov.
The 1994 election was a big disappointment, the regionalists lost many MEP’s, and we failed by 2 MEP’s to continue the Rainbow group.
Toto obdobie bolo veľmi rušné – Európa sa zrazu stala skutočnou témou verejnej diskusie kvôli opakovaným referendám o Maastrichtskej zmluve a kvôli budúcej Zmluve z Nice so všetkými vyjadrenými pochybnosťami, ako napríklad „žiadne rozšírenie pred reorganizáciou štruktúr, pracovných postupov a inštitúcií EÚ“.
On the other hand, the radical party in France with Bernard Tapie and Cathérine Lalumière did well, and were only two members short to form a group.
Berlínsky múr bol preč a nové demokracie klopali na dvere EÚ.
The Regionalists went to join them.
Aký druh EÚ to mal byť a čo mala robiť?
On our side we had the big victory of the Autre Europe list of Philippe de Villiers and Sir James Goldsmith in France, but with our 4 Danish Eurosceptics, we were short of one more nationality. The Dutch
Mali sme tento politický boj viesť mimo Parlamentu alebo vnútri neho? V Parlamente by sme medzi euroelitou určite prehrali, mimo neho sme so samotnými ľuďmi mohli vyhrať!
SAY NO TO THE COMPROMISE EUROPARLIAMENT!
NIE KOMPROMISNÉMU EUROPARLAMENTU!
1999: EUROPE OF DEMOCRACIES AND DIFFERENCES
1999: EURÓPA DEMOKRACIÍ A ROZMANITOSTI
Were we becoming victims of our own convictions?
Stávali sme sa obeťou nášho vlastného presvedčenia?
In any case 1999 delivered a very complicated political composition of the Parliament.
Rok 1999 v každom prípade priniesol veľmi komplikované politické zloženie Parlamentu.
In France the souverainiste list of Charles Pasqua and Philippe de Villiers did well, but hesitated to join us and seemed to prefer to join Fianna Fail.
Suverenistom Charlesa Pasquu a Philippa de Villiers sa vo Francúzsku darilo, ale zdráhali sa pridať k nám a zdalo sa, že uprednostňujú možnosť pripojiť sa k strane Fianna Fáil.
As such a strange move, because Fianna Fail was a great defender of the Nice Treaty, and had always been a Eurofederalist party.
Bol to zvláštny krok, pretože Fianna Fáil bola veľkým obhajcom Zmluvy z Nice a vždy bola eurofederalistickou stranou.
For us it was clear that joining this group would simply kill the eurocritical voice, a prediction proven accurate when, Philippe de Villiers and his troops left that group after only a year.
Nám bolo jasné, že pripojenie sa k tejto skupine by jednoducho umlčalo eurokritický hlas, pričom táto predpoveď sa ukázala byť správna, keď Philippe de Villiers a jeho kolegovia už po roku spomínanú skupinu opustili.
The French rural party CPNT (Hunting, Fishing, Nature and Tradition) of Jean Saint-Josse had also done well: it was a traditional rural party with a healthy distrust of supranational bodies and a strong belief that political power should be as close to the people as possible.
Francúzska poľnohospodárska strana CPNT (Lov, rybolov, príroda a tradície) Jeana Saint-Jossa mala tiež úspech.
The Dutch and Danish MEP’s contacted the newly elected UKIP MEP’s (United Kingdom Independence Party), a new political force in the UK.
Išlo o tradičnú poľnohospodársku stranu so zdravou nedôverou k nadnárodným orgánom a pevným presvedčením, že politická moc by mala byť k ľuďom čo najbližšie.
This party is very radical: it wants the UK to withdraw from the EU, the former attitude of the Danish
Holandskí a dánski poslanci kontaktovali novozvolených poslancov za UKIP (Nezávislá strana Spojeného
The internal organisation of the Parliament was focusing more than ever on the understanding between groups.
Vnútorná organizácia Parlamentu sa viac než kedykoľvek predtým zameriavala na porozumenie medzi skupinami.
Coordination meetings in order to find common positions of all the political groups were organised on all draft resolutions.
V súvislosti s každým návrhom uznesenia sa organizovali koordinačné stretnutia s cieľom dosiahnuť spoločnú pozíciu všetkých politických skupín.
The Europe of Nations group was the only one not to sign up.
Skupina Európa národov bola jedinou, ktorá sa na nich nezúčastňovala.
In reality, there is nothing wrong about it, because in every Parliament there is a majority and an opposition.
V skutočnosti na tom nie je nič zlé, pretože v každom parlamente existuje väčšina a opozícia.
But the European Parliament has always preferred to play the big compromise parliament, to prove to themselves how unified European politicians are about the future of a more and more unified and centralised Europe.
Európsky parlament však vždy uprednostňoval hrať úlohu parlamentu veľkého kompromisu, aby si dokázal, akí zjednotení sú európski politici v otázke budúcnosti čoraz jednotnejšej a centralizovanejšej Európy.
Seeing the same texts signed and voted by Labour and the Conservatives, of by Chiraciens and Mittérandistes, was a strange political experience.
Bolo neobvyklou politickou skúsenosťou vidieť, ako labouristi a konzervatívci alebo prívrženci Chiraca a Mitteranda podpisujú a schvaľujú rovnaké texty.
This is the way Greens and Left wing parties were bound to defend the holy compromise that killed every political debate.
Takýmto spôsobom boli spojení Zelení a ľavicové strany, aby bránili posvätný kompromis, ktorý zničil každú politickú debatu.
We were the only opposition, and how small it may have been, we wanted however to keep the candle of the opposition against the mainstream flickering.
My sme boli jedinou opozíciou, a hoci nás bolo málo, chceli sme opozíciu voči hlavnému prúdu udržať naďalej pri živote.
A strong common program was set up, and the new group adopted the name Europe of Democracies and Differences.
Vznikol silný spoločný program a nová skupina dostala názov Európa demokracií a rozmanitosti (EDD).
(EDD) was withdrawn from the election list because he was too friendly with MEP’s of other groups and didn’t always follow the group’s discipline!
S takouto situáciou sme sa už stretli, keď v roku 1984 stiahli holandského socialistu Johana van Minnen z volebného zoznamu, pretože mal príliš priateľské vzťahy s poslancami z iných skupín a nie vždy sa riadil pravidlami skupiny.
Despite these problems we managed to set up an informal group of MEP’s that still meets every month in Strasbourg in order to discuss common strategy on EU-institutional affairs (read: support the NO-campaigns in different countries, try to elaborate a common strategy to fight further centralisation).
Napriek týmto problémom sa nám podarilo vytvoriť neformálnu skupinu poslancov, ktorá sa doteraz stretáva každý mesiac v Štrasburgu a diskutuje o spoločnej stratégii týkajúcej sa inštitucionálnych vecí EÚ (teda o podpore odmietavých kampaní v rôznych krajinách, snahe detailne vypracovať spoločnú stratégiu na boj proti ďalšej centralizácii).
The support of MEP’s from the centre -right to the left allowed the EDD group to maintain opposition, and to organise contacts with political parties in the newly democratic countries of eastern and central Europe.
Podpora zo strany stredopravicových až ľavicových poslancov umožnila skupine EDD zachovať opozíciu a organizovať kontakty s politickými stranami v nových demokratických krajinách východnej a strednej Európy.
A lot of work was invested in the Convention on the future of Europe.
Mnoho práce sa vynaložilo v súvislosti s Konventom o budúcnosti Európy.
The Convention would launch a draft Constitution for Europe, and we would need all the political forces to unite against this ultimate challenge.
Konvent mal iniciovať návrh ústavy pre Európu a my sme potrebovali všetky politické sily, aby sme sa zjednotili proti tejto zásadnej výzve.
As such, the fact that we succeed again in forming a political group, was a triumph, but we were very well aware of the strategic weakness of it.
Skutočnosť, že sme opäť uspeli pri vytváraní politickej skupiny zna-menala triumf, ale boli sme si veľmi dobre vedomí strategicky slabej stránky tohto úspechu.
We had maintained our freedom of speech, but had to face a big unified majority that was in favour of a more united, uniform and centralised Europe.
Udržali sme si slobodu prejavu, ale museli sme čeliť veľkej jednotnej väčšine, ktorá podporovala súdržnejšiu, jednotnejšiu a centralizovanejšiu Európu.
Political life was becoming so complicated that the real decisions were taken behind closed doors by civil servants.
Politický život sa stával taký komplikovaný, že skutočné rozhodnutia prijímali štátni úradníci za zatvorenými dverami.
Single MEP’s had become voting machines who had to follow the voting lists that were delivered to them by their civil servants, which made it increasingly difficult to establish contacts with MEP’s in other groups.
Jednotliví poslanci boli hlasovacími strojmi, ktoré sa museli riadiť zoznamami na hlasovanie získanými od ich štátnych úradníkov, v dôsledku čoho bolo stále zložitejšie