natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Salzgitter submits that the Commission failed to explain the development of its understanding of the law in terms of the scope of Article 4(c) CS and Article 67 CS respectively and the reason why, in the present case, its assessment departed from its decisionmaking practice in the coal sector or in comparable cases.
Spoločnosť Salzgitter totiž tvrdí, že Komisia nevysvetlila vývoj svojho právneho konceptu, pokiaľ ide o príslušné oblasti pôsobnosti článku 4 písm. c) UO a článku 67 UO, ani dôvody, z ktorých sa jej posúdenie v predmetnom prípade odlišovalo od jej rozhodovacej praxe v odvetví uhlia alebo v podobných veciach.
The German Government submits that, because of the development of the Commission’s understanding of the law in relation to Article 4(c) CS, a more detailed statement of the reasons for the contested decision was required.
Nemecká vláda zdôrazňuje, že vzhľadom na vývoj právneho konceptu Komisie vo vzťahu k článku 4 písm. c) UO je potrebné pristúpiť k podrobnejšiemu odôvodneniu sporného rozhodnutia.
The Commission contends that its practice changed with the enactment of the Third Steel Aid Code, which adequately states the reasons for that change.
Komisia uvádza, že jej prax sa zmenila od vydania tretieho kódexu pomoci oceliarskemu priemyslu a že tento kódex, pokiaľ ide o predmetnú záležitosť, obsahuje dostatočné odôvodnenie.
The Commission refers, in particular, to the third and fourth paragraph of point I in the grounds of the third code.
Odkazuje najmä na tretí a štvrtý odsek bodu I odôvodnení tohto tretieho kódexu.
The Commission denies that there is a particular obligation to state reasons, contending that its obligation to provide relevant information is dictated solely by the first paragraph of Article 95 CS and the third paragraph of Article 15 CS.
Spochybňuje existenciu povinnosti osobitného odôvodnenia, keďže sa domnieva, že jej oznamovacia povinnosť v predmetnej oblasti podlieha len článku 95 prvému odseku UO a článku 15 tretiemu odseku UO.
Salzgitter submits that the Court of First Instance committed an error of law in finding that the plea alleging a failure to state reasons in the contested decision was unfounded and had to be dismissed.
Spoločnosť Salzgitter tvrdí, že Súd prvého stupňa sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodol, že žalobný dôvod založený na nedostatku odôvodnenia sporného rozhodnutia nebol dôvodný a bolo potrebné ho zamietnuť.
That is a question of law subject to review by the Court of Justice on an appeal (C-166/95 P Commission v Daffix [1997] ECR I-983).
Ide o právnu otázku, ktorá podlieha preskúmaniu Súdnym dvorom v rámci odvolacieho konania (rozsudok z 20. februára 1997, Komisia/Daffix, C-166/95 P, Zb. s. I-983).
According to settled caselaw relating to Article 253 EC, which can be applied to Article 15 CS, the statement of reasons required for an act with adverse effects must be appropriate to the measure at issue and must disclose in a clear and unequivocal fashion the reasoning followed by the institution which adopted the measure in such a way as to enable the persons concerned to ascertain the reasons for it and to enable the Court to carry out its review.
Podľa ustálenej judikatúry týkajúcej sa článku 253 ES, ktorú možno preniesť na uplatnenie článku 15 UO, odôvodnenie aktu spôsobujúceho ujmu musí byť prispôsobené povahe predmetného aktu a vyjadrovať úvahy inštitúcie, ktorá právny akt vydala, jasne a jednoznačne, aby mohli z neho dotknuté osoby porozumieť dôvodom prijatého opatrenia a aby mohol Súdny dvor vykonať svoje súdne preskúmanie.
It is not necessary for the reasoning to go into all the relevant facts and points of law, since the question whether the statement of reasons
V odôvodnení nemusia byť uvedené všetky relevantné skutkové a právne okolnosti, pretože otázka,
COMMISSION v SALZGITTER meets the requirements of Article 253 EC must be assessed with regard not only to its wording but also to its context and to all the legal rules governing the matter in question (see C-501/00 Spain v Commission [2004] ECR I-6717, paragraph 73, and the caselaw cited).
KOMISIA/SALZGITTER či odôvodnenie spĺňa požiadavky článku 253 ES, sa musí posúdiť nielen vzhľadom na jeho slovné znenie, ale aj na jeho kontext a na všetky právne predpisy v danej oblasti (pozri rozsudok z 15. júla 2004, Španielsko/Komisia, C-501/00, Zb. s. I-6717, bod 73 a citovanú judikatúru).
In paragraph 184 of the judgment under appeal, the Court of First Instance held that its review of Salzgitter’s first three pleas showed sufficiently that the obligation to state reasons was complied with in the contested decision.
V bode 184 napadnutého rozsudku Súd prvého stupňa uviedol, že súdne preskúmanie, ktoré vykonal v rámci prvých troch žalobných dôvodov, ktoré uvádza spoločnosť Salzgitter, dostatočne preukázalo, že povinnosť odôvodnenia bola v spornom rozhodnutí dodržaná.
The Commission’s analysis justifying the application of Article 4(c) CS to the aid at issue is set out clearly and unambiguously in paragraph 66 of the contested decision.
V bode 66 sporného rozhodnutia sa totiž jasne a jednoznačne uvádza posúdenie, ktorým Komisia odôvodňuje uplatnenie článku 4 písm. c) UO na predmetnú pomoc.
In paragraphs 67 to 76 and 126 to 133 of that decision, the Commission provides, inter alia, a detailed account of the specific rules laid down by the Steel Aid Codes in force since 1986.
V bodoch 67 až 76 a 126 až 133 tohto rozhodnutia Komisia podrobne uvádza okrem iného konkrétne pravidlá stanovené kódexmi pomoci oceliarskemu priemyslu, ktoré platili od roku 1986.
Consequently, the Court of First Instance did not commit an error of law in finding that the contested decision complied with the obligation to state reasons.
Z týchto dôvodov sa Súd prvého stupňa nedopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodol, že v spornom rozhodnutí bola dodržaná povinnosť odôvodnenia.
Therefore, the second plea of the crossappeal, alleging a failure to state the reasons on which the contested decision was based, is unfounded and must be rejected.
Druhý odvolací dôvod vzájomného odvolania založený na nedostatku odôvodnenia sporného rozhodnutia je v dôsledku toho nedôvodný a je potrebné ho zamietnuť.
Accordingly, the crossappeal must be dismissed.
V dôsledku toho je potrebné zamietnuť vzájomné odvolanie.
By its first plea, divided into six limbs, the Commission submits that there has been an infringement of Article 4(c) CS and the Third, Fourth and Sixth Steel Aid Codes. By its second plea, the Commission submits that there has been an infringement of its right to be heard.
Svojím prvým odvolacím dôvodom hlavného odvolania, ktoré sa skladá zo šiestich častí, Komisia tvrdí, že bol porušený článok 4 písm. c) UO, ako aj tretí, štvrtý a šiesty kódex pomoci oceliarskemu priemyslu; zatiaľ čo svojím druhým odvolacím dôvodom hlavného odvolania tvrdí, že boli porušené jej práva na obranu.
By its second plea, which should be examined first since it challenges the formal validity of the judgment under appeal, the Commission submits that the Court of First Instance infringed the rights of the defence in finding that the successive adoption of the first three Steel Aid Codes had created a legal situation that was am -biguous, without giving the Commission the opportunity to present its arguments on this point.
Svojím prvým odvolacím dôvodom hlavného odvolania, ktorý je potrebné preskúmať v prvom rade, keďže spochybňuje zákonnosť napadnutého rozsudku, Komisia tvrdí, že Súd prvého stupňa tým, že sa domnieval, že postupné prijatie prvých troch kódexov pomoci oceliarskemu priemyslu viedlo k vzniku nejasnej právnej situácie, pričom Komisii neumožnil, aby v tejto súvislosti predložila svoje tvrdenia, porušil jej práva na obranu.
The Commission submits that the questions which the Court of First Instance submitted to it by letter of 28 July 2003 did not provide any indication that it could be accused of having failed to provide legal clarity.
Komisia uvádza, že z otázok, ktoré jej položil Súd prvého stupňa v liste z 28. júla 2003, nevyplýva, že by jej bolo možné vytýkať takýto nedostatok právnej jasnosti.
Salzgitter contends that the lack of legal clarity resulting from the successive adoption of the first three Steel Aid Codes was mentioned in paragraph 114 of its application, therefore giving the Commission the opportunity to submit its arguments on that point.
Spoločnosť Salzgitter tvrdí, že nedostatok právnej jasnosti spôsobený postupným prijatím prvých troch kódexov pomoci oceliarskemu priemyslu sa spomína v bode 114 jej žaloby, a že Komisia preto mala príležitosť predložiť v tejto súvislosti svoju argumentáciu.
Salzgitter also contends that the Court of First Instance did not breach the audi alteram partem principle, since it relied on the facts as presented by Salzgitter in its written pleadings, by which Salzgitter intended to show that the principle of legal certainty had been infringed (C-110/03 Belgium v Commission [2005] ECR I-2801, paragraph 27).
Spoločnosť Salzgitter takisto tvrdí, že Súd prvého stupňa neporušil kontradiktórny charakter konania, pretože vychádzal zo skutočností, ktoré táto spoločnosť uviedla vo svojich písomných podaniach, ktorých cieľom bolo preukázať porušenie zásady právnej istoty (rozsudok zo 14. apríla 2005, Belgicko/Komisia, C-110/03, Zb. s. I-2801, bod 27).
In the present case, it is apparent from the documents before the Court, and, more specifically, the answers submitted in response to the written questions formulated by the Court of First Instance in its letter of 28 July 2003, that the Commission had the opportunity to describe the development of the rules applying to aid paid to steel undertakings under a general aid scheme in the light of the successive adoption of the first three Steel Aid Codes and to express a view on the legal effect under the ECSC Treaty of an authorising decision adopted pursuant to Article 88 EC.
V prejednávanej veci zo spisu a konkrétne z odpovedí na písomné otázky, ktoré Súd prvého stupňa položil listom z 28. júla 2003, vyplýva, že Komisia mala príležitosť upresniť vývoj právnej úpravy uplatniteľnej na pomoc vyplatenú oceliarenským podnikom na základe všeobecného režimu v rámci postupného prijatia prvých troch kódexov pomoci oceliarskemu priemyslu a v rámci Zmluvy ESUO rozhodnúť o právnom rozsahu rozhodnutia o schválení, ktoré bolo prijaté na základe článku 88 ES.
In this context, the Commission also stated that Article 6 of the Third Steel Aid Code laid down an obligation to notify aid paid to Salzgitter under the ZRFG.
Komisia v tejto súvislosti takisto upresnila, že v článku 6 tretieho kódexu pomoci oceliarskemu priemyslu sa stanovuje oznamovacia povinnosť vo vzťahu k pomoci, ktorá bola spoločnosti Salzgitter vyplatená na základe ZRFG.
In those circumstances, the Commission’s claim that the Court of First Instance did not give it an opportunity to discuss this question must be dismissed.
Vzhľadom na tieto skutočnosti je potrebné zamietnuť tvrdenie Komisie, podľa ktorého jej Súd prvého stupňa nedal možnosť túto otázku prediskutovať.
Therefore, the Commission’s second plea must be rejected as unfounded.
V dôsledku toho je potrebné tento druhý odvolací dôvod hlavného odvolania zamietnuť ako nedôvodný.
By its first plea, the Commission calls into question the analysis carried out by the Court of First Instance with regard to a breach of the principle of legal certainty, in two respects.
Svojím prvým odvolacím dôvodom hlavného odvolania Komisia spochybňuje analýzu Súdu prvého stupňa o porušení zásady právnej istoty v dvoch aspektoch.
The Commission submits, first, that the rules applying to the aid in question were perfectly clear and, second, that it did not react late in respect of that aid.
Po prvé tvrdí, že pravidlá uplatniteľné na predmetnú pomoc boli úplne jasné a po druhé uvádza, že vo vzťahu k tejto pomoci nereagovala oneskorene.
According to the Commission, if follows from this that the Court of First Instance’s analysis of the overall situation, which it relied on to annul the part of the contested decision ordering recovery of that aid, contains an error of law.
Podľa Komisie z toho vyplýva, že analýza o celkovej situácii, ktorú Súd prvého stupňa vykonal na účely zrušenia časti sporného rozhodnutia nariaďujúceho vymáhanie uvedenej pomoci, je z právneho hľadiska nesprávna.
The Commission also submits that the Court of First Instance committed an error of law in accepting that the recipient of aid can rely on a breach of the principle of legal certainty.
Komisia takisto uvádza, že Súd prvého stupňa sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď pripustil, že príjemca pomoci sa môže odvolávať na porušenie zásady právnej istoty.
Clarity of the legal regime applying to the aid in issue
Pokiaľ ide o jasnosť právneho režimu uplatniteľného na predmetnú pomoc
The Commission submits that the Court of First Instance committed an error of law in finding that the legal situation resulting from the simultaneous application of the ECSC Treaty, the EC Treaty and the various Steel Aid Codes was uncertain and lacked clarity.
Komisia tvrdí, že Súd prvého stupňa sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodol, že právna situácia vyplývajúca z toho, že sa uplatňovali súčasne Zmluva ESUO, Zmluva ES, ako aj rozličné kódexy pomoci oceliarskemu priemyslu, bola neistá a nejasná.
First of all, the Commission takes issue with the conclusion reached by the Court of First Instance that adoption of the Second and the Third Steel Aid Code led to withdrawal of the authorisation of the ZRFG which the Commission granted by the 1971 Decision.
Komisia v prvom rade spochybňuje analýzu Súdu prvého stupňa, podľa ktorej viedlo prijatie druhého a tretieho kódexu pomoci oceliarskemu priemyslu k späťvzatiu povolenia ZRFG, ktoré Komisia udelila v rozhodnutí z roku 1971.
The Commission submits that the authorisation granted by that decision, which was adopted on the basis of the EEC Treaty, could have no effect under the ECSC Treaty, and that aid to steel undertakings provided for under the ZRFG was prohibited before publication of the First Steel Aid Code (Commission v France, paragraphs 41 to 44).
Komisia tvrdí, že povolenie nachádzajúce sa v tomto rozhodnutí, ktoré bolo prijaté na základe Zmluvy EHS, nemôže mať účinky v rámci Zmluvy ESUO a že pomoc oceliarenským podnikom uvedená v ZRFG bola zakázaná pred uverejnením prvého kódexu pomoci oceliarskemu priemyslu (rozsudok Komisia/Francúzsko, už citovaný, body 41 až 44).
The Commission submits that the authorisation contained in the 1971 Decision and the authorisations which followed only became applicable to steel undertakings by reason of that code and that that general authorisation, which was temporary, expired on 31 December 1981, the date that code expired (see, to that effect, Joined Cases C-74/00 P and C-75/00 P Falck and Acciaierie di Bolzano v Commission [2002] ECR I-7869, paragraphs 115 and 116).
Komisia sa domnieva, že až na základe tohto kódexu pomoci boli povolenia udelené rozhodnutím z roku 1971 a povolenia, ktoré nasledovali, vyhlásené za uplatniteľné na oceliarenské podniky a že platnosť tohto dočasného všeobecného povolenia skončila 31. decembra 1981, teda v deň, keď prestal byť uvedený kódex účinný (pozri v tomto zmysle rozsudok z 24. septembra 2002, Falck a Acciaierie di Bolzano/Komisia, C-74/00 P a C-75/00 P, Zb. s. I-7869, body 115 a 116).
The Commission also submits that Article 67 CS does not apply to State aid and that Article 4(c) CS prohibits aid ’in any form whatsoever’.
Komisia takisto tvrdí, že článok 67 UO nie je uplatniteľný na štátnu pomoc a že naproti tomu v článku 4 písm. c) UO sa zakazuje pomoc „v akejkoľvek forme“ [neoficiálny preklad].
The Commission also submits that the Federal Republic of Germany did not inform it of the aid paid to Salzgitter and that that Member State cannot therefore claim that the Commission authorised that aid on the basis of Article 67 CS.
Domnieva sa, že Spolková republika Nemecko Komisii neoznámila pomoc vyplatenú spoločnosti Salzgitter, a preto tento členský štát nemôže tvrdiť, že Komisia túto pomoc schválila na základe článku 67 UO.
The Commission also contests the conclusion reached by the Court of First Instance that adoption of the Second and the Third Steel Aid Code created greater ambiguity, resulting from uncertainty over the application of Article 6 of that third code — which lays down an obligation to notify State aid — to aid paid to undertakings in the steel sector under the ZRFG, because that aid scheme had already been authorised under the EC Treaty.
Komisia ďalej spochybňuje analýzu Súdu prvého stupňa, podľa ktorej prijatie druhého a tretieho kódexu pomoci oceliarskemu priemyslu viedlo k vzniku nejednoznačnosti, ktorá vyplynula z nejasnosti vo vzťahu k uplatňovaniu článku 6 uvedeného tretieho kódexu, v ktorom sa stanovuje oznamovacia povinnosť vo vzťahu k štátnej pomoci, na pomoc vyplatenú podnikom oceliarskeho odvetvia na základe ZRFG, keďže tento režim už bol schválený v rámci Zmluvy ES.
The Commission submits that Article 6 of the Third Steel Aid Code provides — unambiguously — that there is an obligation to notify aid schemes already authorised by the Commission under the EC Treaty if they are to be applied to steel undertakings, and that the distinction between new aid and existing aid is irrelevant for the purposes of the ECSC Treaty, which provides for the immediate abolition of all State aid without exception.
Komisia sa domnieva, že v článku 6 tretieho kódexu pomoci oceliarskemu priemyslu sa jednoznačným spôsobom stanovuje oznamovacia povinnosť vo vzťahu k režimom pomoci, ktoré už Komisia schválila v rámci Zmluvy EHS, aby sa tieto režimy pomoci mohli uplatňovať na oceliarenské podniky, a že rozdiel medzi novou a existujúcou pomocou nie je relevantný v rámci Zmluvy ESUO, v ktorej sa stanovuje okamžitý a bezvýhradný zákaz každej štátnej pomoci.
Salzgitter contends that the Court of First Instance has not committed an error of law and that the Commission should have announced in the Second and the Third Steel Aid Code, or in some other communication, that it had changed its interpretation of Article 4(c) CS (Case C-181/02 P Commission v Kvaerner Warnow Werft [2004] ECR I-5703, paragraph 41).
Spoločnosť Salzgitter sa domnieva, že Súd prvého stupňa sa nedopustil nesprávneho právneho posúdenia a že Komisia mala v druhom a treťom kódexe pomoci oceliarskemu priemyslu alebo v akomkoľvek inom oznámení oznámiť zmenu svojho výkladu článku 4 písm. c) UO (rozsudok z 29. apríla 2004, Komisia/Kvaerner Warnow Werft, C-181/02 P, Zb. s. I-5703, bod 41).
Salzgitter contends that Article 4(c) CS does not apply to general measures adopted by Member States in relation to all sectors of the economy, such as the ZRFG, a fact confirmed by the Commission in the first recital to the First and Second Steel Aid Code.
Spoločnosť Salzgitter sa domnieva, že článok 4 písm. c) UO sa neuplatňuje na všeobecné opatrenia členských štátov týkajúce sa všetkých hospodárskych odvetví, akým je aj ZRFG, čo Komisia potvrdila v odôvodnení č. 1 prvého a druhého kódexu pomoci oceliarskemu priemyslu.
Salzgitter contends that the Commission applied Article 4(c) CS retroactively, which is contrary to Community law, and conflicts with its longterm investment decisions (see, to that effect, Falck and Acciaierie di Bolzano v Commission, paragraph 119), and that the fact that it is the Commission’s decisionmaking practice in the coal sector to apply Article 67 CS to non-specific aid in that sector confirms that analysis.
Domnieva sa, že Komisia uplatnila článok 4 písm. c) UO retroaktívne, čo je v rozpore s právom Spoločenstva a môže to spochybniť jej dlhodobé investičné rozhodnutia (pozri v tomto zmysle rozsudok Falck a Acciaierie di Bolzano/Komisia, už citovaný, bod 119), a že túto analýzu podporuje rozhodovacia prax Komisia v oceliarskom odvetví, ktorá spočíva v uplatňovaní článku 67 UO na pomoc, ktorá nie je osobitná pre uvedené odvetvie.
Salzgitter argues that, contrary to the Commission’s claims, it was not clear from Article 6 of the Third Steel Aid Code whether the application of the tax rules in the ZRFG to steel undertakings was from then on to be the subject of a notification under the ECSC Treaty, despite the authorisation previously granted by the Commission under the EC Treaty for the ZRFG as an aid scheme.
Spoločnosť Salzgitter tvrdí, že na rozdiel od toho, čo uvádza Komisia, z článku 6 tretieho kódexu pomoci oceliarskemu priemyslu nie je možné vyvodiť, či uplatňovanie daňových pravidiel uvedených v ZRFG na oceliarenské podniky naďalej podliehalo oznámeniu podľa Zmluvy ESUO napriek tomu, že Komisia toto uplatňovanie už predtým schválila ako režim pomoci v rámci Zmluvy ES.
Salzgitter contends that application of the ZRFG to steel undertakings did not, in any event, constitute a ’plan’ to ’grant or alter aid’ within the meaning of that article, since aid was granted to border regions under the ZRFG long before the Third Steel Aid Code came into force.
Spoločnosť Salzgitter zdôrazňuje, že uplatňovanie ZRFG na oceliarenské podniky v každom prípade nepredstavuje „projekt“ [neoficiálny preklad] na „zavedenie alebo zmenu pomoci“ [neoficiálny preklad] v zmysle tohto článku, pretože pomoc pohraničným oblastiam stanovená v ZRFG sa poskytovala už pred nadobudnutím účinnosti tretieho kódexu pomoci oceliarskemu priemyslu.
Salzgitter also contends that Article 6 of the Third Steel Aid Code did not apply to aid granted while the ZRFG remained in force because that aid, granted under an authorised aid scheme, constituted existing aid (C-47/91 Italy v Commission [1994] ECR I-4635).
Spoločnosť Salzgitter takisto zdôrazňuje, že článok 6 tretieho kódexu pomoci oceliarskemu priemyslu sa neuplatňuje na pomoc poskytnutú v rámci vykonávania ZRFG, pretože takáto pomoc, keďže sa poskytuje na základe schváleného režimu pomoci, je existujúcou pomocou (rozsudok z 5. októbra 1994, Taliansko/Komisia, C-47/91, Zb. s. I-4635).
Salzgitter contends that, by notifying the ZRFG to the Commission in 1971 under the EEC Treaty, the Federal Republic of Germany had, in any event, also brought it to the knowledge of the Commission in accordance with Article 67 CS and that, by authorising the tax measures notified under the EC Treaty, the Commission implicitly declared that the measure at issue did not have any ’appreciable repercussions on conditions of competition’ in the coal or the steel industry within the meaning of Article 67(1) CS.
Spoločnosť Salzgitter sa domnieva, že keď Spolková republika Nemecko v roku 1971 Komisii oznámila ZRFG v rámci Zmluvy EHS, v každom prípade ho Komisii oznámila aj v súlade s článkom 67 UO a že schválením daňových opatrení oznámených podľa Zmluvy EHS Komisia implicitne vyhlásila, že predmetné opatrenie nemôže nijako „citeľne ovplyvniť podmienky hospodárskej súťaže“ [neoficiálny preklad] v uhoľnom a oceliarskom odvetví v zmysle článku 67 ods. 1 UO.
In essence, the German Government puts forward the same arguments as Salzgitter.
Nemecká vláda uvádza v podstate rovnakú argumentáciu ako spoločnosť Salzgitter.
As a preliminary point, it must be recalled — as held earlier in paragraph 39 of the present judgment — that the Court of First Instance did not commit an error of law in finding that the aid covered by the contested decision fell within the scope of the prohibition laid down in Article 4(c) CS.
Na úvod je potrebné pripomenúť, že ako sa uvádza v bode 39 tohto rozsudku, Súd prvého stupňa sa nedopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodol, že na pomoc uvedenú v spornom rozhodnutí sa vzťahuje zákaz vymedzený v článku 4 písm. c) UO.
Consequently, the Federal Republic of Germany cannot rely on an implicit authorisation of the aid allegedly granted by the Commission on the basis of Article 67 CS.
V dôsledku toho sa Spolková republika Nemecko nemôže opierať o údajné implicitné schválenie zo strany Komisie vo vzťahu k tejto pomoci na základe článku 67 UO.