natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Where a number of offences or irregularities have occurred in various Member States, the Member State having jurisdiction to recover the customs duties is the State in which the first offence or irregularity was committed (see, by analogy, Liberexim, paragraph 57).
V prípade súbehu niekoľkých priestupkov alebo nezrovnalostí na území viacerých členských štátov, je príslušným na vybratie cla ten členský štát, na území ktorého bol spáchaný prvý priestupok alebo nezrovnalosť (pozri analogicky rozsudok Liberexim, už citovaný, bod 57).
As M & M and the Commission correctly pointed out, Article 378 of the implementing regulation specifically governs the determination of the Member State with jurisdiction to recover customs duties under the external Community transit procedure and establishes a presumption of competence in favour of the Member State to which the office of departure belongs (Case C-104/02 Commission v Germany [2005] ECR I-2689, paragraph 86).
M & M a Komisia správne uviedli, že článok 378 vykonávacieho nariadenia upravuje osobitne pre oblasť vonkajšieho tranzitu Spoločenstva určenie členského štátu príslušného vybrať clo a stanovuje domnienku príslušnosti v prospech členského štátu, ktorému patrí colný úrad odoslania (rozsudok zo 14. apríla 2005, Komisia/Nemecko, C-104/02, Zb. s. I-2689, bod 86). 30
Article 378(1) of the implementing regulation provides that, without prejudice to the rules on the determination of the place where a customs debt is incurred, laid down in Article 215 of the Customs Code, where a consignment has not been presented at
Článok 378 ods. 1 vykonávacieho nariadenia totiž stanovuje, že ak zásielka nie je predložená colnému úradu určenia a miesto, kde došlo k priestupku alebo nezrovnalosti, nemožno určiť, potom sa bez toho, aby boli dotknuté ustanovenia článku 215
MILITZER & MÜNCH the office of destination and the place of the offence or irregularity cannot be established, such offence or irregularity is deemed to have been committed in the Member State to which the office of departure belongs or in the Member State to which the office of transit at the point of entry into the Community belongs, to which a transit advice note has been given, unless within the period laid down in Article 379(2) of the implementing regulation, proof of the regularity of the transit operation or of the place where the offence or irregularity was actually committed is furnished (Case C-300/03 Honeywell Aerospace [2005] ECR I-689, paragraph 21). 31
MILITZER & MÜNCH colného kódexu o určení miesta vzniku colného dlhu, za miesto tohto priestupku alebo tejto nezrovnalosti považuje miesto v členskom štáte, v ktorom sa nachádza colný úrad odoslania, alebo miesto v členskom štáte, v ktorom sa nachádza hraničný colný úrad v mieste vstupu do Spoločenstva, ktorému bolo odovzdané oznámenie o prestupe hranice, pokiaľ v lehote stanovenej v článku 379 ods. 2 vykonávacieho nariadenia nebol predložený dôkaz o zákonnosti tranzitnej operácie alebo o mieste, kde skutočne došlo k priestupku alebo nezrovnalosti (rozsudok z 20. januára 2005, Honeywell Aerospace, C-300/03, Zb. s. I-689, bod 21). 31
The initiation of the procedure laid down in Article 379 of the implementing regulation therefore assumes that the place of the offence or irregularity cannot be established by the customs authorities (Case C-112/01 SPKR [2002] ECR I-10655, paragraph 35).
Uplatnenie postupu upraveného v článku 379 vykonávacieho nariadenia teda predpokladá, že colné orgány nemôžu zistiť miesto priestupku alebo nezrovnalosti (rozsudok zo 14. novembra 2002, SPKR, C-112/01, Zb. s. I-10655, bod 35).
Consequently, in order to verify whether the Member State which recovered customs duties has jurisdiction, it is necessary to determine whether, at the time when it was established that the consignment had not been presented at the office of destination, it was possible to establish the place where the offence or irregularity occurred.
V dôsledku toho pri skúmaní príslušnosti členského štátu, ktorý vybral clo, sa musí preveriť, či v okamihu zistenia skutočnosti, že zásielka nebola predložená colnému úradu určenia, bolo možné zistiť miesto priestupku alebo nezrovnalosti.
If that is the case, the Member State in which the first offence or irregularity capable of being classified as a removal from customs surveillance was committed can be identified as the State with jurisdiction to recover the customs debt, pursuant Articles 203(1) and 215(1) of the Customs Code.
Ak áno, potom ustanovenia článku 203 ods. 1 a článku 215 ods. 1 colného kódexu umožňujú označiť za príslušný na vybratie colného dlhu ten členský štát, na území ktorého bol spáchaný prvý priestupok alebo prvá nezrovnalosť, ktoré možno považovať za odňatie spod colného dohľadu.
On the other hand, if the place where the offence or irregularity was committed cannot be thus established, the Member State to which the office of departure belongs has jurisdiction to recover customs duties, in accordance with Articles 378 and 379 of the implementing regulation.
Naopak, ak nemožno zistiť miesto priestupku alebo nezrovnalosti, potom je na vybratie cla podľa článkov 378 a 379 vykonávacieho nariadenia príslušný členský štát, ktorému patrí colný úrad odoslania.
In order to determine whether, in the case in the main proceedings, the Italian authorities had jurisdiction to recover the duties in question, it is for the referring
S cieľom zistiť vo veci samej, či talianske orgány boli príslušné na vybratie cla, prináleží vnútroštátnemu súdu posúdiť z hľadiska všetkých relevantných skutočností
2008 — CASE C-230/06 court to verify whether, having regard to all the relevant information available at the time when it came to light that the consignments had not been presented at the office of destination, it was possible to establish the place in which the first offence or irregularity capable of being classified as a removal from customs surveillance was committed.
2008 — VEC C-230/06 známych v čase, keď sa zistilo, že zásielky neboli predložené colnému úradu určenia, či bolo možné zistiť miesto spáchania prvého priestupku alebo nezrovnalosti, ktoré môžu byť považované za odňatie spod colného dohľadu.
If that is not the case, the effect of the presumption of competence in favour of the Member State to which the office of departure belongs, established by Article 378(1) of the implementing regulation, is that the Federal Republic of Germany is the Member State with jurisdiction to recover the customs duties.
Ak to tak nie je, potom na základe domnienky príslušnosti uvedenej v článku 378 ods. 1 vykonávacieho nariadenia, ktorá považuje za príslušný členský štát, ktorému patrí colný úrad odoslania, sa určí Spolková republika Nemecko za členský štát, ktorý je príslušný vybrať clo.
That presumption can be rebutted in favour of the jurisdiction of another Member State only if it is established that the first offence or irregularity was actually committed in the territory of that State.
Uvedenú domnienku možno vyvrátiť a priznať príslušnosť inému členskému štátu len v prípade, keď sa zistí, že prvý priestupok alebo prvá nezrovnalosť boli v skutočnosti spáchané na území tohto iného členského štátu.
Nevertheless, proof to that effect must be furnished to the satisfaction of the authorities of the Member State to which the office of departure belongs, in accordance with the procedure laid down in Article 379 of the implementing regulation, which entails, inter alia, compliance with the timelimits laid down in that provision.
Uvedený dôkaz však musí byť predložený k spokojnosti orgánov členského štátu, ktorému patrí colný úrad odoslania pri dodržaní postupu stanoveného v článku 379 vykonávacieho nariadenia, ktorý obsahuje najmä rešpektovanie lehôt v ňom upravených.
The answer to the third question must therefore be that, in order to verify whether the Member State which recovered customs duties has jurisdiction, it is for the referring court to determine whether, at the time when it came to light that the consignment had not been presented at the office of destination, it was possible to establish the place where the offence or irregularity occurred.
Z tohto dôvodu treba na tretiu otázku odpovedať tým spôsobom, že s cieľom preskúmať príslušnosť členského štátu, ktorý vybral clo, prináleží vnútroštátnemu súdu preveriť, či v čase, keď sa zistilo, že zásielka nebola predložená colnému úradu určenia, bolo možné zistiť miesto spáchania priestupku alebo nezrovnalosti.
If that is the case, the Member State in which the first offence or irregularity capable of being classified as a removal from customs surveillance was committed can be identified as the State with jurisdiction to recover the customs debt, pursuant to Articles 203(1) and 215(1) of the Customs Code.
Ak je to tak, potom ustanovenia článku 203 ods. 1 a článku 215 ods. 1 colného kódexu umožňujú určiť za príslušný na vybratie colného dlhu členský štát, na zemí ktorého bol spáchaný prvý priestupok alebo prvá nezrovnalosť, ktoré môžu byť považované za odňatie spod colného dohľadu.
On the other hand, if the place where the offence or irregularity was committed cannot be thus established, the Member State to which the office of departure belongs has jurisdiction to recover the customs duties, in accordance with Articles 378 and 379 of the implementing regulation.
Naopak, ak nemožno zistiť miesto priestupku alebo nezrovnalosti, potom je na vybratie cla podľa článkov 378 a 379 vykonávacieho nariadenia príslušný členský štát, ktorému patrí colný úrad odoslania.
MILITZER & MÜNCH The first part of the first question and the second question
MILITZER & MÜNCH O prvej časti prvej otázky a o druhej otázke
The Corte Suprema di Cassazione asks, in essence, whether the Italian authorities’ failure to comply with the timelimits of 11 months and 3 months, imposed for the benefit of the principal by the first and second paragraphs of Article 379 of the implementing regulation respectively, precludes the recovery of customs duties.
Vnútroštátny súd sa v podstate pýta, či nedodržanie zo strany colných orgánov lehoty jedenástich mesiacov a lehoty troch mesiacov stanovených v prospech hlavného zodpovedného v článku 379 ods. 1 a 2 vykonávacieho nariadenia predstavuje prekážku uskutočnenia vybratia cla.
As the Italian Government and the Commission correctly observed, non-compliance with the 11-month timelimit does not by itself prevent recovery of the customs debt from the principal (SPKR, paragraphs 27 to 33, and Commission v Germany, paragraph 69).
Talianska vláda a Komisia správne uviedli, že nedodržanie lehoty jedenástich mesiacov samo osebe nebráni vybratiu colného dlhu od hlavného zodpovedného (rozsudok SPKR, už citovaný, body 27 až 33, a rozsudok Komisia/Nemecko, už citovaný, bod 69).
On the other hand, notification to the principal of the three-month timelimit laid down in Article 379(2) of the implementing regulation is mandatory and must precede recovery of the customs debt by the customs authorities (SPKR, paragraph 32; Honeywell Aerospace, paragraphs 23 and 24; Commission v Germany, paragraph 71; order of 6 April 2006 in Case C-407/05 Reyniers & Sogama, paragraph 22; and Case C-44/06 Gerlach [2007] ECR I-2071, paragraph 33). 40
Naopak, oznámenie lehoty troch mesiacov stanovenej v článku 379 ods. 2 vykonávacieho nariadenia hlavnému zodpovednému predstavuje záväznú podmienku vybratia colného dlhu colnými orgánmi (rozsudky SPKR, už citovaný, bod 32; Honeywell Aerospace, už citovaný, body 23 a 24, a Komisia/Nemecko, už citovaný, bod 71; uznesenie zo 6. apríla 2006, Reyniers & Sogama, C-407/05, bod 22, a rozsudok z 8. marca 2007, Gerlach, C-44/06, Zb. s. I-2071, bod 33). 40
It should be noted that the purpose of those 11-month and 3-month timelimits is to ensure diligent and uniform application, by the administrative authorities, of the provisions relating to the recovery of customs debts in order to secure rapid availability of the Community’s own resources (SPKR, paragraph 34, and Commission v Germany, paragraphs 69 and 78).
Z tohto hľadiska treba pripomenúť, že cieľom týchto lehôt jedenástich mesiacov a troch mesiacov je zabezpečiť dôsledné a jednotné uplatňovanie ustanovení v oblasti vyberania colného dlhu správnymi orgánmi v záujme rýchleho poskytnutia vlastných zdrojov Spoločenstvu (rozsudky SPKR, už citovaný, bod 34, a Komisia/Nemecko, už citovaný, body 69 a 78).
Moreover, the three-month timelimit is also intended to protect the interests of the principal by allowing him sufficient time in which to furnish, where appropriate, proof of the regularity of the transit operation or the place where the offence or irregularity was actually committed (SPKR,
Okrem toho cieľom lehoty troch mesiacov súčasne je aj chrániť záujmy hlavného zodpovedného, ktorému je v konkrétnom prípade poskytnutý dostatočne dlhý čas na predloženie dôkazu o zákonnosti tranzitnej operácie alebo o mieste, kde skutočne došlo k priestupku alebo nezrovnalosti (rozsudky SPKR,
2008 — CASE C-230/06 paragraph 38, and Honeywell Aerospace, paragraph 24).
2008 — VEC C-230/06 už citovaný, bod 38, a Honeywell Aerospace, už citovaný, bod 24).
Finally, that three-month timelimit is intended to encourage the principal to produce the evidence available to him within a mandatory time-limit, with a view to determining without delay the State with jurisdiction to recover duty (Case C-233/98 Lensing & Brockhausen [1999] ECR I-7349, paragraph 30). 41
Napokon uvedená lehota troch mesiacov má za cieľ prinútiť hlavného zodpovedného, aby v záväznej lehote predložil známe skutočnosti na účel rýchleho zistenia členského štátu, ktorý je príslušný na vybratie cla (rozsudok z 21. októbra 1999, Lensing & Brockhausen, C-233/98, Zb. s. I-7349, bod 30). 41
It follows from the wording itself of Articles 378 and 379 of the implementing regulation that it is for the office of departure alone to make the notification required within those 11-month and 3-month timelimits where a consignment has not been presented at the office of destination and the place of the offence or irregularity cannot be established.
Zo znenia týchto článkov 378 a 379 vykonávacieho nariadenia vyplýva, že ak zásielka nebola predložená colnému úradu určenia a ak nebolo možné zistiť miesto priestupku alebo nezrovnalosti, je výlučnou povinnosťou colného úradu odoslania zaslať stanovené oznámenie pri dodržaní uvedených lehôt jedenástich mesiacov a troch mesiacov.
The answer to the first part of the first question and to the second question must therefore be that, where a consignment has not been presented at the office of destination and the place of the offence or irregularity cannot be established, it is for the office of departure alone to make the notification required within the 11-month and 3-month timelimits laid down by Article 379(1) and (2) of the implementing regulation.
Z uvedeného dôvodu treba na prvú časť prvej otázky a na druhú otázku odpovedať v tom zmysle, že ak zásielka nebola predložená colnému úradu určenia a ak nie je možné zistiť miesto priestupku alebo nezrovnalosti, je výlučnou povinnosťou colného úradu odoslania zaslať stanovené oznámenie pri dodržaní lehôt jedenástich mesiacov a troch mesiacov uvedených v článku 379 ods. 1 a 2 vykonávacieho nariadenia.
The second part of the first question
O druhej časti prvej otázky
The Corte Suprema di Cassazione is uncertain whether it is compatible with the principle of proportionality for a customs clearance agent, in his capacity as principal, to be held liable for the consequences of an external Community transit operation which is vitiated by a forgery that is not attributable to him, in so far as the customs debt may, as in the case in the main proceedings, be considerably in excess of the remuneration received by the principal for his services.
Vnútroštátny súd sa uvedenou otázkou pýta, či skutočnosť, že odosielateľovi v colných veciach ako hlavnému zodpovednému je pripisovaná zodpovednosť za dôsledky operácie vonkajšieho tranzitu Spoločenstva, v ktorej došlo k podvodu, ktorý on sám nespáchal, je v súlade so zásadou proporcionality v rozsahu, v akom, ako vo veci samej, colný dlh môže značne prevyšovať odmenu vyplatenú hlavnému zodpovednému za jeho služby.
The Commission questions the relevance of that question in so far as customs legislation does not provide for any limitations on the liability of the principal.
Komisia pochybuje o relevantnosti tejto otázky v rozsahu, v akom colná právna úprava nestanovuje hranice zodpovednosti hlavného zodpovedného.
It suggests that the question should be understood as referring to a situation in which it might be inequitable to hold the principal liable for a forgery in which he had no part and in the commission of which the customs employees of the office of destination were in all likelihood involved.
Navrhuje chápať uvedenú otázku ako otázku zaoberajúcu sa situáciou, keď by bolo nespravodlivé brať na zodpovednosť hlavného zodpovedného, ktorý sa na podvode nezúčastnil a na tomto podvode sa pravdepodobne spolupodieľali zamestnanci colného úradu určenia.
It therefore proposes that the Court should widen the terms of the question referred for a preliminary ruling and take account of the criteria which permit duties to be remitted on equitable grounds, in accordance with the procedure laid down in Article 239 of the Customs Code and Articles 899 to 999 of the implementing regulation.
Komisia teda navrhuje Súdnemu dvoru rozšíriť znenie prejudiciálnej otázky a zobrať do úvahy kritériá umožňujúce priznať odpustenie cla z dôvodu spravodlivého zaobchádzania podľa postupu upraveného v článku 239 colného kódexu a článkoch 899 až 909 vykonávacieho nariadenia.
It therefore submits that, faced with a ‘special situation’, the Italian authorities should have referred the application for remission of duties to the Commission, pursuant to Article 905 of the implementing regulation.
Súčasne uvádza, že vzhľadom na „špeciálnu situáciu“ mali talianske orgány predložiť Komisii žiadosť o odpustenie cla podľa článku 905 vykonávacieho nariadenia.
M & M and the Commission add that the uniform application and interpretation of Community law requires that the decisions by which customs authorities refuse to allow such an application should be subject to effective judicial review and call upon the Court in that regard to adopt a position on the judgment of the Corte Suprema di Cassazione of 27 September 2002.
M & M a Komisia dodávajú, že jednotné uplatňovanie a výklad práva Spoločenstva vyžadujú, aby rozhodnutia, ktorými colné orgány odmietli vyhovieť takejto žiadosti, podliehali účinnej súdnej kontrole a vyzývajú Súdny dvor, aby sa v tejto súvislosti vyjadril k rozsudku Corte suprema di cassazione z 27. septembra 2002. 46
The Italian Government is of the view that it is not contrary to the principle of proportionality to hold the principal liable (Case C-97/95 Pascoal & Filhos [1997] ECR I-4209, and Case C-293/04 Beemsterboer Coldstore Services [2006] ECR I-2263). It submits that the task of the Court is not to adopt a position on the judgment of the Corte Suprema di Cassazione of 27 September 2002, since no question requiring a preliminary ruling has been submitted to it in that regard. 47
Talianska vláda tvrdí, že vznik zodpovednosti hlavného zodpovedného nie je v rozpore so zásadou proporcionality (rozsudky zo 17. júla 1997, Pascoal & Filhos, C-97/95, Zb. s. I-4209, a z 9. marca 2006, Beemsterboer Coldstore Services, C-293/04, Zb. s. I-2263). Tvrdí, že Súdnemu dvoru neprináleží vyjadrovať sa k rozsudku Corte suprema di cassazione z 27. septembra 2002 v rozsahu, v akom nebola položená nijaká prejudiciálna otázka v tejto súvislosti. 47
According to settled caselaw, the principle of proportionality, which is one of the general principles of Community law, requires that measures implemented through Community provisions be appropriate for attaining the objective pursued and must
Podľa ustálenej judikatúry zásada proporcionality, ktorá patrí medzi všeobecné zásady práva Spoločenstva, vyžaduje, aby prostriedky na vykonanie vyplývajúce z ustanovenia Spoločenstva umožňovali dosiahnuť sledovaný cieľ a aby tieto prostriedky nešli
The principal, in his capacity as holder under the external Community transit procedure, is the debtor of the customs debt arising from the failure to observe the provisions governing that procedure.
Hlavný zodpovedný ako držiteľ režimu vonkajšieho tranzitu Spoločenstva je dlžníkom colného dlhu vyplývajúceho z nedodržania ustanovení o tomto režime.
The liability thus imposed upon the principal is intended to ensure the diligent and uniform application of the provisions relating to the recovery of customs debts in order to protect the financial interests of the Community and its Member States.
Cieľom zodpovednosti zverenej hlavnému zodpovednému je teda zabezpečiť riadne a jednotné uplatňovanie ustanovení upravujúcich vyberanie colného dlhu v záujme ochrany finančných záujmov Spoločenstva a členských štátov.
The fact that the principal is thus made liable for the payment of the customs debt, regardless of the extent of that debt in relation to the fees he receives when acting, as in the case in the main proceedings, as customs clearance agent, is not contrary to the principle of proportionality.
Povinnosť hlavného zodpovedného zaplatiť colný dlh bez ohľadu na výšku tohto dlhu vo vzťahu k odmene, ktorú dostane, ak ako vo veci samej koná ako odosielateľ v colných veciach, nie je v rozpore so zásadou proporcionality.
Nor is the fact that the principal acted in good faith and that the breach of the external Community transit procedure was the result of a forgery in which he had no part capable of constituting an infringement of the principle of proportionality.
Skutočnosť, že hlavný zodpovedný konal v dobrej viere a že priestupok v režime vonkajšieho tranzitu Spoločenstva je výsledkom podvodu, ktorý hlavný zodpovedný nespáchal, absolútne neporušuje zásadu proporcionality.
If that were the case, the principal would no longer have so great an incentive to ensure that transit operations were properly conducted (see, by analogy, Pascoal & Filhos, paragraphs 51 to 55). 50
Ak by to tak bolo, potom by hlavný zodpovedný nemal silnú motiváciu zabezpečiť riadny priebeh tranzitných operácií (pozri analogicky rozsudok Pascoal & Filhos, už citovaný, body 51 až 55). 50
It must, nevertheless, be borne in mind that, where the customs debt arises as a result of circumstances in which neither deception nor obvious negligence may be attributed to the principal, Article 239 of the Customs Code, which is a general equitable provision, permits the principal to apply for the remission of duties.
Je potrebné však pripomenúť, že ak vznik colného dlhu nebol zapríčinený ani podvodom, ani hrubou nedbanlivosťou zo strany hlavného zodpovedného, článok 239 colného kódexu, ktorý predstavuje všeobecné ustanovenie o spravodlivom zaobchádzaní, umožňuje hlavnému zodpovednému požiadať o odpustenie cla.
To that end, Articles 899 to 905 of the implementing regulation provide for a procedure for administrative cooperation between the customs authorities and the Commission.
V tejto súvislosti články 899 až 905 vykonávacieho nariadenia zavádzajú postup administratívnej spolupráce medzi colnými orgánmi a Komisiou.
The answer to the second part of the first question must therefore be that it is not contrary to the principle of proportionality to hold a customs clearance agent, in his capacity as principal, liable for a customs debt.
Na druhú časť prvej otázky treba odpovedať v tom zmysle, že skutočnosť, že odosielateľovi v colných veciach ako hlavnému zodpovednému je pripisovaná zodpovednosť za colný dlh, nie je v rozpore so zásadou proporcionality.
In order to verify whether the Member State which recovered customs duties has jurisdiction, it is for the referring court to determine whether, at the time when it came to light that the consignment had not been presented at the office of destination, it was possible to establish the place where the offence or irregularity occurred.
S cieľom preskúmať príslušnosť členského štátu, ktorý vybral clo, prináleží vnútroštátnemu súdu preveriť, či v čase, keď sa zistilo, že zásielka nebola predložená colnému úradu určenia, bolo možné zistiť miesto spáchania priestupku alebo nezrovnalosti.