natgillin/translations-raw huggingface dataset:
This Article is based on Article 12 of the ECHR, which reads as follows: ‘Men and women of marriageable age have the right to marry and to found a family according to the national laws governing the exercising of this right.’ The wording of the Article has been modernised to cover cases in which national legislation recognises arrangements other than marriage for founding a family.
Tento článok je založený na článku 12 EDĽP, ktorý znie: „Muži a ženy spôsobilí vekom na uzavretie manželstva majú právo uzavrieť manželstvo a založiť rodinu v súlade s vnútroštátnymi zákonmi, ktoré upravujú výkon tohto práva.“ Znenie tohto článku sa modernizovalo tak, aby sa vzťahovalo aj na prípady, v ktorých vnútroštátne právne predpisy uznávajú iné spôsoby založenia rodiny ako manželstvo.
This Article neither prohibits nor imposes the granting of the status of marriage to unions between people of the same sex.
Tento článok nezakazuje ani neukladá priznanie postavenia manželstva zväzkom medzi ľuďmi rovnakého pohlavia.
This right is thus similar to that afforded by the ECHR, but its scope may be wider when national legislation so provides.
Toto právo je preto podobné tomu, ktoré je ustanovené v EDĽP, ale jeho rozsah môže byť širší, a kto umožňujú vnútroštátne právne predpisy.
Explanation on Article 10 — Freedom of thought, conscience and religion
Vysvetlivky k článku 10 – Sloboda myslenia, svedomia a náboženského vyznania
The right guaranteed in paragraph 1 corresponds to the right guaranteed in Article 9 of the ECHR and, in accordance with Article 52(3) of the Charter, has the same meaning and scope.
Právo zaručené v odseku 1 zodpovedá právu zaručenému v článku 9 EDĽP a v súlade s článkom 52 ods. 3 charty má rovnaký význam a rozsah.
Limitations must therefore respect Article 9(2) of the Convention, which reads as follows: ‘Freedom to manifest one's religion or beliefs shall be subject only to such limitations as are prescribed by law and are necessary in a democratic society in the interests of public safety, for the protection of public order, health or morals, or for the protection of the rights and freedoms of others.’
Obmedzenia musia preto rešpektovať článok 9 ods. 2 dohovoru, ktorý znie: „Sloboda prejavovať náboženské vyznanie a presvedčenie môže podliehať len obmedzeniam, ktoré sú ustanovené zákonmi a ktoré sú nevyhnutné v demokratickej spoločnosti v záujme verejnej bezpečnosti, ochrany verejného poriadku, zdravia alebo morálky alebo ochrany práva slobôd iných.“
The right guaranteed in paragraph 2 corresponds to national constitutional traditions and to the development of national legislation on this issue.
Právo zaručené v odseku 2 odráža vnútroštátne ústavné tradície a vývoj vnútroštátnych právnych predpisov v tejto otázke.
Explanation on Article 11 — Freedom of expression and information
Vysvetlivky k článku 11 – Sloboda prejavu a právo na informácie
Article 11 corresponds to Article 10 of the European Convention on Human Rights, which reads as follows:
Článok 11 zodpovedá článku 10 EDĽP, ktorý znie:
This right shall include freedom to hold opinions and to receive and impart information and ideas without interference by public authority and regardless of frontiers.
Toto právo zahŕňa slobodu zastávať názory a prijímať a rozširovať informácie alebo myšlienky bez zasahovania štátnych orgánov a bez ohľadu na hranice.
This Article shall not prevent States from requiring the licensing of broadcasting, television or cinema enterprises.
Tento článok nebráni štátom, aby vyžadovali udeľovanie povolení rozhlasovým, televíznym alebo filmovým spoločnostiam.
The exercise of these freedoms, since it carries with it duties and responsibilities, may be subject to such formalities, conditions, restrictions or penalties as are prescribed by law and are necessary in a democratic society, in the interests of national security, territorial integrity or public safety, for the prevention of disorder or crime, for the protection of health or morals, for the protection of the reputation or rights of others, for preventing the disclosure of information received in confidence, or for maintaining the authority and impartiality of the judiciary.’
Výkon týchto slobôd, pretože zahŕňa aj povinnosti aj zodpovednosť, môže podliehať takým formalitám, podmienkam, obmedzeniam alebo sankciám, ktoré ustanovuje zákona ktoré sú nevyhnutné v demokratickej spoločnosti v záujme národnej bezpečnosti, územnej celistvosti, predchádzania nepokojom a zločinnosti, ochrany zdravia alebo morálky, ochrany povesti alebo práv iných, zabráneniu úniku dôverných informácií alebo zachovania autority a nestrannosti súdnej moci.“
Pursuant to Article 52(3) of the Charter, the meaning and scope of this right are the same as those guaranteed by the ECHR.
Podľa článku 52 ods. 3 charty je význam a rozsah tohto práva rovnaký ako podľa EDĽP.
The limitations which may be imposed on it may therefore not exceed those provided for in Article 10(2) of the Convention, without prejudice to any restrictions which the competition law of the Union may impose on Member States' right to introduce the licensing arrangements referred to in the third sentence of Article 10(1) of the ECHR.
Obmedzenia, ktoré sa naň môžu vzťahovať, nesmú prekročiť tie, ktoré sú ustanovené v článku 10 ods. 2 EDĽP bez toho, aby boli dotknuté akékoľvek obmedzenia, ktoré môže ukladať právo hospodárskej súťaže Únie na možnosť členských štátov zavádzať udeľovanie povolení uvedených v tretej vete článku 10 ods. 1 EDĽP.
Paragraph 2 of this Article spells out the consequences of paragraph 1 regarding freedom of the media.
Odsek 2 tohto článku vymedzuje dôsledky, ktoré môže mať odsek 1 na slobodu médií.
It is based in particular on Court of Justice case-law regarding television, particularly in Case C-288/89 (judgment of 25 July 1991, Stichting Collectieve Antennevoorziening Gouda and others [1991] ECR I-4007), and on the Protocol on the system of public broadcasting in the Member States annexed to the EC Treaty and now to the Treaties, and on Council Directive 89/552/EC (particularly its seventeenth recital).
Je založený najmä na judikatúre Súdneho dvora, ktorá sa vzťahuje na televíziu, najmä jeho rozsudok vo veci C-288/89 z 25. júla 1991, Stichting Collectieve Antennevoorziening Gouda a. i., Zb. s. I-4007) a na Protokole o systéme verejnoprávneho vysielania v členských štátoch, ktorý je pripojený k Zmluve o ES a teraz k zmluvám, ako aj na smernici Rady 89/ 552/EHS (najmä jej odôvodnenie 17).
Explanation on Article 12 — Freedom of assembly and of association
Vysvetlivky k článku 12 – Sloboda zhromažďovania a združovania
Paragraph 1 of this Article corresponds to Article 11 of the ECHR, which reads as follows:
Ustanovenia odseku 1 tohto článku zodpovedajú ustanoveniam článku 11 EDĽP, ktorý znie:
Everyone has the right to freedom of peaceful assembly and to freedom of association with others, including the right to formand to join trade unions for the protection of his interests.
Každý má právo na slobodu pokojného zhromažďovania a na slobodu združovať sa s inými, včítane práva zakladať na obranu svojich záujmov odbory alebo vstupovať do nich.
No restrictions shall be placed on the exercise of these rights other than such as are prescribed by law and are necessary in a democratic society in the interests of national security or public safety, for the prevention of disorder or crime, for the protection of health or morals or for the protection of the rights and freedoms of others.
Na výkon týchto práv sa nemôžu uvaliť žiadne obmedzenia okrem tých, ktoré ustanovuje zákona sú nevyhnutné v demokratickej spoločnosti v záujme národnej bezpečnosti, verejnej bezpečnosti, predchádzania nepokojom a zločinnosti, ochrany zdravia alebo morálky alebo ochrany práva slobôd iných.
This article shall not prevent the imposition of lawful restrictions on the exercise of these rights by members of the armed forces, of the police or of the administration of the State.’
Tento článok nebráni uvaleniu zákonných obmedzení na výkon týchto práv príslušníkmi ozbrojených síl, polície a štátnej správy.“
The meaning of the provisions of paragraph 1 of this Article 12 is the same as that of the ECHR, but their scope is wider since they apply at all levels including European level.
Ustanovenia článku 12 ods. 1 majú rovnaký význam ako ustanovenia EDĽP, ale ich rozsah je širší, keďže sa môžu uplatňovať na všetkých úrovniach, vrátane európskej úrovne.
In accordance with Article 52(3) of the Charter, limitations on that right may not exceed those considered legitimate by virtue of Article 11(2) of the ECHR.
V súlade s článkom 52 ods. 3 charty nemôžu obmedzenia tohto práva prekročiť obmedzenia, ktoré sa považujú za oprávnené v zmysle článku 11 ods. 2 EDĽP.
This right is also based on Article 11 of the Community Charter of the Fundamental Social Rights of Workers.
Toto právo je tiež založené na článku 11 Charty základných sociálnych práv pracovníkov Spoločenstva.
Paragraph 2 of this Article corresponds to Article 10(4) of the Treaty on European Union.
Odsek 2 tohto článku zodpovedá článku 10 ods. 4 Zmluvy o Európskej únii.
Explanation on Article 13 — Freedom of the arts and sciences
Vysvetlivky k článku 13 – Sloboda umenia a vedeckého bádania
This right is deduced primarily from the right to freedom of thought and expression.
Toto právo je primárne odvodené zo slobôd myslenia a prejavu.
It is to be exercised having regard to Article 1 and may be subject to the limitations authorised by Article 10 of the ECHR.
Vykonáva sa so zreteľom na článok 1 a môže podliehať obmedzeniam, ktoré povoľuje článok 10 EDĽP.
Explanation on Article 14 — Right to education
Vysvetlivky k článku 14 – Právo na vzdelanie
This Article is based on the common constitutional traditions of Member States and on Article 2 of the Protocol to the ECHR, which reads as follows:
Tento článok vychádza zo spoločných ústavných tradícií členských štátov az článku 2 Dodatkového protokolu k EDĽP, ktorý znie:
‘No person shall be denied the right to education.
„Nikomu sa nesmie odoprieť právo na vzdelanie.
In the exercise of any functions which it assumes in relation to education and to teaching, the State shall respect the right of parents to ensure such education and teaching in conformity with their own religious and philosophical convictions.’
Pri výkone akýchkoľvek funkcií v oblasti výchovy a výuky, ktoré štát vykonáva, bude rešpektovať právo rodičov zabezpečovať túto výchovu a vzdelanie v zhode s ich vlastným náboženským a filozofickým presvedčením.“
It was considered useful to extend this Article to access to vocational and continuing training (see point 15 of the Community Charter of the Fundamental Social Rights of Workers and Article 10 of the Social Charter) and to add the principle of free compulsory education.
Považovalo sa za užitočné rozšíriť tento článok o prístup k odbornému vzdelávaniu a príprave a ďalšiemu vzdelávaniu (pozri bod 15 Charty základných sociálnych práv pracovníkov Spoločenstva a článok 10 Európskej sociálnej charty), ako aj doplniť zásadu bezplatnosti povinného vzdelania.
As it is worded, the latter principle merely implies that as regards compulsory education, each child has the possibility of attending an establishment which offers free education.
Táto posledná zásada, tak ako je formulovaná, v sebe iba zahŕňa možnosť každého dieťaťa, pokiaľ ide o povinné vzdelanie, navštevovať zariadenie, ktoré ponúka bezplatné vzdelanie.
It does not require all establishments which provide education or vocational and continuing training, in particular private ones, to be free of charge.
Nevyžaduje, aby všetky zariadenia, ktoré poskytujú vzdelanie alebo odborné vzdelávanie a prípravu a ďalšie vzdelávanie, najmä súkromné, boli bezplatné.
Nor does it exclude certain specific forms of education having to be paid for, if the State takes measures to grant financial compensation.
Nevylučuje tiež, aby určité osobitné formy vzdelania boli platené, pokiaľ štát prijme opatrenia na poskytnutie finančnej kompenzácie.
In so far as the Charter applies to the Union, this means that in its training policies the Union must respect free compulsory education, but this does not, of course, create new powers.
V rozsahu, v akom sa charta vzťahuje na Úniu to znamená, že vo svojich politikách týkajúcich sa vzdelávania musí Únia rešpektovať bezplatné povinné vzdelanie, čo však samozrejme nevytvára nové právomoci.
Regarding the right of parents, it must be interpreted in conjunction with the provisions of Article 24.
Pokiaľ ide o právo rodičov, musí sa vykladať v spojení s ustanoveniami článku 24.
Freedom to found public or private educational establishments is guaranteed as one of the aspects of freedom to conduct a business but it is limited by respect for democratic principles and is exercised in accordance with the arrangements defined by national legislation.
Sloboda zakladať verejné alebo súkromné vzdelávacie inštitúcie je zaručená ako jeden z aspektov slobody podnikania, ale je obmedzená dodržiavaním demokratických zásada vykonáva sa v súlade s podmienkami ustanovenými vnútroštátnymi právnymi predpismi.
Explanation on Article 15 — Freedom to choose an occupation and right to engage in work
Vysvetlivky k článku 15 – Slobodná voľba povolania a právo na prácu
This paragraph also draws upon Article 1(2) of the European Social Charter, which was signed on 18 October 1961 and has been ratified by all the Member States, and on point 4 of the Community Charter of the Fundamental Social Rights of Workers of 9 December 1989.
Tento odsek tiež vychádza z článku 1 ods. 2 Európskej sociálnej charty, ktorá bola podpísaná 18. októbra 1961 a ratifikovaná všetkými členskými štátmi, az bodu 4 Charty základných sociálnych práv pracovníkov Spoločenstva z 9. decembra 1989.
The expression ‘working conditions’ is to be understood in the sense of Article 156 of the Treaty on the Functioning of the European Union.
Výraz „pracovné podmienky“ sa musí chápať v zmysle článku 156 Zmluvy o fungovaní Európskej únie.
Paragraph 2 deals with the three freedoms guaranteed by Articles 26, 45, 49 and 56 of the Treaty on the Functioning of the European Union, namely freedom of movement for workers, freedom of establishment and freedom to provide services.
Odsek 2 prevzal tri slobody zaručené v článkoch 26 a 45, 49 a 56 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, teda voľným pohybom pracovníkov, slobodou usadiť sa a voľným pohybom služieb.
Paragraph 3 has been based on Article 153(1)(g) of the Treaty on the Functioning of the European Union, and on Article 19(4) of the European Social Charter signed on 18 October 1961 and ratified by all the Member States.
Odsek 3 je založený na článku 153 ods. 1 písm. g) Zmluvy o fungovaní Európskej únie, ako aj na článku 19 ods. 4 Európskej sociálnej charty, ktorá bola podpísaná 18. októbra 1961 a ratifikovaná všetkými členskými štátmi.
Article 52(2) of the Charter is therefore applicable.
Preto sa uplatňuje článok 52 ods. 2 charty.
The question of recruitment of seamen having the nationality of third States for the crews of vessels flying the flag of a Member State of the Union is governed by Union law and national legislation and practice.
Otázka zamestnávania námorníkov, ktorí sú štátnymi príslušníkmi tretích štátov, v posádkach plavidiel plávajúcich pod vlajkou niektorého členského štátu Únie, sa spravuje právom Únie a vnútroštátnymi právnymi predpismi a praxou.
Explanation on Article 16 — Freedom to conduct a business
Vysvetlivky k článku 16 – Sloboda podnikania
Of course, this right is to be exercised with respect for Union law and national legislation.
I-6571, bod 99), ako aj na článku 119 ods. 1 a 3 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, ktorý uznáva slobodnú hospodársku súťaž.
It may be subject to the limitations provided for in Article 52(1) of the Charter.
Môže podliehať obmedzeniam ustanoveným v článku 52 ods. 1 charty.
‘Every natural or legal person is entitled to the peaceful enjoyment of his possessions.
„Každá fyzická alebo právnická osoba má právo pokojne užívať svoj majetok.
No one shall be deprived of his possessions except in the public interest and subject to the conditions provided for by law and by the general principles of international law.
Nikoho nemožno zbaviť jeho majetku s výnimkou verejného záujmu a za podmienok, ktoré ustanovuje zákona všeobecné zásady medzinárodného práva.
The preceding provisions shall not, however, in any way impair the right of a State to enforce such laws as it deems necessary to control the use of property in accordance with the general interest or to secure the payment of taxes or other contributions or penalties.’
Predchádzajúce ustanovenie nebráni právu štátov prijímať zákony, ktoré považujú za nevyhnutné, aby upravili užívanie majetku v súlade so všeobecným záujmom a zabezpečili platenie daní a iných poplatkov alebo pokút.“
This is a fundamental right common to all national constitutions.
Ide o základné právo, ktoré je spoločné pre všetky národné ústavy.
The wording has been updated but, in accordance with Article 52(3), the meaning and scope of the right are the same as those of the right guaranteed by the ECHR and the limitations may not exceed those provided for there.
Znenie sa modernizovalo, ale v súlade s článkom 52 ods. 3 je význam a rozsah tohto práva rovnaký ako práva zaručeného EDĽP a obmedzenia nesmú prekročiť tie, ktoré sú v ňom ustanovené.
Protection of intellectual property, one aspect of the right of property, is explicitly mentioned in paragraph 2 because of its growing importance and Community secondary legislation.
Ochrana duševného vlastníctva, ktorá je jedným z aspektov vlastníckeho práva, je výslovne uvedená v odseku 2 z dôvodu jej narastajúceho významu a sekundárnej legislatívy Spoločenstva.
Intellectual property covers not only literary and artistic property but also inter alia patent and trademark rights and associated rights.
Duševné vlastníctvo sa nevzťahuje len na literárne a umelecké vlastníctvo, ale okrem iného aj na práva z patentov, práva z ochranných známok, ako aj príbuzné práva.
The guarantees laid down in paragraph 1 shall apply as appropriate to intellectual property.
Záruky ustanovené v odseku 1 sa primeraným spôsobom vzťahujú na duševné vlastníctvo.
The text of the Article has been based on TEC Article 63, now replaced by Article 78 of the Treaty on the Functioning of the European Union, which requires the Union to respect the Geneva Convention on refugees.
Znenie tohto článku je založené na článku 63 Zmluvy o ES, ktorý je v súčasnosti nahradený článkom 78 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, ktorý Únii ukladá povinnosť dodržiavať Ženevský dohovor o postavení utečencov.
Reference should be made to the Protocols relating to the United Kingdom and Ireland, annexed to the Treaties, and to Denmark, to determine the extent to which those Member States implement Union law in this area and the extent to which this Article is applicable to them.
Bolo dohodnuté, že sa má odkazovať na ustanovenia protokolov, ktoré sa vzťahujú na Spojené kráľovstvo a Írsko, a ktoré sú pripojené k zmluvám a na Dánsko, aby sa určil rozsah, v akom tieto členské štáty vykonávajú právo Únie v tejto oblasti a rozsah, v akom sa na nevzťahuje tento článok.
This Article is in line with the Protocol on Asylum annexed to the Treaties.
Tento článok je v súlade s Protokolom o azyle, ktorý je pripojený k zmluvám.
Explanation on Article 19 — Protection in the event of removal, expulsion or extradition
Vysvetlivky k článku 19 – Ochrana v prípade vysťahovania, vyhostenia alebo extradície
Paragraph 1 of this Article has the same meaning and scope as Article 4 of Protocol No 4 to the ECHR concerning collective expulsion.
Odsek 1 tohto článku má rovnaký význam a rozsah ako článok 4 Protokolu k EDĽP, ktorý sa týka hromadného vyhostenia.
Its purpose is to guarantee that every decision is based on a specific examination and that no single measure can be taken to expel all persons having the nationality of a particular State (see also Article 13 of the Covenant on Civil and Political Rights).
Jeho účelom je zaručiť, aby každé rozhodnutie podliehalo osobitnému preskúmaniu a aby nebolo možné rozhodnúť jedným opatrením o vyhostení všetkých osôb, ktoré majú štátnu príslušnosť určitého štátu (pozri tiež článok 13 Paktu o občianskych a politických právach).
Paragraph 2 incorporates the relevant case-law from the European Court of Human Rights regarding Article 3 of the ECHR (see Ahmed v. Austria, judgment of 17 December 1996, 1996-VI, p.
Odsek 2 je zapracovaním príslušnej judikatúry Európskeho súdu pre ľudské práva, ktorá sa vzťahuje na článok 3 EDĽP (pozri rozsudok zo 17. decembra 1996 vo veci Ahmed/Rakúsko, Zb. 1996-IV, s.
2206, and Soering, judgment of 7 July 1989).
VI-2206 a rozsudok zo 7. júla 1989 vo veci Soering).
Explanation on Article 20 — Equality before the law
Vysvetlivky k článku 20 – Rovnosť pred zákonom
Explanation on Article 21 — Non-discrimination
Vysvetlivky k článku 21 – Nediskriminácia
Paragraph 1 draws on Article 13 of the EC Treaty, now replaced by Article 19 of the Treaty on the Functioning of the European Union, Article 14 of the ECHR and Article 11 of the Convention on Human Rights and Biomedicine as regards genetic heritage.
Odsek 1 vychádza z článku 13 Zmluvy o ES, ktorý je v súčasnosti nahradený článkom 19 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, z článku 14 EDĽP, ako aj z článku 11 Dohovoru o ľudských právach a biomedicíne, pokiaľ ide o genetické dedičstvo.
In so far as this corresponds to Article 14 of the ECHR, it applies in compliance with it.
V rozsahu, ktorý zodpovedá článku 14 EDĽP, sa v súlade s ním uplatňuje.
There is no contradiction or incompatibility between paragraph 1 and Article 19 of the Treaty on the Functioning of the European Union which has a different scope and purpose: Article 19 confers power on the Union to adopt legislative acts, including harmonisation of the Member States' laws and regulations, to combat certain forms of discrimination, listed exhaustively in that Article.
Medzi odsekom 1 a článkom 19 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, ktorý má odlišný rozsah pôsobnosti a účel, neexistuje rozpor alebo nesúlad: článkom 19 sa prenáša na Úniu právomoc prijímať legislatívne akty, vrátane harmonizácie zákonov a iných právnych predpisov členských štátov, a bojovať proti určitým formám diskriminácie, ktoré sú taxatívne vymenované v tomto článku.
Such legislation may cover action of Member State authorities (as well as relations between private individuals) in any area within the limits of the Union's powers.
Tieto právne predpisy sa môžu vzťahovať na činnosť orgánov členského štátu (ako aj vzťahy medzi jednotlivcami) v akejkoľvek oblasti v rámci obmedzení právomoci Únie.
In contrast, the provision in Article 21(1) does not create any power to enact anti-discrimination laws in these areas of Member State or private action, nor does it lay down a sweeping ban of discrimination in such wide-ranging areas.
Naproti tomu, článkom 21 ods. 1 sa neprenáša žiadna právomoc prijímať antidiskriminačné zákony v týchto oblastiach činnosti členského štátu alebo jednotlivcov, ani neustanovuje všeobecný zákaz diskriminácie v týchto oblastiach.
Instead, it only addresses discriminations by the institutions and bodies of the Union themselves, when exercising powers conferred under the Treaties, and by Member States only when they are implementing Union law.
V skutočnosti sa týka len diskriminácie, ktorej sa môžu dopustiť samotné inštitúcie a orgány Únie pri výkone právomoci, ktoré sú im zverené zmluvami, a členské štáty výlučne pri vykonávaní práva Únie.
Paragraph 1 therefore does not alter the extent of powers granted under Article 19 nor the interpretation given to that Article.
Odsek 1 preto nemení rozsah právomocí prenesených článkom 19 ani výklad tohto článku.
Paragraph 2 corresponds to the first paragraph of Article 18 of the Treaty on the Functioning of the European Union and must be applied in compliance with that Article.
Odsek 2 zodpovedá článku 18 ods. 1 Zmluvy o fungovaní Európskej únie a musí sa uplatňovať v súlade s týmto článkom.
Explanation on Article 22 — Cultural, religious and linguistic diversity
Vysvetlivky k článku 22 – Kultúrna, náboženská a jazyková rozmanitosť