natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Finally, in paragraphs 122 and 123 of that judgment, it rejected the argument that those measures were disproportionate to the objective pursued by Articles 60 EC and 301 EC.
Nakoniec v bodoch 122 a 123 toho istého rozsudku súd zamietol tvrdenie, podľa ktorého tieto opatrenia boli neprimerané vo vzťahu k cieľu sledovanému článkami 60 ES a 301 ES.
With regard, next, to the challenge to the legal basis of the contested regulation, the Court of First Instance first held, that, as the Council and the Commission have maintained, Articles 60 EC and 301 EC did not constitute in themselves a sufficient
Pokiaľ ide ďalej o výhrady proti právnemu základu sporného nariadenia, Súd prvého stupňa v prvom rade rozhodol, že články 60 ES a 301 ES, ako uviedla Rada a Komisia,
KADI AND AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION v COUNCIL AND COMMISSION legal basis for that regulation (Kadi, paragraphs 92 to 97, and Yusuf and Al Barakaat, paragraphs 128 to 133).
KADI A AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION/RADA A KOMISIA ako také nepredstavujú dostatočný právny základ na prijatie tohto nariadenia (napadnuté rozsudky Kadi, body 92 až 97, a Yusuf a Al Barakaat, body 128 až 133).
It found, in particular, that that regulation was intended to enforce what are known as ‘smart’ sanctions of a new kind, a feature of which is that there is nothing at all to link the sanctions to the territory or the governing regime of a third country, for after the collapse of the Taliban regime the measures at issue, as provided for by Resolution 1390 (2002), were aimed directly at Usama bin Laden, the Al-Qaeda network and the persons and entities associated with them.
Osobitne konštatoval, že uvedené nariadenie má vykonať takzvané rozumné sankcie („smart sanctions“) nového typu, charakterizované neexistenciou akéhokoľvek vzťahu medzi nimi a územím alebo vládnym režimom tretej krajiny, takže po páde režimu Talibanu dotknuté opatrenia, tak ako sú upravené rezolúciou 1390 (2002), boli namierené priamo proti Usámovi bin Ládinovi, sieti Al-Káida, ako aj s nimi spojeným fyzickým a právnickým osobám.
According to the Court of First Instance, in the light of the wording of Articles 60 EC and 301 EC, and especially of the expressions ‘as regards the third countries concerned’ and ‘with one or more third countries’ appearing there, it is not possible to have recourse to those articles to impose that new kind of sanction.
Podľa Súdu prvého stupňa vzhľadom na znenie článkov 60 ES a 301 ES a osobitne výrazov „voči tretím krajinám“ a „s jednou alebo viacerými tretími krajinami“, ktoré sa tam nachádzajú, použitie týchto článkov na uloženie sankcií tohto nového typu nie je možné.
They in fact authorise only the adoption of measures against a third country, which may include the rulers of such a country and the individuals and entities associated with them or controlled by them, directly or indirectly.
Tie totiž umožňujú iba prijatie opatrení proti tretej krajine, ktoré by mohli zahŕňať vodcov takejto krajiny a s nimi spojené fyzické a právnické osoby alebo ktoré títo vodcovia priamo či nepriamo ovládajú.
When, however, the regime targeted by those measures has disappeared, there no longer exists a sufficient link between those individuals or entities and the third country concerned.
Napriek tomu, ak režim dotknutý takýmito opatreniami zanikol, neexistuje už dostatočný vzťah medzi týmito fyzickými alebo právnickými osobami a dotknutou treťou krajinou.
The Court of First Instance held, secondly, that the Council had rightly considered that Article 308 EC did not on its own constitute an adequate legal basis for the adoption of the contested regulation (Kadi, paragraphs 98 to 121, and Yusuf and Al Barakaat, paragraphs 134 to 157).
Súd prvého stupňa v druhom rade rozhodol, že Rada správne usúdila, že článok 308 ES ako taký nepredstavuje primeraný právny základ na prijatie sporného nariadenia (napadnuté rozsudky Kadi, body 98 až 121, a Yusuf a Al Barakaat, body 134 až 157).
In that regard it decided that the fight against international terrorism, particularly by the imposition of economic and financial sanctions, such as the freezing of funds, in respect of individuals and entities suspected of contributing to the funding of terrorism, cannot be made to refer to one of the objects which Articles 2 EC and
V tejto súvislosti súd rozhodol, že boj proti medzinárodnému terorizmu a osobitne ukladanie ekonomických a finančných sankcií, ku ktorým patrí zmrazenie finančných prostriedkov, fyzickým a právnickým osobám podozrivým z jeho financovania
3 EC expressly entrust to the Community (Kadi, paragraph 116, and Yusuf and Al Barakaat, paragraph 152).
2008 — SPOJENÉ VECI C-402/05 P A C-415/05 P sa nemôže spájať so žiadnym z cieľov, ktoré články 2 ES a 3 ES výslovne stanovujú Spoločenstvu (napadnuté rozsudky Kadi, bod 116, a Yusuf a Al Barakaat, bod 152).
According to the Court of First Instance, the measures provided for by the contested regulation could not be authorised by the object of establishing a common commercial policy (Article 3(1)(b) EC), since the Community’s commercial relations with a third country are not at issue in a situation such as that in the cases before it.
Podľa Súdu prvého stupňa opatrenia upravené sporným nariadením nemôžu byť povolené na základe odkazu na cieľ spočívajúci vo vytvorení spoločnej obchodnej politiky [článok 3 ods. 1 písm. b) ES], ak v prejednávanej veci nie sú sporné hospodárske vzťahy medzi Spoločenstvom a treťou krajinou.
Nor could the objective of creating a system ensuring that competition in the internal market is not distorted (Article 3(1)(g) EC) be validly relied on, for in any event the elements presented to the Court of First Instance provided no grounds for considering that the contested regulation actually helps to avoid the risk of impediments to the free movement of capital or of appreciable distortion of competition.
Nemožno ani uznať cieľ smerujúci k zavedeniu systému, ktorý zabezpečí, že nebude skreslená hospodárska súťaž v rámci vnútorného trhu [článok 3 ods. 1 písm. g) ES], najmä preto, lebo v každom prípade prvky posúdenia predložené Súdu prvého stupňa neumožňujú usúdiť, že toto nariadenie skutočne prispieva k tomu, aby sa predišlo nebezpečenstvu vzniku prekážok voľného pohybu kapitálu a podstatnému narušeniu hospodárskej súťaže.
The Court of First Instance held, thirdly, that the Council was competent to adopt the contested regulation which sets in motion in the Community the economic and financial sanctions provided for by Common Position 2002/402, on the joint basis of Articles 60 EC, 301 EC and 308 EC (Kadi, paragraph 135, and Yusuf and Al Barakaat, paragraph 170).
Súd prvého stupňa v treťom rade rozhodol, že Rada mala napriek tomu právomoc prijať sporné nariadenie, ktoré uskutočňuje v Spoločenstve hospodárske a finančné sankcie stanovené v spoločnej pozícii 2002/402, na kumulovanom základe článkov 60 ES, 301 ES a 308 ES (napadnuté rozsudky Kadi, bod 135, a Yusuf a Al Barakaat, bod 170).
On this point, the Court of First Instance considered that account had to be taken of the bridge, explicitly established at the time of the revision caused by the Maastricht Treaty, between Community actions imposing economic sanctions under Articles 60 EC and 301 EC and the objectives of the Treaty on European Union in the sphere of external relations (Kadi, paragraph 123, and Yusuf and Al Barakaat, paragraph 159).
V tejto súvislosti Súd prvého stupňa dospel k záveru, že je potrebné zohľadniť premostenie medzi činnosťami Spoločenstva týkajúcimi sa ekonomických sankcií podľa článkov 60 ES a 301 ES a cieľmi Zmluvy EÚ v oblasti vonkajších vzťahov, osobitne ustanovené v čase revízie vyplývajúcej z Maastrichtskej zmluvy (napadnuté rozsudky Kadi, bod 123, a Yusuf a Al Barakaat, bod 159).
According to the Court of First Instance, Articles 60 EC and 301 EC are wholly special provisions of the EC Treaty, in that they expressly contemplate situations in which action by the Community may prove to be necessary in order to achieve not one of the objects of the Community as fixed by the EC Treaty but rather one of
Podľa Súdu prvého stupňa články 60 ES a 301 ES sú veľmi špecifickými ustanoveniami Zmluvy ES, keďže výslovne predvídajú, že činnosť Spoločenstva môže byť potrebná na dosiahnutie nie niektorého z cieľov Spoločenstva, ako ich stanovuje Zmluva ES, ale jedného z cieľov osobitne určených Únii článkom 2 EÚ, ktorý sa týka
KADI AND AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION v COUNCIL AND COMMISSION the objectives specifically assigned to the European Union by Article 2 EU, namely, the implementation of a common foreign and security policy (‘CFSP’) (Kadi, paragraph 124, and Yusuf and Al Barakaat, paragraph 160).
KADI A AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION/RADA A KOMISIA uskutočňovania spoločnej zahraničnej a bezpečnostnej politiky (ďalej len „SZBP“) (napadnuté rozsudky Kadi, bod 124, a Yusuf a Al Barakaat, bod 160).
Under Articles 60 EC and 301 EC, action by the Community is in actual fact, according to the Court of First Instance, action by the Union, the implementation of which finds its basis in the Community pillar after the Council has adopted a common position or a joint action under the CFSP (Kadi, paragraph 125, and Yusuf and Al Barakaat, paragraph 161).
V rámci článkov 60 ES a 301 ES je činnosť Spoločenstva v skutočnosti podľa Súdu prvého stupňa činnosťou Únie uskutočňovanou na základe piliera Spoločenstva po tom, ako Rada na základe SZBP prijme spoločnú pozíciu alebo jednotnú akciu (napadnuté rozsudky Kadi, bod 125, a Yusuf a Al Barakaat, bod 161).
Observance of Article 249 EC
Pokiaľ ide o dodržanie článku 249 ES
In Yusuf and Al Barakaat, the Court of First Instance then went on to examine a plea raised only in the case giving rise to that judgment, alleging that the contested regulation, in so far as it directly prejudiced the rights of individuals and prescribed the imposition of individual sanctions, had no general application and therefore contravened Article 249 EC.
V napadnutom rozsudku Yusuf a Al Barakaat Súd prvého stupňa ďalej preskúmal žalobný dôvod uvedený výlučne vo veci, ktorá viedla k vydaniu tohto rozsudku, podľa ktorého sporné nariadenie v rozsahu, v akom priamo zasahuje do práv jednotlivcov a stanovuje uplatnenie individuálnych sankcií, nemá všeobecnú platnosť, a teda je v rozpore s článkom 249 ES.
That regulation could not, as a result, be understood to be a regulation, but rather a bundle of individual decisions.
Toto nariadenie nemôže byť v dôsledku toho analyzované ako nariadenie, ale ako súhrn individuálnych rozhodnutí.
In paragraphs 184 to 188 of that judgment the Court of First Instance rejected that plea.
V bodoch 184 až 188 tohto rozsudku Súd prvého stupňa zamietol tento žalobný dôvod.
In paragraph 186 of that judgment, it held that the contested regulation unarguably had general application within the meaning of the second paragraph of Article 249 EC, since it prohibits anyone to make available funds or economic resources to certain persons.
V bode 186 tohto rozsudku rozhodol, že sporné nariadenie má nepochybne všeobecnú platnosť v zmysle článku 249 druhého odseku ES, keďže zakazuje komukoľvek poskytnúť niektorým osobám finančné prostriedky alebo hospodárske zdroje.
The Court of First Instance added that the fact that those persons are expressly named in Annex I to the regulation, so that they appear to be directly and individually concerned by it, within the meaning of the fourth paragraph of Article 230 EC, in no way affects the general nature of that prohibition which is effective erga omnes, as is made clear, in particular, by Article 11 of the regulation.
Súd prvého stupňa doplnil, že okolnosť, že tieto osoby sú menovite uvedené v prílohe I tohto nariadenia a že sa preto zdá, že sú ním priamo a osobne dotknuté v zmysle článku 230 štvrtého odseku ES, sa nijako nedotýka všeobecnosti tohto zákazu, ktorý platí erga omnes, ako to vyplýva najmä z článku 11 toho istého nariadenia.
Concerning respect of certain fundamental rights
Pokiaľ ide o dodržanie niektorých základných práv
As regards, last, the pleas alleging, in both cases, breach of the applicants’ fundamental rights, the Court of First Instance considered it appropriate to consider, in the first place, the relationship between the international legal order under the United Nations and the domestic or Community legal order, and also the extent to which the exercise by the Community and its Member States of their powers is bound by resolutions of the Security Council adopted under Chapter VII of the Charter of the United Nations.
Pokiaľ ide nakoniec o žalobné dôvody založené v oboch veciach na porušení základných práv žalobcov, Súd prvého stupňa sa domnieval, že bolo vhodné preskúmať v prvom rade skĺbenie medzinárodného právneho poriadku zriadeného Organizáciou Spojených národov s vnútroštátnym právnym poriadkom alebo právnym poriadkom Spoločenstva, ako aj mieru záväznosti rezolúcií Bezpečnostnej rady prijatých podľa kapitoly VII Charty Organizácie Spojených národov vo vzťahu k právomociam Spoločenstva a jeho členských štátov.
This consideration would effectively determine the scope of the review of lawfulness, particularly having regard to fundamental rights, which that court must carry out in respect of the Community acts giving effect to such resolutions. It is only if it should find that they fall within the scope of its judicial review and that they are capable of leading to annulment of the contested regulation that the Court of First Instance would have to rule on those alleged breaches (Kadi, paragraphs 178 to 180, and Yusuf and Al Barakaat, paragraphs 228 to 230).
Toto preskúmanie totiž určí rozsah preskúmania zákonnosti, ktoré má Súd prvého stupňa vykonať vo vzťahu k aktom Spoločenstva vykonávajúcim tieto rezolúcie predovšetkým so zreteľom na dodržanie základných práv. Iba v rozsahu, v akom sa konštatuje, že údajné porušenia uvedených základných práv patria do právomoci súdneho preskúmania Súdu prvého stupňa a že na základe nich môže byť zrušené sporné nariadenie, vysloví sa tento súd k týmto porušeniam (napadnuté rozsudky Kadi, body 178 až 180, a Yusuf a Al Barakaat, body 228 až 230).
Examining first the relationship between the international legal order under the United Nations and the domestic legal orders or the Community legal order, the Court of First Instance ruled that, from the standpoint of international law, the Member States, as Members of the United Nations, are bound to respect the principle of the primacy of their obligations ‘under the Charter’ of the United Nations, enshrined in Article 103 thereof, which means, in particular, that the obligation, laid down in Article 25 of the Charter, to carry out the decisions of the Security Council prevails over any other obligation they may have entered into under an international agreement (Kadi, paragraphs 181 to 184, and Yusuf and Al Barakaat, paragraphs 231 to 234).
Pri skúmaní v prvom rade skĺbenia medzinárodného právneho poriadku zriadeného Organizáciou Spojených národov s vnútroštátnym právnym poriadkom alebo právnym poriadkom Spoločenstva Súd prvého stupňa rozhodol, že z hľadiska medzinárodného práva sú členské štáty ako členovia OSN povinné dodržiavať zásadu prednosti svojich povinností „podľa Charty“ Organizácie Spojených národov upravenú v jej článku 103, ktorá v sebe zahŕňa najmä to, že povinnosť vykonať rozhodnutia Bezpečnostnej rady upravená v článku 25 tejto Charty prevažuje nad akoukoľvek inou zmluvnou povinnosťou, ku ktorej sa zaviazali (napadnuté rozsudky Kadi, body 181 až 184, a Yusuf a Al Barakaat, body 231 až 234).
According to the Court of First Instance, that obligation of the Member States to respect the principle of the primacy of obligations undertaken by virtue of the Charter of the United Nations is not affected by the EC Treaty, for it is an obligation arising from an agreement concluded before the Treaty, and so falling within the scope of Article 307 EC.
Podľa Súdu prvého stupňa táto povinnosť členských štátov dodržiavať zásadu prednosti povinností prijatých podľa Charty Organizácie Spojených národov nie je ovplyvnená Zmluvou ES, keďže ide o povinnosť vyplývajúcu zo skoršieho dohovoru ako táto zmluva, a v dôsledku toho sa na ňu vzťahuje článok 307 ES.
What is more, Article 297 EC is intended to ensure that that principle is observed (Kadi, paragraphs 185 to 188, and Yusuf and Al Barakaat, paragraphs 235 to 238).
Navyše článok 297 ES má za cieľ zabezpečiť dodržiavanie tejto zásady (napadnuté rozsudky Kadi, body 185 až 188, a Yusuf a Al Barakaat, body 235 až 238).
The Court of First Instance concluded that resolutions adopted by the Security Council under Chapter VII of the Charter of the United Nations are binding on all the Member States of the Community which must therefore, in that capacity, take all measures necessary to ensure that those resolutions are put into effect and may, and indeed must, leave unapplied any provision of Community law, whether a provision of primary law or a general principle of Community law, that raises any impediment to the proper performance of their obligations under that Charter (Kadi, paragraphs 189 and 190, and Yusuf and Al Barakaat, paragraphs 239 and 240).
Súd prvého stupňa z toho vyvodil, že rezolúcie prijaté Bezpečnostnou radou podľa kapitoly VII Charty Organizácie Spojených národov majú teda záväzný charakter pre členské štáty, ktoré z tohto dôvodu musia prijať všetky nevyhnutné opatrenia na zabezpečenie vykonania týchto rezolúcií a majú možnosť, ba dokonca povinnosť neuplatniť akékoľvek ustanovenie práva Spoločenstva, či už ide o ustanovenie primárneho práva, alebo o všeobecnú zásadu tohto práva, ktoré by mohli byť prekážkou pre správne vykonanie ich záväzkov podľa uvedenej Charty (napadnuté rozsudky Kadi, body 189 a 190, a Yusuf a Al Barakaat, body 239 a 240).
However, according to the Court of First Instance, the mandatory nature of those resolutions stemming from an obligation under international law does not bind the Community, for the latter is not, as such, directly bound by the Charter of the United Nations, not being a Member of the United Nations, or an addressee of the resolutions of the Security Council, or the successor to the rights and obligations of the Member States for the purposes of public international law (Kadi, paragraph 192, and Yusuf and Al Barakaat, paragraph 242).
Napriek tomu podľa Súdu prvého stupňa záväzný účinok týchto rezolúcií vyplývajúci z povinnosti medzinárodného práva sa nevzťahuje na Spoločenstvo, keďže to nie je priamo viazané Chartou Organizácie Spojených národov, lebo nie je ani členom OSN, ani adresátom rezolúcií Bezpečnostnej rady a ani nástupcom práv a povinností jeho členských štátov v zmysle medzinárodného práva verejného (napadnuté rozsudky Kadi, bod 192, a Yusuf a Al Barakaat, bod 242).
Nevertheless, that mandatory force binds the Community by virtue of Community law (Kadi, paragraph 193, and Yusuf and Al Barakaat, paragraph 243).
Naopak, takýto záväzný účinok je uložený Spoločenstvu podľa práva Spoločenstva (napadnuté rozsudky Kadi, bod 193, a Yusuf a Al Barakaat, bod 243).
2008 — JOINED CASES C-402/05 P AND C-415/05 P of the United Nations, the provisions of that Charter have the effect of binding the Community (Kadi, paragraph 203, and Yusuf and Al Barakaat, paragraph 253).
2008 — SPOJENÉ VECI C-402/05 P A C-415/05 P členské štáty, ustanovenia tejto Charty majú za následok, že je ňou Spoločenstvo viazané (napadnuté rozsudky Kadi, bod 203, a Yusuf a Al Barakaat, bod 253).
In the following paragraph in those judgments, the Court of First Instance concluded, first, that the Community may not infringe the obligations imposed on its Member States by the Charter of the United Nations or impede their performance and, second, that in the exercise of its powers it is bound, by the very Treaty by which it was established, to adopt all the measures necessary to enable its Member States to fulfil those obligations.
V nasledujúcom bode týchto posledných uvedených rozsudkov Súd prvého stupňa dospel na jednej strane k záveru, že Spoločenstvo nesmie porušiť povinnosti vyplývajúce jeho členským štátom z Charty Organizácie Spojených národov ani brániť ich vykonaniu, a na druhej strane, že je povinné podľa samotnej Zmluvy, ktorou bolo založené, prijať v rámci svojich právomocí všetky ustanovenia potrebné na to, aby umožnilo svojim členským štátom splniť si ich povinnosti.
Being thus called upon, in the second place, to determine the scope of the review of legality, especially in the light of fundamental rights, that it must carry out concerning Community measures giving effect to resolutions of the Security Council, such as the contested regulation, the Court of First Instance first recalled, in Kadi, paragraph 209, and Yusuf and Al Barakaat, paragraph 260, that, according to caselaw, the European Community is based on the rule of law, inasmuch as neither its Member States nor its institutions can avoid review of the question whether their acts are in conformity with the basic constitutional charter, the EC Treaty, which established a complete system of legal remedies and procedures designed to enable the Court of Justice to review the legality of acts of the institutions.
V druhom rade, rozhodujúc o rozsahu preskúmania zákonnosti, najmä vzhľadom na základné práva, ktoré má vykonávať vo vzťahu k aktom Spoločenstva, ktoré majú účinky na rezolúcie Organizácie Spojených národov, ako sporné nariadenie, Súd prvého stupňa najprv v bodoch 209 napadnutého rozsudku Kadi a 260 napadnutého rozsudku Yusuf a Al Barakaat pripomenul, že podľa ustálenej judikatúry je Európske spoločenstvo spoločenstvom práva, pretože akty tak jeho členských štátov, ako aj jeho inštitúcií podliehajú preskúmaniu ich súladu so základnou ústavnou listinou, ktorou je Zmluva ES, a pretože táto Zmluva ustanovila úplnú sústavu žalôb a konaní, ktorých cieľom je zveriť Súdnemu dvoru právomoc preskúmavať zákonnosť aktov inštitúcií.
In Kadi, paragraph 212, and Yusuf and Al Barakaat, paragraph 263, the Court of First Instance considered, however, that the question arising in the cases before it was whether there exist any structural limits, imposed by general international law or by the EC Treaty itself, on that judicial review.
V bodoch 212 napadnutého rozsudku Kadi a 263 napadnutého rozsudku Yusuf a Al Barakaat sa Súd prvého stupňa napriek tomu domnieval, že v prejednávaných veciach je potrebné položiť si otázku, či existujú štrukturálne obmedzenia uvedeného súdneho preskúmania vyplývajúce zo všeobecného medzinárodného práva alebo zo samotnej Zmluvy ES.
In that connection the Court of First Instance recalled, in Kadi, paragraph 213, and Yusuf and Al Barakaat, paragraph 264, that the contested regulation, adopted in the light of Common Position 2002/402, constitutes the implementation at Community level of the obligation placed on the Member States of the Community, as Members
V tejto súvislosti Súd prvého stupňa v bodoch 213 napadnutého rozsudku Kadi a 264 napadnutého rozsudku Yusuf a Al Barakaat pripomenul, že sporné nariadenie prijaté so zreteľom na spoločnú pozíciu 2002/402 je uskutočnením povinnosti na úrovni Spoločenstva, ktorá prináleží jeho členským štátom ako členom OSN, vykonať,
KADI AND AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION v COUNCIL AND COMMISSION of the United Nations, to give effect, if appropriate by means of a Community act, to the sanctions against Usama bin Laden, members of the Al-Qaeda network and the Taliban and other associated individuals, groups, undertakings and entities, which have been decided and later strengthened by several resolutions of the Security Council adopted under Chapter VII of the Charter of the United Nations.
KADI A AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION/RADA A KOMISIA prípadne aj prostredníctvom aktu Spoločenstva, sankcie namierené proti Usámovi bin Ládinovi, sieti Al-Káida, ako aj Talibanu a iným spojeným osobám, skupinám, podnikom a subjektom, ktoré boli ustanovené a neskôr posilnené niekoľkými rezolúciami Bezpečnostnej rady prijatými na základe kapitoly VII Charty Organizácie Spojených národov.