natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Assuming that a pay television company established in a Member State other than the United Kingdom wished to bid for the exclusive television broadcasting rights in question, the legal restrictions which are imposed on it could lead it to refrain from doing so.
Za predpokladu, že platená televízna spoločnosť so sídlom v inom členskom štáte ako Spojené kráľovstvo má v úmysle prípadne ponúkať dotknuté výlučné práva na televízne vysielanie, právne obmedzenia, ktoré jej sú uložené, ju môžu od toho odradiť.
Consequently, Infront would have fewer potential purchasers and probably find itself in a worse business situation than it had envisaged, and that would be not because of a change in its legal position, but solely because it would not be in a position to find the purchaser it could have hoped for.
V dôsledku toho má Infront menej potenciálnych ponúk a nachádza sa zrejme v menej výhodnej obchodnej situácii ako predpokladal, a to nie z dôvodu zmeny právneho postavenia, ale výlučne z dôvodu skutočnosti, že nebude schopný nájsť kupujúceho, akého predpokladal.
It would therefore suffer the indirect economic consequences of the contested decision, whereas its legal position would remain unaltered.
Znáša preto nepriame hospodárske dôsledky sporného aktu, pričom jeho právne postavenie zostáva nezmenené.
Next, even those economic consequences are completely uncertain, since there was no broadcaster established in a Member State other than the United Kingdom which would be willing to pay the considerable sum demanded by Infront for the right to broadcast in the United Kingdom the designated events for which it holds the exclusive television broadcasting rights.
Rovnako tieto hospodárske dôsledky sú ďalej úplne neisté, pretože neexistuje prevádzkovateľ televízneho vysielania so sídlom v inom členskom štáte ako v Spojenom kráľovstve, ktorý by mohol zaplatiť značnú sumu požadovanú spoločnosťou Infront za práva na vysielanie určených udalostí v Spojenom kráľovstve, pre ktoré táto spoločnosť disponuje výlučnými právami na televízne vysielanie.
The Court of First Instance should have required Infront to prove the plausibility of such a factual situation and the probability of economic loss arising from the contested decision.
Súd prvého stupňa mal preto žiadať od Infront preukázanie prijateľnosti takejto skutkovej situácie a pravdepodobnosti hospodárskej ujmy vyplývajúcej zo sporného aktu.
By failing to apply the appropriate burden of proof, it again fell into error of law.
Nezaťažením primeraným dôkazným bremenom sa dopustil tiež nesprávneho právneho posúdenia.
Finally, the Court of First Instance wrongly found that the Member States have no discretion in the implementation of the obligations laid down by Article 3a(3) of Directive 89/552.
Podľa Komisie nakoniec Súd prvého stupňa nesprávne dospel k záveru, že členské štáty nemajú žiaden priestor na voľnú úvahu v rámci splnenia povinností upravených v článku 3a ods. 3 smernice 89/552.
Admittedly, the identity of the events considered to be of major
Nepochybne totožnosť udalostí považovaných
2008 — CASE C-125/06 P importance for society and the method of their television broadcasting are determined by the notifying Member State and, therefore, by the Commission’s decision adopted pursuant to Article 3a(2).
2008 — VEC C-125/06 P za udalosti veľkého významu pre spoločnosť a ich spôsob televízneho vysielania sú určené oznamujúcim členským štátom, a teda aj rozhodnutím Komisie prijatým podľa odseku 2 tohto článku.
However, the extent to which such an event will be broadcast, in practice, in accordance with the interests of that Member State, largely depends on the legislation and the decision-making structure adopted by each Member State under Article 3a(3).
Napriek tomu opatrenie, ktorým bude takáto udalosť vysielaná v praxi v súlade so záujmami tohto členského štátu, podstatne závisí od právnej úpravy a rozhodovacej štruktúry prijatej každým členským štátom podľa tohto článku 3a ods. 3.
That provision itself states that the task entrusted to the Member States must be achieved ‘by appropriate means, within the framework of their legislation’.
Toto samotné ustanovenie uvádza, že úloha zverená členským štátom musí byť uskutočnená „vhodnými prostriedkami v rámci svojho právneho poriadku“.
The results in each Member State may be very different depending on the approach followed in each particular case.
Výsledky dosiahnuté v každom členskom štáte môžu byť veľmi rozdielne v závislosti od prístupu sledovaného v každom osobitnom prípade.
In those circumstances, the implementation of the contested decision by Member States other than the United Kingdom involves the exercise of a broad discretion.
Za týchto podmienok vykonanie sporného aktu inými členskými štátmi ako Spojeným kráľovstvom predpokladá výkon značného stupňa úvahy.
Infront submits that the Court of First Instance correctly concluded that the contested decision is of direct concern to it.
Podľa Infront Súd prvého stupňa správne dospel k záveru, že sporný akt sa ho priamo dotýka.
First, it must be determined whether the contested decision directly affects Infront’s legal situation.
V prvom rade treba posúdiť, či má sporný akt priame účinky na právne postavenie Infront.
Under Articles 98 and 101 of the Broadcasting Act, a broadcaster which wishes to broadcast, exclusively and live, a designated event must, if the service is intended to be received in all or part of the United Kingdom, obtain the ITC’s consent.
Z článkov 98 a 101 zákona o vysielaní vyplýva, že prevádzkovateľ televízneho vysielania, ktorý má v úmysle vysielať výlučne a v priamom prenose určenú udalosť, musí získať súhlas ITC v prípade, ak je služba určená na to, aby sa vysielala na celom území Spojeného kráľovstva alebo na jeho časti.
Under the Independent Television Commission Code on Sports and other Listed Events, as amended, the factors on which the ITC’s consent depends are essentially that the sale of the television broadcasting rights was the subject of a public announcement and that broadcasters had a genuine opportunity to acquire those rights on terms which were fair and reasonable.
Podľa kódexu nezávislej komisie pre televíziu o športových udalostiach a iných udalostiach zapísaných v zozname v znení neskorších predpisov tento súhlas v podstate závisí od skutočnosti, či predaj práv na televízne vysielanie bol verejne oznámený a či prevádzkovatelia televízneho vysielania mali reálnu možnosť nadobudnúť práva za rozumných a spravodlivých podmienok.
As has been stated in paragraphs 35 to 39 of the present judgment, Member States other than the United Kingdom must, because of the contested decision, ensure that broadcasters under their jurisdiction do not circumvent the measures adopted by the United Kingdom pursuant to Article 3a(1) of Directive 89/552 and, therefore, that they do not broadcast designated events notwithstanding the requirements of those measures.
Ako sa konštatovalo v bodoch 35 až 39 tohto rozsudku, iným členským štátom ako Spojenému kráľovstvu vznikla z dôvodu sporného aktu povinnosť zabezpečiť, že prevádzkovatelia televízneho vysielania, na ktorých sa vzťahuje ich právomoc, sa nevyhnú opatreniam prijatým týmto členským štátom podľa článku 3a ods. 1 smernice 89/552 a že tieto štáty nebudú vysielať určené udalosti bez ohľadu na požiadavky uvedených opatrení.
It follows that those Member States must ensure that such broadcasters do not broadcast those events, exclusively and live, to the United Kingdom public if they acquired the television broadcasting rights to those events through a sale procedure which did not take account of the criteria mentioned in the preceding paragraph.
Z toho vyplýva, že tieto členské štáty majú povinnosť správať sa tak, že títo prevádzkovatelia nebudú vysielať výlučne a v priamom prenose tieto udalosti pre verejnosť v Spojenom kráľovstve, keď nadobudnú práva na televízne vysielanie týchto udalostí v rámci predaja, ktorý neprihliada na kritériá uvedené v predchádzajúcom bode.
The measures adopted by the United Kingdom and approved by the contested decision thus impose certain restrictions on broadcasters where they envisage broadcasting designated events for which Infront acquired exclusive rights.
Opatrenia prijaté Spojeným kráľovstvom a schválené sporným aktom tak ukladajú uvedeným prevádzkovateľom televízneho vysielania určitý počet obmedzení, ak zamýšľajú vysielať určené udalosti, pre ktoré Infront nadobudol výlučné práva.
Since those restrictions are linked to the circumstances in which those broadcasters acquire the television broadcasting rights to designated events from Infront, the effect of the measures adopted by the United Kingdom and the contested decision is to subject the rights held by Infront to new restrictions which did not exist when it acquired those broadcasting rights and which render their exercise more difficult. Thus, the contested decision directly affects Infront’s legal situation.
Vzhľadom na to, že s týmito obmedzeniami sa spájajú podmienky, za ktorých títo prevádzkovatelia nadobúdajú od Infront práva na televízne vysielanie určených udalostí, opatrenia prijaté Spojeným kráľovstvom a sporným aktom majú za následok spojenie práv držaných touto spoločnosťou s novými obmedzeniami, ktoré neexistovali v okamihu, keď táto spoločnosť nadobudla tieto práva na vysielanie a ktoré sťažujú výkon týchto práv. Sporný akt sa tak priamo dotýka právnej situácie spoločnosti Infront.
The Commission asserts none the less that the reality of such effects on Infront’s legal situation is not established because there was no broadcaster established in the Member States other than the United Kingdom which would, in the absence of the contested decision, be interested in purchasing the television broadcasting rights held by Infront and which would be prevented or dissuaded from acquiring them because of the adoption of that decision.
Komisia však tvrdí, že skutočnosť týchto vplyvov na právnu situáciu spoločnosti Infront nie je preukázaná, pretože neexistujú prevádzkovatelia televízneho vysielania v iných členských štátoch ako v Spojenom kráľovstve, ktorí by sa zaujímali o kúpu práv na televízne vysielanie, ktorými disponuje Infront pri neexistencii sporného aktu, ktorým by bolo zabránené alebo ktorí by boli odradení od ich nadobudnutia z dôvodu prijatia tohto aktu.
In addition, the Court of First Instance reversed the burden of proof in that regard.
Okrem toho Súd v tomto ohľade obrátil dôkazné bremeno.
The Community legislature inserted Article 3a(3) in Directive 89/552 precisely because circumstances can exist in which broadcasters under the jurisdiction of a Member State purchase exclusive television broadcasting rights to an event considered to be of major importance for society by another Member State and broadcast it to the public in that Member State under conditions which deprive a substantial proportion of that public of the possibility of following it.
Treba konštatovať, že normotvorca Spoločenstva vložil článok 3a ods. 3 do smernice 89/552 práve z dôvodu, že môžu vzniknúť situácie, v ktorých prevádzkovatelia televízneho vysielania patriaci do pôsobnosti členského štátu kúpia výlučné práva pre televízne vysielanie udalosti veľkého významu pre spoločnosť iným členským štátom a vysielajú ju pre verejnosť tohto posledného uvedeného členského štátu podľa postupov, ktoré zbavujú významnú časť tejto verejnosti možnosti ju sledovať.
The Court of First Instance ruled on that aspect in paragraphs 148 and 149 of the judgment under appeal.
Súd prvého stupňa sa k tomuto predmetu vyjadril v bodoch 148 a 149 napadnutého rozsudku.
First, it took note of several cases of cross-frontier broadcasts of events considered to be of major importance for society in which broadcasters had acted in that manner.
Na jednej strane poukazuje na viaceré prípady cezhraničného vysielania udalostí veľkého významu pre spoločnosť, v ktorých prevádzkovatelia televízneho vysielania konali uvedeným spôsobom.
Second, it considered that the Commission had not made out its allegations that the specificity of the television broadcasting market in the United Kingdom precludes, in the circumstances of this case, such situations.
Na druhej strane sa domnieval, že Komisia nepreukázala svoje tvrdenia, podľa ktorých špecifickosť trhu s televíznym vysielaním v Spojenom kráľovstve vylučuje v predmetnej veci takéto situácie.
COMMISSION v INFRONT WM the light of those matters, the Court of First Instance concluded that the television broadcasting rights in that Member State to the FIFA World Cup finals would not necessarily have been acquired by broadcasters established in that same State.
KOMISIA/INFRONT WM finálovej časti Svetového pohára FIFA v tomto členskom štáte neboli nevyhnutne nadobudnuté prevádzkovateľmi televízneho vysielania so sídlom v tomto štáte.
By so doing, the Court of First Instance did not reverse the burden of proof on the parties.
Vzhľadom na to Súd prvého stupňa neobrátil dôkazné bremeno prislúchajúce účastníkom konania.
It made an unfettered assessment of the facts which were intended to establish the reality of cross-frontier broadcasting of the designated events.
Pristúpil k nezávislému posúdeniu skutočností, ktoré mali za cieľ zistiť skutkové okolnosti cezhraničných vysielaní určených udalostí.
In that regard, the Court of First Instance is free to take account of the fact that a party has refrained from adducing evidence in support of its own allegations (see Case C-214/05 P Rossi v OHIM [2006] ECR I-7057, paragraph 23).
V tejto súvislosti Súd prvého stupňa môže zohľadniť to, že účastník konania neuviedol dôkazy na podporu svojich vlastných dôkazov (pozri rozsudok z 18. júla 2006, Rossi/ÚHVT, C-214/05 P, Zb. s. I-7057, bod 23).
Moreover it is settled caselaw that an appeal lies on points of law only and that the Court of First Instance thus has exclusive jurisdiction to find and appraise the relevant facts and assess the evidence.
Okrem toho podľa ustálenej judikatúry sa odvolanie obmedzuje len na právne otázky a Súd prvého stupňa je preto výlučne príslušný na konštatovanie a posúdenie relevantného skutkového stavu, ako aj na posúdenie dôkazných prostriedkov.
The appraisal of those facts and the assessment of that evidence thus do not, save where the facts and evidence are distorted, constitute a point of law which is subject, as such, to review by the Court of Justice on appeal (see Case C-104/00 P DKV v OHIM [2002] ECR I-7561, paragraph 22 and the caselaw cited).
Posúdenie tohto skutkového stavu a dôkazných prostriedkov s výnimkou prípadu ich skreslenia teda nezakladá právnu otázku, ktorá ako taká podlieha kontrole Súdneho dvora v rámci odvolania (pozri rozsudok z 19. septembra 2002, DKV/ÚHVT, C-104/00 P, Zb. s. I-7561, bod 22 a citovanú judikatúru).
Distortion of the facts has not been pleaded before the Court of Justice.
Na skreslenie skutočností sa pred Súdnym dvorom nepoukazuje.
In those circumstances, it is not for the Court to review whether the Court of First Instance correctly concluded that it had not been proved that the television broadcasting rights concerned would necessarily have been acquired by broadcasters established in the United Kingdom.
Za týchto podmienok nie je jeho úlohou preskúmať, či Súd prvého stupňa správne dospel k záveru, že sa nepreukázalo, že dotknuté práva na televízne vysielanie boli nevyhnutne nadobudnuté prevádzkovateľmi televízneho vysielania so sídlom v Spojenom kráľovstve.
Secondly, it must be considered whether the contested decision leaves any discretion to the national authorities entrusted with the task of implementing it, or whether such implementation is purely automatic and results from Community rules without the application of other intermediate rules.
V druhom rade treba preskúmať, či sporný akt ponecháva priestor na voľnú úvahu vnútroštátnym orgánom povereným jeho vykonaním, alebo má čisto automatický charakter a vyplýva iba z právnej úpravy Spoločenstva bez uplatnenia iných sprostredkujúcich pravidiel.
It is true that the national authorities are not deprived of any discretion in implementing Article 3a(3) of Directive 89/552 and the contested decision.
Nepochybne vnútroštátne orgány nie sú zbavené všetkého manévrovacieho priestoru na vykonanie článku 3a ods. 3 smernice 89/552 a sporného aktu.
They may specify appropriate control mechanisms to satisfy the obligations which flow from it.
Môžu stanoviť primerané kontrolné mechanizmy na splnenie z toho vyplývajúcich povinností.
None the less, they must ensure that the broadcasters concerned do not circumvent the measures adopted by another Member State pursuant to Article 3a(1) of Directive 89/552 and that they exercise their exclusive rights in such a way as not to deprive the relevant public of the possibility of following, in accordance with the provisions adopted by that other Member State, the events considered to be of major importance for society.
Majú však povinnosť správať sa tak, že dotknutí prevádzkovatelia televízneho vysielania sa nebudú vyhýbať opatreniam prijatým iným členským štátom podľa článku 3a ods. 1 smernice 89/552 a budú vykonávať svoje výlučné práva spôsobom, ktorý nezbaví relevantnú verejnosť možnosti sledovať podľa ustanovení prijatých týmto iným členským štátom udalosti veľkého významu pre spoločnosť.
Thus, as the Court of First Instance correctly stated in paragraph 146 of the judgment under appeal, the national authorities must ensure that broadcasters under their jurisdiction comply with the conditions for the television broadcasting of those events as defined by another Member State in its measures approved and published in the Official Journal by the Commission.
Ako to Súd prvého stupňa správne konštatoval v bode 146 napadnutého rozsudku, vnútroštátne orgány musia zabezpečiť, aby prevádzkovatelia televízneho vysielania patriaci do ich právomoci dodržiavali podmienky televízneho vysielania uvedených udalostí, ktoré členský štát definuje vo svojich Komisiou schválených a v úradnom vestníku uverejnených opatreniach.
It is those measures, and therefore, in this case, the contested decision, which determine the result to be attained.
Sú to tieto posledné uvedené opatrenia, a teda v predmetnej veci sporný akt, opatreniami určujúcimi výsledok, ktorý sa má dosiahnuť.
As regards that result, the national authorities therefore have no discretion.
Pokiaľ ide o tento výsledok, vnútroštátne orgány nemajú teda žiadny priestor na voľnú úvahu.
The prejudice to the legal situations of broadcasters and of Infront is due to the requirement to attain that result.
Zásahy do právneho postavenia prevádzkovateľov televízneho vysielania a Infront sú teda spôsobené požiadavkou dosiahnutia tohto cieľa.
Having regard to the foregoing considerations, the first ground of appeal must be rejected as unfounded.
Vzhľadom na vyššie uvedené úvahy je opodstatnené zamietnuť prvý odvolací dôvod ako nedôvodný.
The second ground of appeal, alleging misapplication of the requirement of individual concern
O druhom odvolacom dôvode založenom na porušení podmienky týkajúcej sa osobného záujmu
The Commission submits that the Court of First Instance wrongly held that the contested decision was of individual concern to Infront, within the meaning of the fourth paragraph of Article 230 EC and of the Court’s case-law.
Komisia uvádza, že Súd prvého stupňa nesprávne rozhodol, že Infront bol osobne dotknutý sporným aktom v zmysle článku 230 štvrtého odseku ES a judikatúry Súdneho dvora.
The Commission maintains that the approach taken by the Court of First Instance leads to the conclusion that all television broadcasting rights holders affected by the measures adopted by the United Kingdom pursuant to Article 3a(1) of Directive 89/552 are individually concerned by those measures, though such broadcasters are numerous.
Komisia tvrdí, že prístup Súdu prvého stupňa vedie k tomu, že všetci držitelia práv na televízne vysielanie dotknutí opatreniami prijatými Spojeným kráľovstvom podľa článku 3a ods. 1 smernice 89/552 sú považovaní za osobne dotknutých týmito opatreniami, aj keď je ich mnoho.
In the same way as all holders of such rights, Infront is concerned by the contested decision only in its objective capacity as a broker of television broadcasting rights to sporting events having purchased those rights for one of the designated events.
Podľa vzoru všetkých držiteľov takýchto práv Infront je dotknutý sporným aktom iba v rozsahu svojej objektívnej spôsobilosti sprostredkovateľa práv na televízne vysielanie športových udalostí, ktorý kúpil tieto práva na jednu z určených udalostí.
Moreover, holders of television broadcasting rights such as Infront are subject only to the economic consequences of the national measures approved by the contested decision.
Okrem toho držitelia týchto práv na televízne vysielanie ako Infront znášajú iba hospodárske dôsledky vnútroštátnych opatrení schválených sporným aktom.
An undertaking cannot be individually concerned by a regulatory provision solely on the ground that it affects its economic activity and that is the more so if such consequences are a normal commercial risk.
Podnik teda nemôže byť osobne dotknutý právnym ustanovením iba z dôvodu, že toto ustanovenie sa dotýka jeho hospodárskej činnosti, a to o to viac, že takéto dôsledky sú súčasťou obvyklého obchodného rizika.
The contested decision does not affect Infront by reason of certain attributes which are peculiar to it or by reason of circumstances in which it is differentiated from all other persons.
Sporný akt sa preto nedotýka Infront z dôvodu určitých vlastností, ktoré sú mu vlastné, alebo z dôvodu skutočnosti, ktorá ho charakterizuje vo vzťahu k akejkoľvek inej osobe.
Infront submits that the Court of First Instance correctly noted the matters which distinguish it from others, namely that it holds exclusive television broadcasting rights for an event in the list of designated events, that those rights were acquired before the establishment of that list and its approval by the Commission, and that such approval seriously prejudices the exploitation by Infront of those rights since it cannot license them on an exclusive basis.
Infront sa domnieva, že Súd prvého stupňa správne uviedol okolnosti, ktoré ho odlišujú vo vzťahu k iným osobám, a to, že disponuje výlučnými právami na televízne vysielanie pre udalosť uvedenú na zozname určených udalostí, že tieto práva boli nadobudnuté pred vypracovaním tohto zoznamu a jeho schválením Komisiou a že toto schválenie spôsobuje vážnu ujmu využívaniu týchto práv zo strany Infront, keďže ich nemôže poskytnúť vo forme licencie na výlučnom základe.
As the Advocate General observed in paragraphs 99 and 100 of his Opinion, that can be the case particularly when the decision alters rights acquired by the individual prior to its adoption (see, particularly, Joined Cases 106/63 and 107/63 Toepfer and Getreide­Import Gesellschaft v Commission [1965] ECR 405, at 411).
Ako to uviedol generálny advokát v bodoch 99 a 100 svojich návrhov, o taký prípad môže ísť najmä vtedy, ak rozhodnutie mení práva nadobudnuté jednotlivcom v čase pred jeho prijatím (pozri najmä rozsudok z 1. júla 1965, Toepfer a Getreide-Import Gesellschaft/Komisia, 106/63 a 107/63, Zb. s. 525, 533).
Infront held exclusive television broadcasting rights, for 2002 and 2006, to the FIFA World Cup finals, which is one of the events in the list of designated events notified to the Commission and approved by the contested decision.
Infront disponoval svojimi výlučnými právami na televízne vysielanie pre roky 2002 a 2006 finálovej fázy Svetového pohára FIFA, ktorá je jednou z udalostí uvedených na zozname určených udalostí, oznámenom Komisii a schválenom sporným aktom.
It is, furthermore, common ground that Infront acquired those exclusive rights prior to the adoption of the contested decision and that, at that time, there were only six companies which had made substantial investments in the acquisition of television broadcasting rights to events in that list.
Je okrem toho nepochybné, že Infront nadobudol tieto výlučné práva pred prijatím sporného aktu a že v tom čase existovalo iba šesť spoločností, ktoré uskutočnili podstatné investície do nadobudnutia práv na televízne vysielanie udalostí uvedených na tomto zozname.