natgillin/translations-raw huggingface dataset:
— community rating imposed upon the insurers the obligation to apply the same premium to all policyholders for the same type of product irrespective of their health status, age or sex; premiums would therefore be fixed at a higher rate than young persons would have to pay for PMI services priced on the basis of risk assessment and premiums paid by old or sick persons would be much more affordable than if they were fixed by reference to the risk covered; thus, community rating constituted the very basis of inter-generational solidarity and provided all insured persons with the certainty that the advent of a chronic illness or serious injury would not render the cost of cover unaffordable;
— spoločná tarifikácia ukladá poisťovateľom SZP povinnosť uplatňovať na všetkých poistencov rovnaké poistné pre ten istý druh produktu, bez ohľadu na ich zdravotný stav, vek alebo pohlavie; stanovené poistné je v dôsledku toho vyššie ako by mladí ľudia museli platiť za poskytovanie služieb SZP, ktorých tarifikácia by bola založená na vyhodnotení rizika a poistné platené staršími alebo chorými osobami je značne prijateľnejšie ako keby bolo stanovené v závislosti od poistného rizika; spoločná tarifikácia je teda samotným základom solidarity medzi generáciami tým, že garantuje všetkým poistencom, že výskyt chronickej choroby alebo vážneho zranenia nepovedie k neprijateľnosti nákladov poistenia,
— last, the regulations on minimum benefits ensured that the products proposed would respect certain minimum quality standards, although PMI insurers were free to design their insurance products.
— napokon úprava minimálnych dávok garantuje, že ponúkané produkty rešpektujú určité minimálne kvalitatívne štandardy, hoci poisťovatelia SZP môžu slobodne definovať svoje poistné produkty.
As regards the applicants’ denial, in their complaint, that the obligations referred to in paragraph 41 above constitute SGEI obligations, the Commission considered, in essence, that the national authorities were entitled to take the view that certain services were in the general interest and must be provided by means of SGEI obligations when market forces were not sufficient to ensure that they would be provided.
Pokiaľ ide o to, že žalobcovia vo svojej sťažnosti popierajú, že povinnosti uvedené v bode 41 vyššie sú povinnosťami SVHZ, Komisia bola toho názoru, že je prípustné, aby sa vnútroštátne orgány domnievali, že niektoré služby sú vo všeobecnom záujme a musia byť zabezpečené pomocou povinností SVHZ v prípade, keď trhové sily nepostačujú na garantovanie ich poskytovania.
The Commission further observed that in the absence of harmonisation at Community level in the medical insurance sector, the national authorities were competent to
Navyše poznamenala, že pri neexistencii harmonizácie týkajúcej sa odvetvia zdravotného poistenia na úrovní Spoločenstva, majú vnútroštátne orgány právomoc ukladať povinnosti SVHZ všetkým subjektom
2008 — CASE T-289/03 impose SGEI obligations on all operators on the relevant market.
2008 — VEC T-289/03 na dotknutom trhu.
In that regard, the Commission observed that the freedom left to operators in Ireland to fix prices and define their insurance products did not call into question the fact that the obligations laid down by the relevant legislation constituted SGEI obligations in so far as the obligations served to achieve the objectives of a mission of general economic interest (‘SGEI mission’), such as access by anyone living in Ireland to a certain level of PMI services at affordable prices and on similar conditions of quality.
V tomto ohľade uviedla, že sloboda stanoviť ceny a definovať vlastné poistné produkty ponechaná v Írsku subjektom nespochybňuje to, že povinnosti stanovené príslušnou právnou úpravou sú povinnosťami SVHZ, pokiaľ tieto povinnosti slúžia na dosiahnutie cieľov úlohy služby všeobecného hospodárskeho záujmu (ďalej len „úloha SVHZ“), ako je prístup každej osoby žijúcej v Írsku k určitej úrovni služieb SZP sa prijateľnú cenu a v obdobnej kvalite.
In that regard, the Commission considered that the Irish authorities had not made a manifest error by qualifying as SGEIs certain services going beyond those offered by the public social security scheme and accepted, in consequence, that the obligations at issue in the present case might be qualified as SGEI obligations within the meaning of Community law (recitals 42 to 49 to the contested decision).
V tomto ohľade sa Komisia domnievala, že írske orgány sa nedopustili zjavného pochybenia, keď ako SVHZ kvalifikovali služby, ktoré idú nad rámec služieb ponúkaných verejným systémom sociálneho zabezpečenia, a v dôsledku toho uznala, že povinnosti sporné v tomto prípade možno kvalifikovať ako povinnosti SVHZ v zmysle práva Spoločenstva (body 42 až 49 napadnutého rozhodnutia).
The Commission then found, in substance, that the application of the RES was strictly necessary in order to maintain stability on the relevant market, to neutralise the differential in risk profiles between PMI insurers and to compensate for the discharge of the SGEI obligations in question.
Komisia následne v podstate skonštatovala, že uplatňovanie RES je nevyhnutné na zachovanie stability relevantného trhu, na neutralizáciu rozdielu rizikových profilov medzi poisťovateľmi SZP a na kompenzáciu plnenia povinností SVHZ.
It thus concluded that the RES was proportionate (recitals 50 to 59 to the contested decision).
Dospela tak k záveru o proporcionalite RES (body 50 až 59 napadnutého rozhodnutia).
As regards the necessity of the RES, the Commission observed that economic studies had highlighted the fact that in a community rated system, and notwithstanding the open enrolment obligation, PMI insurers would, in the absence of the RES, have a strong incentive to target, using selective marketing strategies, for example, low-risk, healthy consumers in order to be able to charge a lower community rate then their competitors.
Pokiaľ ide o nevyhnutnosť RES, Komisia uviedla, že ekonomické štúdie poukázali na skutočnosť, že v systéme spoločnej tarifikácie sú poisťovatelia SZP napriek povinnosti otvoreného vstupu v prípade neexistencie RES silne podnecovaní orientovať sa, napríklad pomocou selektívnych marketingových stratégií, na spotrebiteľov so zníženým rizikom a v dobrom zdravotnom stave, aby stanovili nižšie spoločné poistné ako ich konkurenti.
The Commission also observed that, in those circumstances, even in the absence of active risk selection, consumers would be likely to change insurers, which could give rise to spiralling costs for PMI insurers whose risk profile is made up of a greater proportion of insured persons in poor health.
Uviedla tiež, že za týchto okolností aj pri neexistencii aktívneho výberu rizík môžu spotrebitelia zmeniť poisťovateľa, čo by mohlo spôsobiť špirálu rastúcich nákladov pre poisťovateľov SZP, ktorých rizikový profil je tvorený väčším pomerom poistencov so zlým zdravotným stavom.
As regards the Irish PMI market, the Commission considered, in light of the Report of the Society of Actuaries in Ireland of April 2002 and the available data, that the situation could change and lead to a ‘spiralling down’ since some PMI insurers had attempted to attract young and presumably healthier consumers, by means of a strategy based on risk selection rather than one of quality or efficiency (footnote 9 to the contested decision).
Pokiaľ ide o írsky trh SZP, Komisia sa s prihliadnutím na správu Irish Society of Actuaries z apríla 2002 a dostupné údaje domnievala, že súčasná situácia sa môže zmeniť a viesť k „smrteľnej špirále“, keďže niektorí poisťovatelia SZP sa pokúšali prilákať mladých spotrebiteľov, u ktorých sa predpokladá dobrý zdravotný stav, skôr pomocou stratégie výberu rizík ako pomocou stratégie kvality a efektívnosti (poznámka pod čiarou 9 napadnutého rozhodnutia).
Consequently, the Commission concluded that although such market instability had not yet been observed, the danger of risk selection on the Irish PMI market based on community rating could not be excluded, so that it was necessary to maintain stability on that market by introducing the RES, which ensured an appropriate distribution of risks on that market.
Komisia sa v dôsledku toho domnievala, že aj keď ešte nebolo možné pozorovať nestabilitu trhu, nemožno vylúčiť nebezpečenstvo výberu rizík na írskom trhu SZP založenom na spoločnej tarifikácii, takže je nevyhnutné zachovať stabilitu tohto trhu zavedením RES, ktorý garantuje vhodné rozdelenie rizík na tomto trhu.
In fact, in a PMI market with a risk-based rating, the RES would not be necessary (recitals 50 to 52 to the contested decision).
Na trhu SZP s tarifikáciou založenou na riziku nie je totiž RES nevyhnutný (body 50 až 52 napadnutého rozhodnutia).
As regards the proportionality of the RES, the Commission observed, in substance, that an unequal distribution of risks among PMI insurers did not lead automatically to the activation of the RES, but that the RES would be activated when certain conditions were met and, in particular, when certain percentages of risk differential were reached.
Pokiaľ ide o proporcionalitu RES, Komisia na jednej strane v podstate uviedla, že nerovnomerné rozdelenie rizík medzi poisťovateľmi SZP nevedie automaticky k aktivácii RES, ale že k nej dochádza pri splnení určitých podmienok a najmä vtedy, keď sú dosiahnuté určité percentá rozdielov rizík.
It further observed that the RES limited transfers of payments between PMI insurers to the level strictly necessary to neutralise the differential between their risk profiles.
Na druhej strane Komisia poznamenala, že RES obmedzuje prevody platieb medzi poisťovateľmi SZP na úroveň nevyhnutnú na vyrovnanie rozdielu v ich rizikových profiloch.
It considered that a system which compensates PMI insurers for expenditure incurred in covering ‘bad’ risks in excess of the market average was strictly necessary to compensate for the SGEI obligations with which they are entrusted, which prohibit them from setting premiums by reference to the risk insured and from rejecting ‘bad’ risks.
Domnievala sa, že systém, ktorý odškodňuje poisťovateľov SZP z dôvodu nákladov vynaložených na krytie vyšších „zlých“ rizík ako je trhový priemer je nevyhnutný na kompenzáciu povinností SVHZ, ktoré sú im uložené a ktoré im zakazujú stanoviť výšku poistného v závislosti od poistného rizika a odmietnuť „zlé“ riziká.
The Commission also observed that not all payments by PMI insurers to insured persons were equalised, as the RES provided for a specific ceiling corresponding to the level of benefits received by most insured persons on the Irish PMI market, to the exclusion of ‘luxury’ services.
Komisia navyše uviedla, že nie všetky náhrady, ktoré poisťovatelia SZP vyplácajú poistencom, sú vyrovnávané, keďže RES upravuje určitú maximálnu výšku zodpovedajúcu výške plnení, ktorých príjemcom je väčšina poistencov na írskom trhu SZP s výnimkou „luxusných“ plnení.
It also observed that the RES took account of the average costs of the insurer generated by claims for reimbursement in such a way as to avoid an equalisation of the average cost per cell of insured persons and to allow the PMI insurers to keep the benefit of their own efficiencies.
Komisia rovnako poznamenala, že RES zohľadňuje priemerné náklady poisťovateľa vytvorené žiadosťami o náhradu, aby tak zabránil vyrovnávaniu priemerných nákladov na kategóriu poistencov a umožnil poisťovateľom SZP zachovať si príjmy dosiahnuté vďaka ich vlastnej efektívnosti. Napokon sa
2008 — CASE T-289/03 considered that the RES limited the application of the health status weight, for the purpose of determining the risk profile, to 50% of the observed use of hospital facilities (also called ‘market experience’), which was an additional guarantee to encourage insurers to promote shorter hospital stays, early detection and best practice generally.
Komisia domnievala, že RES obmedzuje použitie faktora zváženia zdravotného stavu na účely určenia rizikového profilu na 50 % zaznamenaného využitia nemocničných kapacít (nazývaného aj „trhová skúsenosť“), čo je dodatočnou garanciou, ktorá podnecuje poisťovateľov, aby podporovali skrátenie doby nemocničných pobytov, včasnú diagnózu a riadnu správu vo všeobecnosti.
The Commission noted that, in consequence, the RES never equalised the entire market risk differential (recitals 27, 28 and 53 to 57 to the contested decision).
V dôsledku toho Komisia poznamenala, že RES nikdy nevyrovnáva celý rozdiel rizík na trhu (body 27, 28 a 53 až 57 napadnutého rozhodnutia).
The Commission concluded that, even if the compensation for SGEI obligations must be regarded as State aid within the meaning of Article 87(1) EC, the aid element was compatible with the common market under Article 86(2) EC, without prejudice to its compatibility with other rules of Community law, in particular with the third non-life insurance directive, examination of which must take place in the appropriate procedures (recitals 60 and 61 to the contested decision).
Komisia dospela k záveru, že aj keby sa kompenzácia povinností SVHZ mala považovať za štátnu pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 ES, prvok pomoci je zlučiteľný so spoločným trhom podľa článku 86 ods. 2 ES bez toho, aby tým bola dotknutá prípadná zlučiteľnosť s inými pravidlami práva Spoločenstva, predovšetkým s treťou smernicou o neživotnom poistení, ktorú treba preskúmať v rámci príslušných konaní (body 60 a 61 napadnutého rozhodnutia).
By letter of 2 June 2003, in response to the applicants’ letter of 7 May 2003, the Commission informed the applicants that it had concluded that the RES did not constitute State aid within the meaning of Article 87(1) EC or could be declared compatible with the common market pursuant to Article 86(2) EC.
Listom z 2. júna 2003 Komisia odpovedala na list žalobcov zo 7. mája 2003 a informovala ich o tom, že sa domnievala, že RES nepredstavuje štátnu pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 ES alebo že môže byť vyhlásený za zlučiteľný so spoločným trhom podľa článku 86 ods. 2 ES.
By letter of 6 June 2003, the Commission, at the applicants’ request, sent the applicants a copy of the contested decision, which they received on 11 June 2003.
Listom zo 6. júna 2003 Komisia na žiadosť žalobcov odoslala jedno vyhotovenie napadnutého rozhodnutia, ktoré žalobcovia dostali 11. júna 2003.
By letter of 23 July 2003, the Commission confirmed to the applicants that the contested decision involved rejection of their complaint and, in response to a further request, sent them a list of seven economic studies submitted in support of the notification by the Irish authorities, which, according to the Commission, were ‘publicly available’.
Listom z 23. júla 2003 Komisia potvrdila žalobcom, že napadnuté rozhodnutie znamená zamietnutie ich sťažnosti a ako odpoveď na ďalšiu z ich žiadostí im odoslala zoznam siedmych ekonomických štúdií predložených na podporu oznámenia írskych orgánov, pričom upresnila, že tieto štúdie sú v „public domain“.
By application lodged at the Registry of the Court of First Instance on 20 August 2003, the applicants brought the present action.
Žalobcovia návrhom zapísaným do registra kancelárie Súdu prvého stupňa 20. augusta 2003 podali žalobu, na základe ktorej sa začalo toto konanie.
Pursuant to Article 14(1) of the Rules of Procedure of the Court of First Instance, the Court decided to allocate the case to a chamber of extended composition.
Na základe článku 14 ods. 1 Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa tento súd rozhodol postúpiť vec rozšírenému rozhodovaciemu zloženiu.
By separate document lodged at the Court Registry on the same date, the applicants requested the Court, in accordance with Article 76a of the Rules of Procedure, to adjudicate under an expedited procedure.
Samostatným podaním zapísaným do registra kancelárie Súdu prvého stupňa v ten istý deň žalobcovia v súlade s článkom 76a rokovacieho poriadku požiadali, aby bolo rozhodnuté v skrátenom súdnom konaní.
By letter of 5 September 2003, the defendant submitted its observations on that request.
Listom z 5. septembra 2003 žalovaná predložila svoje pripomienky k tejto žiadosti.
By letter of 23 September 2003, the Court informed the applicants that it had decided to reject the request for an expedited procedure.
Listom z 23. septembra 2003 Súd prvého stupňa informoval žalobcov o svojom rozhodnutí zamietnuť žiadosť o prejednanie veci v skrátenom súdnom konaní.
By documents lodged at the Court Registry on 27 November and 12 and 17 December 2003 respectively, Ireland, the Kingdom of the Netherlands and the VHI requested leave to intervene in the proceedings in support of the defendant.
Podaniami podanými do kancelárie Súdu prvého stupňa 27. novembra, 12. a 17. decembra 2003 Írsko, Holandské kráľovstvo a VHI podali návrh na vstup vedľajšieho účastníka do konania na podporu žalovanej.
By orders of 3 February and 2 April 2004, the President of the Third Chamber (Extended Composition) of the Court granted, first, Ireland and the Kingdom of the Netherlands, and then the VHI, leave to intervene in support of the form of order sought by the defendant.
Uzneseniami z 3. februára a z 2. apríla 2004 predseda tretej rozšírenej komory Súdu prvého stupňa vyhovel na jednej strane návrhu Írska a Holandského kráľovstva a na druhej strane návrhu VHI na vstup vedľajšieho účastníka do konania na podporu návrhov žalovanej.
By letter of 28 April 2004, Ireland objected to a request for confidential treatment submitted by the applicants and requested the Court to communicate to it a complete set of all the procedural documents.
Listom z 28. apríla 2004 Írsko vyslovilo námietky týkajúce sa žiadosti o dôverné zaobchádzanie podanej žalobcami a požiadalo Súd prvého stupňa, aby mu sprístupnil všetky procesné písomnosti.
By order of 4 March 2005, the President of the Third Chamber (Extended Composition) of the Court rejected the applicants’ request for confidential treatment vis-à-vis Ireland and ordered that a complete version of the procedural documents be sent to that Member State.
Uznesením zo 4. marca 2005 predseda tretej rozšírenej komory Súdu prvého stupňa zamietol žiadosť žalobcov o dôverné zaobchádzanie voči Írsku a nariadil sprístupniť Írsku úplnú verziu procesných písomností.
The interveners lodged their statements in intervention and the applicants lodged their observations on those statements within the prescribed periods.
Vedľajší účastníci konania podali svoje vyjadrenia a žalobcovia podali svoje pripomienky k týmto vyjadreniam v stanovených lehotách.
By separate document registered at the Court Registry on 22 June 2005, the applicants submitted an application for interim measures pursuant to Articles 242 EC and 243 EC, which was registered as Case T-289/03 R, seeking suspension of the implementation of Article 1 of the contested decision.
Samostatným podaním zapísaným do registra kancelárie Súdu prvého stupňa 22. júna 2005 žalobcovia podali návrh na nariadenie predbežných opatrení na základe článkov 242 ES a 243 ES, ktorý bol zapísaný do registra pod spisovou značkou T-289/03 R, a smeroval k tomu, aby bol odložený výkon článku 1 napadnutého rozhodnutia.
By letter of 1 July 2005, the applicants withdrew their request for interim measures.
Listom z 1. júla 2005 žalobcovia vzali späť svoj návrh na nariadenie predbežných opatrení.
By order of 12 September 2005, the President of the Court ordered that Case T-289/03 R be removed from the register and reserved the decision on costs.
Uznesením z 12. septembra 2005 predseda Súdu prvého stupňa nariadil výmaz veci T-289/03 R a rozhodnutie o trovách konania vyhradil na rozhodnutie v konaní o veci samej.
On 19 January 2006, the applicants lodged a request for priority treatment under Article 55(2) of the Rules of Procedure.
Dňa 19. januára 2006 žalobcovia podali návrh na základe článku 55 ods. 2 rokovacieho poriadku, aby bola vec prejednaná prednostne.
The defendant, Ireland and the VHI submitted their observations on that request.
Žalovaná, Írsko a VHI predložili svoje pripomienky k tomuto návrhu.
Upon hearing the report of the Judge Rapporteur, the Court (Third Chamber, Extended Composition) decided to open the oral procedure and to give the case priority treatment pursuant to Article 55(2) of the Rules of Procedure and, in the context of the measures of organisation of procedure provided for in Article 64 of the Rules of Procedure, invited the parties to answer a number of written questions before the hearing.
Na základe správy sudcu spravodajcu Súd prvého stupňa (tretia rozšírená komora) rozhodol o začatí ústnej časti konania a o tom, že vec bude prejednaná prednostne podľa článku 55 ods. 2 rokovacieho poriadku, a v rámci opatrení na zabezpečenie priebehu konania stanovených v článku 64 toho istého poriadku vyzval účastníkov konania, aby pred pojednávaním odpovedali na písomné otázky.
The parties answered those questions within the periods prescribed.
Účastníci konania odpovedali na tieto otázky v stanovených lehotách.
The parties submitted oral argument and their answers to the oral questions put by the Court at the hearing on 7 March 2007.
Prednesy účastníkov konania a ich odpovede na ústne otázky, ktoré im Súd prvého stupňa položil, boli vypočuté na pojednávaní z 7. marca 2007.
— order the defendant to pay the costs;
— zaviazal žalovanú na náhradu trov konania,
— declare the arguments which Ireland and the VHI derive from Article 87(1) EC inadmissible;
— vyslovil, že tvrdenia Írska a VHI založené na článku 87 ods. 1 ES sú neprípustné,
— order the interveners to pay the costs.
— zaviazal vedľajších účastníkov konania na náhradu trov konania.
The defendant and the supporting interveners contend that the Court should:
Žalovaná a vedľajší účastníci konania na jej podporu navrhujú, aby Súd prvého stupňa:
In the rejoinder, the defendant challenges the admissibility of the action on the ground that the applicants are not individually or directly concerned by the contested decision for the purposes of the fourth paragraph of Article 230 EC.
V duplike žalovaná popiera prípustnosť žaloby z dôvodu, že napadnuté rozhodnutie sa žalobcov osobne, ani priamo netýka v zmysle článku 230 štvrtého odseku ES.
The defendant claims, first, that the RES applies to all PMI insurers active on the Irish market and therefore applies to objectively determined situations and produces legal effects only with respect to categories of persons envisaged in the abstract.
V tomto ohľade na jednej strane žalovaná tvrdí, že RES sa uplatňuje na všetkých poisťovateľov SZP, ktorí vykonávajú činnosť na írskom trhu, a teda sa uplatňuje na objektívne určené situácie a vyvoláva právne účinky iba vo vzťahu k abstraktne vymedzeným kategóriám osôb.
As may be seen from the HIA’s report of 28 April 2004 to the Minister for Health, which was communicated to the Commission on 14 May 2004, and contrary to the assertion in the application that only the applicants and the VHI are subject to the RES, a third PMI insurer, the Electricity Supply Board’s Staff Medical Provident Fund (‘the SMPF’) is also subject to the RES.
Ako totiž vyplýva zo správy HIA z 28. apríla 2004 určenej ministrovi zdravotníctva a odoslanej Komisii 14. mája 2004, a v rozpore s tvrdením uvedeným v žalobe, že iba žalobcovia a VHI podliehajú RES, aj tretí poisťovateľ SZP, ktorým je Staff Medical Provident Fund de l’Electricity Supply Board (ďalej len „SMPF“), rovnako podlieha RES.
Accordingly, the applicants are not individually concerned by virtue of attributes peculiar to them or by reason of a factual situation which differentiates them from all other persons (Case C-50/00 P Unión de Pequeños Agricultores v Council [2002] ECR I-6677, paragraph 36), nor are they in a position comparable to that giving rise to the judgment of 16 May 1991 in Case C-358/89 Extramet Industrie v Council [1991] ECR I-2501.
Žalobcovia teda nie sú osobne dotknutí na základe ich osobitných vlastností alebo na základe okolnosti, ktorá ich charakterizuje vo vzťahu k akejkoľvek inej osobe (rozsudok Súdneho dvora z 25. júla 2002, Unión de Pequeños Agricultores/Rada, C-50/00 P, Zb. s. I-6677, bod 36) a nenachádzajú sa ani v situácii porovnateľnej s tou, ktorá bola základom rozsudku Súdneho dvora zo 16. mája 1991, Extramet Industrie/Rada(C-358/89, Zb. s. I-2501).