natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Moreover, as stated in paragraph 137 above, given that the Commission disclosed the minutes, albeit with certain names removed, it must have taken the view that this was not information covered by business secrecy.
Ako navyše bolo konštatované v bode 137 vyššie, vzhľadom na to, že Komisia zverejnila zápisnicu, hoci s vynechaním niektorých mien, treba konštatovať, že sa domnievala, že nejde o informácie chránené profesijným tajomstvom.
Finally, the Commission has not put forward any argument to demonstrate in what way disclosure of the names of the persons who refused their consent could have harmed any investigations involved in this case .
Nakoniec je potrebné pripomenúť, že Komisia neuviedla nijaký argument, ktorý by preukázal, akým spôsobom by zverejnenie mien osôb, ktoré oznámili svoj nesúhlas, mohlo byť na ujmu prípadnému vyšetrovaniu dotknutému v prejednávanej veci.
In those circumstances, the arguments based on protection of the purposes of inspections and investigations cannot succeed.
Za týchto okolností treba konštatovať, že tvrdenia založené na ochrane účelu inšpekcií a vyšetrovania nemôžu mať úspech.
There is therefore no need to examine the possible existence of a higher public interest justifying disclosure of the document concerned.
Nie je teda potrebné preskúmať prípadnú existenciu prevažujúceho verejného záujmu, ktorý by odôvodňoval zverejnenie uvedeného dokumentu.
It follows from the whole of the above that the full minutes of the meeting of 11 October 1996, containing all the names, does not fall within the exceptions under Article 4(1)(b) or the third indent of Article 4(2) of Regulation No 1049/2001.
Zo všetkého, čo bolo uvedené vyššie, vyplýva, že na úplnú zápisnicu zo stretnutia konaného 11. októbra 1996, obsahujúcu všetky mená, sa nevzťahujú výnimky vyplývajúce z článku 4 ods. 1 písm. b) alebo článku 4 ods. 2 tretej zarážky nariadenia č. 1049/2001.
The contested decision must therefore be annulled.
Napadnuté rozhodnutie preto treba zrušiť.
Since the Commission has been unsuccessful, it must be ordered to pay the applicant’s costs, as the applicant has pleaded.
Keďže Komisia nemala vo veci úspech, je opodstatnené zaviazať ju na náhradu trov konania vynaložených žalobkyňou v súlade s návrhom poslednej uvedenej.
Under the third subparagraph of Article 87(4) of the Rules of Procedure, the Court of First Instance may order an intervener to bear his own costs.
Podľa článku 87 ods. 4 tretieho pododseku rokovacieho poriadku môže Súd prvého stupňa nariadiť, že vedľajší účastník konania znáša svoje vlastné trovy konania.
In this case, the intervener in support of the applicant is ordered to bear his own costs.
V tomto prípade účastník konania, ktorý vstúpil do konania na podporu žalobkyne, znáša svoje vlastné trovy konania.
THE COURT OF FIRST INSTANCE (ThirdChamber) hereby:
SÚD PRVÉHO STUPŇA (tretia komora) rozhodol a vyhlásil:
Annuls the Commission’s decision of 18 March 2004, rejecting an application for access to the full minutes of the meeting of 11 October 1996, containing all the names;
Rozhodnutie Komisie z 18. marca 2004, ktorým sa zamieta žiadosť o prístup k úplnej zápisnici zo stretnutia 11. októbra 1996, obsahujúcej všetky mená, sa zrušuje.
Orders the Commission to pay the costs incurred by The Bavarian Lager Co. Ltd;
Komisia je povinná nahradiť trovy konania vynaložené spoločnosťou The Bavarian Lager Co. Ltd.
Orders the European Data Protection Supervisor (EDPS) to bear his own costs.
Európsky dozorný úradník pre ochranu údajov (EDÚOÚ) znáša svoje vlastné trovy konania.
Delivered in open court in Luxembourg on 8 November 2007 .
Rozsudok bol vyhlásený na verejnom pojednávaní v Luxemburgu 8. novembra 2007.
Case T-234/04
Vec T-234/04
Kingdom of the Netherlands v Commission of the European Communities
Holandské kráľovstvo proti Komisii Európskych spoločenstiev
(Action for annulment — Decision 2004/01/EC — Dangerous substances — Authorisation by the Commission required to maintain notified national provisions — Position adopted by the Commission on the extent of harmonisation — Challengeable act — Inadmissibility)
„Žaloba o neplatnosť — Rozhodnutie 2004/01/ES — Nebezpečné látky — Potreba schválenia Komisie na zachovanie oznámených vnútroštátnych ustanovení — Prijatie stanoviska Komisie k rozsahu harmonizácie — Napadnuteľný akt — Neprípustnosť“
Judgment of the Court of Composition), 8 November 2007
Rozsudok Súdu prvého stupňa (piata rozšírená komora) z 8. novembra 2007 . . II - 4592
Actions for annulment —Actionable measures — Meaning — Measures producing binding legal effects
Žaloba o neplatnosť — Akty, ktoré možno napadnúť žalobou — Pojem — Akty so záväznými právnymi účinkami
(Arts 95(4) EC and 230 EC; European Parliament and Council Directive 2002/45)
(Článok 95 ods. 4 ES a článok 230 ES; smernica Európskeho parlamentu a Rady 2002/45)
at issue constitutes a mere opinion, which is not binding upon the competent national authorities.
harmonizačného opatrenia, predstavuje iba názor, ktorý nezaväzuje príslušné vnútroštátne orgány.
A measure producing binding legal effects capable of affecting the interests of the applicant is an act or decision which may be the subjectmatter of an action for annulment under Article 230 EC.
Právnymi aktmi alebo rozhodnutiami, proti ktorým možno podať žalobu o neplatnosť v zmysle článku 230 ES, sú všetky opatrenia so záväznými právnymi účinkami, ktoré môžu ovplyvniť záujmy žalobcov.
In such circumstances, it is not the interpretation of the directive at issue proposed by the Commission which is capable of producing legal effects but, rather, its application to a given situation.
Za takýchto okolností môže vytvárať právne účinky nie výklad predmetnej smernice ponúkaný Komisiou, ale jej uplatnenie na danú situáciu.
It follows that application of Directive 2002/45 — including as regards the need to obtain authorisation by way of derogation to maintain national legislation in force — does not result from the interpretation proposed by the Commission, but is the responsibility of the Member State concerned, which alone, if it deems it necessary, can initiate the notification procedure provided for in Article 95 EC.
Uplatnenie smernice 2002/45 vrátane potreby získať schválenie výnimky na zachovanie účinnosti vnútroštátnej právnej úpravy teda nevyplýva z výkladu ponúkaného Komisiou, ale patrí do zodpovednosti príslušného členského štátu, ktorý jediný, ak to považuje za potrebné, môže začať konanie o oznámení uvádzané v článku 95 ES.
In that respect, a Member State cannot on the basis of Article 95(4) EC request the Commission to take a decision on the extent of harmonisation under a Community directive and/or on the compatibility of national legislation with such a directive .
Prípadná povinnosť členského štátu zrušiť alebo zmeniť svoje vnútroštátne ustanovenia vyplýva priamo zo smernice 2002/45, a nie z výkladu, ktorý Komisia dáva rozsahu harmonizácie vykonanej predmetnou smernicou, čo
Any obligation for the Member State to abolish or to amend its national provisions results directly from Directive 2002/45 and not from the interpretation given by the Commission of the extent of harmonisation under that directive,
V tejto súvislosti článok 95 ods. 4 ES nemôže predstavovať základ žiadosti členského štátu smerujúcej k tomu, aby Komisia prijala stanovisko k rozsahu harmonizácie vykonanej smernicou Spoločenstva a/alebo zlučiteľnosti vnútroštátnej právnej úpravy s takouto smernicou.
NETHERLANDS v COMMISSION which means that such an interpretation produces no legal effect.
HOLANDSKO/KOMISIA predpokladá, že takýto výklad nevytvára nijaké právne účinky.
(see paras 47, 61-63)
(pozri body 47, 61 – 63)
changing the legal position of the Member State concerned and thus of forming the subjectmatter of an action for annulment, given that it is the notification by the Member State which initiated the procedure under Article 95(4) and (6) EC and not the Commission’s opinion on the interpretation of the harmonisation directive at issue.
predmetných vnútroštátnych ustanovení, výsledok takejto analýzy nemôže zmeniť právnu situáciu predmetného členského štátu, a teda nemôže byť predmetom žaloby o neplatnosť, pretože konanie podľa článku 95 ods. 4 a 6 ES sa začalo oznámením tohto štátu, nie stanoviskom Komisie týkajúcim sa výkladu predmetnej harmonizujúcej smernice.
In the context of that procedure, such an opinion means only that the grounds put forward by the Member State will be examined for the purposes of possibly maintaining the notified national provisions.
V rámci tohto konania takéto stanovisko so sebou prináša iba pokračovanie v skúmaní dôvodov uvádzaných týmto členským štátom s cieľom prípadne zachovať oznámené vnútroštátne ustanovenia.
Where the Commission restricts itself, in the context of the assessment of the admissibility of the notification under Article 95(4) EC, to recalling the extent of harmonisation by the directive at issue and to confirming the assessment made by the Member State which caused the latter to notify the national provision concerned, the outcome of such an examination is not capable of
Ak sa Komisia v rámci skúmania prípustnosti oznámenia uvedeného v článku 95 ods. 4 ES obmedzí na pripomenutie rozsahu harmonizácie vykonanej smernicou a na potvrdenie posúdenia vykonaného členským štátom, ktoré ho viedlo k oznámeniu
2007 — CASE T-234/04
2007 — VEC T-234/04
In Case T-234/04,
Vo veci T-234/04,
Kingdom of the Netherlands, represented by H. Sevenster, J. van Bakel and M. de Grave, acting as Agents, applicant, supported by
Holandské kráľovstvo, v zastúpení: H. Sevenster, J. van Bakel a M. de Grave, splnomocnení zástupcovia, žalobca, ktorého v konaní podporuje:
Kingdom of Denmark, represented by J. Molde, acting as Agent, intervener, v
Dánske kráľovstvo, v zastúpení: J. Molde, splnomocnený zástupca, vedľajší účastník konania, proti
Commission of the European Communities, represented by F. Simonetti and M. van Beek, acting as Agents, defendant,
Komisii Európskych spoločenstiev, v zastúpení: F. Simonetti a M. van Beek, splnomocnení zástupcovia, žalovanej,
NETHERLANDS v COMMISSION
EÚ L 1, 2004, s.
Registrar: C. Kristensen, Administrator, having regard to the written procedure and further to the hearing on 7 September 2006,
SÚD PRVÉHO STUPŇA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV (piata rozšírená komora), v zložení: predseda komory M. Vilaras, sudcovia M. E. Martins Ribeiro, F. Dehousse, D. Šváby a K. Jürimäe, tajomník: C. Kristensen, referentka, so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní zo 7. septembra 2006,
2007 — CASE T-234/04 gives the following
2007 — VEC T-234/04 vyhlásil tento
International provisions
Medzinárodné predpisy
The European Community and some of its Member States were contracting parties to the Convention for the prevention of marine pollution from land-based sources, signed in Parison 4 June 1974 (‘the Paris Convention’).
Európske spoločenstvo a niektoré jeho členské štáty boli účastníkmi Dohovoru o ochrane pred znečisťovaním mora zo zdrojov na pevnine, podpísaného 4. júna 1974 v Paríži (ďalej len „Parížsky dohovor“).
Within the framework of that convention, the Paris Commission had adopted Decision 95/1 (‘PARCOM Decision 95/1’), which provides for the phasing-out of the use of short-chain chlorinated paraffins (‘SCCPs’).
V rámci tohto dohovoru parížska komisia prijala rozhodnutie 95/1 (ďalej len „rozhodnutie parížskej komisie 95/1“), ktoré stanovuje postupné odstránenie používania chlórovaných parafínov s krátkym reťazcom (ďalej len „SCCPs“).
The European Community is not a signatory to PARCOM Decision 95/1.
Európske spoločenstvo nie je signatárom rozhodnutia parížskej komisie 95/1.
1) (‘the OSPAR Convention’); a new Commission (‘the OSPAR Commission’) replaced the Paris Commission .
188) (ďalej len „dohovor OSPAR“) a parížsku komisiu nahradila nová komisia (ďalej len „komisia OSPAR“).
NETHERLANDS v COMMISSION
HOLANDSKO/KOMISIA
Community provisions
Predpisy Spoločenstva
Article 95(4) and (6) EC provides:
Článok 95 ods. 4 a 6 ES stanovuje:
The Commission shall, within six months of the notifications as referred to in [paragraph] 4 …, approve or reject the national provisions involved after having verified whether or not they area means of arbitrary discrimination or a disguised restriction on trade between Member States and whether or not they shall constitute an obstacle to the functioning of the internal market.
Komisia do šiestich mesiacov po oznámení uvedenom [v odseku] 4… dané vnútroštátne ustanovenia schváli alebo zamietne na základe overenia, že neslúžia svojvoľnej diskriminácii alebo skrytému obmedzovaniu obchodu medzi členskými štátmi, a nebránia fungovaniu vnútorného trhu.
In the absence of a decision by the Commission within this period the national provisions referred to in [paragraph] 4 … shall be deemed to have been approved.
Ak Komisia v tejto lehote nerozhodne, vnútroštátne ustanovenia uvedené v odsekoch 4 a 5 sa považujú za schválené.
Council Directive 76/769/EEC of 27 July 1976 on the approximation of the laws, regulations and administrative provisions of the Member States relating to restrictions on the marketing and use of certain dangerous substances and preparations (OJ 1976 L 262, p.
Smernica Rady 76/769/EHS z 27. júla 1976 o aproximácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení členských štátov vzťahujúcich sa na obmedzenia uvádzania na trh a používania niektorých nebezpečných látok a prípravkov (Ú. v. ES L 262, s. 201; Mim. vyd. 13/003 s.
According to Article 1(1) of Directive 76/769, the directive applies to the dangerous substances and preparations listed in the Annex thereto.
Podľa článku 1 ods. 1 smernice 76/769 sa táto smernica uplatňuje na nebezpečné látky a prípravky, ktoré sú uvedené v prílohe predmetnej smernice.
Article 2 of the directive states that Member States are to take all necessary measures to ensure that the dangerous substances and preparations listed in the Annex may be placed on the market or used only subject to the conditions specified therein.
Článok 2 uvedenej smernice spresňuje, že členské štáty sú povinné podniknúť všetky potrebné opatrenia na zabezpečenie toho, aby nebezpečné látky a prípravky uvedené v prílohe mohli byť uvádzané na trh alebo používané iba v súlade s podmienkami špecifikovanými v prílohe.
Directive 76/769 has been amended many times, in particular in order to add new dangerous substances and preparations to the Annex and — on grounds of protecting human health or the environment — to restrict the marketing or use of those dangerous substances and preparations.
Smernica 76/769 bola mnohokrát menená, najmä preto, aby sa príloha doplnila o nové nebezpečné látky a prípravky a obmedzilo sa, z dôvodov ochrany ľudského zdravia alebo životného prostredia, uvádzanie na trh alebo používanie týchto nebezpečných látok a prípravkov.
21; ‘the SCCPs Directive’) added a point 42 to the Annex to Directive 76/769, which lays down rules for the marketing and use of SCCPs .
488, ďalej len „smernica SCCPs“), dodala do prílohy smernice 76/769 bod 42, ktorý stanovuje pravidlá uvádzania na trh a používania SCCPs.
According to point 42.1 of the Annex to Directive 76/769, as amended by the SCCPs Directive, SCCPs ‘[m]ay not be placed on the market for use as substances or as constituents of other substances or preparations in concentrations higher than 1%:
Podľa bodu 42.1 prílohy smernice 76/769, zmenenej a doplnenej smernicou SCCPs, SCCPs „[sa] nesmú… dodávať na trh pre použitie ako látky alebo ako zložky iných látok alebo prípravkov v koncentráciách vyšších ako 1 %:
— for fat liquoring of leather’.
— pri mastení usní“.
Under point 42.2 of the abovementioned Annex, ‘[b]efore 1 January 2003 all remaining uses of SCCPs will be reviewed by the European Commission, in cooperation with the Member States and the OSPAR Commission, in the light of any relevant new scientific data on risks posed by SCCPs to health and the environment.
Podľa znenia bodu 42.2 vyššie uvedenej prílohy „Európska Komisia v spolupráci s členskými štátmi a Komisiou OSPAR do 1. januára 2003 preskúma všetky ostatné spôsoby použitia SCCPs z hľadiska príslušných nových vedeckých údajov o rizikách, ktoré SCCPs predstavujú pre zdravie ľudí a pre životné prostredie.
The European Parliament will be informed of the outcome of this review’.
O výsledkoch tohto preskúmania bude informovať Európsky parlament“.
Article 2(1) of the SCCPs Directive provides that Member States are to adopt and publish, not later than 6 July 2003, the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with the Directive, forthwith inform the Commission thereof and apply those measures from 6 January 2004 at the latest.
Článok 2 ods. 1 smernice SCCPs stanovuje, že členské štáty najneskôr do 6. júla 2003 prijmú a uverejnia zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou, bezodkladne o tom informujú Komisiu a tieto opatrenia sa budú uplatňovať najneskôr od 6. januára 2004.
In order to fulfil its international obligations under the Paris Convention and PARCOM Decision 95/1, the Kingdom of the Netherlands on 3 November 1999
S cieľom splniť svoje medzinárodné záväzky podľa Parížskeho dohovoru a rozhodnutia parížskej komisie 95/1 Holandské kráľovstvo prijalo 3. novembra 1999 Besluit
JUDGMENT OF 8. 11. 2007 — CASE T-234/04 adopted the Besluit houdende regels inzake het beperken van het gebruik van kortketenige gechloreerde paraffines (Besluit gechloreerde paraffines WMS) (Decree laying down rules prohibiting certain uses of SCCPs (Law on Chemical Substances), Staatsblad van het Koninkrijk der Nederlanden, 1999, p.
ROZSUDOK Z 8. 11.
478; ‘the Decree’).
478, ďalej len „rozhodnutie“].
In accordance with Article 4 of the Decree, it entered into force on 31 December 1999.
Podľa jeho článku 4 sa rozhodnutie stalo účinným 31. decembra 1999.
Article 1 of the Decree provides that it applies to chlorinated alkanes with a chain of from 10 to 13 inclusive carbon atoms and a chlorination degree of not less than 48% by weight.
Podľa článku 1 rozhodnutia sa toto rozhodnutie vzťahuje na chlórované alkány s reťazcom od 10 do 13 atómov uhlíka a so stupňom chlorácie najmenej 48 % hmotnosti.
Under Article 2(1) of the Decree, the SCCPs referred to in Article 1 may not be used:
Článok 2 ods. 1 rozhodnutia stanovuje, že SCCPs uvádzané v článku 1 sa nesmú používať: a) ako plastifikátory vo farbách, v náteroch alebo tesniacich materiáloch; b) v kovospracujúcich kvapalinách; c) ako látka spomaľujúca horenie v kaučuku, plastoch alebo textilných výrobkoch.
However, pursuant to Article 2(2) of the Decree, SCCPs may continue to be used until 31 December 2004 in dam sealants or as flame-retardants in conveyor belts for exclusive use in mining.
Podľa článku 2 ods. 2 rozhodnutia SCCPs sa však môžu naďalej používať až do 31. decembra 2004 v tesniacich materiáloch pre hrádze a priehrady alebo ako látky spomaľujúce horenie v dopravníkových pásoch určených na výlučné používanie v banskom priemysle.
Following adoption of the SCCPs Directive, the Netherlands Government informed the Commission by letter of 17 January 2003 that it considered that the scope of the harmonisation under the SCCPs Directive affected only the uses of SCCPs expressly prohibited in point 42.1 of the Annex to Directive 76/769, as amended by the SCCPs Directive .
V nadväznosti na prijatie smernice SCCPs holandská vláda listom zo 17. januára 2003 oznámila Komisii, že zastáva názor, že rozsah harmonizácie smernice SCCPs sa obmedzuje na druhy používania SCCPs výslovne zakázané v bode 42.1 prílohy smernice 76/769, zmenenej a doplnenej smernicou SCCPs.
Consequently, other uses — including those set out in PARCOM Decision 95/1 — were not within the field of harmonisation under the SCCPs Directive; therefore, Member States could authorise or prohibit those uses without having to resort to the procedure under Article 95(4) and (6) EC.
V dôsledku toho iné druhy používania, ako sú druhy používania vyplývajúce z rozhodnutia parížskej komisie 95/1, sa vymykajú z oblasti harmonizácie smernice SCCPs, z dôvodu čoho môžu byť povolené alebo zakázané členskými štátmi bez toho, aby bolo nutné pristúpiť k postupu uvádzanému v článku 95 ods. 4 a 6 ES.
In its letter of 17 January 2003, the Netherlands Government also invoked Article 95(4) EC — ‘so far as relevant and required by law’ — by stating, in accordance with that provision, the grounds for maintaining the prohibitions contained in PARCOM Decision 95/1 in its national legislation.
Holandská vláda sa vo svojom liste zo 17. januára 2003 rovnako dovoláva článku 95 ods. 4 ES „na všetky potrebné účely a ako právneho odôvodnenia“, uvádzajúc podľa uvedeného ustanovenia dôvody, ktoré svedčia o zachovaní zákazov uvádzaných v rozhodnutí parížskej komisie 95/1 v jej vnútroštátnej právnej úprave.
Finally, in that same letter, the Netherlands Government expressed ‘hope that the Commission [would] soon adopt the same position as the [Kingdom of] the Netherlands on the latter’s discretion to maintain its national provisions and that the Commission [would] take a favourable decision on its request under Article 95(4) EC’.
V tom istom liste nakoniec holandská vláda vyjadrila „nádej, že Komisia v budúcnosti určí svoje stanovisko k stanovisku Holandského kráľovstva týkajúcemu sa rozsahu voľnej úvahy, ktorou disponuje na zachovanie [jeho] vnútroštátnej právnej úpravy, a že vydá priaznivé rozhodnutie k jej žiadosti podľa článku 95 ods. 4 ES“.
By letter of 25 March 2003, the Commission informed the Kingdom of the Netherlands that it had received the notification under Article 95(4) EC and that the six-month period for its examination had started on 22 January 2003, the day following that on which the notification was received.
Listom z 25. marca 2003 Komisia informovala Holandské kráľovstvo o tom, že prijala jeho oznámenie podľa článku 95 ods. 4 ES a že šesťmesačná lehota na jeho posúdenie začala plynúť 22. januára 2003, čiže odo dňa nasledujúceho po dni prijatia oznámenia.
The Commission also stated in that letter that a copy of the notification would be sent to the other Member States for any observations they might have, and that a notice regarding the notification would be published in the Official Journal.
V tom istom liste Komisia rovnako uviedla, že kópia oznámenia bude zaslaná iným členským štátom s cieľom prijať ich prípadné pripomienky a že v tejto súvislosti bolo v Úradnom vestníku uverejnené oznámenie.
In Decision 2003/549/EC of 17 July 2003 extending the period referred to in Article 95(6) [EC] in relation to the national provisions on the use of SCCPs notified by the Netherlands under Article 95(4) [EC] (OJ 2003 L 187, p.
V rozhodnutí 2003/549/ES zo 17. júla 2003 o predĺžení lehoty uvedenej v článku 95 ods. 6 [ES], pokiaľ ide o vnútroštátne ustanovenia o používaní SCCPs oznámené Holandskom podľa článku 95 ods. 4 [ES] [neoficiálny preklad] (Ú. v.
27), the Commission concluded, first, that the application that the Kingdom of the Netherlands had notified to it on 21 January 2003 with a view to obtaining approval of its national provisions on the use of SCCPs was admissible and, second, that in view of the complexity of the matter and of the absence of evidence highlighting a danger for human health, it was justified to extend the period referred to in the first subparagraph of Article 95(6) EC for a further period expiring on 20 December 2003.
EÚ L 187, s. 27), Komisia prijala na jednej strane záver, že žiadosť, ktorá jej bola oznámená Holandským kráľovstvom 21. januára 2003 s cieľom získať schválenie jeho vnútroštátnych ustanovení o používaní SCCPs, bola prípustná, a na druhej strane, že vzhľadom na komplexnosť veci a absenciu akéhokoľvek dôkazu preukazujúceho ohrozenie ľudského zdravia bolo odôvodnené predĺžiť lehotu uvádzanú v článku 95 ods. 6 prvom pododseku ES o novú lehotu, čiže do 20. decembra 2003.
Article 1 of Decision 2003/549 is worded as follows:
Článok 1 rozhodnutia 2003/549 je formulovaný takto: