natgillin/translations-raw huggingface dataset:
I accordingly propose that the Court give the following answer to the third, fourth and fifth questions referred by the national court: once a prima facie case of discrimin ation based on racial or ethnic origin has been established, it is for the respondent to prove that the principle of equal treatment has not been infringed.
V súlade s uvedenými úvahami navrhujem Súdnemu dvoru, aby na tretiu, štvrtú a piatu otázku položenú vnútroštátnym súdom odpovedal takto: ak bolo preukázané, že ide na prvý pohľad o prípad diskriminácie na základe rasového alebo etnického pôvodu, prislúcha odporcovi preukázať, že nedošlo k porušeniu zásady rovnakého zaobchádzania.
Appropriate remedies
Primerané nápravné prostriedky
It is for the referring court to determine, in accordance with the relevant rules of domestic law, which remedy would be appropriate in the circumstances of the present case.
Vnútroštátnemu súdu prináleží v súlade s relevantnými predpismi vnútroštátneho práva určiť, aké nápravné prostriedky sú najvhodnejšie za okolností prejednávaného prípadu.
However, in the main, purely token sanctions are not sufficiently dissuasive to enforce the prohibition of discrimination.
Čisto symbolické sankcie však nie sú dostatočne odradzujúce na výkon zákazu diskriminácie.
20Therefore, it would seem that a court order prohibiting such behaviour would constitute a more appropriate remedy.
20 Preto sa zdá, že súdny príkaz zakazujúci takéto správanie by predstavoval vhodnejší nápravný prostriedok.
Finally, the national court asks about appropriate remedies in cases where discrimination based on racial or ethnic origin has been established.
Súhrnne, ak vnútroštátny súd určí, že došlo k porušeniu zásady rovnakého zaobchádzania, musí nariadiť účinné, primerané a odradzujúce nápravné prostriedky.
In sum, if the national court finds that there has been a breach of the principle of equal treatment, it must grant remedies that are effective, proportionate and dissuasive.
Konkrétne sa vnútroštátny súd pýta, či by rozsudok, v ktorom sa konštatuje, že došlo k diskriminácii, predstavoval vhodný nápravný prostriedok, alebo či za takých okolností, akými sú okolnosti tohto prípadu, by mal vnútroštátny súd zamestnávateľovi nariadiť, aby svoju diskriminačnú politiku prijímania do zamestnania ukončil.
19 — Case 14/83 [1984] ECR 1891, paragraph 26.
19 — Rozsudok Súdneho dvora z 10. apríla 1984, Von Colson a Kamann, 14/83, Zb. s. 1891, bod 26.
See also Case 79/83 Harz [1984] ECR 1921, paragraph 26.
Pozri aj rozsudok Súdneho dvora z 10. apríla 1984, Harz, 79/83, Zb. s. 1921, bod 26.
20 — See, by analogy, Von Colson and Kamann, paragraphs 23 and 24.
20 — Pozri analogicky rozsudok Von Colson a Kamann, body 23 a 24.
For the reasons given above, I am of the opinion that the questions referred by the Arbeidshof te Brussel should be answered as follows:
Z vyššie uvedených dôvodov zastávam názor, že na otázky predložené Arbeidshof te Brussel by sa mala poskytnúť takáto odpoveď:
2008 — CASE C-54/07
2008 — VEC C-54/07
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Arbeidshof te Brussel (Belgium), made by decision of 24 January 2007, received at the Court on 6 February 2007, in the proceedings
Vo veci C-54/07, ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 234 ES, podaný rozhodnutím arbeidshof te Brussel (Belgicko) z 24. januára 2007 a doručený Súdnemu dvoru 6. februára 2007, ktorý súvisí s konaním:
THE COURT (Second Chamber), composed of C.W.A. Timmermans, President of the Chamber, L. Bay Larsen, K. Schiemann, J. Makarczyk and J.-C. Bonichot (Rapporteur), Judges,
SÚDNY DVOR (druhá komora), v zložení: predseda druhej komory C. W. A. Timmermans, sudcovia L. Bay Larsen, K. Schiemann, J. Makarczyk a J.-C. Bonichot (spravodajca),
Advocate General: M. Poiares Maduro, Registrar: B. Fülöp, Administrator, having regard to the written procedure and further to the hearing on 28 November 2007, after considering the observations submitted on behalf of:
FERYN generálny advokát: M. Poiares Maduro, tajomník: B. Fülöp, referent, so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní z 28. novembra 2007, so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
— the Belgian Government, by L. Van den Broeck and C. Pochet, acting as Agents,
— belgická vláda, v zastúpení: L. Van den Broeck a C. Pochet, splnomocnené zástupkyne,
— Ireland, by D. O’Hagan and P. McGarry, acting as Agents,
— Írsko, v zastúpení: D. O’Hagan a P. McGarry, splnomocnení zástupcovia,
— the United Kingdom Government, by T. Harris, acting as Agent, and by T. Ward, barrister, and J. Eady, solicitor,
— vláda Spojeného kráľovstva, v zastúpení: T. Harris, splnomocnená zástupkyňa, za právnej pomoci T. Ward, barrister, a J. Eady, solicitor,
— the Commission of the European Communities, by M. van Beek and J. Enegren, acting as Agents, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 12 March 2008,
— Komisia Európskych spoločenstiev, v zastúpení: M. van Beek a J. Enegren, splnomocnení zástupcovia, po vypočutí návrhov generálneho advokáta na pojednávaní 12. marca 2008,
2008 — CASE C-54/07 gives the following
2008 — VEC C-54/07 vyhlásil tento
The reference has been made in the course of proceedings between Centrum voor gelijkheid van kansen en voor racismebestrijding (Centre for equal opportunities and combating racism), applicant in the main proceedings, and Firma Feryn NV (‘Feryn’), defendant in the main proceedings, following the remarks of one of its directors publicly confirming that his company did not wish to recruit ‘immigrants’.
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi Centrum voor gelijkheid van kansen en voor racismebestrijding (Centrum pre rovnosť príležitostí a boj proti rasizmu, ďalej len „CGKR“), žalobcom vo veci samej, a spoločnosťou Firma Feryn NV (ďalej len „Feryn“), odporkyňou vo veci samej, ktorý vznikol v súvislosti s verejnými výrokmi jedného z riaditeľov o tom, že jeho spoločnosť nemá v úmysle zamestnať „imigrantov“.
According to Article 1 of Directive 2000/43, ‘the purpose of this Directive is to lay down a framework for combating discrimination on the grounds of racial or ethnic origin, with a view to putting into effect in the Member States the principle of equal treatment’.
Podľa článku 1 má smernica 2000/43 za cieľ „ustanovenie rámca boja proti diskriminácii na základe rasy alebo etnického pôvodu, so zámerom uplatniť zásady rovnakého zaobchádzania v členských štátoch“.
Under Article 2(2)(a) of that directive:
V článku 2 ods. 2 písm. a) tejto smernice sa stanovuje:
‘direct discrimination shall be taken to occur where one person is treated less favourably than another is, has been or would be treated in a comparable situation on grounds of racial or ethnic origin.’
„Za priamu diskrimináciu sa považuje prípad, keď sa s jednou osobou z dôvodu rasy alebo etnického pôvodu zaobchádza, zaobchádzalo, alebo by sa zaobchádzalo v porovnateľnej situácii menej priaznivo ako s inou osobou.“
Article 3(1)(a) of the Directive states that it covers ‘conditions for access to employment, to self-employment and to occupation, including selection criteria and recruitment conditions, whatever the branch of activity and at all levels of the professional hierarchy, including promotion’.
V článku 3 ods. 1 písm. a) tejto smernice sa upresňuje, že sa vzťahuje na „podmienky prístupu k zamestnaniu, k samostatne zárobkovej činnosti alebo pracovného pomeru, vrátane výberových kritérií a náborových podmienok, bez ohľadu na odbor činnosti a na úroveň profesiovej hierarchie, vrátane pracovného postupu“.
By contrast, according to Article 3(2) thereof, that directive does not cover ‘difference of treatment based on nationality’.
Podľa článku 3 ods. 2 sa však táto smernica netýka „rozdielneho zaobchádzania na základe štátnej príslušnosti“.
Under Article 6(1) of Directive 2000/43:
V článku 6 ods. 1 smernice 2000/43 sa uvádza:
‘Member States may introduce or maintain provisions which are more favourable to the protection of the principle of equal treatment than those laid down in this Directive.’
„Členské štáty môžu prijať alebo zachovať ustanovenia, ktoré sú priaznivejšie pre ochranu zásady rovnakého zaobchádzania než ustanovenia tejto smernice.“
Article 7 of that directive states that:
V článku 7 sa upresňuje:
Member States shall ensure that judicial and/or administrative procedures, including where they deem it appropriate conciliation procedures, for the enforcement of obligations under this Directive are available to all persons who consider themselves wronged by failure to apply the principle of equal treatment to them, even after the relationship in which the discrimination is alleged to have occurred has ended.
Členské štáty zabezpečia, aby súdne a/alebo správne konania, prípadne vrátane zmierovacích konaní smerujúcich k dodržiavaniu povinností podľa tejto smernice boli k dispozícii všetkým osobám, ktoré sa cítia poškodené nedodržiavaním zásady rovnakého zaobchádzania, dokonca aj vtedy, keď sa vzťahy, v ktorých malo dôjsť k diskriminácii, už skončili.
Member States shall ensure that associations, organisations or other legal entities, which have, in accordance with the criteria laid down by their national law, a legit -imate interest in ensuring that the provisions of this Directive are complied with, may engage, either on behalf or in support of the complainant, with his or her approval, in any judicial and/or administrative procedure provided for the enforcement of obligations under this Directive.
Členské štáty zabezpečia, aby združenia, organizácie alebo iné právnické osoby, ktoré majú v súlade s kritériami stanovenými ich vnútroštátnymi právnymi predpismi oprávnený záujem na zabezpečení dodržiavania tejto smernice, mohli v prospech alebo na podporu žalobcu s jeho súhlasom začať akékoľvek súdne a/alebo správne konanie určené na vymáhanie plnenia povinností podľa tejto smernice.“
Article 8(1) of the Directive lays down, in addition, that:
Článok 8 ods. 1 tejto smernice stanovuje:
‘Member States shall take such measures as are necessary, in accordance with their national judicial systems, to ensure that, when persons who consider themselves wronged because the principle of equal treatment has not been applied to them establish, before a court or other competent authority, facts from which it may be presumed that there has been direct or indirect discrimination, it shall be for the respondent to prove that there has been no breach of the principle of equal treatment.’
„Členské štáty prijmú v súlade so svojimi právnymi systémami nevyhnutné opatrenia, aby, akonáhle sa osoba cíti poškodená nedodržaním zásady rovnakého zaobchádzania a predloží súdu alebo inému príslušnému orgánu skutočnosti nasvedčujúce tomu, že došlo k priamej alebo nepriamej diskriminácii, prislúchalo odporcovi preukázať, že nedošlo k porušeniu zásady rovnakého zaobchádzania.“
Article 13(1) of Directive 2000/43 requires Member States to designate a body or bodies for the promotion of equal treatment.
Článok 13 ods. 1 smernice 2000/43 vyžaduje, aby členské štáty určili orgán alebo orgány na podporu rovnakého zaobchádzania.
Under Article 13(2) of that directive:
Podľa článku 13 ods. 1 tejto smernice:
‘Member States shall ensure that the competences of these bodies include:
„Členské štáty zabezpečia, aby do právomoci týchto orgánov patrili:
— without prejudice to the right of victims and of associations, organisations or other legal entities referred to in Article 7(2), providing independent assistance to victims of discrimination in pursuing their complaints about discrimination,
— bez toho, aby bolo dotknuté právo obetí a združení, organizácií alebo iných právnických osôb, ktoré sú uvedené v článku 7 odsek 2, poskytovanie nezávislej pomoci obetiam diskriminácie pri podávaní žaloby z dôvodov diskriminácie…“
Lastly, Article 15 of the Directive confers on Member States responsibility for determining the rules on sanctions applicable and specifies that those sanctions may comprise the payment of compensation to the victim and that they must be ‘effective, proportionate and dissuasive’.
Nakoniec článok 15 tejto smernice ukladá členským štátom povinnosť stanoviť systém uplatniteľných sankcií a upresňuje, že tieto sankcie môžu obsahovať vyplácanie náhrad obetiam a musia byť „účinné, primerané a odradzujúce“.
The Law of 25 February 2003 on combating discrimination and amending the Law of 15 February 1993 establishing a Centre for Equal Opportunities and Combating Racism (Moniteur belge of 17 March 2003, p.
Zákon z 25. februára 2003 o boji proti diskriminácii, ktorým sa mení a dopĺňa zákon z 15. februára 1993, zakladajúci Centrum pre rovnosť príležitostí a boj proti rasizmu (Moniteur belge zo 17. marca 2003, s.
12844), as amended by the Law of 20 July 2006 on various provisions (Moniteur belge of 28 July 2006, p.
12844), zmenený a doplnený zákonom z 20. júla 2006 o rôznych ustanoveniach (Moniteur belge z 28. júla 2006, s.
36940, ‘the Law of 25 February 2003’), seeks to transpose Directive 2000/43 into Belgian law.
36940, ďalej len „zákon z 25. februára 2003“), má za cieľ prebrať smernicu 2000/43 do belgického vnútroštátneho práva.
Article 2 of the Law of 25 February 2003 prohibits any direct or indirect discrimin -ation concerning the conditions of access to employed activity.
Článok 2 zákona z 25. februára 2003 zakazuje akúkoľvek formu priamej alebo nepriamej diskriminácie, pokiaľ ide o podmienky prístupu k zamestnaniu.
Article 19 of that law is intended to transpose Article 8 of Directive 2000/43 relating to the burden of proof.
Cieľom článku 19 tohto zákona je prebratie článku 8 smernice 2000/43 týkajúceho sa dôkazného bremena.
The Law of 25 February 2003 also authorises criminal or civil proceedings against discrimination.
Zákon z 25. februára 2003 umožňuje konať proti diskrimináciám buď v trestnoprávnom, alebo v občianskoprávnom konaní.
The court may, pursuant to Article 19 of that Law, order cessation of the act of discrimination (Article 19(1)) and publication of its decision (Article 19(2)) or, pursuant to Article 20 of the Law, it may impose a fine.
Súd môže na základe článku 19 tohto zákona nariadiť ukončenie diskriminačného konania (odsek 1) a uverejnenie jeho rozhodnutia (odsek 2), alebo môže na základe článku 20 tohto zákona uložiť penále.
The Belgian legislature granted Centrum voor gelijkheid van kansen en voor racismebestrijding the possibility of being a party to judicial proceedings where discrimination exists or could exist, without a prior complaint being necessary in that regard.
Belgický zákonodarca priznal Centrum voor gelijkheid van kansen en voor racismebestrijding aktívnu legitimáciu, keď došlo alebo môže dôjsť k diskriminácii, bez toho, aby musela byť predtým podaná žaloba v tejto súvislosti.
Centrum voor gelijkheid van kansen en voor racismebestrijding, which is a Belgian body designated, pursuant to Article 13 of Directive 2000/43, to promote equal treatment, applied to the Belgian labour courts for a finding that Feryn, which specialises in the sale and installation of up-and-over and sectional doors, applied a discriminatory recruitment policy.
Centrum voor gelijkheid van kansen en voor racismebestrijding, belgický orgán na podporu rovnosti zaobchádzania, určený podľa článku 13 smernice 2000/43, požiadal belgické súdy príslušné v zamestnaneckých veciach, aby určili, že spoločnosť Feryn, ktorá sa špecializuje na predaj a inštaláciu vysúvacích a delených dverí, uplatňuje diskriminačnú politiku prijímania zamestnancov.
Centrum voor gelijkheid van kansen en voor racismebestrijding is acting on the basis of the public statements of the director of Feryn to the effect that his undertaking was looking to recruit fitters, but that it could not employ ‘immigrants’ because its customers were reluctant to give them access to their private residences for the period of the works.
Centrum voor gelijkheid van kansen en voor racismebestrijding zakladá svoj návrh na verejných vyhláseniach riaditeľa tohto podniku, podľa ktorých má jeho podnik v podstate v úmysle zamestnať inštalatérov, ale nemôže prijať do zamestnania „imigrantov“, pretože jeho klienti im odmietajú umožniť prístup do svojich súkromných obydlí počas trvania prác.
By order of 26 June 2006, the Voorzitter van de arbeidsrechtbank te Brussel (the President of the Labour Court, Brussels) dismissed Centrum voor gelijkheid van kansen en voor racismebestrijding’s application, stating, in particular, that there was no proof nor was there a presumption that a person had applied for a job and had not been employed as a result of his ethnic origin.
Uznesením z 26. júna 2006 voorzitter van de Arbeidsrechtbank te Brussel (predseda súdu v zamestnaneckých veciach v Bruseli) zamietol žalobu Centrum voor gelijkheid van kansen en voor racismebestrijding najmä z toho dôvodu, že neexistuje dôkaz ani predpoklad o tom, že by sa o pracovné miesto uchádzala osoba, ktorá by nebola prijatá do zamestnania na základe jej etnického pôvodu.
Against that background, the Arbeidshof te Brussel (Labour Court, Brussels), to which Centrum voor gelijkheid van kansen en voor racismebestrijding had appealed, decided to stay the proceedings and to refer the following questions to the Court of Justice for a preliminary ruling:
Za týchto okolností Arbeidshof te Brussel (Súd prvého stupňa v zamestnaneckých veciach v Bruseli), na ktorý podalo Centrum voor gelijkheid van kansen en voor racismebestrijding odvolanie vo veci samej, rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
‘I must comply with my customers’ requirements.
‚Musím vyhovieť požiadavkám mojich klientov.
If you say “I want that par -ticular product or I want it like this and like that”, and I say “I’m not doing it,
Ak mi poviete, «chcem takýto výrobok alebo chcem to alebo tamto», a ak vám «poviem neurobím to, pošlem
I’ll send those people”, then you say “I don’t need that door”.
FERYN vám týchto ľudí», odpoviete mi «nechcem vaše dvere».
This isn’t my problem.
Tento problém sa ma netýka, ja som ho v Belgicku nevyvolal.
I didn’t create this problem in Belgium.
Chcem rozbehnúť svoju spoločnosť a na konci roka dosiahnuť obrat, a ako ho dosiahnem?
I want the firm to do well and I want us to achieve our turnover at the end of the year, and how do I do that? — I must do it the way the customer wants it done!’[?]
Získam ho tým, že vyhoviem prianiam klienta!‘[?]
How strict must a national court be in assessing facts which give rise to a presumption of discrimination?
Ako prísne musí vnútroštátny súd posudzovať skutkové okolnosti, ktoré môžu vyvolať domnienku diskriminácie?
(a) To what extent do earlier acts of discrimination (public announcement of directly discriminatory selection criteria in April 2005) constitute ‘facts from which it may be presumed that there has been direct or indirect discrimination’ within the terms of Article 8(1) of [Directive 2000/43]?
a) V akom rozsahu môžu predchádzajúce skutočnosti týkajúce sa diskriminácie (verejné vyhlásenie priamo diskriminačných kritérií výberu v apríli 2005) predstavovať ‚skutočnosti, z ktorých možno odvodiť, že došlo k priamej alebo nepriamej diskriminácii‘, uvedené v článku 8 ods. 1 smernice [2000/43]?
(b) Does an established act of discrimination in April 2005 (public announcement in April 2005) subsequently give rise to a presumption of the continuation of a directly discriminatory recruitment policy?
b) Môže diskriminácia zistená v apríli 2005 (verejné vyhlásenie v apríli 2005) následne viesť k domnienke, že priama diskriminačná politika prijímania zamestnancov sa bude naďalej uskutočňovať?
Having regard to the
Je postačujúce — vzhľadom na
2008 — CASE C-54/07 facts in the main proceedings, is it sufficient, in order to raise the presumption (that an employer operates and continues to pursue a discriminatory recruitment policy) that, in April 2005, in answer to the question whether, as an employer, he did not treat people from foreign and indigenous backgrounds in the same manner and was thus actually a bit racist, he publicly stated: ‘I must comply with my customers’ requirements.
2008 — VEC C-54/07 skutkové okolnosti sporu vo veci samej — na vznik domnienky (že zamestnávateľ uplatňuje a pokračuje v uplatňovaní diskriminačnej politiky prijímania do zamestnania), že v apríli 2005, v odpovedi na otázku, či ako zamestnávateľ, nezaobchádzal rovnakým spôsobom s prisťahovalcami a s domácim obyvateľstvom, a teda či nie je trochu rasista, verejne odpovedal: ‚Musím vyhovieť požiadavkám mojich klientov.
If you say “I want that particular product or I want it like this and like that”, and I say “I’m not doing it, I’ll send those people”, then you say “I don’t need that door”.
Ak mi poviete «chcem takýto výrobok alebo chcem to alebo tamto», a ak vám poviem «neurobím to, pošlem vám týchto ľudí», odpoviete mi «nechcem vaše dvere».
I want the firm to do well and I want us to achieve our turnover at the end of the year, and how do I do that? — I must do it the way the customer wants it done!’[?]
Chcem rozbehnúť svoju spoločnosť a na konci roka dosiahnuť obrat, a ako ho dosiahnem?
(c) Having regard to the facts in the main proceedings, can a joint press release issued by an employer and the national body for combating discrimin ation, in which acts of discrimination are at least implicitly confirmed by the employer, give rise to such a presumption?
Získam ho tým, že vyhoviem prianiam klienta!‘[?] c) Môže vzhľadom na skutkové okolnosti sporu vo veci samej spoločná tlačová správa vydaná zamestnávateľom a vnútroštátnym orgánom v oblasti boja proti diskriminácii, teda správa, v ktorej sú skutočnosti týkajúce sa diskriminácie prinajmenšom implicitne uznané, vyvolať takúto domnienku?
(d) Does the fact that an employer does not employ any fitters from ethnic minorities give rise to a presumption of indirect discrimination when that same employer some time previously had experienced great difficulty in recruiting fitters and, moreover, had also stated publicly that his customers did not like working with fitters who were immigrants?
d) Vyvoláva skutočnosť, že zamestnávateľ nezamestnáva montérov imigrantov, domnienku nepriamej diskriminácie, ak ten istý zamestnávateľ musel istý čas predtým čeliť veľkým ťažkostiam pri prijímaní montérov do zamestnania a tiež verejne vyhlasuje, že jeho klienti neradi spolupracujú s montérmi imigrantmi?
(e) Is one fact sufficient in order to raise a presumption of discrimination?
e) Je samotná skutočnosť postačujúca, aby sa vyvolala domnienka diskriminácie?
(f) Having regard to the facts in the main proceedings, can a presumption of discrimination on the part of the employer be inferred from the recruitment of exclusively indigenous fitters by an affiliated company of that employer?
f) Možno vzhľadom na skutkové okolnosti sporu vo veci samej vyvodiť domnienku diskriminácie, ktorej sa dopustil zamestnávateľ, iba z toho, že spoločnosť, ktorá je prepojená s týmto zamestnávateľom, prijíma do zamestnania montérov len z radov domáceho obyvateľstva?
FERYN discrimination within the meaning of Article 8(1) of Directive 2000/43 … be rebutted by a simple and unilateral statement by the employer in the press that he does not or does not any longer discriminate and that fitters from ethnic minorities are welcome; and/or by a simple declaration by the employer that his company, excluding the sister company, has filled all vacancies for fitters and/or by the statement that a Tunisian cleaning lady has been taken on and/or, having regard to the facts in the main proceedings, can the presumption be rebutted only by actual recruitment of fitters from ethnic minorities and/or by fulfilling commitments given in the joint press release?
FERYN vyvrátiť samotným a jednoduchým vyhlásením zamestnávateľa v tlači, že sa nedopustí alebo sa už viac nedopustí diskriminácie a že sa o pracovné miesto môžu uchádzať montéri imigranti; a/alebo jednoduchým vyhlásením zamestnávateľa, že uňho, s výnimkou dcérskej spoločnosti, boli všetky voľné pracovné miesta montérov obsadené, a/alebo vyhlásením, že zamestnal tuniskú upratovačku; a/alebo možno domnienku vyvrátiť výlučne skutočným zamestnaním montérov imigrantov, a to vzhľadom na skutkové okolnosti sporu vo veci samej, a/alebo plnením záväzkov prijatých v spoločnej tlačovej správe?