natgillin/translations-raw huggingface dataset:
This brochure aims to explain the many initiatives taken by the European Parliament during the 50 years of its history.
Táto brožúra si kladie za cieľ priblížiť mnohé iniciatívy, ktoré Európsky parlament prijal počas 50 rokov svojej existencie.
It has been written by Mrs Florence Benoit-Rohmer, president of the Robert Schuman University, Strasbourg, with the collaboration of the European Parliament’s Directorate-General for Communication.
Jej autorkou je Florence Benoit-Rohmerová, rektorka Univerzity Roberta Schumana v Štrasburgu, v spolupráci s Generálnym riaditeľstvom pre komunikáciu Európskeho parlamentu.
The booklet was prepared for the European Parliament by the European University Institute, Florence.
Publikáciu pre Európsky parlament pripravil Európsky univerzitný inštitút vo Florencii.
Hans-Gert Pöttering, President of the European Parliament, with a group of children during celebrations for the European Parliament’s 50th anniversary.
Predseda Pöttering so skupinou detí pri príležitosti osláv päťdesiateho výročia Európskeho parlamentu.
Parliament called for a speedy return to democratic and parliamentary government in Greece.
ÚVOD vyzýva k rýchlemu návratu k demokratickému a parlamentnému životu v Grécku.
1961: The Political Aairs Committee of the European Parliamentary Assembly, the forerunner of the European Parliament, held a symbolic meeting in Berlin to protest against the building of the wall to divide the city.
1961: Politický výbor Európskeho parlamentného zhromaždenia, predchodcu Európskeho parlamentu, na symbolickom zasadnutí v Berlíne protestuje proti výstavbe múru, ktorý rozdelí mesto na dve časti.
1968: Following the repression of the Prague Spring by Warsaw Pact troops, Parliament adopted a resolution on the political consequences of the tragic events in Czechoslovakia.
1968: Po potlačení„Pražskej jari“ vojskami Varšavskej zmluvy, Parlament prijíma uznesenie o politických následkoch týchto tragických udalostí, ku ktorým došlo v Československu.
1962: In response to the request by Spain, still under Franco’s rule, to open negotiations with the European Community, Willi Birkelbach MEP declared that no one could have condence in the EEC if it were to envisage close ties with the Madrid regime within an association or even with full membership.
1962: V reakcii na žiadosť Španielska, ktoré je v tom čase pod útlakom diktátorského režimu generála Franca, o otvorenie rokovaní s Európskym spoločenstvom, európsky poslanec Willi Birkelbach vyhlásil:„EHS by stratilo svoju dôveryhodnosť, ak by sa s režimom Madridu hodlalo zväzovať do blízkeho vzťahu v podobe pridruženia či dokonca úplného pristúpenia.“
1967: Following the coup d’état in Greece, the European
1967: Po štátnom prevrate v Grécku, Parlament
psychiatric imprisonment in the USSR and its satellite countries.
demokratického procesu v Španielsku a Portugalsku.
rights in the European Union and nonmember countries.
do psychiatrických liečební v ZSSR a satelitných krajinách.
Parliament resolutions as their only defence.
a ochranou práv žien v Únii, ako aj v tretích krajinách.
several resolutions on support for the democratic process in Spain and Portugal.
1988: Európsky parlament potvrdzuje, že právo na informácie„patrí medzi základné slobody európskych občanov a musí byť, ako také, uznané Európskym spoločenstvom“.
1980: The European Parliament called for total abolition of the death penalty in the European Union.
1980: Európsky parlament žiada úplné zrušenie trestu smrti v Únii.
1977: For the first time, the European Parliament, the Council and the Commission signed a joint declaration on respect for fundamental rights within the European Community.
1977: Európsky parlament, Rada a Komisia po prvýkrát podpisujú spoločné vyhlásenie o dodržiavaní základných práv vo vnútri Európskeho spoločenstva.
1988: The European Parliament armed that the right to information was one of the fundamental freedoms of European citizens and must therefore be recognised as such by the European Community.
1992: Európsky parlament odmieta schváliť dohodu o colnej únii s Tureckom, najmä vzhľadom na prísnu politiku Ankary voči politickým väzňom.
1982: In several Central and Eastern European countries, young people demonstrated against Communist dictatorship, with European
1982: Vo viacerých krajinách strednej a východnej Európy mladí ľudia organizujú manifestácie proti komunistickej diktatúre s jedinou zbraňou v ruke, ktorú predstavujú uznesenia Európskeho parlamentu.
1975-1976: Eastern and Western Europe entered into a détente process in the framework of the Helsinki Agreements.
1975/1976: Východná a západná Európa vstupujú do procesu uvoľňovania napätia v rámci Helsinských dohôd.
The European Parliament called for application of the Agreements, including the release of political prisoners.
Európsky parlament požaduje ich uplatňovanie, vrátane požiadavky na oslobodenie politických väzňov.
It condemned the treatment of minorities, mistreatment and
Odsudzuje zaobchádzanie s menšinami, ako aj zlé zaobchádzanie a posielanie
1979: The European Parliament set up a standing committee for the denition, promotion and defence of women’s
1979: Európsky parlament vytvára parlamentný výbor zodpovedný za dohľad nad vymedzením, podporou
1992: The European Parliament refused to ratify the Customs Union Agreement
1997: Na základe uznesenia Európskeho parlamentu,
Prize, first awarded to Nelson Mandela, to the Ladies in White (Damas de Blanco) for their action on behalf of political prisoners in Cuba.
Arábie na dodržiavanie práv žien v súvislosti s odsúdením mladej ženy, ktorá bola obeťou znásilnenia, na 200 rán bičom.
1997: A European Parliament resolution following an inquiry into forced labour led to the European Union withdrawing the tariff concessions granted to Burma.
Európska únia ruší colné výhody udelené Mjanmarsku po preskúmaní situácie v oblasti nútenej práce v tejto krajine.
2005: The European Parliament adopted a resolution on the protection of minorities and opposing discrimination in an enlarged Europe.
2005: Európsky parlament prijíma uznesenie o ochrane menšín a proti diskriminácii v rozšírenej Európe.
interested from the beginning in defending the values that underlie the European Union: freedom, democracy, respect for human rights and fundamental freedoms, and the rule of law.
2005: Európsky parlament udeľuje Sacharovovu cenu, ktorej prvým laureátom bol Nelson Mandela, Ženám v bielom (Damas de Blanco) za ich angažovanie sa v otázke politických väzňov na Kube.
2000: The European Parliament invited the government of the State of Virginia (USA)
2000: Európsky parlament vyzýva vládu štátu Virginia (USA), aby zrušila popravu odsúdeného na smrť, a vyzýva členské štáty, aby výrazne posilnili svoj tlak na príslušné americké orgány s cieľom zrušiť trest smrti.
2005: The European Parliament awarded the Sakharov
Európske zhromaždenie, ktorému prislúchala úloha hybnej sily a bolo v tejto oblasti často o krok ďalej pred ostatnými inštitúciami Spoločenstva, viedlo najskôr tento boj takmer bez právnej opory, keďže prvé zmluvy neobsa-
These few examples show that Parliament has been
2007: V uznesení Európsky parlament vyzýva orgány Saudskej
Often taking the lead over the other Community
Medzi tieto hodnoty patrí: sloboda, demokracia, dodržiavanie ľudských práv a základných slobôd a právny
a result of Parliament’s patient eorts since the beginning.
hovali žiadne ustanovenia týkajúce sa základných práv.
institutions and spurring them on, the European Assembly initially acted on its own initiative, as the first treaties contained no provisions on fundamental rights.
v projekte integrácie bez toho, aby sa najskôr nesformulovali spoločné hodnoty, o ktoré sa môže tento projekt oprieť a rovnako ani ich ochrana sa nemohla ponechať na iných.
linking threads in Parliament’s history. Perhaps because the Members of Parliament are closer to the public than the members of the other institutions, they have been both protectors and initiators: they have defended human rights against attack, but they have also advocated strengthening them.
Trpezlivému úsiliu, ktoré parlamentná inštitúcia vyvíjala od svojho založenia, vďačíme za to, že tieto práva sa neskôr zahrnuli do zmlúv, za chartu, ktorá je im osobitne venovaná, a za to, že prostredníctvom Lisabonskej zmluvy sa táto charta stáva právne záväznou.
Parliament is the recipient of fears, testimony and complaints.
Boj za ochranu a presadzovanie základných práv je nepretržitý a môže sa považovať za jednu zo základných nití, ktoré sa vinú históriou Parlamentu.
Over half a century ago, in 1953, when the Community was still only the Coal and Steel Community (ECSC), its Assembly, the forerunner of the present Parliament, submitted a draft treaty to establish a political union between the member countries.
Spoločenstvo ešte len Spoločenstvom uhlia a ocele (ESUO), jeho Parlamentné zhromaždenie, ktoré môžeme považovať za predchodcu dnešného Parlamentu, predložilo návrh zmluvy, ktorej cieľom bolo vytvoriť politickú úniu členských štátov.
It incorporated the provisions of the European Convention on Human Rights,
Boli v nej zahrnuté ustanovenia Európskeho dohovoru o ľudských právach, ktorý bol prijatý v roku 1950 v inom rámci, konkrétne Radou Európy.
There has been a constant eort to achieve respect for and promotion of fundamental rights, to the extent that this may be considered one of the
Pred viac než polstoročím, v roku 1953, keď bolo
D beyond strictly economic or political requirements.
D ochranu ľudských práv, zohráva v tejto oblasti ústrednú úlohu.
EU governments, sometimes inspiring international organisations to make a move.
delegácie, ktoré diskutujú s poslancami, vedúcimi predstaviteľmi a všetkými subjektmi občianskej spoločnosti v ktorejkoľvek krajine na svete.
board, a mouthpiece of the public and organisations defending human rights and inevitably plays a leading role in this area.
právomocou, ktorá by mu umožňovala začleniť sa do procesu presadzovania hodnôt, mal vždy k dispozícii nástroje na vytváranie priameho alebo nepriameho tlaku, ktoré využíval ako najviac mohol na presadzovanie týchto hodnôt.
invite people to address its part-sessions, set up specialised committees, and create parliamentary delegations that will talk to members of parliament, leaders and players in civil society in countries throughout the world.
je v priamom spojení s občianskou spoločnosťou a s organizáciami na ochranu ľudských práv na celom svete, môže sa informovať o porušovaní ľudských práv v jednotlivých krajinách, vytvárať si názor, ktorý už sám osebe zvyšuje tlak na príslušné vlády a vlády krajín Únie a niekedy rozhýbe štruktúry medzinárodných organizácií.
For a long time the European Parliament had no ocial prerogative relating to the defence of values but it has always been willing to exercise direct or indirect pressure, and it has done so as much as possible.
Vo vnútorných záležitostiach vedie jeho vytrvalosť a niekedy aj neústupnosť k otvoreniu diskusie a k postupnému presvedčeniu Komisie a Rady, ktoré sú menej náchylné než Parlament prekročiť hranice nutného v prísne hospodárskom alebo politickom rámci.
It can crystallise opinion to step up pressure on the governments concerned and on
Napriek tomu, že dlhé obdobie Európsky parlament nedisponoval žiadnou ociálnou
It has always been free to set its agenda, adopt its resolutions,
Vždy si mohol slobodne určovať program svojich zasadnutí, prijímať uznesenia, pozývať hostí na tribúnu, slobodne vytvárať osobitné parlamentné výbory, zriaďovať parlamentné
But this was not enough.
Ani to všetko mu však nepostačovalo.
In this area as in others, it wanted to be more than a deliberative or consultative body.
V tejto oblasti, ako ani v iných, nehodlal ostať len poradným či konzultačným orgánom.
For a long time it tried to use the first real
Už dlho sa snažil využívať svoje prvé skutočné právomoci, ktoré mu boli udelené, najmä v rozpočtovej oblasti, v snahe ovplyvniť
in what it judges to be the public interest, or reject it.
svojho posúdenia záujmu európskych občanov alebo môže tento návrh zamietnuť.
powers granted to it, for the budget in particular, to inu-ence decisions inside and outside the European Community that did not appear to uphold or defend fundamental rights.
rozhodnutia, ktoré sa mu v rámci Európskeho spoločenstva aj mimo neho nezdali v súlade s dodržiavaním alebo ochranou základných práv.
and which since 1995 must be included in any EU agreement with a nonmember country – are those which the Union has acquired as a result of Parliament’s eorts.
práv, ktorá musí byť od roku 1995, vďaka dlhému boju Parlamentu, povinne zahrnutá do všetkých dohôd, ktoré Únia uzatvára s tretími krajinami.
this area. As the President of Parliament, Hans-Gert Pöttering, said during his investiture speech on 13 February 2007 in Strasbourg: ‘We are not the world’s teachers, but our humanitarian image and our values become more convincing to others if we live our own lives with credibility’.
prejave pri nástupe do úradu 13. februára 2007 v Štrasburgu charakterizoval takto:„Nie sme v pozícii učiteľa, ktorý vyučuje celý svet, ale náš obraz o človeku a naše hodnoty budú pre druhých presvedčivejšie vtedy, keď ich budeme vierohodne žiť my sami.“
But that was still not suf-cient.
Ani s tým sa však neuspokojil.
It wanted to share decisionmaking equally with the Council in drawing up Community law and it has largely succeeded: it can amend proposed legislation
Mal v úmysle podieľať sa na rozhodovacom procese pri príprave právnych predpisov Spoločenstva v rovnakej miere ako Rada, čo sa mu do veľkej miery podarilo, keďže môže zmeniť a doplniť návrh právneho predpisu na základe
It wanted the promotion of fundamental rights elsewhere in the world to be set in stone in the treaties so that other institutions are equally committed.
Jeho cieľom bolo, aby sa podpora základných práv vo svete vryla do základov zmlúv, aby zaväzovali ostatné inštitúcie takisto ako Parlament, a do istej miery sa mu to podarilo.
To some extent it has succeeded. The instruments that Parliament has to hand today – for example the human rights clause that was the subject of a long campaign by Parliament,
Nástroje, ktoré má v súčasnosti Európsky parlament k dispozícii sú tie, ktoré si jeho pričinením ustanovila Únia, napríklad doložka týkajúca sa ľudských
Promotion of fundamental rights inside and human rights outside the EU goes hand in hand.
Podpora základných práv v rámci Únie a ľudských práv mimo nej spolu úzko súvisia.
Europe has credibility in the world only if it ‘sweeps in front of its door’ and it wants to be beyond reproach in
Európa nemôže mať dôveru vo svete, kým si„nepozametá pred vlastným prahom“ a v tejto oblasti sa nestane vzorom.
A. 1953-2007: the long road towards the Charter of Fundamental Rights
A. 1953 – 2007: dlhá cesta k Charte základných práv
RESPECT FOR VALUES INSIDE THE EUROPEAN UNION the ceremony in Lisbon, the three Presidents recognised the symbolic value of demonstrating that the EU’s fundamental values predominated over all other considerations in the building of Europe.
DODRŽIAVANIE HODNÔT V RÁMCI EURÓPSKEJ ÚNIE má podľa nich dodržiavanie základných hodnôt Únie vo všetkých ostatných projektoch týkajúcich sa európskej integrácie.
Hans-Gert Pöttering said these values ‘form the basis of our European identity ...
Pre Hansa-Gerta Pötteringa sú tieto hodnoty„srdcom európskej identity ...
First and foremost, however, we are a community of values, we put solidarity, freedom and equal rights into practice every day’.
Predovšetkým sme spoločenstvom hodnôt, v každodennom živote presadzujeme solidaritu, slobodu a rovnosť práv,“ vyhlásil.
Starting with Article 1a, it proclaims recognition of fundamental values as the foundation of the Union.
Už od článku 1a sa v nej základné hodnoty uznávajú za základný kameň Únie.
Unlike the Constitutional Treaty, which remained at the draft stage after rejection by French and Dutch voters, the Treaty of Lisbon does not incorporate the Charter but it recognises in Article 6 that it has ‘the same legal value as the Treaties’.
Na rozdiel od ústavnej zmluvy, ktorá pre odmietnutie francúzskych a holandských voličov ostala v štádiu návrhu, Lisabonská zmluva nezahŕňa znenie charty, ale v článku 6 „Únia uznáva“, že„Charta základných práv má rovnakú právnu silu ako zmluvy“.
Objectives that go back a long way
Boj siahajúci do minulosti
The President of the European Parliament, Hans-Gert Pöttering, the Prime Minister of Portugal, José Sócrates, whose country then held the Presidency of the European Union, and the President of the Commission, José Manuel Durão Barroso, were in the Chamber of the European Parliament for the ocial proclamation of the Charter of Fundamental Rights of the European Union.
Predseda Európskeho parlamentu, Hans-Gert Pöttering, portugalský predseda vlády, José Sócrates, ktorého krajina v tom čase predsedala Únii, a predseda Komisie, José Manuel Durão Barroso, poctili svojou prítomnosťou rokovaciu sálu Európskeho parlamentu, aby slávnostne„vyhlásili“ Chartu základných práv Európskej únie.
By underlining the Charter’s importance, 24 hours before
Dátum tejto udalosti nebol vybratý náhodne, keďže o deň neskôr malo dvadsaťsedem členských štátov podpísať
Parliament has been working for a long time for the
Traja predsedovia, ktorí si uvedomovali závažnosť symboliky, chceli dvadsaťštyri hodín pred slávnostným zasadnutím v Lisabone zdôrazniť význam, ktorý pripisujú charte a ktorý
The silence of the founding treaties
Mlčanie zakladajúcich zmlúv
On 10 March 1953 the Common Assembly of the European Coal and Steel Community (ECSC), which had been instructed to draw up a draft treaty creating a European political union, proposed incorporating the provisions of the European Convention on Human Rights in the treaty, as political union could not be separated from human rights.
Spoločné zhromaždenie Európskeho spoločenstva uhlia a ocele (ESUO), ktoré bolo poverené vypracovaním návrhu zmluvy o vytvorení Európskej politickej únie, 10. marca 1953 navrhlo do tejto zmluvy začleniť ustanovenia Európskeho dohovoru o ľudských právach.
The treaty was never ratied.
Politickú úniu nemožno oddeliť od ľudských práv. Táto zmluva nikdy nebola ratikovaná.
It foundered with the associated proposal to create a European Defence
Zanikla v roku 1954 spolu s projektom vytvorenia Európskeho obranného spoločenstva (EOS), s ktorým bola prepojená a ktoré narazilo na nesúhlas Francúzska.
Their authors saw the Treaties as having a sectoral and primarily economic vocation, which did not justify the inclusion of an essentially political provision.
Predsedovia Hans-Gert Pöttering, José Manuel Barroso a José Sócrates slávnostne vyhlásili Chartu základných práv v Štrasburgu.
The Charter of Fundamental Rights is signed by Hans-Gert Pöttering, President of the European Parliament, José Manuel Barroso, President of the Commission, and José Sócrates, President-in-Oce of the Council of the European Union, at a ceremony in Strasbourg.
Zmluvy, ktorými boli založené Európske spoločenstvo pre atómovú energiu (Euratom) a Európske hospodárske spoločenstvo (EHS), ktorého cieľom bolo vytvoriť jednotný európsky trh, podpísané 25. marca 1957 v Ríme, neobsahujú ani jeden článok, ktorý by sa týkal základných práv. Podľa autorov týchto zmlúv ich priemyselný charakter a v zásade hospodárske poslanie neoprávňovali zavedenie ustanovenia, ktoré sa považuje predovšetkým za politické.
Freedoms’, which was signed in Rome on 4 November 1950.
Na významný pokrok bolo napriek tomu potrebné čakať dvadsať rokov.
A year later the Heads of State and Government of the nine Member States, associated themselves with this declaration when they met in Copenhagen on 7 and 8 April 1978.
Európsky parlament, Rada a Komisia 5. apríla 1977 prijímajú spoločné vyhlásenie, v ktorom zdôrazňujú svoj úmysel „dodr-žiavať v rámci výkonu svojej právomoci a pri plnení cieľov Spoločenstva“,„základné práva priznané v ústavách členských štátov, ako aj v Európskom dohovore o ochrane ľudských práv podpísanom v Ríme 4. novembra 1950“.
The silence of the founding treaties was soon challenged by realities.
Toto„mlčanie“ zakladajúcich zmlúv sa však nevyhlo konfrontácii s realitou.
Community activity, even when conned to the economic sphere, rapidly raised questions relating to fundamental rights, for example property rights and nondiscrimination in the common agricultural policy and procedural rights in competition policy.
V skutočnosti činnosť Spoločenstva, napriek tomu, že bola obmedzená na hospodárske oblasti, rýchlo narazila na otázky súvisiace s dodržiavaním základných práv. Napríklad vlastnícke právo alebo nediskriminácia v rámci spoločnej poľnohospodárskej politiky, či dokonca procesné práva v prípade sfunkčnenia politiky hospodárskej súťaže.
In relations with nonmember countries, even when these were purely economic and commercial, the Community could not totally ignore all references to universal values.
Spoločenstvo vo vzťahoch s tretími krajinami, hoci sa obmedzovali iba na hospodárske a obchodné aspekty, nemohlo úplne obísť zmienky o univerzálnych hodnotách.
Nevertheless it was another 20 years before the first signicant step forward. On 5 April 1977 the European Parliament, Council and Commission adopted a joint declaration stressing the importance they attached to respecting ‘in the exercise of their powers and in pursuance of the aims of the European Communities ... fundamental rights, as derived in particular from the constitutions of the Member States and the European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental
Dňa 1. júla 1987 nadobúda platnosť nová zmluva, Jednotný európsky akt, v ktorého preambule signatárske členské štáty potvrdzujú, že sú odhodlané „spoločne pracovať na podporu demokracie na základe základných práv priznaných v ústavách a v zákonoch členských štátov, v Dohovore o ochrane ľudských práv a základných slobôd a v Európskej sociálnej charte, najmä slobody, rovnosti a sociálnej spravodlivosti.“ Spoločenstvo sa zaväzuje„najmä ukázať princípy demokracie
On 1 July 1987 a new Treaty, the Single European Act, came into force.
O rok neskôr sa 7. a 8. apríla 1978 hlavy štátov a vlád
adopted under the impetus of the Italian MEP Altiero Spinelli but which was not accepted by the Council. This declaration was a catalogue of fundamental rights to be respected by the Community institutions.
Počas medzivládnej konferencie1, ktorá sa začala v Ríme a dodržiavania práva a ľudských práv vo svojich vonkajších vzťahoch.“ Jednotný európsky akt sa teda stáva prvou zmluvou Spoločenstva, v ktorej sa tieto pojmy uvádzajú.
Article 6 includes the general principle of respect for human rights and fundamental freedoms.
Do jej článku 6 je zahrnutá všeobecná zásada dodržiavania základných ľudských práv a slobôd.
It makes provision for penalties in the event of a serious and persistent breach of these principles by a Member State and it declares that candidate countries must respect these principles if they are to join the EU.
v decembri 1990 a vyústila do prijatia Maastrichtskej zmluvy, používa Parlament všetky dostupné prostriedky na to, aby presvedčil vlády, aby Deklarácii základných práv a slobôd priznali záväznú právnu hodnotu. Neúspešne.
On 12 April 1989 the European Parliament proclaimed the Declaration of Fundamental Rights and Freedoms, in line with its undertaking in the draft Treaty of European Union which it had
Parlament 22. novembra 1989 vyjadruje svoju ľútosť nad skutočnosťou, že nebol zapojený do prác na jej príprave a neuznáva právne nezáväzný charakter charty, keďže túto záväznosť viackrát požadoval.
In December of the same year, during the European Council meeting in Strasbourg, 11 Member States (without the United Kingdom), adopted the Charter of the Fundamental Social Rights of Workers.
Európsky parlament 12. apríla 1989 vyhlasuje Deklaráciu základných práv a slobôd, ako sa k tomu zaviazal v rámci návrhu zmluvy o Európskej únii, ktorý prijal na podnet talianskeho poslanca Altiera Spinelliho, Rada ho však neschválila.
It was inspired by the European Social Charter and certain International Labour Organisation conventions. On 22 November 1989 Parliament deplored
Táto deklarácia predstavuje skutočný prehľad základných práv, ktorých dodržiavanie malo byť pre inštitúcie Spoločenstva záväzné.