natgillin/translations-raw huggingface dataset:
‘The Commission and the Council will severally take steps to implement these principles before 1 January 1994.’
„Komisia a Rada prijmú podľa toho, ako sa ich to dotýka, opatrenia potrebné na vykonanie týchto zásad pred 1. januárom 1994.“ [neoficiálny preklad]
In order to put that commitment into effect, the Council adopted Decision 93/731 on 20 December 1993.
Na zabezpečenie vykonania tohto záväzku Rada prijala 20. decembra 1993 rozhodnutie 93/731.
Article 1 of Decision 93/731 provides as follows:
Článok 1 rozhodnutia 93/731 stanovuje:
The public shall have access to Council documents under the conditions laid down in this Decision.
Verejnosť má prístup k dokumentom Rady za podmienok stanovených v tomto rozhodnutí.
“Council document” means any written text, whatever its medium, containing existing data and held by the Council, subject to Article 2(2).’
Za dokument Rady sa považuje každá písomnosť obsahujúca existujúce údaje, ktoré má táto inštitúcia k dispozícii, bez ohľadu na to, na akom podklade je spracovaná, s výhradou článku 2 ods. 2.“ [neoficiálny preklad]
Article 2(2) of Decision 93/731 provides:
Článok 2 ods. 2 rozhodnutia 93/731 znie takto:
‘Where the requested document was written by a natural or legal person, a Member State, another Community institution or body, or any other national or international body, the application must not be sent to the Council, but direct to the author.’
„Ak je autorom žiadaného dokumentu fyzická osoba alebo právnická osoba alebo členský štát, iná inštitúcia alebo orgán Spoločenstva alebo iná vnútroštátna alebo medzinárodná organizácia, žiadosť nemá byť zaslaná Rade, ale priamo autorovi tohto dokumentu.“ [neoficiálny preklad]
It is apparent from the wording of Article 1 of Decision 93/731 that the Council may accede to a request for access only if the documents envisaged in that request exist (Case T-123/99 JT’s Corporation v Commission [2000] ECR II-3269, paragraph 58, and British American Tobacco (Investments) v Commission, cited in paragraph 109 above, paragraph 35), and only if they are held by the Council .
Zo znenia článku 1 rozhodnutia 93/731 vyplýva, že možnosť Rady vyhovieť žiadosti o prístup zjavne predpokladá nielen to, aby dokumenty uvedené v tejto žiadosti existovali [rozsudky Súdu prvého stupňa z 12. októbra 2000, JT’s Corporation/Komisia, T-123/99, Zb. s. II-3269, bod 58, a British American Tobacco (Investments)/Komisia, už citovaný v bode 109 vyššie, bod 35], ale aby ich inštitúcia mala tiež k dispozícii.
As regards, first, the documents of the Monetary Committee, the existence of which was not mentioned in the Council decision of 30 July 1999, their material existence became apparent as of the ECB’s letter of 8 November 1999 and is not the subject of any discussion between the parties.
Pokiaľ ide v prvom rade o dokumenty pochádzajúce z menového výboru, ktorých existencia sa nespomína v rozhodnutí Rady z 30. júla 1999, ich skutočná existencia sa zistila až v liste ECB z 8. novembra 1999, a nie je predmetom diskusie medzi účastníkmi konania.
The issue of who is in possession of the documents is, however, disputed by the parties and must be resolved in order to deal with the plea alleging infringement of the applicant’s right of access laid down in Decision 93/731.
Otázka ich držby je naopak sporná medzi účastníkmi konania a musí byť vyriešená na zodpovedanie žalobného dôvodu založeného na údajnom porušení práva na prístup žalobcu upraveného rozhodnutím 93/731.
The conclusion that there was no misleading conduct on the part of the Council is not such as to resolve the problems relating to that plea.
Záver o neexistencii klamania zo strany Rady totiž nemôže vyčerpať problematiku spojenú s vyššie uvedenou výhradou.
The fact that the Council’s silence in respect of the documents of the Monetary Committee must be interpreted as reflecting its ignorance of their existence does not necessarily mean that it did not hold those documents.
Skutočnosť, že nekonanie Rady týkajúce sa dokumentov pochádzajúcich z menového výboru musí byť vykladané ako výraz neznalosti o ich existencii, nevyhnutne neznamená, že nimi nedisponovala.
It is conceivable that a less than thorough search by the Council services may have led to the Council to conclude, sincerely but wrongly, that the documents did not exist even though they were held in its archives .
Je teoreticky predstaviteľné, že výskumy vedené službami Rady neúplným spôsobom ju mohli doviesť k úprimnému, ale mylnému záveru o neexistencii dokumentov, ktoré boli napriek tomu uschované v jej archívoch.
Such a situation could amount to an infringement of Decision 93/731.
Takáto situácia môže predstavovať porušenie rozhodnutia 93/731.
As has already been stated, the Council maintains that it is not even in possession of the relevant documents of the Monetary Committee or the Committee of Governors.
Ako už bolo spresnené, Rada tvrdí, že dotknuté dokumenty menového výboru alebo výboru guvernérov ani nemá k dispozícii.
That assertion is supported by the ECB’s statements that the documents covered by the request for access, including the report of the Monetary Committee, are held in the archives of the Committee of Governors, governed by Article 23.3 of the ECB Rules of Procedure.
Toto tvrdenie potvrdzujú vyhlásenia ECB, podľa ktorých dokumenty uvedené v žiadosti o prístup vrátane správy menového výboru sú archivované v archívoch výboru guvernérov podľa článku 23 ods. 3 rokovacieho poriadku ECB.
In response to those statements, the applicant states that ‘one of the two institutions, the Council or the ECB, or even both of them, continues to conceal the truth’.
V odpovedi na tieto vyhlásenia žalobca uvádza, že „jedna z dvoch inštitúcií, Rada alebo ECB, dokonca obidve, pokračujú v zamlčovaní pravdy“.
The applicant points out that the Council asserts that it applied the authorship rule but ‘that [the Council] avoided … stating who currently holds the report of the Monetary Committee’. The applicant adds that, in declaring that all the documents of that committee are to be regarded as Council documents insofar as that committee effectively prepared that institution’s work, the Council ‘recognises that it holds the report of the Monetary Committee’.
Poukazuje na tvrdenie Rady, že uplatnila pravidlo autora, ale „vyhýba sa… povedať, kto má v súčasnosti k dispozícii správu menového výboru“, a dopĺňa, že vyhlásením, že všetky dokumenty pochádzajúce z tohto výboru treba považovať za dokumenty Rady v rozsahu, v akom tento výbor účinne pripravoval práce inštitúcie, Rada „uznáva, že má k dispozícii správu menového výboru“.
Moreover, the applicant suggests that the two defendants may, during the summer of 1999, have ‘negotiated and decided a common agreement to transfer to the ECB the report in question and other documents concerning the EMS, or all the documents of the Monetary Committee, in order to protect them by the time-limit of 30 years established in Article 23.3 of the ECB Rules of Procedure’, and considers that it is necessary to find out how the report of the Monetary Committee was ‘entrusted’ to the ECB .
Okrem toho žalobca uvádza, že obe žalované sa mohli v priebehu leta 1999 „dohodnúť a rozhodnúť na základe spoločnej dohody o prevedení do ECB dotknutej správy a iných dokumentov týkajúcich sa EMS, dokonca celého súboru dokumentov menového výboru, aby boli chránené lehotou 30 rokov stanovenou v článku 23 ods. 3 rokovacieho poriadku ECB“, a domnieva sa, že je nevyhnutné dozvedieť sa, ako bola správa menového výboru „zverená“ ECB.
In order to resolve the present difficulty regarding proof of possession — or not — of the documents covered by the request for access, it is necessary to apply, by analogy, the caselaw on arguments challenging the very existence of the documents applied for .
Na účely vyriešenia tohto problému, pokiaľ ide o dôkaz držby alebo neexistencie držby dokumentov uvedených v žiadosti o prístup, treba uplatniť analogicky judikatúru týkajúcu sa sporov o samotnej existencii žiadaných dokumentov.
In that regard, it is apparent from the caselaw that, in accordance with the presumption of legality attaching to Community acts, where the institution concerned asserts that a particular document to which access has been sought
V tejto súvislosti z judikatúry vyplýva, že v súlade s domnienkou zákonnosti, ktorá je spojená s aktmi Spoločenstva, neexistencia dokumentu, ku ktorému sa žiadal prístup, sa predpokladá, ak to dotknutá inštitúcia v tomto zmysle tvrdí. Napriek tomu ide
2007 — JOINED CASEST-3/00 AND T-337/04 does not exist, there is a presumption that indeed the document does not exist. That, however, is a simple presumption that the applicant may rebut in any way by relevant and consistent evidence (JT’s Corporation v Commission, cited in paragraph 131 above, paragraph 58, and British American Tobacco (Investments) v Commission, cited in paragraph 109 above, paragraph 35).
2007 — SPOJENÉ VECI T-3/00 A T-337/04 o jednoduchú domnienku, ktorú môže žalobca vyvrátiť všetkými prostriedkami na základe relevantných a súhlasných indícií [rozsudky JT’s Corporation/Komisia, už citovaný v bode 131 vyššie, bod 58, a British American Tobacco (Investments)/Komisia, už citovaný v bode 109 vyššie, bod 35].
The Council decision does not contain an express assertion that the Council was not in possession of documents of the Monetary Committee, the explanation for which lies in the particular nature of the present case and, specifically, in the fact that the Council identified only one document as corresponding to the request for access and thus reasoned its reply in respect of that document.
Rozhodnutie Rady neobsahuje výslovné tvrdenie o neexistencii držby dokumentov pochádzajúcich z menového výboru, čo sa vysvetľuje osobitnosťou predmetnej veci, a to skutočnosťou, že Rada identifikovala jediný dokument zodpovedajúci žiadosti o prístup, a preto odôvodnila svoju odpoveď vzhľadom na tento dokument.
The fact none the less remains that the Council decision is tacitly predicated on the assertion that there was no other document corresponding to the request for access and thus conveys — by implication, but unavoidably — the objective information that the Council was not in possession of such a document.
Nič to nemení na skutočnosti, že rozhodnutie Rady v sebe obsahuje tvrdenie, podľa ktorého neexistuje nijaký iný dokument zodpovedajúci žiadosti o prístup, a preto poskytuje objektívny údaj, implicitný, ale nevyhnutný, o neexistencii takéhoto dokumentu.
In the present case, it must be found that the applicant has not provided, in his written pleadings, relevant and consistent evidence capable of establishing that the Council was in possession of documents of the Monetary Committee.
V predmetnej veci je nutné konštatovať, že žalobca vo svojich písomnostiach nezdôraznil relevantné a súhlasné indície spôsobilé dospieť k záveru o držbe dokumentov pochádzajúcich z menového výboru Radou.
It should be pointed out in that regard that:
V tejto súvislosti treba zdôrazniť:
— the bald assertion that the Council concealed the truth clearly has no probative value;
— že samotné rozhodné tvrdenie o zamlčaní pravdy Radou zjavne nemá dôkaznú silu,
— the allegation that the Council states that it applied the authorship rule but ‘that [the Council] avoided … stating who currently holds the report of the Monetary Committee’ is irrelevant, given that, in addition, the Council claims to have applied the authorship rule in respect of the report of the Committee of Governors;
— že tvrdenie, podľa ktorého Rada tvrdí, že uplatnila pravidlo autora, ale „vyhýba sa… povedať, kto má v súčasnosti k dispozícii správu menového výboru“, nie je relevantné, keďže okrem iného Rada tvrdí, že uplatnila pravidlo autora vo vzťahu k správe výboru guvernérov,
— the inference drawn by the applicant, to the effect that the Council acknowledged that it was in possession of the report of the Monetary Committee (because the Council stated that all the documents of that committee are to be regarded as Council documents since that committee effectively prepared the Council’s work), remains unexplained and inexplicable.
— že záver žalobcu o uznaní držby správy menového výboru Radou z dôvodu jej vyhlásenia, podľa ktorého všetky dokumenty pochádzajúce z tohto výboru sa majú považovať za dokumenty Rady vzhľadom na to, že uvedený výbor účinne pripravoval práce inštitúcie, zostáva nevysvetlený a nevysvetliteľný.
As regards the applicant’s questioning of how the ECB found itself in possession of the report of the Monetary Committee, the ECB states that the report was included, by chance, among the documents of the Committee of Governors which were sent from Basle to Frankfurt when the EMI moved in October 1994.
Pokiaľ ide o otázku žalobcu týkajúcu sa podmienok, za ktorých sa správa menového výboru ocitla v dispozícii ECB, posledne uvedená spresňuje, že táto správa sa náhodou nachádzala medzi dokumentmi výboru guvernérov, ktoré boli prevedené z Bazileja do Frankfurtu nad Mohanom pri príležitosti presťahovania EMI v októbri 1994.
Since the report of the Monetary Committee was requested — as was the report of the Committee of Governors — by the finance ministers as part of the preparation for their meeting at Nyborg in September 1987, it is thus likely that the secretariat of the Committee of Governors received for information purposes a copy of the report of the Monetary Committee and that that copy was kept along with the other documents of the Committee of Governors.
Vzhľadom na to, že správu menového výboru, rovnako ako správu výboru guvernérov si vyžiadali ministri financií v rámci prípravy ich stretnutia v Nyborgu v septembri 1987, v dôsledku toho je pravdepodobné, že sekretariát výboru guvernérov dostal na informáciu jeden exemplár správy menového výboru a že táto správa bola uschovaná s ďalšími dokumentmi výboru guvernérov.
It should be pointed out that the applicant does not provide any sound evidence on the basis of which the ECB’s statements could be refuted.
Treba uviesť, že žalobca neposkytuje nijakú vážnu indíciu umožňujúcu vyvrátiť vyhlásenia ECB.
Consequently, the Council cannot be accused of somehow infringing Decision 93/731, which lays down a right of access only to documents held by that institution .
Za týchto okolností nemožno vytýkať Rade žiadne porušenie rozhodnutia 93/731, upravujúce iba právo na prístup k dokumentom, ktoré má táto inštitúcia k dispozícii.
It follows from that finding that the dispute between the parties as regards the position that the documents of the Monetary Committee properly belong with the Council is, in the light of the composition and powers of that committee, irrelevant.
Z vyššie uvedeného vplýva, že spor medzi účastníkmi konania o spojitosti dokumentov menového výboru s Radou vzhľadom na zloženie a úlohy tohto výboru je irelevantný.
As regards, second, the documents of the Committee of Governors, neither their material existence nor the fact that they were held by the ECB is in dispute between the parties.
Čo sa týka v druhom rade dokumentov pochádzajúcich z výboru guvernérov, ich skutočná existencia ani ich držba prostredníctvom ECB nie sú predmetom sporu medzi účastníkmi konania.
Therefore, and for the same reason given in paragraph 146 above, the Council cannot be accused of infringing Decision 93/731 as regards access to the documents of the Committee of Governors.
Z rovnakého dôvodu, ako je uvedené v bode 146 vyššie, preto nemožno vytýkať Rade porušenie rozhodnutia 93/731, pokiaľ ide o prístup k dokumentom pochádzajúcim z výboru guvernérov.
Infringement of the duty to give reasons
O porušení povinnosti odôvodnenia
It must be observed that, according to settled case-law, the statement of reasons required by Article 253 EC must be appropriate to the act at issue and must disclose in a clear and unequivocal fashion the reasoning followed by the institution which adopted the measure in question in such a way as to enable the persons concerned to ascertain the reasons for the measure and to enable the competent Community Court to exercise its power of review.
Je opodstatnené pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry odôvodnenie vyžadované článkom 253 ES musí byť prispôsobené povahe dotknutého aktu a musia z neho jasne a jednoznačne vyplývať úvahy inštitúcie, ktorá akt prijala, umožňujúce zúčastneným osobám pochopiť dôvody prijatia opatrenia a príslušnému súdu preskúmať ho.
The requirements to be satisfied by the statement of reasons depend on the circumstances of each case, in particular the content of the measure in question, the nature of the reasons given and the interest which the addressees of the measure, or other parties to whom it is of direct and individual concern, may have in obtaining explanations.
Požiadavka uvedenia dôvodov musí byť posudzovaná v závislosti od okolností prípadu, najmä v závislosti od obsahu aktu, povahy uvádzaných dôvodov a záujmu, ktorý o jeho objasnenie môžu mať osoby, ktorým je akt určený, alebo iné osoby, ktorých sa akt priamo a osobne týka.
In addition to the consequences attached to the Council’s allegedly misleading conduct as regards the statement of reasons for the decision of 30 July 1999, a plea which has already been rejected in paragraph 124 above, the applicant alleges that the Council’s contention that that decision is based on the ‘authorship rule’ constitutes an interpretation of that decision expost facto and cannot be regarded as a legitimate statement of reasons for that decision.
Okrem dôsledkov spojených s údajným klamaním Rady, pokiaľ ide o odôvodnenie rozhodnutia z 30. júla 1999, pričom táto výhrada už bola odmietnutá v bode 124 vyššie, žalobca uvádza, že tvrdenie Rady, podľa ktorého je toto rozhodnutie založené na „pravidle autora“, predstavuje výklad a posteriori tohto rozhodnutia a nemôže byť považované za jeho legitímne odôvodnenie.
It must be observed, however, that the wording of the Council decision, as brought to the applicant’s knowledge by letter of 2 August 1999, is unambiguous and that it was clearly pointed out to the applicant in that decision that the document requested — namely, the report of the Committee of Governors concerning the reinforcement of the EMS which was ‘published’ at Nyborg on 8 September 1987 — was drawn up by the Governors of the Central Banks and that he needed to address his request directly to the Governors of the Central Banks or to the ECB .
Napriek tomu si treba všimnúť, že ustanovenia rozhodnutia Rady, tak ako bol s nimi oboznámený žalobca listom z 2. augusta 1999, sú zrozumiteľné a že je v nich žalobcovi jasne oznámené, že žiadaný dokument, a to správa výboru guvernérov o posilnení EMS, ktorá bola „uverejnená“ v Nyborgu 8. septembra 1987, bol vypracovaný guvernérmi centrálnych bánk a že sa má so svojou žiadosťou obrátiť priamo na guvernérov centrálnych bánk alebo na ECB.
Notwithstanding the misuse of the word ‘published’ and the failure to mention specifically the expression ‘author of the document’, it must be found that the statement of reasons for the Council decision of 30 July 1999 satisfies the requirements laid down in Article 253 EC and in Article 7(3) of Decision 93/731 insofar as it enables the applicant to ascertain the reasons for the refusal of his request for access, and the Court is fully able to exercise its power to review the legality of that decision.
Bez ohľadu na nesprávne použitie termínu „uverejnená“ a chýbajúcu výslovnú zmienku výrazu „autor dokumentu“ sa treba domnievať, že odôvodnenie rozhodnutia Rady z 30. júla 1999 spĺňa požiadavky článku 253 ES a článku 7 ods. 3 rozhodnutia 93/731 v tom zmysle, že žalobcovi bolo umožnené spoznať dôvody rozhodnutia o zamietnutí jeho žiadosti o prístup a že Súd prvého stupňa je v celom rozsahu spôsobilý preskúmať zákonnosť tohto rozhodnutia.
The Court points out, for the sake of completeness, that the Council contends that, in spite of the failure to mention Article 2(2) of Decision 93/731 expressly in the refusal decision of 30 July 1999, it is apparent from the wording of that decision that it is based on the authorship rule laid down in that article .
Súd prvého stupňa navyše zdôrazňuje, že Rada tvrdí, že napriek chýbajúcej výslovnej zmienke o článku 2 ods. 2 rozhodnutia 93/731 v rozhodnutí o zamietnutí z 30. júla 1999 z ustanovení tohto rozhodnutia vyplýva, že je založené na pravidle autora upravenom týmto článkom.
It should nevertheless be pointed out that the Council decision, as notified to the applicant by letter of 2 August 1999, includes, first, a reference to the fact that the
Napriek tomu treba uviesť, že rozhodnutie Rady, tak ako bolo oznámené žalobcovi listom z 2. augusta 1999, obsahuje predovšetkým skutkovú zmienku, že
2007 — JOINED CASEST-3/00 AND T-337/04 formal request for access was registered by the General Secretariat in accordance with Article 7(1) of Decision 93/731, then, at the end of the document, the invitation made to the applicant to address his request to the Governors of the Central Banks or to the ECB, ‘pursuant to Article 2(2) of the decision’.
2007 — SPOJENÉ VECI T-3/00 A T-337/04 opakovaná žiadosť o prístup bola zapísaná do registra generálneho sekretariátu v súlade s článkom 7 ods. 1 rozhodnutia 93/731, a napokon na konci dokumentu výzvu adresovanú žalobcovi, aby sa obrátil na guvernérov centrálnych bánk alebo na ECB „podľa článku 2 ods. 2 rozhodnutia“.
It thus appears that reference was made in the Council decision to what can only be Article 2(2) of Decision 93/731, which lays down the authorship rule, pursuant to which the institution in possession of the document requested may refuse access and refer the person seeking access to the author of the document.
Zdá sa, že v rozhodnutí Rady sa odkazovalo na to, čo môže predstavovať iba článok 2 ods. 2 rozhodnutia 93/731, ktorý upravuje pravidlo autora, podľa ktorého inštitúcia, ktorá má k dispozícii žiadaný dokument, môže namietať zamietnutie prístupu a odkázať žiadateľa na autora dokumentu.
Since the Council was not in possession of the documents of the Committee of Governors, its decision of 30 July 1999 does not constitute, strictly speaking, an application of the authorship rule, as laid down in Article 2(2) of Decision 93/731.
Keďže Rada nemala k dispozícii dokumenty pochádzajúce z výboru guvernérov, jej rozhodnutie z 30 júla 1999 výslovne nepredstavuje uplatnenie pravidla autora, tak ako je upravené v článku 2 ods. 2 rozhodnutia 93/731.
However, that finding is not such as to rebut the conclusion that the Council did not infringe the duty to give reasons .
Toto zistenie napriek tomu nie je spôsobilé vyvrátiť záver o neexistencii porušenia povinnosti odôvodnenia Radou.
Finally, it should be pointed out that the explanation for the reasons given in the Council decision lies in the particular nature of the present case and, specifically, in the fact that the Council identified a single document as corresponding to the request for access and thus reasoned its reply in respect of that document.
Nakoniec treba zdôrazniť, že odôvodnenie rozhodnutia Rady sa vysvetľuje osobitosťou predmetnej veci, a to skutočnosťou, že Rada identifikovala jediný dokument zodpovedajúci žiadosti o prístup, a preto odôvodnila svoju odpoveď vzhľadom na tento dokument.
As has been stated, the Council decision includes the implied assertion that there were no other documents corresponding to the request for access, an assertion which, for reasons of effective judicial protection of the applicant, is regarded in legal terms as an actionable refusal of access .
Ako už bolo spresnené, rozhodnutie Rady obsahuje implicitné tvrdenie o neexistencii iných dokumentov zodpovedajúcich žiadosti o prístup, tvrdenie považované z právneho hľadiska z dôvodov účinnej súdnej ochrany žalobcu za napadnuteľné zamietnutie prístupu.
The Council cannot, in those circumstances, be accused of not having given reasons for refusing access to documents which were not specifically identified, merely because it did not indicate expressly that, in its view, there were no documents corresponding to the request for access other than the report of the Committee of Governors.
Za týchto podmienok nemožno Rade vytýkať, že neodôvodnila zamietnutie prístupu k presne neidentifikovaným dokumentom iba preto, lebo výslovne neuviedla, že podľa nej neexistoval nijaký iný dokument zodpovedajúci žiadosti o prístup než správa výboru guvernérov.