natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Therefore, if the weights are not adjusted, the change in the index may slightly overestimate the “true” price increases.
Zmeny kvality v priebehu dlhšieho obdobia sú bežné.
Second, changes in quality are sometimes difficult to incorporate into the price index.
Dnešné autá sa napríklad značne líšia od automobilov vyrábaných v 70. rokoch 20. storočia, ktoré boli zasa podstatne iné ako automobily z 50. rokov.
If the quality of a product improves over time and the price also rises, some of the change in price is due to the improved quality.
Štatistické úrady vynakladajú značné úsilie na úpravy zohľadňujúce zmeny kvality, aj keď samotná povaha týchto úprav ich odhad dosť sťažuje.
Price increases which are due to quality changes cannot be considered as giving rise to inflation, as they do not reduce the purchasing power of money. Changes in quality are commonplace over long periods of time.
Po prvé, existujúci kôš zvyčajne časom prestáva byť reprezentatívnym, pretože spotrebitelia v čoraz väčšej miere nahrádzajú drahší tovar lacnejším.
For example, today’s cars differ considerably from those manufactured in the 1970s, which in turn were very different from those of the 1950s.
Z dôvodu vysokých cien benzínu môžu niektorí ľudia napríklad menej jazdiť autom a namiesto toho kupovať viac iného tovaru.
Statistical offices spend a lot of time making adjustments for quality changes, but by their very nature such adjustments are not easy to estimate.
Ak sa zodpovedajúcim spôsobom neprispôsobia váhy priradené jednotlivým tovarom, zmena indexu môže „skutočný“ rast cien mierne nadhodnotiť.
Apart from new varieties of existing goods (e.g. the introduction of new breakfast cereals), an important and difficult
Po druhé, do cenového indexu je niekedy ťažké
3 usually move with the price level and therefore with inflation.
Nominálne a reálne premenné Ako už bolo vysvetlené, v dôsledku pôsobenia inflácie sa za určitú sumu peňazí dá kúpiť čoraz menej tovaru.
In other words, the effects of inflation have not been accounted for.
Inými slovami, hodnota peňazí, resp. ich kúpna sila klesá.
Real variables, however, such as real income or real wages, are variables where the effects of inflation have been deducted or “taken out”.
Tento poznatok nás privádza k ďalšej dôležitej ekonomickej téme: k rozdielu medzi nominálnymi a reálnymi premennými.
subject is the inclusion of new products.
Nominálna premenná sa meria prostredníctvom bežných cien.
For example, after DVD players came on the market, there was an inevitable time lag until they could be captured in price statistics, since information on the market shares, the main distribution channels, the most popular makes, etc., was needed.
Takéto premenné sa zvyčajne menia spolu so zmenami cenovej hladiny a teda aj inflácie. Inak povedané, tieto premenné nezohľadňujú účinky inflácie.
But if it takes too long to incorporate new products into the price index, the price index fails to fully reflect the actual average price changes that consumers are facing.
Reálne premenné, ako napríklad reálny príjem alebo reálne mzdy, sú naopak premenné, ktoré sú od vplyvu inflácie očistené.
Let us assume that a worker’s earnings increase by 3 % in nominal (i.e. in money) terms per year, in other words, his monthly earnings increase from, say, EUR 2000 to EUR 2060.
Predpokladajme, že príjem pracovníka sa v nominálnom (t. j. peňažnom) vyjadrení ročne zvýši o 3 %, takže jeho mesačný príjem sa zvýši z povedzme 2000 eur na 2 060 eur.
If we further assume that the general price level were to increase by 1.5 % over the same period, which is equivalent to saying that the rate of inflation is 1.5 % per annum, then the increase in the real wage is ((103/101.5) – 1) x 100 ≈ 1.48 % (or approximately 3 % – 1.5 % = 1.5 %).
Zároveň predpokladajme, že všeobecná cenová hladina za to isté obdobie stúpne o 1,5 %, čo zodpovedá ročnej miere inflácie na úrovni 1,5 %. Zvýšenie reálnej mzdy potom predstavuje ((103/101,5) -1) × 100 ≈ 1,48 % (alebo približne 3 % –1,5 % = 1,5 %).
Therefore, the higher the rate of inflation for a given nominal wage increase, the fewer goods the worker can buy.
To znamená, že čím je vyššia miera inflácie pri danom zvýšení nominálnej mzdy, tým menej tovaru si pracovník môže kúpiť.
In the past, a number of economic studies have identified a small but positive bias in the measurement of national consumer price indices, suggesting that a measured inflation rate of, say, smaller than 1/2 percentage point might in fact be consistent with “true” price stability.
Viacero ekonomických štúdií v minulosti poukázalo na síce malú, ale kladnú odchýlku pri meraní národných indexov spotrebiteľských cien, čo naznačuje, že „skutočnej“ cenovej stabilite môže zodpovedať aj nameraná hodnota inflácie nižšia povedzme o 0,5 percentuálneho bodu.
For the euro area (i.e. all the EU countries that have adopted the euro as their currency), no precise estimates for such a measurement bias are available.
Pre eurozónu (t. j. všetky členské štáty EÚ, ktoré prijali euro ako svoju menu) nie sú k dispozícii žiadne presné odhady takejto odchýlky merania.
However, one can expect the size of such a possible bias to be rather small for two reasons.
Existujú však dva dôvody, vďaka ktorým môžeme predpokladať, že táto odchýlka bude malá.
First, the Harmonised Index of Consumer Prices (HICP) – this is a harmonised CPI for all euro area countries – is a relatively new concept.
Po prvé, harmonizovaný index spotrebiteľských cien (HICP) – harmonizovaný index spotrebiteľských cien za všetky krajiny eurozóny – je pomerne nový pojem.
Second, Eurostat, the European Commission agency responsible for this area of statistics at the EU level, has attempted to avoid a measurement bias in the HICP by setting appropriate statistical standards.
Po druhé, Eurostat – agentúra Európskej komisie zodpovedná za túto oblasť štatistiky na úrovni EÚ – sa snaží tejto odchýlke v meraní HICP predchádzať stanovením vhodných štatistických štandardov.
Another important distinction is between nominal and real interest rates (see also Box 3.2 below).
Dôležité je aj rozlišovať medzi nominálnymi a reálnymi úrokovými sadzbami (pozri aj box nižšie).
By way of an example, let us suppose that you can buy a bond with a maturity of one year at face value which pays 4 % at the end of the year.
Predpokladajme napríklad, že si za nominálnu hodnotu môžete kúpiť jednoročný dlhopis s výnosom 4 % splatným na konci roka.
If you were to pay EUR 100 at the beginning of the year, you would get EUR 104 at the end of the year.The bond therefore pays a nominal interest rate of 4 %.
Ak by ste za tento dlhopis na začiatku roka zaplatili 100 eur, na konci roka by ste zaňho dostali 104 eur.
Note that the interest rate refers to the nominal interest rate, unless otherwise stated.
To znamená, že nominálna úroková miera dlhopisu je 4 %.
If you buy a bond with a 4 % nominal interest rate for EUR 100, sell it after a year and get EUR 104, then buy a basket of goods for EUR 101.50, you will have EUR 2.50 left over.
Nezabudnite, že ak nie je stanovené inak, pod úrokovou mierou sa myslí nominálna úroková miera.
BOX 3.2: THE RELATIONSHIP BETWEEN EXPECTED INFLATION AND INTEREST RATES – THE SO-CALLED “FISHER EFFECT“ differ when actual or realised inflation differs from expected inflation.
BOX 3.2 VZŤAH MEDZI OČAKÁVANOU INFLÁCIOU A ÚROKOVÝMI MIERAMI – TZV. „FISHEROV EFEKT” ex post je i – p.
Clearly the nominal interest rate cannot take account of future realised inflation because this is not known when the nominal interest rate is set.The nominal interest rate can only take into account expected inflation.
Tieto dve úrokové miery sa líšia vtedy, ak je skutočná, resp. realizovaná inflácia iná ako očakávaná miera inflácie.
Economists call the interest rate that the bank (or a normal bond) pays the nominal interest rate.The real interest rate is defined as the increase in the purchasing power achieved with this investment.
Úrokovú mieru, ktorú vypláca banka (alebo ktorá predstavuje výnos z dlhopisu), nazývajú ekonómovia nominálna úroková miera. Reálna úroková miera sa definuje ako nárast kúpnej sily v dôsledku tejto investície.
If i denotes the nominal interest rate, r the real interest rate and p the rate of inflation, then the relationship between these three variables can be written as: 8 i = r*
Ak i predstavuje nominálnu úrokovú mieru, r reálnu úrokovú mieru a p mieru inflácie, potom vzťah medzi týmito tromi premennými možno vyjadriť nasledovne8:
Expressed in this way, the equation is called the Fisher equation, after economist Irving Fisher (1867–1947).
Z toho vyplýva, že reálna úroková miera je rozdielom medzi nominálnou úrokovou mierou a mierou inflácie.
It basically shows that the nominal interest rate can change for two reasons, namely
Jednoduchou úpravou tejto rovnice zistíme, že nominálna úroková miera je súčtom reálnej úrokovej miery a miery inflácie:
Following on from this, the real interest rate is the difference between the nominal interest rate and the rate of inflation.
8 Treba poznamenať, že tento vzťah je len aproximáciou, ktorá je pomerne presná, len ak sú hodnoty r, i a p i relatívne malé.
By rearranging this equation, it is easy to see that the nominal interest rate equals the sum of the real interest rate and the inflation rate: because the expected real interest rate (r*) changes or because the expected inflation rate (pe) changes.
V skutočnosti sa dá dokázať, že 1 + r = (1 + i) x (1 + p i) alebo r=i–p i – r x p i. Pre nízke hodnoty r a p i sa súčin r x p i samozrejme stáva zanedbateľným, a preto sa používa aproximácia r=i–p i.
8 Note that this relationship is just an approximation, which is only reasonably accurate as long as r, i and p are relatively small.
Rovnica vyjadrená v tejto podobe sa nazýva Fisherova rovnica, podľa ekonóma Irvinga Fishera (1867 – 1947).
In fact, it can be demonstrated that 1 + r = (1 + i) x (1 + p) or r=i–p – r x p. Of course, for low levels of r and p, the term r x p becomes negligible and, therefore, r=i–p is the approximation used.
V podstate ukazuje, že nominálna úroková miera sa môže zmeniť z dvoch dôvodov, a to z dôvodu zmeny očakávanej reálnej úrokovej miery (r*), alebo zmeny očakávanej miery inflácie (pe).
More precisely, the equation postulates that, given the ex ante real rate, the nominal interest rate i moves in parallel with changes in expected inflation pe.
Presnejšie povedané, táto rovnica hovorí, že pri danej reálnej miere ex ante sa nominálna úroková miera i mení rovnako ako očakávaná inflácia pe.
This one-for-one relationship between the expected inflation rate and the nominal interest rate is called the “Fisher effect”, i.e. where higher inflation leads to higher nominal interest rates.
Tento bezprostredný vzťah medzi očakávanou mierou inflácie a nominálnou úrokovou mierou sa nazýva „Fisherov efekt“, pri ktorom nárast inflácie vedie k zvýšeniu nominálnych úrokových mier.
So, what would this equation tell us about the determinants of nominal interest rates?
Čo nám teda táto rovnica hovorí o rozhodujúcich faktoroch nominálnych úrokových mier?
When a borrower (for example a person who wants to buy a new car) and a lender (for example a bank) agree on a nominal interest rate, they do not know exactly what the inflation rate will be for the loan period.
Ak sa dlžník (napr. niekto, kto si chce kúpiť nové auto) a veriteľ (napr. banka) dohodnú na určitej nominálnej úrokovej miere, nevedia presne, aká bude počas doby úveru miera inflácie.
It is therefore important to distinguish between two concepts of the real interest rate: the real interest rate the borrower and lender expect when the loan is made, called the ex ante real (r*) interest rate, and the real interest rate actually realised, called the ex post interest rate (r).
Je preto dôležité rozlišovať medzi dvoma konceptmi reálnej úrokovej miery: reálnou úrokovou mierou, ktorú dlžník a veriteľ očakávajú v čase poskytnutia úveru, teda tzv. reálnou úrokovou mierou ex ante (r*), a skutočnou realizovanou úrokovou mierou, tzv. reálnou úrokovou mierou ex post (r).
A high nominal interest rate on a bank deposit or government bond may therefore simply reflect high inflation expectations and does not necessarily signal that the real return on this investment is expected to be high as well.
Vysoká nominálna úroková miera z bankového vkladu alebo štátneho dlhopisu preto môže byť jednoducho odrazom vyšších inflačných očakávaní a nemusí znamenať, že vysoký má byť aj reálny výnos z tejto investície.
This concept is important for everyone who borrows or lends money.
Pochopenie tohto princípu je dôležité pre každého, kto požičiava alebo si chce požičať peniaze.
It should also be noted that, under certain circumstances, interest rates can include risk premia.
Napriek tomu, že dlžníci a veritelia nedokážu budúci vývoj inflácie presne predpovedať, je dosť pravdepodobné, že o budúcej miere inflácie majú určitú predstavu.
These usually encompass inflation (uncertainty) risk premia, exchange rate risk premia and default risk premia.
Ak p označuje skutočnú infláciu a pe jej očakávanú úroveň, reálna úroková miera ex ante je i – pe a reálna úroková miera
Although borrowers and lenders cannot predict future inflation accurately, it seems quite plausible that they do have some expectation of the future inflation rate.
Treba poznamenať, že za určitých okolností môžu úrokové miery obsahovať aj rizikové prémie.
The ex ante real interest rate is i – pe, and the ex post real interest rate i – p. The two interest rates
Zvyčajne ide o prémie za inflačné riziko (riziko neistoty), kurzové riziko a riziko neplatenia.
3 earn you about EUR 2.50 in “real” income, which is equivalent to saying that the real interest rate is about 2.5 %.
Povedzme, že miera inflácie v danom roku dosiahne tiež 1,5 %. Je toto isté, ako keby sme povedali, že kôš tovaru, ktorý dnes stojí 100 eur, bude o rok stáť 101,5 eura.
It is obvious that if inflation is positive then the real interest rate is lower than the nominal interest rate.
Je zrejmé, že ak je inflácia kladná, reálna úroková sadzba je nižšia ako nominálna.
In the case of general deflation, consumers may not be aware of the fact that a fall in the price level of a single product merely reflects general price developments and not a fall in the relative price level of this good.
V prípade všeobecnej deflácie si spotrebitelia nemusia uvedomiť, že pokles ceny jedného produktu je len odrazom celkového cenového vývoja, a nie poklesom jeho relatívnej ceny.
As a result, they may mistakenly buy too much of this product.
Preto sa môže stať, že týchto produktov budú omylom kupovať priveľa.
Consequently, if prices are stable, firms and consumers do not run the risk of misinterpreting changes in the general price level as relative price changes and can make better informed consumption and investment decisions.
Ak sú teda ceny stabilné, nehrozí riziko, že podniky alebo spotrebitelia si zmeny všeobecnej cenovej hladiny pomýlia so zmenami relatívnych cien a pri rozhodovaní o spotrebných a investičných výdavkoch sú lepšie informovaní.
Price stability makes it easier for people to identify changes in the prices of goods.
Cenová stabilita ľuďom uľahčuje sledovanie zmien cien jednotlivých tovarov.
Price stability supports higher living standards by helping to … The information above explains why inflation and deflation are generally undesirable phenomena.
Cenová stabilita podporuje životnú úroveň tým, že... V predchádzajúcom texte sa vysvetľuje, prečo sú inflácia a deflácia vo všeobecnosti neželanými javmi.
Indeed, there are substantial disadvantages and costs related to inflation and deflation.
Inflácia i deflácia sú naozaj spojené s podstatnými nevýhodami a nákladmi.
Price stability prevents these costs from arising and brings about important benefits for all citizens.There are several ways in which price stability helps to achieve high levels of economic welfare, e. g. in the form of high employment.
Cenová stabilita vzniku takýchto nákladov zabraňuje a prináša dôležité výhody všetkým občanom. Spôsobov, akými cenová stabilita pomáha dosiahnuť vyššiu úroveň blahobytu, napr. prostredníctvom vyššej zamestnanosti, je niekoľko.
Uncertainty about the rate of inflation may also lead firms to make wrong employment decisions.
... prispieva k znižovaniu neistoty celkového vývoja cien a tým zvyšuje transparentnosť relatívnych cien...
To illustrate this, let us suppose that in an environment of high inflation, a firm misinterprets the increase in the market price of its goods by, say, 5 %, as a relative price decrease as it is not aware that the inflation rate has recently fallen from, say, 6 % to 4 %.
Po prvé, cenová stabilita ľuďom uľahčuje sledovanie zmien cien jednotlivých tovarov vyjadrených množstvom iných tovarov (t. j. „relatívnych cien“), pretože tieto zmeny sa neskrývajú za fluktuácie celkovej cenovej hladiny. Povedzme, že cena určitého produktu stúpne o 3 %.
However, this decision would ultimately turn out to be wrong, as the nominal wages of employees due to lower inflation may increase by less than that assumed by the firm.
Ak je celková cenová hladina stála, spotrebitelia budú vedieť, že sa zvýšila relatívna cena tohto produktu a môžu sa rozhodnúť, že ho budú kupovať v menšej miere. V prostredí s vysokou
In essence, it implies that resources (capital, labour, etc.) have been wasted, as some employees would have been made redundant because of instabilities in price developments.
Neistota v súvislosti s mierou inflácie môže podniky viesť aj k nesprávnym personálnym rozhodnutiam.
… reduce uncertainty about general price developments and thereby improve the transparency of relative prices … First, price stability makes it easier for people to identify changes in the prices of goods expressed in terms of other goods (i.e.“relative prices”), since such changes are not concealed by fluctuations in the overall price level.
Predstavme si, že v prostredí vysokej inflácie si podnik nesprávne vysvetlí nárast trhovej ceny svojich výrobkov o 5 % ako pokles relatívnej ceny, pričom si neuvedomí, že inflácia nedávno klesla zo 6 % na 4 %.
For example, let us suppose that the price of a certain product increases by 3 %.
Podnik sa preto môže rozhodnúť, že bude menej investovať a prepustí určitú časť svojich zamestnancov, aby znížil svoju výrobnú kapacitu, pretože inak by vzhľadom na zdanlivý pokles relatívnej ceny svojich výrobkov očakával stratu.
If the general price level is stable, consumers know that the relative price of this product has increased and may therefore decide to buy less of it.
Toto rozhodnutie sa však môže ukázať ako nesprávne, pretože zvýšenie nominálnej mzdy zamestnancov môže byť v dôsledku nižšej inflácie menšie, ako podnik predpokladal.
If there is high and unstable inflation, however, it is more difficult to find out the relative price, which may have even declined.
Ekonómovia takéto prípady označujú ako nesprávne umiestňovanie zdrojov.
In such a situation it may be better for the consumer to buy relatively more of the product of which the price has increased by “only” 3 %.
V zásade dochádza k plytvaniu zdrojmi (kapitálom, pracovnou silou atď.), pretože niekoľko zamestnancov bolo prepustených len kvôli nestabilnému vývoju cien.
A similar waste of resources would result if workers and unions were uncertain about future inflation and therefore demanded a rather high nominal wage increase in order to avoid high future inflation leading to significant declines in real wages.
Podobné plytvanie zdrojmi by mohlo nastať v prípade, ak by zamestnanci a odbory neodhadli budúci vývoj inflácie a požadovali by pomerne výrazné zvýšenie nominálnej mzdy, aby predišli podstatnému poklesu reálnej mzdy v dôsledku vysokej inflácie v budúcnosti.
If firms had lower inflation expectations than workers/ unions in such a situation, they would consider a given nominal wage increase as a rather high real wage increase and may therefore reduce their workforce or, at least, hire fewer workers than they would without the high “perceived” real wage increase.
Ak sú inflačné očakávania podnikov v tomto prípade nižšie ako očakávania zamestnancov a odborov, požadované zvýšenie nominálnej mzdy by mohli zároveň považovať za dosť vysoké zvýšenie reálnej mzdy a mohli by sa rozhodnúť znížiť počet zamestnancov alebo aspoň prijať menej nových zamestnancov, ako by prijali bez tohto „zdanlivo“ vysokého nárastu reálnej mzdy.
Lasting price stability increases the efficiency of the economy and, therefore, the welfare of households.
... pomáha odstraňovať potrebu zbytočného zabezpečovania...
… avoid unnecessary hedging activities … Third, the credible maintenance of price stability also makes it less likely that individuals and firms will divert resources from productive uses in order to protect themselves (i.e. to “hedge”) against inflation or deflation, for example by indexing nominal contracts to price developments.As full indexation is not possible or is too costly, in a high-inflation environment there is an incentive to stockpile real goods, since in such circumstances they retain their value better than money or certain financial assets.
Po tretie, presvedčivé udržiavanie cenovej stability zároveň znižuje pravdepodobnosť, že jednotlivci alebo podniky použijú časť zdrojov z výrobnej činnosti na ochranu (tzv. hedžing) pred infláciou a defláciou, napríklad viazaním (indexáciou) hodnoty nominálnych obchodov na cenový vývoj. Vzhľadom na to, že úplná indexácia je nemožná, resp. príliš drahá, v prostredí s vysokou infláciou dáva zmysel skladovať tovar, pretože ten si za daných okolností uchováva hodnotu lepšie ako peniaze alebo iné finančné aktíva.
However, an excessive stockpiling of goods is clearly not an efficient investment decision and hinders economic and real income growth.
Nadmerná akumulácia zásob však zjavne nie je efektívnym investičným rozhodnutím a okrem toho brzdí hospodársky rast a rast reálneho príjmu.
Price stability reduces inflation uncertainty and therefore helps to prevent the misallocation of resources described above.
Cenová stabilita znižuje inflačnú neistotu a tým pomáha zabraňovať nesprávnemu umiestňovaniu zdrojov, ako bolo uvedené v príklade vyššie.
By helping the market guide resources to where they can be used most productively, lasting price stability increases the efficiency of the economy and, therefore, the welfare of households.
Tým, že trhu pomáha umiestňovať zdroje tam, kde sa dajú využiť najproduktívnejšie, dlhodobá cenová stabilita zvyšuje efektívnosť hospodárstva a tým i bohatstvo domácností.
… reduce distortionary effects of tax systems and social security systems … Fourth, tax and welfare systems can create incentives which distort economic behaviour.
Po štvrté, daňové systémy a systémy sociálneho zabezpečenia môžu vytvárať podnety, ktoré deformujú ekonomické správanie.
In many cases, these distortions are exacerbated by inflation or deflation, as fiscal systems do not normally allow for the indexation of tax rates and social security contributions to the inflation rate.
V mnohých prípadoch tieto rušivé vplyvy ešte zhoršuje inflácia alebo deflácia, pretože rozpočtové systémy zvyčajne neumožňujú indexáciu daňových sadzieb a príspevkov na sociálne zabezpečenie o mieru inflácie.
For instance, salary increases that are meant to compensate workers for inflationary developments could result in employees being subject to a higher tax rate, a phenomenon that is known as “cold progression”.
Napríklad zvýšenie platov, ktoré má kompenzovať vývoj inflácie, môže zamestnancov posunúť do vyššieho daňového pásma. Tento jav je známy pod názvom „studená progresia“.
Price stability reduces these distortionary effects associated with the impact of inflationary or deflationary developments on taxation and social systems.
Cenová stabilita tieto rušivé vplyvy spojené s účinkom inflačného alebo deflačného vývoja na daňový systém a systém sociálneho zabezpečenia znižuje.