natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Consequently, the second plea must be rejected as unfounded in its entirety.
V dôsledku toho treba zamietnuť druhý dôvod ako v celom rozsahu nedôvodný.
C — The admissibility of the third, fourth and fifth pleas
C — O prípustnosti tretieho, štvrtého a piateho dôvodu
The defendant contends that the applicants lack locus standi with respect to the alleged infringement of the other provisions of Community law invoked in the third,
Žalovaná tvrdí, že žalobcovia nemajú aktívnu legitimáciu konať na základe údajného porušenia ostatných ustanovení práva Spoločenstva, ktorého sa dovolávajú v rámci
BUPA AND OTHERS v COMMISSION fourth, fifth and seventh pleas.
BUPA A I./KOMISIA tretieho, štvrtého, piateho a siedmeho dôvodu.
In the context of an assessment under the rules on State aid, those provisions are relevant only where they are closely linked to the grant of the State aid itself (Case C-156/98 Germany v Commission [2000] ECR I-6857, paragraph 85), which is not the case here.
Tieto ostatné ustanovenia sú pri posúdení podľa pravidiel v oblasti štátnej pomoci relevantné iba vtedy, ak úzko súvisia s poskytnutým samotnej štátnej pomoci (rozsudok Súdneho dvora z 19. septembra 2000, Nemecko/Komisia, C-156/98, Zb. s. I-6857, bod 85), čo nie je tento prípad.
The applicants, in their third plea, maintain that, according to consistent caselaw, it is clear from the general scheme of the Treaty that the procedure under Article 88 EC must never produce a result which is contrary to the specific provisions of the Treaty and that, accordingly, where certain aspects of a State aid contravene other provisions of the Treaty, that aid cannot be declared by the Commission to be compatible with the common market (Case C-204/97 Portugal v Commission [2001] ECR I-3175, paragraph 41, and Germany v Commission, paragraph 311 above, paragraph 78).
Žalobcovia v rámci tretieho dôvodu tvrdia, že podľa ustálenej judikatúry zo všeobecnej štruktúry Zmluvy vyplýva, že konanie podľa článku 88 ES nesmie nikdy viesť k výsledku odporujúcemu osobitným ustanoveniam Zmluvy a že teda štátnu pomoc, ktorá niektorými zo svojich podmienok porušuje ostatné ustanovenie Zmluvy, nemôže Komisia vyhlásiť za zlučiteľnú so spoločným trhom (rozsudky Súdneho dvora z 3. mája 2001, Portugalsko/Komisia, C-204/97, Zb. s. I-3175, bod 41, a Nemecko/Komisia, bod 311 vyššie, bod 78).
It must be observed, first of all, that, as the defendant contends, if the Commission were required to adopt a definitive position in a procedure relating to State aid under Regulation No 659/1999 on the existence or absence of an infringement of provisions of Community law distinct from those coming under Articles 87 EC and 88 EC, read together, where appropriate, with Article 86 EC, that would run counter to, first, the procedural rules and guarantees — which in part differ significantly and imply distinct legal consequences — specific to the procedures specially established for control of the application of those provisions and, second, the principle of autonomy of administrative procedures and remedies.
Na úvod treba uviesť, že ako to tvrdí žalovaná, povinnosť Komisia prijať v konaní týkajúcom sa pomoci podľa nariadenia č. 659/1999 definitívne stanovisko k tomu, či došlo alebo nedošlo k porušeniu iných ustanovení práva Spoločenstva ako sú tie v článkoch 87 ES a 88 ES, prípadne v spojení s článkom 86 ES, odporuje na jednej strane procesným pravidlám a garanciám — sčasti značne odlišným a prinášajúcim so sebou rôzne právne dôsledky — ktorými sa vyznačujú konania špeciálne stanovené na kontrolu uplatňovania týchto ustanovení a na druhej strane zásade autonómie správnych konaní a opravných prostriedkov.
In that regard, it should further be borne in mind that, even in the guise of an action for annulment of a decision on State aid, an individual lacks standing to act, in view of the discretionary power of the Commission in that context, against the Commission’s failure to initiate
V tomto ohľade treba navyše pripomenúť, že ani pod zámienkou žaloby o neplatnosť proti rozhodnutiu v oblasti štátnej pomoci nie je so zreteľom na diskrečnú právomoc Komisie v tejto súvislosti
2008 — CASE T-289/03 infringement proceedings under Article 226 EC or to adopt a position in respect of a possible infringement by a Member State of the provisions of the Treaty (see, to that effect, Case T-148/00 Panhellenic Union of Cotton Ginners and Exporters v Commission [2003] ECR II-4415, paragraph 62 and the caselaw there cited).
2008 — VEC T-289/03 prípustné, aby jednotlivec napádal to, že nedošlo k začatiu konania o nesplnení povinnosti podľa článku 226 ES alebo že Komisia nezaujala stanovisko k prípadnému porušeniu ustanovení Zmluvy členským štátom (pozri v tomto zmysle rozsudok Súdu prvého stupňa zo 16. októbra 2003, Panhellenic Union of Cotton Ginners and Exporters/Komisia, T-148/00, Zb. s. II-4415, bod 62, a tam citovanú judikatúru).
The applicants cannot properly rely on the caselaw to the effect that it follows from the general scheme of the Treaty that the procedure under Article 88 EC must never produce a result which is contrary to the specific provisions of the Treaty.
Žalobcovia sa nemôžu oprávnene odvolávať na judikatúru, podľa ktorej zo všeobecnej štruktúry Zmluvy vyplýva, že konanie podľa článku 88 ES nesmie nikdy viesť k výsledku odporujúcemu osobitným ustanoveniam Zmluvy.
According to that caselaw, while the Commission has a wide discretion when it determines the compatibility of a system of aid with the common market, it is none the less required to ensure, in the context of that assessment, that the procedure does not produce a result which is contrary to specific provisions of the Treaty other than those of Articles 87 EC and 88 EC, in particular where those aspects of aid which contravene those provisions are so indissolubly linked to the object of the aid that it is impossible to evaluate them separately (see, to that effect, Matra v Commission, paragraph 72 above, paragraph 41 and the caselaw there cited).
Podľa tejto judikatúry hoci Komisia disponuje širokou mierou voľnej úvahy, keď sa vyslovuje k zlučiteľnosti pomoci so spoločným trhom, je napriek tomu povinná uistiť sa pri tomto posúdení, že konanie nepovedie k výsledku odporujúcemu osobitným ustanoveniam Zmluvy odlišným od článkov 87 ES a 88 ES najmä v prípade, keď podmienky pomoci, ktoré porušujú tieto ustanovenia sú tak neoddeliteľne spojené s predmetom pomoci, že ich nemožno posúdiť samostatne (pozri v tomto zmysle rozsudok Matra/Komisia, bod ý72 vyššie, bod 41, a tam citovanú judikatúru).
However, while that obligation is the expression of a general principle that every application of Community law must be made in conformity with the higher rules of law, it does not mean that the Commission is required, in a procedure relating to aid, to apply the rules specially laid down for review of the application of other provisions of the Treaty or to adopt one or more decisions producing combined legal effects.
Aj keď je táto povinnosť výrazom všeobecnej zásady, podľa ktorej treba právo Spoločenstva vždy uplatňovať v súlade s pravidlami vyššej právnej sily, neznamená, že Komisia je povinná uplatňovať v konaní týkajúcom sa pomoci pravidlá špeciálne stanovené na kontrolu iných ustanovení Zmluvy, ani prijať jedno alebo viaceré rozhodnutia s kombinovanými právnymi účinkami.
Under that obligation, the Commission is required to make an assessment by reference to the relevant provisions which are not, strictly speaking, covered by the law on aid only where certain aspects of the aid in issue are so closely linked to its object that any failure on their part to comply with those provisions would necessarily affect the compatibility of the aid with the common market.
Na základe tejto povinnosti totiž Komisia musí vykonať posúdenie so zreteľom na relevantné ustanovenia, ktoré prísne vzaté nepatria pod právo pomoci iba vtedy, keď niektoré podmienky pomoci sú tak úzko spojené s jej predmetom, že ich prípadný nedostatok súladu s uvedenými ustanoveniami by nevyhnutne ovplyvnil zlučiteľnosť pomoci so spoločným trhom.
In the present case, the applicants have neither explained nor shown to the requisite standard that the particular aspects of the implementation of the RES that are alleged to infringe other provisions of Community law were indissolubly linked to the object of the aid in issue, namely the equalisation payments.
V tomto prípade však žalobcovia na jednej strane ani nevysvetlili, ani dostatočne nepreukázali, že konkrétne podmienky uplatňovania RES, ktoré údajne porušujú iné ustanovenia práva Spoločenstva, sú neoddeliteľne spojené s predmetom dotknutej pomoci, teda s vyrovnávacími platbami.
Furthermore, it must be borne in mind that the Commission correctly concluded, in Article 1 of the contested decision, that the RES did not
Na druhej strane treba pripomenúť, že Komisia v článku 1 napadnutého rozhodnutia
BUPA AND OTHERS v COMMISSION involve State aid in the sense of Article 87(1) EC and that therefore that article did not in any event amount to a declaration of compatibility with the common market within the meaning of the caselaw cited above.
BUPA A I./KOMISIA oprávnene dospela k záveru, že RES nepredstavuje štátnu pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 ES a že teda v každom prípade tento článok neznamená vyhlásenie zlučiteľnosti so spoločným trhom v zmysle už citovanej judikatúry.
Consequently, if only for those reasons, the third, fourth and fifth pleas must be rejected as inoperative.
V dôsledku toho treba iba z týchto dôvodov tretí, štvrtý a piaty žalobný dôvod zamietnuť ako neúčinné.
It follows, first, that the Commission cannot adopt a definitive position in a procedure relating to aid as to compliance with other provisions of Community law where such compliance must be controlled under a different procedural regime.
Na jednej strane z toho vyplýva, že Komisia nemôže v konaní týkajúcom sa pomoci prijať definitívne stanovisko k dodržiavaniu iných ustanovení práva Spoločenstva, ktorých kontrola podlieha inému proces -nému režimu.
It also follows that, as the adoption of a definitive and legally binding Commission decision must be limited to the aid aspects, only those aspects, and not the aspects relating to other provisions of Community law which do not constitute the necessary support for the operative part of its decision, are capable of having adverse effects (see, to that effect and by analogy, Panhellenic Union of Cotton Ginners and Exporters v Commission, paragraph 313 above, paragraphs 57 and 58).
Na druhej strane z toho vyplýva, že z dôvodu, že prijatie definitívneho a právne záväzného stanoviska Komisia sa musí obmedzovať na aspekty pomoci, môžu iba tieto aspekty spôsobovať ujmu na rozdiel od aspektov, na ktoré sa vzťahujú iné ustanovenia práva Spoločenstva, ktoré nepredstavujú nevyhnutný základ výroku jej rozhodnutia (pozri v tomto zmysle a analogicky rozsudok Panhellenic Union of Cotton Ginners and Exporters/Komisia, bod 313 vyššie, body 57 a 58).
In that regard, it must be borne in mind that, according to consistent caselaw, regardless of the grounds on which a decision is based, only the operative part of the decision is capable of producing legal effects and, consequently, of having adverse effects.
V tomto ohľade je namieste pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry, bez ohľadu na dôvody, na ktorých spočíva rozhodnutie, je iba jeho výrok spôsobilý vyvolať právne účinky a v dôsledku toho spôsobiť ujmu.
On the other hand, the assessments made in the grounds of a decision are not in themselves capable of forming the subjectmatter of an action for annulment.
Naproti tomu posúdenia formulované v dôvodoch rozhodnutia nemôžu byť ako také predmetom žaloby o neplatnosť.
2008 — CASE T-289/03 altering the substance of what was decided in the operative part of the act in question (see, to that effect, Case T-251/00 Lagardère and Canal+ v Commission [2002] ECR II-4825, paragraphs 67 and 68).
2008 — VEC T-289/03 nuté vo výroku dotknutého aktu (pozri v tomto zmysle rozsudok Súdu prvého stupňa z 20. novembra 2002, Lagardère a Canal+/Komisia, T-251/00, Zb. s. II-4825, body 67 a 68).
It follows, a fortiori, that the complete failure to mention provisions other than those relating to State aid both in the operative part and in the grounds of a decision adopted pursuant to Articles 87 EC and 88 EC and, where appropriate, Article 86(2) EC, is not capable of adversely affecting an individual and of conferring on him an interest in bringing an action.
Z toho tým skôr vyplýva, že úplná neexistencia zmienky o iných ustanoveniach ako sú ustanovenia týkajúce sa práva pomoci tak vo výroku, ako aj v dôvodoch rozhodnutia prijatého podľa článkov 87 ES a 88 ES a prípadne podľa článku 86 ods. 2 ES, nemôže spôsobiť ujmu jednotlivcovi a priznať mu aktívnu legitimáciu.
In this case, it must be emphasised that the contested decision is a decision not to raise objections in respect of notified aid measures, within the meaning of Article 4 of Regulation No 659/1999, which is addressed only to Ireland and which does not constitute, either in form or in substance, an explicit response to the applicants’ complaint (see, to that effect, Commission v Sytraval and Brink’s France, paragraph 72 above, paragraph 45).
V tomto prípade treba zdôrazniť, že napadnuté rozhodnutie je rozhodnutím nevzniesť námietky týkajúce sa oznámených opatrení pomoci v zmysle článku 4 nariadenia č. 659/1999, ktoré je adresované iba Írsku, a ktoré nepredstavuje ani svojom formou ani svojou podstatou výslovnú odpoveď na sťažnosť žalobcov (pozri v tomto zmysle rozsudok Komisia/Sytraval a Brink’s France, bod 72 vyššie, bod 45).
Consequently, the decision cannot be interpreted as responding, even by implication, to all the complaints raised by the applicants, including those alleging infringement of Articles 82 EC, 43 EC and 49 EC or the provisions of the third non-life insurance directive.
V dôsledku toho nemožno uvedené rozhodnutie vykladať tak, že odpovedá, čo i len implicitne, na všetky výhrady vznesené žalobcami, vrátane výhrad založených na porušení člán -kov 82 ES, 43 ES a 49 ES alebo ustanovení tretej smernice o neživotnom poistení.
In those circumstances, the failure to assess those complaints in either the operative part or the grounds of the contested decision produces no legally binding effects vis-à-vis the applicants and is not capable of adversely affecting them, so that they do not have capacity to act in the context of the action for annulment of the contested decision.
Za týchto okolností neposúdenie týchto výhrad tak vo výroku, ako aj v dôvodoch napadnutého rozhodnutia, nevyvoláva záväzné právne účinky voči žalobcom a nemôže im spôsobiť ujmu, takže nemajú aktívnu legitimáciu v rámci žaloby o neplatnosť podanej proti napadnutému rozhodnutiu.
The Commission was therefore correct to state, at recital 61 to the contested decision, that the assessment made under Article 87 EC and Article 86(2) EC was without prejudice to the analysis, in the appropriate procedures, of the compatibility of the RES with other relevant rules of Community law and, in particular, with those of the third non-life insurance directive.
V dôsledku toho Komisia v bode 61 napadnutého rozhodnutia oprávnene vyslovila, že posúdenie vykonané podľa článku 87 ES a člán- ku 86 ods. 2 ES sa nedotýka preskúmania zlučiteľnosti RES s inými relevantnými ustanoveniami práva Spoločenstva, predovšetkým s ustanoveniami tretej smernice o neživotnom poistení, v rámci príslušných konaní.
Last, contrary to the applicants’ theory, the wording of Article 86(2) EC in fine does not invalidate that assessment.
Napokon na rozdiel od názoru žalobcov, znenie článku 86 ods. 2 in fine ES nevyvracia toto posúdenie.
First, the criterion of an effect on trade to such an extent as would be contrary to the interests of the Community does not mean that the Commission is under an obligation to ascertain, definitively and comprehensively, whether the notified State measures infringe other provisions of Community law.
Na jednej strane, kritérium ovplyvnenia obchodu v takom rozsahu, aby to bolo v rozpore so záujmami Spoločenstva, neznamená povinnosť Komisie definitívnym a úplným spôsobom overovať, či oznámené štátne opatrenia porušujú iné ustanovenia práva Spoločenstva.
Second, as the defendant claims, the applicants’ theory is contradictory in that its application would deprive Article 86(2) EC of any practical effect as a derogation
Na druhej strane, ako to tvrdí žalovaná, názor žalobcov je vnútorne rozporný v tom, že jeho uplatnenie by zbavovalo článok 86 ods. 2 ES ako výnimku z pravidiel Zmluvy akéhokoľvek praktického účinku. Takáto
BUPA AND OTHERS v COMMISSION from the rules of the Treaty. Such a derogation could never be effective if its application were at the same required time to ensure full compliance with the rules from which it is supposed to derogate.
BUPA A I./KOMISIA výnimka by totiž nikdy nemohla vyvolať svoje účinky, ak by jej uplatnenie malo zároveň zabezpečovať plné dodržiavanie pravidiel, od ktorých sa má odchýliť.
The Court concludes from all of the foregoing considerations that the applicants have no standing to rely, within the framework of their action against the contested decision, on the third, fourth, fifth and seventh pleas in so far as they are based on infringement of Articles 82 EC, 43 EC and 49 EC and the third non-life insurance directive.
Zo všetkých predchádzajúcich úvah Súd prvého stupňa vyvodzuje záver, že nie je prípustné, aby sa žalobcovia vo svojej žalobe proti napadnutému rozhodnutiu odvolávali na tretí, štvrtý, piaty a siedmy dôvod, keďže tieto dôvody sú založené na porušení článkov 82 ES, 43 ES a 49 ES a tretej smernice o neživotnom poistení.
Consequently, the third, fourth and fifth pleas must be rejected as inadmissible and, at the very least, as inoperative, without there being any need to adjudicate on their merits.
V dôsledku toho treba tretí, štvrtý a piaty dôvod zamietnuť ako neprípustné a prinajmenšom ako neúčinný, bez toho, aby sa bolo potrebné vyslovovať k ich dôvodnosti.
The seventh plea must also be rejected as inadmissible in so far as it refers to the provisions of Community law specifically covered by the third, fourth and fifth pleas.
Aj siedmy dôvod treba zamietnuť ako neprípustný v rozsahu, v akom odkazuje na ustanovenia práva Spoločenstva špeciálne uvedené v treťom, štvrtom a piatom dôvode.
D — The sixth plea, based on the failure to initiate the formal investigation procedure under Article 88(2) EC
D — O šiestom dôvode založenom na tom, že nedošlo k začatiu konania vo veci formálneho zisťovania podľa článku 88 ods. 2 ES
The applicants submit that, in the light of all of the foregoing, the Commission acted unlawfully in failing to initiate the formal investigation procedure, under Article 88(2) EC, in order to be able to adjudicate in full knowledge of the relevant facts of the present case.
Podľa žalobcov so zreteľom na všetko, čo bolo uvedené Komisia protiprávne nezačala konanie vo veci formálneho zisťovania podľa článku 88 ods. 2 ES, aby mohla rozhodnúť so znalosťou všetkých relevantných skutočností v tejto veci.
The contested decision was adopted following the preliminary examination, under Article 88(3) EC, which is intended merely to enable the
Napadnuté rozhodnutie bolo prijaté po predbežnom preskúmaní podľa článku 88 ods. 3 ES, ktoré má iba umožniť Komisii, aby si vytvorila prima facie názor na zlučiteľnosť pomoci so
Commission to form a prima facie opinion on the compatibility of the aid with the common market.
2008 — VEC T-289/03 spoločným trhom.
The Commission is entitled to limit itself to that preliminary examination only if that is sufficient for it to satisfy itself that the aid is compatible (Matra v Commission, paragraph 72 above, paragraphs 16 and 33; Cook v Commission, paragraph 66 above, paragraphs 22 and 29; Commission v Sytraval and Brink’s France, paragraph 72 above, paragraphs 38 and 39; and Portugal v Commission, paragraph 312 above, paragraphs 32 and 33), which is not the case here.
Komisia sa však môže obmedziť na toto predbežné preskúmanie iba vtedy, keď je postačujúce na to, aby sa ubezpečila o tejto zlučiteľnosti (rozsudky Matra/Komisia, bod 72 vyššie, body 16 a 33; Cook/Komisia, bod 66 vyššie, body 22 a 29; Komisia/Sytraval a Brink’s France, bod 72 vyššie, body 38 a 39, a Portugalsko/Komisia, bod 312 vyššie, body 32 a 33), čo nie je tento prípad.
In that regard, the Commission is required to examine all the facts and all the legal arguments brought to its notice by undertakings whose interests may be affected by the grant of the aid (Commission v Sytraval and Brink’s France, paragraph 72 above, paragraph 51, and Portugal v Commission, paragraph 312 above, paragraph 35).
V tomto ohľade je Komisia povinná preskúmať všetky skutkové okolnosti a všetky právne tvrdenia, na ktoré jej pozornosť upriamia podniky, ktorých záujmy môžu byť dotknuté poskytnutím pomoci (rozsudky Komisia/Sytraval a Brink’s France, bod 72 vyššie, bod 51, a Portugalsko/Komisia, bod 312 vyššie, bod 35).
In that context, the applicants refer back to their arguments concerning, first, the absence of SGEI obligations and of the conditions permitting compensation for such obligations and, moreover, infringement of the right to freedom of establishment, freedom to provide services and the third non-life insurance directive and also Article 86(1) EC in conjunction with Article 82 EC.
V tejto súvislosti žalobcovia pripomínajú svoje tvrdenia týkajúce sa jednak neexistencie povinností SVHZ a podmienok umožňujúcich ich kompenzáciu a jednak porušenia slobody usadiť sa, slobodného poskytovania služieb a tretej smernice o neživotnom poistení, ako aj článku 86 ods. 1 v spojení s článkom 82 ES.
In the applicants’ submission, those arguments raise complex issues which require detailed factual and economic evidence which cannot be evaluated other than in the formal investigation procedure under Article 88(2) EC.
Podľa žalobcov tieto tvrdenia nastoľujú zložité otázky vyžadujúce podrobné skutkové a ekonomické dôkazné prostriedky, ktoré nemožno posúdiť mimo konania vo veci formálneho zisťovania podľa článku 88 ods. 2 ES.
That, they maintain, is borne out by the fact that the Commission did not examine those arguments properly, or indeed did not examine them at all.
To je potvrdené tým, že Komisia tieto tvrdenia nepreskúmala správne, ba dokonca vôbec.
The applicants dispute the assertion that the opening of the formal examination procedure would not have placed them in a better position to formulate their objections to the RES.
Žalobcovia popierajú tvrdenie, že začatie konania vo veci formálneho zisťovania by im nepriznávalo lepšie postavenie na vyjadrenie ich námietok proti RES.
The rules governing that procedure impose special obligations on the Commission, which were not complied with in this case, such as publication of the decision to open the procedure in the Official Journal of the European Union, pursuant to Article 26(1) of Regulation No 659/1999, and the requirement, under Article 6 of that regulation, to request comments from the interested parties, to examine those comments and to communicate them to the Member State.
Pravidlá, ktorými sa riadi toto konanie, ukladajú Komisii osobitné povinnosti, ktoré neboli dodržané v tomto prípade, ako zverejnenie rozhodnutia o začatí konania v Úradnom vestníku Európskej únie podľa článku 26 ods. 1 nariadenia č. 659/1999 a požiadavku vyzvať dotknuté osoby, aby predložili svoje pripomienky, preskúmať ich a oznámiť ich členskému štátu podľa článku 6 tohto nariadenia.
As for the argument that they did not explain why the Commission ought to have expressed serious doubts as to the compatibility of the RES with Article 87 EC, the applicants observe that they explained in detail the evidence showing that their case raised serious problems from the aspect of State aid.
Pokiaľ ide o tvrdenie, že žalobcovia nevysvetlili dôvody, pre ktoré mala mať Komisia vážne pochybnosti o zlučiteľnosti RES s článkom 87 ES, žalobcovia pripomínajú, že podrobne uviedli skutočnosti preukazujúce, že táto vec nastoľuje vážne ťažkosti so zreteľom na právo štátnej pomoci.