natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Such a requirement, as provided for by point (1) of Article 1(1) of the Law of 20 December 2002, cannot be included within the core Community terms and conditions of employment established by Article 3(1) of Directive 96/71.
Takáto požiadavka, ako to stanovuje článok 1 ods. 1 bod 1 zákona z 20. decembra 2002, nepatrí do trvalého jadra podmienpk práce a zamestnávania stanoveného v článku 3 ods. 1 smer nice 96/71.
The legislative decision not to include the obligations to supply information required by Directive 91/533 in the list established by Article 3(1) of Directive 96/71 must be respected. 29
Rozhodnutie normotvorcu neprebrať v tomto poslednom uvedenom ustanovení informačné povinnosti na základe smernice 91/533 treba rešpektovať. 29
According to the final recital in the preamble to the directive ’Member States are to adopt the laws, regulations and legislative provisions necessary to comply with this Directive or are to ensure that both sides of industry set up the necessary provisions by agreement, with Member States being obliged to take the necessary steps enabling them at all times to guarantee the results imposed by this Directive’.
Podľa posledného odôvodnenia „členské štáty musia schváliť zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou alebo zaručiť, aby sociálni partneri určili potrebné ustanovenia dohodou, pričom členské štáty majú povinnosť podniknúť potrebné opatrenia, aby mohli výsledky uložené touto smernicou kedykoľvek zabezpečiť“.
As follows from that wording itself, the obligation of transposition incumbent on the Member States exceeds mere legislative activity and encompasses the implementation of those provisions, including monitoring of compliance.
Ako vyplýva zo znenia tohto odôvodnenia, povinnosť prebratia, ktorú majú členské štáty, má na mysli jednoduchý legislatívny zásah na vykonanie týchto ustanovení, vrátane kontroly ich dodržiavania.
The same obligation is incumbent on Member States in the event of workers being posted and, in that regard, in accordance with Article 4(1) of Directive 91/533, measures must be taken to ensure that employees receive additional information in advance of their posting concerning the conditions thereof. If the State from which the posting is
Túto povinnosť majú členské štáty v prípade vysielania pracovníkov a v tejto súvislosti podľa článku 4 ods. 1 smernice 91/533 treba dbať na to, aby pracovník vopred dostal dodatočné informácie týkajúce
Finally, the observations of the Luxembourg Government concerning the legislative procedure leading to the adoption of Directive 2006/123 must be rejected as irrelevant as regards examination of this complaint.
Napokon tvrdenia luxemburskej vlády týkajúce sa legislatívneho postupu vedúceho k prijatiu smernice 2006/123/ES musia byť odmietnuté ako irelevantné v rámci skúmania tejto výhrady.
The Luxembourg Law of 20 December 2002 at issue is connected neither in terms of content nor time with Directive 2006/123.
Sporný luxemburský zákon nemá nijakú vecnú ani chronologickú spojitosť so smernicou 2006/123/ES.
Rather, it is solely concerned with the transposition of Directive 96/71.
Práve naopak, preberá len smernicu 96/71.
28 — Under Article 2(1) and Article 3(1) of Directive 91/533, an employer is obliged to inform an employee in writing of the essential aspects of the contract or employment relationship not later than two months after the commencement of employment.
28 — Podľa ustanovení článku 2 ods. 1 v spojení s článkom 3 ods. 1 smernice 91/533 zamestnávateľ je povinný informovať zamestnanca o hlavných aspektoch zmluvy alebo pracovného vzťahu najneskôr dva mesiace po začatí jeho práce.
Article 2(2) sets out the minimum requirements concerning the information to be supplied.
Článok 2 ods. 2 tejto smernice stanovuje minimálny obsah tejto informačnej povinnosti.
In addition, under Article 4(1) of Directive 91/533, in the case of employees who are required to work in a country or countries other than the Member State whose law and/or practice governs the contract or employment relationship, the written proof must include information on (i) the duration of the employment abroad, (ii) the currency to be used for the payment of remuneration, (iii) where appropriate, the benefits in cash or in kind attendant on the employment abroad and, where appropriate, the conditions governing the employee’s repatriation; in these cases, too, such information on the currency to be used for the payment of remuneration and the benefits attendant on the employment abroad may be given in the form of a reference to the laws, regulations and administrative or statutory provisions or collective agreements.
Okrem toho podľa článku 4 ods. 1 uvedenej smernice v prípade, že zamestnanec má pracovať v inej krajine alebo v iných krajinách, ako je členský štát, ktorého právo a/alebo prax upravuje jeho zmluvu alebo pracovnoprávny vzťah, v rámci povinnosti poskytnúť písomné informácie mu musia byť poskytnuté informácie týkajúce sa i) doby zamestnania v cudzine; ii) meny, v ktorej má byť vyplácaná odmena za prácu; iii) prípadne peňažné alebo vecné dávky spojené so zamestnaním v cudzine a podmienky návratu zamestnanca a aj v týchto prípadoch informácie týkajúce sa meny, v ktorej má byť vyplácaná odmena, ako aj výhod spojených s pobytom v cudzine môžu vyplývať z odkazu na zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia alebo kolektívne zmluvy upravujúce uvedené záležitosti.
Those documents must reach the employee’s possession before his departure.
Tieto dokumenty musí mať pracovník pred svojím odchodom. Pozri v tejto súvislosti Fuchs, M., Marhold, F.: Europäisches Arbeitsrecht, c. d., s. 79 a nasl.
— Automatic adjustment of pay in accordance with developments in the cost of living
— Automatická úprava odmeny v závislosti od vývoja životných nákladov v súvislosti s týmto ustanovením.
It contends that such automatic adjustment is implicitly covered by Article 3(1) of Directive 96/71.
Preto je potrebné zamietnuť tvrdenie Komisie ako nedôvodné.
To that extent, the Commission’s argument must be rejected as unfounded.
Dodáva, že takáto automatická úprava je implicitne zakotvená v článku 3 ods. 1 smernice 96/71.
— Compliance with the rules on parttime and fixedterm work
— Dodržiavanie právnej úpravy práce na kratší pracovný čas a práce na dobu určitú
The Commission’s complaint, however, is not directed against the automatic nature of that mechanism but against the indisputable fact that Luxembourg law provides for a general adjustment of ’pay’ which includes both real wages and minimum rates of pay.
Výhrada Komisie sa však netýka automatickej povahy tohto mechanizmu, ale nepopierateľne toho, že v luxemburskom práve sa stanovuje všeobecná úprava „odmeny“, ktorá sa týka tak skutočnej, ako aj minimálnej mzdy.
In its letter of 30 August 2004 the Luxembourg Government had already indicated that under Luxembourg law the minimum wage was also subject to the general adjustment mechanism.
V korešpondencii z 30. augusta 2004 luxemburská vláda už uviedla, že v luxemburskom práve minimálna mzda podlieha takisto všeobecnému mechanizmu úpravy.
In the Commission’s view, however, that does not conform to the requirements of Article 3(1)(c) of Directive 96/71 which refers simply to ’minimum rates of pay’.
Podľa Komisie však toto nie je v súlade s tým, čo stanovuje článok 3 ods. 1 písm. c) smernice 96/71, ktorý uvádza výlučne „minimálne mzdové tarify“.
162, indicate that the scope of national laws, regulations or administrative provisions must be assessed in the light of the interpretation placed on them by national courts.
162, uvádzajú, že dosah zákonov, iných právnych predpisov alebo vnútroštátnych správnych opatrení sa musí posudzovať vzhľadom na výklad, ktorý im dávajú vnútroštátne súdy.
If a national provision is capable of different interpretations — one consistent with Community law and another not — it is incumbent on the Commission to prove that the national courts do not interpret the provision at issue in accordance with Community law.
Ak vnútroštátne ustanovenie umožňuje rôzne výklady — jeden v súlade s právom Spoločenstva a druhý nie —, prináleží Komisii, aby preukázala, že vnútroštátne súdy nevykladajú predmetné ustanovenie v súlade s právom Spoločenstva.
However, in the present case the wording of point (2) of Article 1(1) of the Law of 20 December 2002 is unambiguous and does not allow for other interpretations pointing to an infringement of Article 3(1)(c) of Directive 91/533.
V tejto veci však znenie článku 1 ods. 1 č. 2 zákona z 20. decembra 2002 nie je nejednoznačné a neumožňuje nijaký iný výklad než ten, ktorý znamená porušenie článku 3 ods. 1 písm. c) smernice 91/533.
The Commission is correct in its assertion that the wording of the Luxembourg legislation transposing Directive 96/71 differs from that of the Directive.
Komisia správne tvrdí, že znenie luxemburského preberacieho ustanovenia sa vzďaľuje od smernice 96/71.
In determining whether a provision of national law conflicts
Pri skúmaní zlučiteľnosti ustanovenia vnútroštátneho práva s právom Spoločenstva treba zohľadniť výklad, ktorý poskytujú vnútroštátne súdy
COMMISSION v LUXEMBOURG home State, thus rendering the provision of services in Luxembourg less advantageous to foreign undertakings.
KOMISIA/LUXEMBURSKO služieb v Luxembursku stávalo menej atraktívnym pre zahraničné podniky.
Law of 20 December 2002 cannot be assigned to any of the categories listed in Article 3(1) of Directive 96/71; rather it goes beyond the nucleus of terms and conditions of employment prescribed by Community law.
z kategórií uvedených v článku 3 ods. 1 smernice 96/71, ale naopak, presahuje trvalé jadro podmienok Spoločenstva týkajúcich sa práce a zamestnania.
Since the power established by Article 3(10) of Directive 96/71 constitutes the basis for that requirement, the latter must be examined in the light of the concept of public policy as provided for by Declaration No 10 which in content essentially reproduces the Court’s caselaw on Article 49 EC. 31
Keďže sa zakladá na oprávnení stanovenom v článku 3 ods. 10 smer nice 96/71, musí podliehať skúmaniu vzhľadom na pojem politiky verejného poriadku v zmysle vyhlásenia č. 10, ktorého obsah prebral v podstate judikatúru Súdneho dvora týkajúcu sa článku 49 ES. 31
Moreover, the Court has held that the freedom to provide services, as one of the fundamental principles of the Treaty, may be restricted only by rules justified by overriding requirements relating to the public interest and applicable to all persons and businesses operating in the territory of the State where the service is provided, in so far as that interest is not safeguarded by the rules to which the provider of such a service is subject in the Member State where he is established. 33
Okrem toho Súdny dvor vyhlásil, že slobodné poskytovanie služieb ako jedna zo základných zásad Zmluvy môže byť obmedzené len prostredníctvom pravidiel odôvodnených naliehavými požiadavkami týkajúcimi sa verejného záujmu a uplatniteľných na všetky osoby a podniky vykonávajúce činnosť na území hostiteľského členského štátu, a to iba v takom rozsahu, v akom tento záujem nie je zabezpečený pravidlami, ktorým podlieha poskytovateľ v členskom štáte, kde je usadený. 33
It is settled caselaw that Article 49 EC requires not only the elimination of all discrimination on grounds of nationality against service providers who are established in another Member State, but also the abolition of any restriction, even if it applies without distinction to national providers of services and to those of other Member States, which is liable to prohibit, impede or render less advantageous the activities of a service provider established in another Member State, where he lawfully provides similar services.
Podľa ustálenej judikatúry článok 49 ES vyžaduje nielen elimináciu akejkoľvek diskriminácie voči poskytovateľovi služieb so sídlom v inom členskom štáte z dôvodu jeho štátnej príslušnosti, ale rovnako odstránenie všetkých obmedzení, dokonca ak sa uplatňujú bez rozdielu na vnútroštátnych poskytovateľov a poskytovateľov z iných členských štátov, pokiaľ môžu zabraňovať, sťažovať alebo robiť činnosť poskytovateľa so sídlom v inom členskom štáte, kde legálne poskytuje obdobné služby, menej atraktívnou.
32 According to that definition, in order to constitute a restriction on the freedom to provide services within the meaning of Article 49 EC it is sufficient that the Luxembourg rules on parttime and fixedterm work are stricter than those applying in the
32 Podľa tejto definície na to, aby došlo k obmedzeniu slobodného poskytovania služieb v zmysle článku 49 ES, postačuje, aby luxemburská právna úprava týkajúca sa práce na kratší pracovný čas a práce na dobu určitú bola prísnejšia ako právna úprava v platnosti vo vysielajúcom štáte a tým sa poskytovanie
According to the Luxembourg Government, point (8) of Article 1(1) of the Law of 20 December 2002 aims to secure the equal treatment and remuneration of workers and accordingly pursues the objective — regarded as legitimate in Community law — of worker protection.
Podľa luxemburskej vlády článok 1 ods. 1 bod 8 zákona z 20. decembra 2002 zodpovedá snahe o dbanie na rovnosť zaobchádzania a odmeňovania medzi všetkými pracovníkmi, a preto toto ustanovenie zodpovedá legitímnemu cieľu sociálnej ochrany pracovníkov v práve Spoločenstva.
It contends that this rule aims to protect worker rights that are already guaranteed in the Community legal order by
Ako vyhlasuje luxemburská vláda, cieľom tejto právnej úpravy je ochrana práv pracovníkov, ktoré sú už garantované v právnom poriadku Spoločenstva
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-319/06
NÁVRHY GENERÁLNEJ ADVOKÁTKY — V. TRSTENJAK — VEC C-319/06 smernicou 97/81/ES 34a smernicou 99/70/ES.
Moreover, it merely transposes principles originating in the Community’s public policy.
35Okrem toho toto ustanovenie len preberá zásady, ktoré pochádzajú z verejného poriadku Spoločenstva.
States.
štátmi.
36 Accordingly, the interests embodied therein are already protected by legislation to which the service provider is subject in the Member State in which he is established.
36Preto právna úprava uplatňujúca sa na poskytovateľa služieb v členskom štáte, v ktorom má pobyt, už chráni jeho záujmy.
As a result, the Luxembourg Government cannot rely on overriding reasons in the public interest to declare the national rules at issue to be public policy provisions.
Z toho vyplýva, že luxemburská vláda sa na to, aby považovala spornú vnútroštátnu právnu úpravu za ustanovenia politiky verejného poriadku, nemôže odvolávať na naliehavé dôvody verejného záujmu.
— Compliance agreements
— Dodržiavanie kolektívnych pracovných zmlúv
I cannot support that view.
S týmito tvrdeniami nesúhlasím.
The fact that the Community legislature did not include in Article 3(1) of Directive 96/71 the matters governed by the said directives, that is to say, the regulation of parttime and fixedterm work, points to the conclusion that this area of European employment law specifically does not fall within the scope of the Community’s public policy.
Skutočnosť, že normotvorca Spoločenstva nezopakoval v článku 3 ods. 1 smernice 96/71 normatívny cieľ už uvedených smerníc, čiže právnu úpravu práce na kratší pracovný čas a práce na dobu určitú, je v prospech teórie, podľa ktorej táto časť pracovného práva Spoločenstva nepatrí práve do verejného poriadku Spoločenstva.
Moreover, as the Luxembourg Government itself concedes, the rules at issue in that regard are already addressed by Directives 97/81 and 1999/70 and, therefore, must be implemented by all Member
Okrem toho ide v tejto súvislosti o právnu úpravu, ktorá, tak ako to pripúšťa samotná luxemburská vláda, už je predmetom smerníc 97/81/ES a 99/70/ES na úrovni Spoločenstva a v dôsledku toho musí byť prebratá všetkými členskými
As regards the reference made in point (11) of Article 1(1) of the Law of 20 December 2002 to collective labour agreements as ’mandatory provisions falling under national public policy’, first of all the question arises as to the compatibility of that provision with Article 3(1) and (10) of Directive 96/71.
Pokiaľ ide o odkaz uvedený v článku 1 ods. 1 bode 11 zákona z 20. decembra 2002 na „kogentné ustanovenia vnútroštátneho práva v oblasti kolektívnych pracovných zmlúv“, otázka je taká, či táto právna úprava je zlučiteľná s článkom 3 ods. 1 a 10 smernice 96/71.
The Commission has doubts as to the legality of the transposition and in essence alleges that Luxembourg — contrary to the terms of the power granted by Article 3(10) of Directive 96/71 — is seeking to elevate a category of instruments to mandatory provisions falling
Komisia má pochybnosti týkajúce sa zákonnosti prebratia a Luxembursku v podstate vytýka vyvýšenie určitej kategórie aktov do radu kogentných ustanovení vnútroštátneho práva nezávisle od ich právnej
The directive guarantees to workers affected by new forms of flexible working the same treatment as full-time workers and workers with open-ended contracts.
Táto smernica zaručuje pracovníkom, ktorých sa týkajú nové formy flexibility práce, také isté zaobchádzanie ako pracovníkom na plný úväzok alebo pracovníkom so zmluvou na dobu neurčitú.
Access to parttime work should be made easier; recommendations are to be made to employers suggesting how they can take account of workers’ wishes as regards the structuring of flexible forms of work.
Prístup k práci na kratší pracovný čas sa zjednodušil; odporúčania týkajúce sa spôsobu, ako zohľadniť želania pracovníkov, pokiaľ ide o flexibilnejšie spôsoby práce, boli adresované zamestnávateľom.
The directive contains minimum requirements with regard to fixedterm work in order to ensure the equal treatment of workers and to prevent abuse through the use of successive fixedterm employment contracts or relationships.
Táto smernica obsahuje minimálne požiadavky týkajúce sa zmluvy na dobu určitú s cieľom zabezpečiť rovnosť zaobchádzania s pracovníkmi a vyhnúť sa zneužívaniu vyplývajúcemu z používania pracovných vzťahov alebo po sebe nasledujúcich zmlúv.
It calls upon the Member States to provide for sanctions in the event of a failure to comply with the minimum requirements.
Vyzýva členské štáty na prijatie sankcií v prípade porušenia týchto minimálnych požiadaviek.
Further, it provides for derogation clauses in order to limit the administrative burden on small and medium-sized enterprises which might result from the application of those new provisions.
Navyše stanovuje výnimky s cieľom obmedzenia administratívnej záťaže, ktorá by pre malé a stredné podniky mohla vyplývať z uplatňovania týchto nových ustanovení.
36 — The general cross-industry organisations, namely the Union of Industrial and Employers’ Confederations of Europe (UNICE), the European Centre of Enterprises with Public Participation (CEEP) and the European Trade Union Confederation (ETUC) concluded on 6 June 1997 a framework agreement on parttime work and on 18 March 1999 a framework agreement on fixedterm work which were to be implemented by Directives 97/81 and 1999/70 respectively.
36 — Všeobecné medziodborové organizácie, teda Európsky zväz priemyselných a zamestnávateľských konfederácií (UNICE), Európske centrum podnikov s verejnou účasťou (CEEP) a Európska konfederácia odborových zväzov (ETUC), uzavreli 6. júna 1997 rámcovú dohodu o práci na kratší pracovný čas a 18. marca 1999 rámcovú dohodu o práci na kratší pracovný čas, ktoré mali byť vykonané smernicou 97/81 a smernicou 99/70.
As follows from recital 14 in the preamble to Directive 97/81 and from recital 15 in the preamble to Directive 1999/70, a directive within the meaning of Article 249 EC was considered to be the proper instrument for implementation since it binds the Member States as to the result to be achieved, whilst leaving them the choice of form and methods.
Ako sa zdá z odôvodnenia č. 14 smernice 97/81 a odôvodnenia č. 16 smernice 99/70, najvhodnejším aktom na vykonanie tejto rámcovej dohody je smernica v zmysle článku 249 ES, pretože tá zaväzuje členské štáty, pokiaľ ide o výsledok, ktorý sa má dosiahnuť, ale ponecháva na nich výber formy a prostriedkov.
COMMISSION v LUXEMBOURG under national public policy irrespective of their legal nature or substantive content.
KOMISIA/LUXEMBURSKO povahy a vecného obsahu, čím sa porušuje povolenie stanovené v článku 3 ods. 10 smernice 96/71.
Thus, the Commission finds fault with two aspects of that provision which must be examined separately.
Domnievam sa, že na to, aby bolo možné posúdiť, či daná kolektívna právna úprava môže byť považovaná za kogentnú v zmysle vyhlásenia č. 10, je potrebné, aby dotknutý členský štát presne uviedol predmetnú kolektívnu právnu úpravu.
First, I agree with the Commission that different meanings attach to the term ’collective labour agreements’ as mentioned in the opening sentence of Article 1(1) of the Law of 20 December 2002 and in point (11) of that provision.
Táto jasnosť je absolútne nevyhnutná, lebo nemožno vylúčiť, že môžu existovať okolnosti, za ktorých môže byť uplatnenie kolektívnych zmlúv na vyslaných pracovníkov nezlučiteľné so slobodným poskytovaním služieb.
Whereas in the first situation universally applicable collective agreements are at issue, point (11) makes a general reference to ’collective agreements’.
Kým v prvom prípade ide o „kolektívne zmluvy vyhlásené za všeobecne záväzné“, bod 11 odkazuje všeobecne na „kolektívne pracovné zmluvy“.
However, the latter situation can only be taken to concern collective agreements not declared universally applicable.
V poslednom uvedenom prípade môže ísť len o kolektívne zmluvy, ktoré neboli vyhlásené za všeobecne záväzné.
As such, however, given the unambiguous wording of the second indent of Article 3(1) of Directive 96/71, which refers only to ’collective agreements … which have been declared universally applicable’, they cannot fall within the Directive’s scope, with the result that those collective agreements cannot be regarded as belonging to the nucleus of Community terms and conditions of employment. 37
Z dôvodu jasného znenia článku 3 ods. 1 druhej zarážky smernice 96/71, ktorý odkazuje iba na „kolektívne zmluvy vyhlásené za všeobecne záväzné“, však tieto nemôžu ako také patriť do pôsobnosti uvedenej smernice, čo má za následok, že tieto kolektívne zmluvy nemôžu byť považované za trvalé jadro podmienok práce a zamestnávania. 37
39 — That was the conclusion reached by the Court in Portugaia Construções, cited in footnote 25, paragraphs 28 and 29, regarding the application of national minimum wage provisions to service providers.
37 — Bez toho, aby pristúpili k presnej právnej analýze vzhľadom na smernicu 96/71, Däubler, W. vo svojom článku Die Entsende-Richtlinie und ihre Umsetzung in das deutsche Recht, in: c. d., s. 615, a Borgmann, B. v článku Entsendung drittstaatsangehöriger Arbeitnehmer durch EU- Unternehmen nach Deutschland. In: Zeitschrift für Ausländerrecht und Ausländerpolitik, 1993, s.
In my view, the same principle must apply with regard to collective agreements.
122, uvádzajú, že celok kolektívnych pracovných zmlúv uplatniteľných na domáce podniky sa nevzťahuje na poskytovateľov služieb pochádzajúcich z iných členských štátov.
To the same effect see also Advocate General Mengozzi in point 237 of his Opinion in Laval un Partneri, cited in footnote 10, who makes reference to Portugaia Construções.
Borgmann, B. takisto tvrdí, že povinné uplatnenie kolektívnych pracovných dohôd, ktoré neboli vyhlásené za všeobecne uplatniteľné na zahraničné pracovné zmluvy, predstavuje otvorenú diskrimináciu voči zahraničným podnikom.
37 — Without engaging in a precise legal analysis in the light of Directive 96/71, Däubler, W., ’Die Entsende-Richtlinie und ihre Umsetzung in das deutsche Recht’, cited in footnote 10, p. 615, and Borgmann, B., ’Entsendung drittstaatsangehöriger Arbeitnehmer durch EU-Unternehmen nach Deutschland’, Zeitschrift für Ausländerrecht und Ausländerpolitik, 1993, p.
39 — Tak rozhodol Súdny dvor v rozsudku Portugaia Construções (už citovaný v poznámke pod čiarou 25, body 28 a 29), pokiaľ ide o uplatnenie vnútroštátnych ustanovení týkajúcich sa minimálnej mzdy poskytovateľov služieb.