natgillin/translations-raw huggingface dataset:
By contrast, the reduction of the concession in proportion to the interest in the fiscal investment enterprise held by shareholders resident or established in other Member
Naopak, zníženie kompenzácie v pomere ku kapitálovej účasti v daňovom subjekte kolektívneho investovania, ktorú majú akcionári, ktorí majú bydlisko alebo sú usadení v ostatných členských štátoch, umožňuje predchádzať zníženiu daňových
States has the effect of avoiding a reduction in tax revenue in relation to dividends distributed by fiscal investment enterprises, which, for the Kingdom of the Netherlands, would mean granting that concession without having regard to the presence, among the shareholders of those enterprises, of non-residents subject — as regards the dividends distributed by those bodies — to tax at a lower rate than that applicable to resident shareholders.
ORANGE EUROPEAN SMALLCAP FUND príjmov vyplývajúcich z dividend, ktoré rozdelili daňové subjekty kolektívneho investovania, čo má za následok, že Holandské kráľovstvo prizná uvedenú kompenzáciu, bez ohľadu na akcionársku štruktúru týchto subjektov, akcionárom nerezidentom, ktorí sú, pokiaľ ide o dividendy, ktoré rozdelili uvedené subjekty, daňovníkmi dane, ktorej sadzba je nižšia ako sadzba dane, ktorej daňovníkmi sú akcionári rezidenti.
However, it has been consistently held in the caselaw that a reduction in tax revenue cannot be regarded as an overriding reason in the public interest which may be relied on to justify a measure which is, in principle, contrary to a fundamental freedom (see, inter alia, Manninen, paragraph 49 and the caselaw cited).
Z ustálenej judikatúry však vyplýva, že zníženie daňových príjmov sa nemôže považovať za naliehavý dôvod všeobecného záujmu, ktorého by sa bolo možné dovolávať pri odôvodnení opatrenia, ktoré je v zásade v rozpore so základnou slobodou (pozri najmä rozsudok Manninen, už citovaný, bod 49 a citovanú judikatúru).
It follows that Articles 56 EC and 58 EC preclude legislation of a Member State, such as the legislation at issue in the main proceedings, which grants a concession to fiscal investment enterprises established in that Member State designed to take account of tax deducted at source in another Member State from dividends received by those enterprises, and reduces that concession where and to the extent to which the shareholders of those enterprises are natural or legal persons resident or established in other Member States, in so far as such a reduction adversely affects all the shareholders of those enterprises without distinction.
Z toho vyplýva, že články 56 ES a 58 ES bránia takej právnej úprave členského štátu, ako je právna úprava vo veci samej, ktorá tým, že priznáva daňovým subjektom kolektívneho investovania usadeným na území tohto členského štátu kompenzáciu určenú na zohľadnenie zrážok dane pri zdroji, ktoré vykonal iný členský štát z dividend vyplatených týmto subjektom, pričom obmedzuje túto kompenzáciu, pokiaľ ich akcionármi sú fyzické ako právnické osoby, ktoré majú bydlisko alebo sú usadené v iných členských štátoch, keď takéto zníženie znevýhodňuje všetkých akcionárov uvedených subjektov bez rozdielu.
With regard to the question whether the answer given in the preceding paragraph may be extended to situations in which foreign shareholders in a collective investment enterprise are resident or established in a third country, the Netherlands Government takes the view that a Member State may draw a distinction between that situation and the situation in which the shareholders are resident or established in another Member State.
Pokiaľ ide o otázku, či odpoveď uvedená v predchádzajúcom bode tohto rozsudku sa môže vzťahovať aj na situácie, keď zahraniční akcionári subjektov kolektívneho investovania majú bydlisko alebo sú usadení v tretej krajine, holandská vláda sa domnieva, že členský štát môže rozlišovať medzi takouto situáciou a situáciou, keď akcionári majú bydlisko alebo sú usadení v inom členskom štáte.
In that regard, as the Court held in paragraph 31 of the judgment in Case C-101/05 A [2007] ECR I-11531, even if the liberalisation of the movement of capital with third countries may pursue objectives other than that of establishing the internal market, such as, in particular, that of ensuring the credibility of the single Community currency on world financial markets and maintaining financial centres with a worldwide dimension within the Member States, it is clear that, when the principle of free movement of capital was extended, pursuant to Article 56(1) EC, to movements of capital between third countries and the Member States, the latter chose to enshrine that principle in that article and in the same terms for movements of capital taking place within the Community and for those relating to relations with third countries.
V tejto súvislosti, ako zdôraznil Súdny dvor v bode 31 rozsudku z 18. decembra 2007, A (C-101/05, Zb. s. I-11531), hoci liberalizácia pohybov kapitálu s tretími krajinami môže bezpochyby sledovať iné ciele než vytvorenie vnútorného trhu, ako sú najmä zaisťovanie vierohodnosti jednotnej meny Spoločenstva na svetových finančných trhoch a udržiavanie finančných centier svetového významu v členských štátoch, treba konštatovať, že keď bola zásada voľného pohybu kapitálu článkom 56 ods. 1 ES rozšírená na pohyb kapitálu medzi tretími krajinami a členskými štátmi, rozhodli sa tieto členské štáty zakotviť uvedenú zásadu v tom istom článku a v rovnakom znení pre ten pohyb kapitálu, ktorý sa uskutočňuje v rámci Spoločenstva, a pre ten, ktorý sa týka vzťahov s tretími krajinami.
The Court also held that the argument that, if the concept of restrictions on movements of capital were interpreted in the same manner with regard to relations between Member States and third countries as it is with regard to relations between Member States, the Community would unilaterally open up the Community market to third countries without retaining the means of negotiation necessary to achieve such liberalisation on the part of those countries, cannot be regarded as decisive (see A, paragraph 38).
Súdny dvor tiež rozhodol, že nemožno považovať za rozhodujúce tvrdenie, podľa ktorého, ak by sa pojem obmedzenie pohybu kapitálu vykladal vo vzťahoch medzi členskými štátmi a tretími krajinami rovnakým spôsobom ako vo vzťahoch medzi členskými štátmi, Spoločenstvo by potom jednostranne otvorilo tretím krajinám svoj trh bez toho, aby si zachovalo prostriedky na vyjednávanie nevyhnutné na dosiahnutie liberalizácie zo strany týchto krajín (pozri rozsudok A, už citovaný, bod 38).
However, the Court found that movements of capital to or from third countries take place in a different legal context from that which occurs within the Community (see A, paragraph 36).
Súdny dvor však konštatoval, že pohyb kapitálu do tretích krajín alebo z tretích krajín sa odohráva v odlišnom právnom kontexte než pohyb kapitálu na úrovni Spoločenstva (pozri rozsudok A, už citovaný, bod 36).
15), the taxation by a Member State of economic activities having crossborder aspects which take place within the Community is not always comparable to that of economic activities involving relations between Member States and third countries (Test Claimants in the FII Group Litigation, paragraph 170, and A, paragraph 37).
63), zdaňovanie hospodárskych činností s cezhraničnými aspektmi nepresahujúcimi hranice Spoločenstva, ktoré vykonáva členský štát, nie je totiž vždy porovnateľné so zdanením hospodárskych činností, ktoré súvisia so vzťahmi medzi členskými štátmi a tretími krajinami (pozri rozsudky Test Claimants in the FII Group Litigation, už citovaný, bod 170, a A, už citovaný, bod 37).
It may also be that a Member State will be able to demonstrate that a restriction on the movement of capital to or from third countries is justified for a particular reason in circumstances where that reason would not constitute a valid justification for a restriction on capital movements between Member States (Test Claimants in the FII Group Litigation, paragraph 171, and A, paragraph 37).
Nemožno ani vylúčiť, že členský štát môže preukázať, že obmedzenie pohybu kapitálu do tretích krajín alebo z tretích krajín je odôvodnené dôvodom daným za okolností, keby tento dôvod nemohol byť platným odôvodnením obmedzenia pohybu kapitálu medzi členskými štátmi (rozsudky Test Claimants in the FII Group Litigation, už citovaný, bod 171, a A, už citovaný, bod 37).
In the present case, both the Netherlands Government and the Commission submitted inter alia that the Member States must be able to rely on the need to guarantee the effectiveness of fiscal supervision as an overriding requirement of general interest capable of justifying a restriction on the movement of capital to or from third countries.
V tejto právnej veci írska vláda, ako aj Komisia najmä uviedli, že členské štáty musia mať možnosť dovolávať sa nutnosti zabezpečiť účinnosť daňových kontrol ako naliehavého dôvodu všeobecného záujmu, ktorý odôvodňuje obmedzenie pohybu kapitálu do tretích krajín alebo z tretích krajín.
In that regard, it must be noted, on the one hand, that the Kingdom of the Netherlands imposes a dividend tax on dividends distributed by a fiscal investment enterprise established in the Netherlands to shareholders who are resident or established in third countries.
V tejto súvislosti treba na jednej strane zdôrazniť, že Holandské kráľovstvo zdaňuje daňou z dividend dividendy, ktoré rozdelil daňový subjekt kolektívneho investovania usadený na jeho území akcionárom, ktorí majú bydlisko alebo sú usadení v tretích krajinách.
On the other hand, the concession granted to such an enterprise is reduced in proportion to the interest in that fiscal investment enterprise held by shareholders resident in third countries, without the fiscal treatment of those shareholders in the third countries being relevant in that regard.
Na druhej strane treba konštatovať, že kompenzácia priznaná takémuto subjektu je znížená v pomere k účasti na jeho kapitáli, ktorú majú takí akcionári, bez toho, žeby daňové zaobchádzanie s týmito akcionármi v tretích krajinách bolo z tohto hľadiska relevantné.
The need to guarantee the effectiveness of fiscal supervision cannot therefore be relied upon in the present case.
Preto sa v prejednávanej veci nemožno dovolávať nutnosti zabezpečiť účinnosť daňových kontrol.
The Netherlands Government also takes the view that the need to avoid a reduction in tax revenue must be capable of being relied upon as justification for a restriction on the movement of capital to or from third countries.
Holandská vláda sa tiež domnieva, že musí byť daná možnosť dovolávať sa potreby predchádzania zníženiam daňových príjmov, aby sa odôvodnilo obmedzenie pohybu kapitálu do tretích krajín alebo z tretích krajín.
While the problems connected in particular with the reduction in the basis of assessment could be resolved by strengthening the harmonisation of the Member States’ tax legislation at Community level, there is no comparable possibility of harmonising tax legislation in relation to third countries.
Ak by sa totiž problémy, ktoré súvisia najmä so znížením základu dane, mohli vyriešiť cestou posilnenej harmonizácie daňovej právnej úpravy členských štátov na úrovni Spoločenstva, potom neexistuje porovnateľná možnosť harmonizovať daňové právne úpravy vo vzťahoch s tretími krajinami.
It must, however, be borne in mind that the reduction of the concession in proportion to the interest in the fiscal investment enterprise held by shareholders resident or established in third countries has the effect of reducing the total amount of profit available for distribution to the shareholders of that enterprise.
Treba však pripomenúť, že zníženie výšky kompenzácie v pomere k účasti na základnom imaní daňového subjektu kolektívneho investovania, ktorú vlastnia akcionári, ktorí majú bydlisko alebo sú usadení v tretích krajinách, má za následok zníženie celkovej výšky zisku, ktorý sa má rozdeliť medzi akcionárov tohto subjektu.
Consequently, on the assumption that such a ground may be relied upon as justification for a restriction on the movement of capital to or from third countries, such a justification cannot be taken into consideration in the present case, inasmuch as that reduction affects all shareholders of the collective investment enterprise concerned without distinction, whether resident or established in the Member States or in third countries.
Preto aj za predpokladu, že sa takéhoto dôvodu možno dovolať, aby sa odôvodnilo obmedzenie pohybu kapitálu do tretích krajín alebo z tretích krajín, takéto odôvodnenie nemožno zohľadniť v prejednávanej veci, pokiaľ má uvedené zníženie účinky voči všetkým akcionárom dotknutého subjektu kolektívneho investovania bez rozdielu, bez ohľadu na to, či majú bydlisko alebo sú usadení v členských štátoch, alebo v tretích krajinách.
It follows that, in a legal context such as that at issue in the main proceedings, the answer given in relation to situations in which shareholders of a fiscal investment enterprise are resident or established in another Member State applies equally to situations in which shareholders of a collective investment enterprise are resident or established in third countries.
Z toho vyplýva, že v právnom kontexte ako vo veci samej odpoveď, ktorá sa týka situácie, keď akcionári daňového subjektu kolektívneho investovania majú bydlisko alebo sú usadení v inom členskom štáte, sa uplatňuje aj na situácie, keď akcionári subjektu kolektívneho investovania majú bydlisko alebo sú usadení v tretích krajinách.
In view of the foregoing, the answer to Question 1(b) must be that Articles 56 EC and 58 EC preclude legislation of a Member State, such as the legislation at issue in the main proceedings, which grants a concession to fiscal investment enterprises established in that Member State on account of tax deducted at source in another Member State from dividends received by those enterprises, and reduces that concession where and to the extent to which the shareholders of those enterprises are natural or legal persons resident or established in other Member States or in third countries, since such a reduction adversely affects all the shareholders of those enterprises without distinction.
Vzhľadom na predchádzajúce treba odpovedať na prvú otázku písm. b) tak, že články 56 ES a 58 ES bránia takej právnej úprave členského štátu, ako je právna úprava vo veci samej, ktorá priznáva daňovým subjektom kolektívneho investovania usadeným na území tohto členského štátu kompenzáciu určenú na zohľadnenie zrážok dane pri zdroji, ktoré uskutočnil iný členský štát alebo tretia krajina z dividend vyplatených týmto subjektom, pričom obmedzuje túto kompenzáciu, pokiaľ ich akcionármi sú fyzické alebo právnické osoby, ktoré majú bydlisko alebo sú usadené v iných členských štátoch alebo v tretích krajinách, keď takéto zníženie znevýhodňuje všetkých akcionárov uvedených subjektov bez rozdielu.
Question 2(a)
O druhej otázke písm. a)
By its Question 2(a), the referring court asks whether ‘direct investment’ within the meaning of Article 57(1) EC covers the holding of a block of shares in a company which does not put the holder in a position to exercise a decisive influence over the management or control of that company.
Svojou druhou otázkou písm. a) sa vnútroštátny súd pýta, či pojem „priame investície“ v zmysle článku 57 ods. 1 ES sa zameriava na vlastnenie balíka akcií vydaných spoločnosťou, ktorý neumožňuje vykonávať určujúci vplyv na riadenie alebo kontrolu spoločnosti.
Under Article 57(1) EC, the provisions of Article 56 EC are without prejudice to the application to third countries of any restrictions which existed on 31 December 1993 under national or Community law adopted in respect of the movement of capital to or from third countries involving direct investment — including investment in real estate — establishment, the provision of financial services or the admission of securities to capital markets.
Podľa článku 57 ods. 1 ES ustanovenie článku 56 ES nezasahuje do uplatňovania obmedzení vo vzťahu k tretím krajinám, ktoré platia vo vnútroštátnom práve alebo v práve Spoločenstva k 31. decembru 1993 z hľadiska pohybu kapitálu do tretích krajín alebo z tretích krajín, keď obsahuje priame investície vrátane investícií do nehnuteľného majetku, usadenia sa, poskytovania finančných služieb alebo vstupu cenných papierov na kapitálové trhy.
In the absence of a Treaty definition of ‘movement of capital’ for the purposes of Article 56(1) EC, the Court has previously recognised the nomenclature annexed to Council Directive 88/361/EEC of 24 June 1988 for the implementation of Article 67 of the Treaty [article repealed by the Treaty of Amsterdam] (OJ 1988 L 178, p.
Keďže definícia pojmu „pohyb kapitálu“ v zmysle článku 56 ods. 1 ES v Zmluve neexistuje, Súdny dvor uznal indikatívnu hodnotu nomenklatúry pripojenej k smernici Rady 88/361/EHS z 24. júna 1988, ktorou sa vykonáva článok 67 Zmluvy [článok zrušený Amsterdamskou zmluvou] (Ú. v. ES L 178, s. 5; Mim. vyd. 10/001, s. 10).
Movements of capital within the meaning of Article 56(1) EC therefore include direct investments, that is to say, as that nomenclature and the related explanatory notes show, investments of any kind undertaken by natural or legal persons and which serve to establish or maintain lasting and direct links between the persons providing the capital and the undertakings to which that capital is made available in order to carry out an economic activity (see, to that effect, Test Claimants in the FII Group Litigation, paragraphs 179 to 181; Case C-112/05 Commission v Germany [2007] ECR I-8995, paragraph 18; and A, paragraph 46).
Pohyb kapitálu v zmysle článku 56 ods. 1 ES, najmä priame investície, to znamená, ako to vyplýva z tejto nomenklatúry a vysvetľujúcich poznámok, ktoré sú k nej pripojené, investície akejkoľvek povahy, ktoré boli vykonané fyzickými alebo právnickými osobami a ktoré slúžia na vytvorenie alebo udržanie trvalých a priamych prepojení medzi osobou poskytujúcou kapitál a podnikom, ktorému sa kapitál poskytuje na účely vykonávania jeho hospodárskej činnosti (pozri v tomto zmysle rozsudky Test Claimants in the FII Group Litigation, už citovaný, body 179 až 181; z 23. októbra 2007, Komisia/Nemecko, C-112/05, Zb. s. I-8995, body 33 a 34, a A, už citovaný, bod 64).
As regards shareholdings in new or existing undertakings, as those explanatory notes confirm, the objective of establishing or maintaining lasting economic links presupposes that the shares held by the shareholder enable him, either pursuant to the provisions of the national laws relating to companies limited by shares or in some other way, to participate effectively in the management of that company or in its control (Commission v Germany, paragraph 18 and the caselaw cited).
Pokiaľ ide o účasť na nových alebo existujúcich podnikoch, ako to potvrdzujú tieto vysvetľujúce poznámky, cieľ vytvorenia alebo udržania trvalých a priamych hospodárskych prepojení predpokladá, že akcie, ktoré vlastní akcionár, mu umožňujú buď na základe ustanovení vnútroštátnej právnej úpravy o akciových spoločnostiach, alebo iným spôsobom účinne sa zúčastňovať na riadení tejto spoločnosti alebo jej kontrole (rozsudok Komisia/Nemecko, už citovaný, bod 18 a citovaná judikatúra).
The answer to Question 2(a) must therefore be that a restriction is covered by Article 57(1) EC as being a restriction on the movement of capital involving direct investment in so far as it relates to investments of any kind undertaken by natural or legal persons and which serve to establish or maintain lasting and direct links between the persons providing the capital and the undertakings to which that capital is made available in order to carry out an economic activity.
Preto treba odpovedať na druhú otázku písm. a) tak, že obmedzenie patrí do pôsobnosti článku 57 ods. 1 ES ako obmedzenie pohybu kapitálu zahŕňajúceho priame investície, pokiaľ sa vzťahuje na investície akejkoľvek povahy, ktoré vynakladajú fyzické alebo právnické osoby a ktoré slúžia na vytvorenie alebo udržanie trvalých a priamych prepojení medzi osobou poskytujúcou kapitál a podnikom, ktorému sa kapitál poskytuje na účely vykonávania jeho hospodárskej činnosti.
Question 2(b) and 2(c)
O druhej otázke písm. b) a c)
By its Question 2(b), the referring court asks, in essence, whether Article 56 EC has the same effect as regards the movement of capital to or from third countries as it does within the Community, and, by Question 2(c), whether a Member State’s reduction of the concession provided for fiscal investment enterprises established in that Member State with regard to taxation at source of a dividend received from a third country on the basis of the interest in that enterprise of shareholders who are not resident or are not established in the Member State concerned constitutes a restriction on the free movement of capital.
Svojou druhou otázkou písm. b) sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či má článok 56 ES rovnaký účinok, pokiaľ ide o pohyb kapitálu do tretích krajín alebo z tretích krajín a o pohyb v rámci Spoločenstva, a svojou druhou otázkou písm. c), či skutočnosť, že členský štát zníži kompenzáciu stanovenú pre daňové subjekty kolektívneho investovania, ktoré sú usadené na jeho území, a určenú na účely zohľadnenia zrážok dane pri zdroji z dividend, ktoré pochádzajú z tretej krajiny, v závislosti od účasti akcionárov, ktorí nemajú bydlisko alebo nie sú usadení v dotknutom členskom štáte, na základnom imaní týchto subjektov je obmedzením voľného pohybu kapitálu.
These questions, which should be considered together, seek to establish whether the answer to Question 1(b) would be different if the dividends are received from a third country instead of from another Member State.
Tieto otázky, ktoré treba skúmať spoločne, sa pýtajú na to, či odpoveď na prvú otázku písm. b) závisí od skutočnosti, že dividendy nepochádzajú z iného členského štátu, ale z tretej krajiny.
In that regard, it is apparent from paragraphs 79 and 96 of this judgment that, as soon as the Kingdom of the Netherlands decided to grant fiscal investment enterprises established on its territory a concession for tax deducted abroad and to exercise its fiscal sovereignty over all dividends distributed by such enterprises to their shareholders, whether resident or established in that Member State or in others, or in third countries, it had to extend the benefit of that concession to fiscal investment enterprises whose shareholders include shareholders who are not resident or are not established in the Netherlands.
V tejto súvislosti z bodov 79 a 96 tohto rozsudku vyplýva, že od chvíle, keď sa Holandské kráľovstvo rozhodlo priznať daňovým subjektom kolektívneho investovania usadeným na jeho území kompenzáciu z dôvodu zrážok na daň vykonaných v zahraničí a keď sa rozhodlo vykonávať svoju daňovú právomoc vzhľadom na všetky dividendy, ktoré rozdelili subjekty svojim akcionárom bez ohľadu na to, či majú bydlisko alebo sú usadení v tomto členskom štáte alebo v iných členských štátoch, alebo v tretích krajinách, musí priznať nárok na túto kompenzáciu daňovým subjektom kolektívneho investovania, ktorých akcionári nemajú bydlisko alebo nie sú usadení v Holandsku.