natgillin/translations-raw huggingface dataset:
At the hearing, the Netherlands Government denied the argument put forward by the Commission that the Netherlands legislation provides for a different method of calculation to be applied according to whether the deceased concerned was resident or not, with the effect that the apportionment of the estate varies for purposes of taxation.
Na pojednávaní holandská vláda odmietla argument uvedený Komisiou, že holandská právna úprava stanovuje uplatnenie odlišnej metódy výpočtu podľa toho, či dotknutý zosnulý bol rezidentom alebo nie, čo má za následok, že rozdelenie dedičstva je na účely zdanenia odlišné.
It admitted, however, that the overall tax burden may differ, mainly due to the incremental nature of the tax applicable.
Uznala však, že celkové daňové zaťaženie sa môže líšiť najmä z dôvodu progresívneho charakteru uplatniteľnej dane.
In the case before the referring court, the deceased being a nonresident, tax on the acquisition
Vo veci pred vnútroštátnym súdom bol zosnulý nerezident, takže daň z nadobudnutia majetku dedením bola
The Netherlands Government contends, second, that no discrimination is involved in the exercise of the power of taxation in the case before the referring court, as the overendowment debts are not closely linked with
Holandská vláda po druhé tvrdí, že pri výkone právomocí v oblasti zdaňovania vo veci pred vnútroštátnym súdom nedochádza k žiadnej diskriminácii, keďže dlhy z finančného vyrovnania za zvýšenie dedičského
10 — Cited in footnote 7, paragraph 27.11 — Cited in footnote 3.
10 — Už citovaný v poznámke pod čiarou 7, bod 27.11 — Už citovaná v poznámke pod čiarou 3.
9 — Cited in footnote 4.
9 — Už citovaný v poznámke pod čiarou 4.
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-43/07 resident in the Netherlands at the time of death. 12
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA — J. MAZÁK — VEC C-43/07 stva poskytnuté, ak by mal zosnulý v čase smrti bydlisko v Holandsku.
As regards Question 3, the Netherlands Government observes that, in order to determine whether there is an infringement, the Court considers any taxation agreements in force between the Member States concerned.
Pokiaľ ide o tretiu otázku, holandská vláda poznamenáva, že Súdny dvor berie na účely určenia, či došlo k porušeniu, do úvahy všetky platné daňové zmluvy medzi dotknutými členskými štátmi.
In particular, it follows from Denkavit 13 that, in order to establish whether Community law has been infringed, the Court first assesses the national legislation and only if that is contrary to Community law does it go on to examine, second, whether the disadvantage suffered by the taxable person was in fact neutralised under the terms of an agreement between the Member States in question.
Z rozsudku Denkavit 13predovšetkým vyplýva, že na účely zistenia, či došlo k porušeniu práva Spoločenstva, Súdny dvor najprv posúdi vnútroštátnu právnu úpravu a iba vtedy, ak je v rozpore s právom Spoločenstva, pokračuje ďalej skúmaním, či nevýhoda, ktorú daňovník utrpel, bola v skutočnosti neutralizovaná na základe znenia zmluvy medzi predmetnými členskými štátmi.
The Netherlands Government concludes that in assessing whether there is an obligation to allow overendowment debts to be deducted, in whole or in part, account should be taken of the consequences when the entire estate is assessed to tax by the Member State which considers itself to have authority to do so by virtue of the deceased’s place of residence. Specifically, consideration should
Holandská vláda dochádza k záveru, že pri posúdení, či existuje povinnosť umožniť odpočítanie všetkých dlhov z finančného vyrovnania za zvýšenie dedičského podielu alebo ich časti, treba zohľadniť dôsledky toho, keď celé dedičstvo zdaní členský štát, ktorý sa považuje za príslušný urobiť tak z dôvodu
12 — In that regard, reference is made to Gerritse, cited in footnote 7, and Case C-279/93 Schumacker [1995] ECR I-225.
12 — V tejto súvislosti odkazuje na rozsudky Gerritse, už citovaný v poznámke pod čiarou 7, a zo 14. februára 1995, Schumacker, C-279/93, Zb. s. I-225.
Wholly in the alternative, the Netherlands Government contends in respect of Question 2 that any comparison to be drawn must be confined, in accordance with the parameters of the power of taxation, to the immovable property situated in the Netherlands.
Subsidiárne holandská vláda vo vzťahu k druhej otázke tvrdí, že akékoľvek porovnanie sa musí v súlade s nastavením právomocí v oblasti zdaňovania obmedziť na nehnuteľný majetok nachádzajúci sa v Holandsku.
Accordingly, no account may be taken of extraneous elements of the inheritance nor of any exemptions from which the estate could have benefited had the deceased been
Preto nemožno zohľadniť cudzie prvky dedičstva ani oslobodenie od dane, ktoré by mohlo byť v prospech dedič-
13 — Case C-170/05 [2006] ECR I-11949.
13 — Rozsudok zo 14. decembra 2006, C-170/05, Zb. s. I-11949.
ARENS-SIKKEN and of nonresidents are not, as a rule, comparable.
ARENS-SIKKEN miesta bydliska zosnulého.
be given to the possibility that the latter Member State may, by virtue of its legislation to prevent double taxation, allow only a smaller tax concession in the light of the deduction already granted.
Osobitne je potrebné brať do úvahy eventualitu, že uvedený členský štát môže na základe svojej právnej úpravy na zamedzenie dvojitého zdanenia poskytnúť iba menšiu daňovú úľavu vzhľadom na už poskytnuté odpočítanie.
It argues, moreover, that only the Member State in which the deceased was resident (‘the Member State of residence’) is in a position to assess his economic situation in its entirety and to take account of all assets and debts in the calculation of the succession duties.
Okrem toho tvrdí, že iba členský štát, kde mal zosnulý bydlisko (ďalej len „členský štát bydliska“), je schopný posúdiť jeho hospodársku situáciu v celom rozsahu a zohľadniť všetok majetok a dlhy pri výpočte daní z dedičstva.
Accordingly, debts such as those at issue are, in principle, always taken into account by the Member State of residence.
Preto dlhy, o aké ide v tejto veci, v zásade vždy zohľadňuje členský štát bydliska.
Thus, the deduction of such debts in the Member State where the property is situated could in fact lead to double-deduction.
Odpočítanie takých dlhov v členskom štáte, kde sa majetok nachádza, by teda v skutočnosti mohlo viesť k dvojitému odpočítaniu.
The Belgian Government essentially concurs with the views expressed by the Netherlands Government.
Belgická vláda v podstate súhlasí s názormi, ktoré vyjadrila holandská vláda.
It suggests, moreover, that the debts or charges incumbent upon an estate can be divided into three types: (i) those inherent in the property; (ii) those arising from the acquisition of the property, which is the type of debt at issue in the present case; and (iii) those forming part of the estate, but which are only to a lesser extent — or even not at all — associated with the immovable property concerned, as in Eckelkamp and Others.
Okrem toho navrhuje, že dlhy alebo záväzky patriace do dedičstva možno rozdeliť na tri druhy: (i) tie, ktoré sú vnútorne späté s majetkom, (ii) tie, ktoré vznikajú z nadobudnutia majetku, čo je druh dlhu, o aký ide v tejto veci, a (iii) tie, ktoré tvoria súčasť dedičstva, ale sú iba v menšej miere — alebo dokonca vôbec nie — spojené s dotknutým nehnuteľným majetkom, ako je to vo veci Eckelkamp.
The Belgian Government contends that, in accordance with Barbier, 14the Member State in which the property is situated need take into account, as regards the assessment to tax of inheritance from a nonresident, only debts of the first type, that is to say, debts intrinsic to the property situated in its territory.
Belgická vláda tvrdí, že v súlade s rozsudkom Barbier 14 má členský štát, kde sa majetok nachádza, zohľadňovať pri zdaňovaní dedičstva po nerezidentovi iba dlhy prvého druhu, teda dlhy nerozlučne spojené s majetkom nachádzajúcim sa na jeho území.
It emphasises that in the context of direct taxation, the situations of residents
Zdôrazňuje, že v kontexte priamych daní nie je situácia rezidentov a nerezidentov spravidla porovnateľná.
With regard to Question 2, the Belgian Government contends that in the event that the Member State in which the immovable property is situated has to allow the deduction of overendowment debts, such a deduction should only be possible if the proportion of the debt attributable to the domestic property has not already been deducted by the Member State of residence for the purposes of calculating the succession duties due in that State.
Vo vzťahu k druhej otázke belgická vláda uvádza, že v prípade, že členský štát, kde sa nehnuteľný majetok nachádza, má umožniť odpočítanie dlhov z finančného vyrovnania za zvýšenie dedičského podielu, také odpočítanie by malo byť možné iba vtedy, ak časť dlhu pripadajúcu na tuzemský majetok už neodpočítal členský štát bydliska na účely výpočtu daní z dedičstva, ktoré sa majú zaplatiť v tomto štáte.
Moreover, deduction should be possible only to the extent that transfer duty levied on the domestic property would cause the tax burden to be higher than it would have been if the deceased had resided in the Member State in which the property is situated and, accordingly, inheritance duty had
Odpočítanie by navyše malo byť možné iba do tej miery, ak by daň z prechodu uložená na tuzemský majetok spôsobila vyššie daňové zaťaženie, než keby zosnulý mal bydlisko v členskom štáte, kde sa majetok nachádza, a preto by bola namiesto
14 — Cited in footnote 3.
14 — Už citovaný v poznámke pod čiarou 3.
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-43/07 been levied instead (in which case the aggregate worldwide assets of the estate would have been taken into account).
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA — J. MAZÁK — VEC C-43/07 nej uložená dedičská daň (v takom prípade by bol zohľadnený celosvetový súhrn aktív dedičstva).
Finally, as regards the answer to be given to Question 3, the Belgian Government agrees essentially with the Netherlands Government.
Pokiaľ napokon ide o to, aká má byť odpoveď na tretiu otázku, belgická vláda v podstate súhlasí s holandskou vládou.
The Commission maintains, however — viewing the question from another angle — that the Netherlands legislation at issue is not coherent, in that the calculation of inheritance duty (applicable where the deceased was resident in the Netherlands) would have been based on the assumption that there were several heirs, whereas transfer duty (applicable where the deceased is not resident) may be calculated — as in the present case — on the view that the inheritance had passed to only one person, namely the spouse.
Komisia však tvrdí — nazerajúc na otázku z iného uhla pohľadu —, že predmetná holandská právna úprava nie je koherentná v tom, že výpočet dedičskej dane (uplatniteľnej, keby zosnulý mal bydlisko v Holandsku) by bol založený na domnienke, že existuje niekoľko dedičov, zatiaľ čo daň z prechodu (uplatniteľná, keď zosnulý nebol rezidentom) možno vypočítať — ako je to v tejto veci — s predpokladom, že dedičstvo prešlo iba na jednu osobu, konkrétne na manželku.
Owing to the incremental nature of those taxes, that may lead the overall tax burden on the immovable property to vary according to whether the deceased was resident in the Member State of taxation.
To môže vzhľadom na progresívny charakter týchto daní viesť k odlišnému celkovému daňovému zaťaženiu nehnuteľného majetku podľa toho, či zosnulý mal bydlisko v členskom štáte zdanenia.
At the hearing, the Commission explained that it does not criticise the incremental nature of the tax as such, but rather the fact that, in its view, it is possible that, in cases where the deceased was a nonresident, only the surviving spouse will be regarded as the heir and taxed accordingly, whereas in cases where the deceased was a resident, tax is levied on all the heirs and their respective underendowment claims.
Na pojednávaní Komisia vysvetlila, že nekritizuje progresívny charakter dane ako taký, ale skôr skutočnosť, že podľa nej je možné, že v prípadoch, keď zosnulý nebol rezidentom, bude považovaný za dediča a zodpovedajúco zdanený iba pozostalý manžel, zatiaľ čo v prípadoch, keď zosnulý bol rezidentom, sa daň uloží všetkým dedičom a na im prislúchajúce pohľadávky z finančného vyrovnania za zníženie dedičského podielu.
The Commission concludes that, in those circumstances, the tax legislation in question may run counter to the free movement of capital, no valid justification having been put forward by the Netherlands Government.
Komisia dochádza k záveru, že za týchto okolností môže dotknutá daňová právna úprava smerovať proti voľnému pohybu kapitálu, pričom holandská vláda nepredložila žiadne platné odôvodnenie.
According to the Commission, which answers Questions 1 and 2 together, the situation of a person who is resident in the Netherlands and who, generally speaking, has received most of his income there is not in principle comparable with the situation of a person who is not resident in the Netherlands and possesses only an immovable property there.
Podľa Komisie, ktorá odpovedá na prvú a druhú otázku spoločne, situácia osoby, ktorá má bydlisko v Holandsku a vo všeobecnosti v ňom poberala väčšinu svojich príjmov, nie je v zásade porovnateľná so situáciou osoby, ktorá nemá bydlisko v Holandsku a vlastní v ňom iba nehnuteľný majetok.
The Commission agrees with the Belgian and Netherlands Governments that any exemptions should be applied in the Member State of residence and that — unlike the debts in issue in Eckelkamp and Others — overendowment debts are not to be regarded as debts closely linked with the immovable property within the meaning of Barbier.
Komisia súhlasí s belgickou a holandskou vládou, že akékoľvek oslobodenia od dane by sa mali uplatniť v členskom štáte bydliska a že — na rozdiel od dlhov, o ktoré ide vo veci Eckelkamp a i. — dlhy z finančného vyrovnania za zvýšenie dedičského podielu sa nemajú považovať za dlhy úzko súvisiace s nehnuteľným majetkom v zmysle rozsudku Barbier 15.
15 Such debts do not have the effect of reducing the value of the immovable property concerned.
Také dlhy nemajú za následok zníženie hodnoty dotknutého nehnuteľného majetku.
In relation to Question 3, the Commission notes that, as regards succession duties, there is no agreement between the
Vo vzťahu k tretej otázke Komisia poznamenáva, že pokiaľ ide o dane z dedičstva, medzi Holandskom a Talianskom
15 — Cited in footnote 3.
15 — Už citovaný v poznámke pod čiarou 3.
ARENS-SIKKEN person was resident in another Member State.
ARENS-SIKKEN osoba mala bydlisko v inom členskom štáte, ako je to vo veci pred vnútroštátnym súdom.
Netherlands and Italy for the avoidance of double taxation.
neexistuje zmluva o zamedzení dvojitého zdanenia.
It also argues that a Member State cannot, in order to justify a restriction on the free movement of capital, rely on a tax credit or concession which another Member State may — if it so desires — provide for and which may offset wholly or in part the disadvantage suffered by the taxable person.
Takisto tvrdí, že členský štát sa nemôže na účely odôvodnenia obmedzenia voľného pohybu kapitálu opierať o nezdaniteľnú sumu alebo daňovú úľavu, ktoré by iný členský štát mohol — ak sa tak rozhodne — poskytnúť a ktoré by mohli úplne alebo čiastočne nahradiť nevýhodu, ktorú daňovník utrpel.
It is thus not relevant for present purposes whether or to what extent the State of residence may grant such a concession.
Preto je na tieto účely irelevantné, či alebo v akom rozsahu môže štát bydliska takú úľavu poskytnúť.
It may be added with regard to the subjectmatter of the present proceedings that this Court is not concerned with the issue raised in the main proceedings as to whether, for the purposes of levying the transfer duty, the appellant before the referring court is to be regarded as having inherited the immovable property in its entirety or whether there was a joint inheritance.
S ohľadom na predmet tohto konania možno dodať, že Súdny dvor sa nezaoberá sporným problémom, ktorý prinieslo konanie vo veci samej, či sa na účely uloženia dane z prechodu má na žalobkyňu pred vnútroštátnym súdom hľadieť tak, že zdedila nehnuteľný majetok ako celok, alebo či išlo o spoločné nadobudnutie dedičstva.
That is a matter for the national law on succession, which moreover appears from the order for reference to have been answered by the referring court to the effect that the appellant had inherited the immovable property as a whole.
To je vecou vnútroštátneho dedičského práva, pričom z návrhu na začatie prejudiciálneho konania sa navyše zdá, že vnútroštátny súd túto otázku zodpovedal v tom zmysle, že žalobkyňa zdedila nehnuteľný majetok ako celok.
By its questions, which I consider it appropriate to examine together, 16the
Svojimi otázkami, ktoré považujem za vhodné preskúmať spoločne, 16sa vnútro-
Next, it should be recalled that, according to well-established caselaw, although direct taxation falls within the competence of the Member States, they must none the less exercise that competence consistently with Community law.
Ďalej je potrebné pripomenúť, že podľa dlhodobo ustálenej judikatúry priame dane síce patria do právomoci členských štátov, tie však musia vykonávať túto právomoc v súlade s právom Spoločenstva.
17 referring court is asking in essence whether Articles 56 EC and 58 EC preclude national legislation such as that at issue in the main proceedings, under which — for the purposes of determining the basis of assessment of the tax due on the inheritance of an immovable property situated in the territory of the Member State concerned — account may be taken of overendowment debts if the person from whom the immovable property has been inherited was resident, at the time of death, in that Member State, but not if, as in the case before the referring court, that
17 štátny súd v podstate pýta, či články 56 ES a 58 ES bránia vnútroštátnej právnej úprave, o akú ide vo veci samej, podľa ktorej — na účely určenia základu dane z nadobudnutia nehnuteľného majetku nachádzajúceho sa na území dotknutého členského štátu dedením — možno zohľadniť dlhy z finančného vyrovnania za zvýšenie dedičského podielu, ak osoba, po ktorej bol nehnuteľný majetok zdedený, mala v čase smrti bydlisko v tomto členskom štáte, ale nie vtedy, ak táto
17 — See, inter alia, Case C-319/02 Manninen [2004] ECR I-7477, paragraph 19; Case C-386/04 Centro di Musicologia Walter Stauffer [2006] ECR I-8203, paragraph 15; and Case C-347/04 Rewe Zentralfinanz [2007] ECR I-2647, paragraph 21.
16 — Predovšetkým, ako bude zjavné z nasledujúceho posúdenia, otázku, či ide o obmedzenie alebo diskrimináciu zakázané ustanoveniami o voľnom pohybe kapitálu alebo nie, nemožno zodpovedať bez použitia referenčného bodu alebo metódy porovnania.
As regards, more particularly, the applic -ability ratione materiae of the Treaty provisions on the free movement of capital to a situation such as that at issue — which has not, in fact, been contested by the parties to the present proceedings — it is settled caselaw that an inheritance is a movement of capital within the meaning of Article 56 EC (formerly Article 73b of the EC Treaty), except in cases where its constitu- ent elements are confined within a single Member State. 18
Pokiaľ ide konkrétnejšie o uplatniteľnosť ustanovení Zmluvy o voľnom pohybe kapitálu ratione materiae na situáciu, o akú ide v tejto veci — ktorú pritom účastníci konania nespochybňujú —, je ustálenou judikatúrou, že dedenie je pohybom kapitálu v zmysle článku 56 ES (predtým článok 73b Zmluvy ES) s výnimkou prípadov, keď jeho podstatné prvky sú obmedzené na jediný členský štát. 18
At issue in the present case is the distinction drawn by the Netherlands tax legislation, as regards the taxation of inheritance, between two situations: (i) where immovable property situated in the Netherlands is inherited from a nonresident and (ii) where such property is inherited from a resident.
V tejto veci ide o rozdiel, ktorý holandská daňová právna úprava robí vo vzťahu k zdaňovaniu dedičstiev medzi dvomi situáciami: (i) keď sa nehnuteľný majetok nachádzajúci sa v Holandsku dedí po nerezidentovi a (ii) keď sa taký majetok dedí po rezidentovi.
It suffices to note in that regard that the situation in the case before the Hoge Raad der Nederlanden is clearly not purely domestic in that it concerns the taxation of the acquisition of an immovable property through inheritance from a person resident, at the time of death, in a Member State other than the Netherlands, that is to say, other than the Member State in which the immovable property is situated.
V tejto súvislosti postačuje poznamenať, že situácia vo veci pred Hoge Raad der Nederlanden zjavne nemá čisto vnútroštátny charakter v tom, že sa týka zdaňovania nadobúdania nehnuteľného majetku dedením po osobe, ktorá mala v čase smrti bydlisko v inom členskom štáte než v Holandsku, teda v inom členskom štáte, než je štát, v ktorom sa nachádza nehnuteľný majetok.
The inheritance at issue in the main proceedings therefore falls within the scope of the Treaty provisions on the free movement of capital.
Dedenie, o ktoré ide vo veci samej, preto patrí do pôsobnosti ustanovení Zmluvy o voľnom pohybe kapitálu.
18 — See, to that effect, inter alia Case C-256/06 Jäger [2008] ECR I-123, paragraph 25, and van Hilten-van der Heijden, cited in footnote 4, paragraph 42.
18 — Pozri v tomto zmysle okrem iného rozsudky zo 17. januára 2008, Jäger, C-256/06, Zb. s. I-123, bod 25, a van Hilten-van der Heijden, už citovaný v poznámke pod čiarou 4, bod 42.
In case (i) (the situation here), the immovable property is subject to transfer duty, which does not allow overendowment debts, such as those incurred by Ms Arens-Sikken as a result of the testamentary parental partition inter vivos, to be deducted from the value of the property for the purposes of calculating the basis of assessment, as such debts are not regarded as ‘domestic debts’ within the meaning of Article 13(2)(b) of the WV 1964, as interpreted by the Gerechtshof and the referring court.
V prípade (i) (situácia v tejto veci) je nehnuteľný majetok predmetom dane z prechodu, ktorá neumožňuje, aby sa dlhy z finančného vyrovnania za zvýšenie dedičského podielu, akými sú dlhy, ktoré má pani Arens-Sikkenová v dôsledku závetnej dohody rodičov o rozdelení dedičstva, odpočítali od hodnoty majetku na účely výpočtu základu dane, keďže také dlhy sa nepovažujú za „tuzemské dlhy“ v zmysle článku 13 ods. 2 písm. b) WV 1964, ako ho vykladá Gerechtshof a vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania.
Transfer duty is thus levied on the value of the property concerned without deduction.
Daň z prechodu sa teda ukladá na hodnotu dotknutého majetku bez odpočítania.
By contrast, in case (ii), the acquisition through inheritance of the immovable property is subject instead to inheritance duty, which means that overendowment debts will be taken into account in the determination of the basis of assessment.
Naopak, v prípade (ii) je nadobudnutie nehnuteľného majetku dedením namiesto toho predmetom dedičskej dane, čo znamená, že tieto dlhy z finančného vyrovnania za zvýšenie dedičského podielu sa zohľadnia pri určení základu dane.
The fact remains, consequently, that the total tax liability in a case such as that of Ms Arens-Sikken — where account cannot be taken of her overendowment debts for the determination of the transfer duty — exceeds that which would be incurred if inheritance duty were applicable, that is to say, if the immovable property were inherited from a resident.
Skutočnosťou preto zostáva, že celková daňová povinnosť v prípade, o aký ide pri pani Arens-Sikkenovej — kde na stanovenie dane z prechodu nemožno zohľadniť jej dlhy z finančného vyrovnania za zvýšenie dedičského podielu —, presahuje daňovú povinnosť, ktorá by vznikla, ak by sa mala uplatniť dedičská daň, teda ak by nehnuteľný majetok bol zdedený po rezidentovi.
Moreover, that finding is not called into question by the fact that, as the Netherlands Government has contended, the immovable property transferred as such is assessed at the same value in either case.
Toto zistenie navyše nemožno spochybniť skutočnosťou, ktorú uviedla holandská vláda, že samotný prevedený nehnuteľný majetok má na daňové účely rovnakú hodnotu v obidvoch prípadoch.