natgillin/translations-raw huggingface dataset:
13 — Case C-287/03 Commission v Belgium [2005] ECR I-3761, paragraph 27; Case C-341/02 Commission v Germany [2005] ECR I-2733, paragraph 35; Case C-263/99 Commission v Italy [2001] ECR I-4195, paragraph 27; Case C-68/99 Commission v Germany [2001] ECR I-1865, paragraph 38; Case C-159/94 Commission v France [1997] ECR I-5815, paragraph 102; and Case 96/81 Commission v Netherlands [1982] ECR 1791, paragraph 6.
11 — Pozri návrhy, ktoré predniesol generálny advokát Geelhoed 15. septembra 2005 vo veci Komisia/Nemecko, C-244/04 (rozsudok z 19. januára 2006, Zb. s. I-885, bod 6).
11 — See the Opinion of Advocate General Geelhoed in Case C-244/04 Commission v Germany [2006] ECR I-885, point 6.
13 — Rozsudky z 12. mája 2005, Komisia/Belgicko, C-287/03, Zb. s. I-3761, bod 27; zo 14. apríla 2005, Komisia/Nemecko, C-341/02, Zb. s.
COMMISSION v LUXEMBOURG information produced and the consequences thereof. 14
KOMISIA/LUXEMBURSKO a podrobne vyvrátil poskytnuté informácie a dôsledky z toho vyplývajúce.
B — Examination of the complaints governed to include other terms and conditions of employment if those additional terms and conditions constitute public policy provisions.
B — Skúmanie žalobných dôvodov
The first complaint
O prvej výhrade
Inasmuch as the Commission’s complaint relates to incorrect transposition of Article 3(1) and (10) of Directive 96/71, it concerns primarily an infringement of that secondary law rule.
Keďže Komisia vytýka nesprávne prebratie článku 3 ods. 1 a 10 smer -nice 96/71, hlavným predmetom tejto výhrady je porušenie pravidla sekundárneho práva.
However, Member States may not take unlimited advantage of that possibility; in particular, they must in that regard take account of the fundamental freedoms and the objective which the Directive pursues.
Členské štáty však nemôžu používať toto poverenie neobmedzene, musia v tejto súvislosti zohľadniť najmä základné slobody, ako aj účel smernice.
16This conclusion follows both from the primacy of freedom to provide services, a principle whose implementation Directive 96/71 seeks expressly to further, as stated in recital 5 in the preamble to the Directive, and from the principle that derogations from the fundamental freedoms are to be
16 To vyplýva tak z primárnosti slobodného poskytovania služieb, ktorého výkon je súčasťou cieľov, ku ktorým chce smernica 96/71 prispieť v súlade so svojím odôvodnením č. 100, ako aj zo zásady reštriktívneho výkladu ustanovení predstavu-
The Luxembourg Government argues that, in declaring as mandatory requirements of domestic law all those provisions falling under the areas covered by Article 1(1) of the Law of 20 December 2002, it has availed itself of the authorisation given in Article 3(1) and (10) of Directive 96/71.
Luxemburská vláda uvádza, že tým, že vyhlásila všetky ustanovenia upravujúce oblasti uvedené v článku 1 ods. 1 zákona z 20. decembra 2002 za kogentné ustanovenia vnútroštátneho práva, vykonala povolenie uvedené v článku 3 ods. 1 a 10 smer nice 96/71.
That provision permits Member States to extend the matters
Toto ustanovenie umožňuje členským štátom rozšíriť podmienky práce a zamestnávania na iné oblasti, ak tieto dodatočné podmienky predstavujú pravidlá
316, takes the view that whilst Member States in ’strengthening’ their international mandatory requirements can weaken the impact of unpopular competition from undertakings in States with low wage costs, the requirements of Community law must, however, be observed. Görres, S., Grenzüberschreitende Arbeitnehmerentsendung in der EU, Vienna and Graz, 2003, p.
316, sa domnieva, že hoci je pravda, že členské štáty môžu oslabiť neželanú konkurenciu podnikov usadených v štátoch, ktoré majú nízke mzdové náklady prostredníctvom „pritvrdenia“ svojich kogentných medzinárodných ustanovení, sú povinné dodržiavať pravidlá práva Spoločenstva. Görres, S.: Grenzüberschreitende Arbeitnehmerentsendung in der EU. Wien/Graz 2003, s.
Thus, the authors acknowledge that when recourse is had to Article 3(10) of Directive 96/71 certain conditions must be respected, necessarily including both the furtherment of freedom to provide services and the specific objectives pursued by the European legislature in adopting the Directive.
Autori uznávajú, tak ako v prípade odkazu na článok 3 ods. 10 smernice 96/71, že musia byť dodržané určité podmienky a medzi ne nevyhnutne patrí tak realizácia voľného pohybu služieb, ako aj presné ciele európskeho normotvorcu.
According to Advocate General Mengozzi, in point 212 of his Opinion in Laval un Partneri, cited in footnote 10, the fact that domestic rules belong to the category of public policy provisions or mandatory rules does not — as is apparent from Article 3(10) of Directive 96/71 and the caselaw on Article 49 EC — make them exempt from compliance with the provisions of the Treaty.
Generálny advokát Mengozzi v bode 212 svojich návrhov z 23. mája 2007, prednesených vo veci Laval un Partneri (C-341/05), uvádza, že ako vyplýva z článku 3 ods. 10 smernice 96/71 a judikatúry týkajúcej sa článku 49 ES, príslušnosť vnútroštátnych pravidiel do kategórie ustanovení politiky verejného poriadku alebo kogentných ustanovení ich nezbavuje povinnosti dodržiavať ustanovenia Zmluvy.
14 — Case 272/86 Commission v Greece [1988] ECR 4875, paragraph 21.
14 — Rozsudok z 22. septembra 1988, Komisia/Grécko, 272/86, Zb. s. 4875, bod 21.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-319/06 narrowly construed. 17
NÁVRHY GENERÁLNEJ ADVOKÁTKY — V. TRSTENJAK — VEC C-319/06
The latter point has any review by the Community institutions.
17 júcich výnimky zo základných slobôd.
20That conclusion does not preclude the fact, been repeatedly emphasised in express terms by the Court in connection with the public policy exception.
Toto stanovisko bolo zdôrazené viackrát a explicitne zo strany Súdneho dvora v spojitosti s výnimkou politiky verejného poriadku. 18 následne preskúmali orgány Spoločenstva.
18 however, that recourse to the concept of public policy is in particular circumstances justified, so that in certain cases Member States must be allowed a margin of discretion within the limits imposed by the Treaty. 21
20To však nevylučuje, aby špecifické okolnosti neumožnili odvolať sa na pojem politiky verejného poriadku, takže v určitých prípadoch treba priznať príslušným vnútroštátnym orgánom mieru voľnej úvahy v hraniciach stanovených Zmluvou. 21
The concept of public policy constitutes an independent concept of Community law, which contributes to determining the scope of the fundamental freedoms and which, therefore, must be defined autonomously and not, for example, on the basis of one or more national legal systems.
Pojem politiky verejného poriadku predstavuje autonómny pojem práva Spoločenstva, ktorý sa podieľa na vymedzení pôsobnosti základných slobôd a ktorý v dôsledku toho musí byť definovaný autonómne, a nie inšpirujúc sa vnútroštátnym právnym poriadkom alebo viacerými z nich.
19 As such, that concept is subject to the Court’s interpretation, thus precluding Member States from unilaterally determining its scope without
19Ako taký podlieha výkladu Súdneho dvora, takže je zakázané, aby členské štáty definovali jeho rozsah jednostranne, bez toho, aby to
Notwithstanding those common principles, the concept of public policy may be accorded different meanings, however, depending on its schematic position within the Community legal order and the function of the rule at issue.
Bez ohľadu na tieto všeobecné zásady pojem politiky verejného poriadku môže mať však rôzne významy v závislosti od postavenia v rámci právneho poriadku Spoločenstva a funkcie predmetnej normy.
22 In the present case the concept of public policy as reflected in Article 3(10) of Directive 96/71 takes effect as a derogation, since it permits an extension to the nucleus of minimum protective requirements guaranteed by Article 3(1) of Directive 96/71 only where certain conditions are met.
22V danom prípade pojem politiky verejného poriadku vo vyjadrení, aké má v článku 3 ods. 10 smernice 96/71, pôsobí ako výnimka, pretože stanovuje rozšírenie trvalého jadra pravidiel minimálnej ochrany stanovených v člán -ku 3 ods. 1 smernice 96/71 len za určitých podmienok.
17 — In connection with restrictions on the freedom to provide services and of establishment see point 143 of the Opinion of Advocate General Ruiz-Jarabo Colomer in Joined Cases C-338/04, C-359/04 and C-360/04 Placanica and Others [2007] ECR I-1891.
17 — Pokiaľ ide o obmedzenia slobodného poskytovania služieb a práva usadiť sa, pozri bod 53 návrhov, ktoré predniesol generálny advokát Ruiz-Jarabo Colomer 16. mája 2006 v spojených veciach Placanica, Palazzese a Sorrichio, C-338/04, C-359/04 a C-360/04 (rozsudok zo 6. marca 2007, Zb. s. I-1891). Georgiadis, N.: Derogation clauses: the protection of national interests in EC law. Bruxelles 2006, s.
72, indicates that all derogation clauses, in particular the public policy derogation, are subject to a narrow construction.
72, zdôrazňuje, že všetky výnimky, a najmä výnimka politiky verejného záujmu, podliehajú zásade reštriktívneho výkladu. Podľa Wichmann, J.: Dienstleistungsfreiheit und grenzüberschreitende Entsendung von Arbeitnehmen. Frankfurt am Main 1998, s.
She argues that simply by virtue of their status as Treaty derogations the requirement follows that public policy exceptions must be interpreted narrowly.
Z ich pozície ako výnimočných zmluvných ustanovení totiž vyplýva, že ustanovenie politiky verejného poriadku musí byť vykladané doslovne.
Reliance on public policy arguments accordingly presupposes that essential sovereign interests of the Member State are affected.
Preto odkaz na politiku verejného poriadku implikuje, že podstatné zvrchované záujmy členského štátu sú v danom prípade dotknuté.
20 — According to settled caselaw, reliance by a national authority on the concept of public policy presupposes, in any event, the existence, in addition to the perturbation of the social order which any infringement of the law involves, of a genuine and sufficiently serious threat to one of the fundamental interests of society (see Rutili, cited in footnote 18, paragraph 28; Bouchereau, cited in footnote 18, paragraph 35; Orfanopoulos and Oliveri, cited in footnote 18, paragraph 66; Commission v Spain, cited in footnote 18, paragraph 46; Commission v Germany, cited in footnote 18, paragraph 35; and Commission v Netherlands, cited in footnote 18, paragraph 43).
20 — Podľa ustálenej judikatúry odvolanie sa na pojem verejného poriadku vnútroštátnymi orgánmi v každom prípade vyžaduje, aby popri spoločenskom probléme, ktorým je každé porušenie zákona, existovalo aj skutočné a dostatočne závažné ohrozenie základného záujmu spoločnosti (rozsudky Rutili, už citovaný v poznámke pod čia rou 18, bod 28; Bouchereau, už citovaný v poznámke pod čia rou 18, bod 35; Orfanopoulos a Oliveri, už citovaný v poznámke pod čiarou 18, bod 66; Komisia/Španielsko, už citovaný v poznámke pod čiarou 18, bod 46; Komisia/Nemecko, už citovaný v poznámke pod čiarou 18, bod 35, a Komisia/Holandsko, už citovaný v poznámke pod čia rou 18, bod 43).
21 — See Case 41/74 Van Duyn [1974] ECR 1337, paragraphs 18 and 19.
21 — Pozri rozsudok zo 14. decembra 1974, Van Duyn, 41/74, Zb. s. 1337, body 18 a 19.
22 — It can be found in numerous Community law provisions, of which at the level of primary law, in particular, Articles 30 EC, 39(3) EC, 46 EC, 55 EC and 58(1)(b) EC have acquired significance as ’limitations on the fundamental freedoms’ which under certain conditions permit restrictions on the free movement of goods, persons, services and capital guaranteed under primary law.
22 — V práve Spoločenstva existuje veľa ustanovení — najmä v primárnom práve články 30 ES, 39 ods. 3 ES, 46 ES, 55 ES a 58 ods. 1 písm. b) ES, ktoré sa stali významnými ako „hranice základných slobôd“ —, ktoré za určitých podmienok umožňujú obmedzenia slobôd schválených primárnym právom v oblasti pohybu osôb, tovarov, služieb a kapitálu.
In addition, the concept of public policy has effect in secondary law either as a derogation or as an interpretative and clarifying secondary law application (see on that point Schneider, H., Die öffentliche Ordnung als Schranke der Grundfreiheiten im EG-Vertrag, Baden-Baden, 1998, p. 53).
Okrem toho pojem politiky verejného poriadku sa uplatňuje v sekundárnom práve buď ako výnimka, alebo ako interpretačné a spresňujúce sekundárne právo (pozri v tejto súvislosti Schneider, H.: Die öffentliche Ordnung als Schranke der Grundfreiheiten im EG-Vertrag. Baden-Baden 1998, s. 53).
Government, the failure to publish Declaration No 10 in the Official Journal of the European Communities does not reduce its legal significance, especially as the Luxembourg Government, as the constitutional representative of a Member State represented in the Council, cannot deny having knowledge of the interpretative declarations which were recorded by that institution in the course of the legislative process.
KOMISIA/LUXEMBURSKO zástupca členského štátu zastúpeného v Rade vedela o výkladovom vyhlásení, ktoré vydala tá istá inštitúcia v rámci legislatívneho postupu.
24Accordingly, it is admissible to have reference to Declaration No 10 as an aid to interpretation.
24V dôsledku toho je možné sa odvolávať na vyhlásenie č. 10 ako výkladovú pomôcku.
As regards the precise conditions governing recourse to that discretion, Declaration No 10 of the Council and of the Commission made at the time of the adoption of Directive 96/71 clarified the concept of public policy in stating that ’the expression “public policy provisions” should be construed as covering those mandatory rules from which there can be no derogation and which, by their nature and objective, meet the imperative requirements of the public interest’.
Pokiaľ ide o presné podmienky používania tohto povolenia, pojem politiky verejného poriadku bol spresnený pri prijímaní smernice 96/71 vyhlásením č. 10 Rady a Komisie v tom zmysle, že „ustanovenia politiky verejného poriadku [sa] musia považovať za také, že sa týkajú tých kogentných ustanovení, z ktorých nemožno poskytnúť výnimku a ktoré z hľadiska svojej povahy a cieľa zodpovedajú požiadavkám verejného záujmu [neoficiálny preklad]“.
On the basis of the foregoing considerations, I take the view that it is not open to Member States to require service providers established in other Member States to comply with all binding provisions of their employment law.
Vzhľadom na vyššie uvedené úvahy zastávam názor, že členské štáty nemôžu svojvoľne vyžadovať od poskytovateľov služieb usadených v inom členskom štáte dodržiavanie všetkých záväzných ustanovení ich pracovného práva.
25In the interests of the broadest possible implementation of the principle of the freedom to provide services the Commission must be supported in its view that the declaration covers only such terms and conditions of employment prescribed by law as are indispensable for the national legal order
25 V záujme čo najširšej možnej realizácie voľného pohybu služieb treba dať za pravdu Komisii v tom zmysle, že možno zohľadniť iba tie podmienky práce a zamestnávania stanovené zákonom, ktoré sú nevyhnutné z hľadiska právneho poriadku
In my view, there is no reason not to interpret Article 3(10) of Directive 96/71 in the light of that declaration.
Domnievam sa, že nič nebráni výkladu článku 3 ods. 10 smernice 96/71 vo svetle tohto vyhlásenia.
As regards the admissibility of using a declaration recorded in the minutes of the Council for the purposes of interpreting secondary law, the Court has held that possibility to be excluded only in such cases where no reference is made to the content of the declaration in the wording of the provision in question and thus it has no legal significance.
Pokiaľ ide o možnosť odvolávať sa na vyhlásenia týkajúce sa výkladu sekundárneho práva, ktoré sa nachádzajú v zápisnici zo stretnutia, Súdny dvor rozhodol, že spochybňovať ich je možné, iba ak obsah vyhlásenia nemá nijaký súvis so znením predmetného ustanovenia, a preto nemá právny dosah.
23 In that context it must be observed that Declaration No 10 does not conflict with the concept of public policy; rather it contributes to determining the content of the derogation.
23V tejto súvislosti je potrebné poznamenať, že vyhlásenie č. 10 nie je v protiklade s pojmom politiky verejného poriadku, ale naopak, prispieva k určeniu obsahu výnimky.
In referring to ’imperative requirements of the public interest’ the declaration is in conformity with the caselaw developed by the Court on the inherent limits on the fundamental freedoms which are also applicable to cases of transnational posting of workers.
Keďže „odkazuje na požiadavky verejného záujmu“, je takisto v súlade s judikatúrou týkajúcou sa vlastných obmedzení základných slobôd, ktorú Súdny dvor poskytol takisto v prípade cezhraničného vysielania.
Contrary to the argument advanced by the Luxembourg
Na rozdiel od tvrdení luxemburskej vlády to, že vyhlásenie č. 10 nebolo uverejnené v Úradnom vestníku, neovplyvňuje jeho právnu relevantnosť, lebo luxemburská vláda musí uznať, že ako ústavný
24 — A refusal to accept the statement contained in Declaration No 10, emanating as it does from the Council in its institutional capacity and thus additionally from the Luxembourg Government, would be contrary to the legal principle ’venire contra factum proprium nemini licet’, according to which a person is estopped from arguing contrary to his own conduct.
24 — Akákoľvek výhrada proti obsahu tohto vyhlásenia č. 10, hoci by aj pochádzala z Rady ako inštitúcie, a teda najmä od luxemburskej vlády, by bola v rozpore s právnou zásadou venire contra factum proprium nemini licet, podľa ktorej nikto nemôže namietať proti svojmu vlastnému správaniu.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-319/06 of the Member States.
NÁVRHY GENERÁLNEJ ADVOKÁTKY — V. TRSTENJAK — VEC C-319/06 členských štátov.
26 It must be examined in more detail whether the contested provisions meet that requirement.
26Je potrebné skúmať podrobnejšie, či je táto požiadavka v prípade sporných ustanovení dodržaná.
document established pursuant to Directive 91/533 provided for in point (1) of Article 1(1) of the Law of 20 December 2002, the Commission must be supported in its submission that, in principle, the host State is not responsible for monitoring compliance with the provisions of Directive 91/533.
1 ods. 1 bode 1 zákona z 20. decembra 2002, je potrebné odpovedať Komisii, že hostiteľský štát v zásade nie je povinný zabezpečiť kontrolu dodržiavania ustanovení smernice 91/533.
The provisions of points (1), (2), (8) and (11) of Article 1(1) of the Law of 20 December 2002
Ustanovenia článku 1 ods. 1 body 1, 2, 8 a 11 zákona z 20. decembra 2002
— Requirement of a written contract of employment or corresponding document established pursuant to Directive 91/533
— Požiadavky týkajúce sa písomnej zmluvy alebo dokumentu vydaného podľa smernice 91/533
As regards the requirement of a written contract of employment or corresponding
Pokiaľ ide o dodržiavanie formy písomnej zmluvy alebo dokumentu vydaného podľa smernice 91/533, stanovenej v článku
Directive 91/533 serves to harmonise those provisions on the form of employment relationships which some Member States have adopted, having regard to the increase in the number of types of employment relationship, with a view to protecting employees against possible infringements of their rights and to create greater transparency in respect of employment relationships.
Cieľom smernice 91/533 je harmonizácia ustanovení týkajúcich sa formy pracovných zmlúv, ktoré niektoré členské štáty prijali vzhľadom na množenie sa typov pracovnoprávnych vzťahov s cieľom ochrany pracovníkov pracujúcich za mzdu proti prípadnému porušovaniu ich práv a na zabezpečenie transparentnej organizácie pracovnoprávnych vzťahov.
27 That includes the proof, referred to by the parties, of an employer’s compliance with its obligation arising through the combined effect of Article 2(1) and Article 3(1) of Directive 91/533 to inform an employee in writing of the essential aspects of the contract or employment relationship and of the conditions of his posting abroad in accordance with Article 4(1) of Directive 91/533.
27To sa týka takisto dôkazu uvádzaného účastníkmi konania, pokiaľ ide o dodržanie povinnosti zamestnávateľa podľa ustanovení článku 2 ods. 1 v spojení s článkom 3 ods. 1 smernice 91/533 oznámiť písomne pracovníkovi pracujúcemu za mzdu podstatné prvky zmluvy alebo pracovnoprávneho vzťahu, ako aj podmienky jeho vysielania do cudziny podľa člán - ku 4 ods. 1 smernice 91/533.
An employer discharges its obligation of proof where it issues documents containing the
Zamestnávateľ dodrží svoju dôkaznú povinnosť, keď vypracuje dokumenty obsahujúce potrebné infor -
42, does not mention Declaration No 10.
42, neuvádza vyhlásenie č. 10.
None the less, the author takes the view that the concept of public policy in Article 3(10) of Directive 96/71 must be narrowly construed on the basis of the Court’s caselaw on Article 46(1) EC.
Tento autor však tvrdí, že pojem politiky verejného poriadku uvedený v článku 3 ods. 10 smernice 96/71 musí byť vykladaný úzko v spojení s judikatúrou Súdneho dvora týkajúcou sa článku 46 ods. 1 ES.
Accordingly, the terms and conditions of employment of the host State may be extended only on condition that ’a real and sufficiently serious risk to fundamental social interests exists’. Däubler, W., ’Die Entsende-Richtlinie und ihre Umsetzung in das deutsche Recht’, cited in footnote 10, p.
Takto teda je možné rozšírenie podmienok práce a zamestnávania hostiteľského štátu iba s podmienkou, že „existovalo aj skutočné a dostatočne závažné ohrozenie základného záujmu spoločnosti“. Däubler, W.: Die Entsende-Richtlinie und ihre Umsetzung in das deutsche Recht, c. d., s.
615, points out that by no means does every term of a collective agreement applicable to domestic undertakings extend to service providers from other Member States.
615, zdôrazňuje, že celok kolektívnych zmlúv uplatniteľných na domáce podniky sa v žiadnom prípade nevzťahuje na poskytovateľov služieb pochádzajúcich z iných členských štátov.
Rather, in his view, the Directive is concerned with minimum wages and minimum holiday entitlements, such that, for example, the higher rates of pay for skilled workers, customary wage supplements, occupational pensions, etc. are irrelevant.
Ide skôr o minimálnu mzdu a minimálnu dĺžku dovolenky, takže vyššie platy kvalifikovaných pracovníkov, zvyčajné príplatky, ako aj dôchodkové zabezpečenie atď. nehrajú rolu.
From those observations it may be concluded that although Directive 96/71 establishes a core set of provisions concerning minimum standards of protection, at the same time, however, it seeks as far as possible to avoid public policy restrictions on the freedom to provide services.
Z toho možno vyvodiť, že hoci je pravda, že cieľom smernice 96/71 je zriadiť jadro ustanovení minimálnej ochrany, takisto sa snaží vyhnúť sa obmedzeniam slobodného poskytovania služieb založených na argumentoch týkajúcich sa politiky verejného poriadku.
COMMISSION v LUXEMBOURG necessary information and gives them to the employee before the latter departs.
KOMISIA/LUXEMBURSKO mácie a odovzdá ich pracovníkovi pred jeho odchodom. 28 sa podmienok jeho vysielania.
28 effected has already made use of its monitoring powers, having regard to the harmonisation pursued by Directive 91/533, it follows that no scope exists for any host State competence in that regard.
Ak vysielajúci štát už využil svoje kontrolné právomoci, potom vzhľadom na harmonizáciu stanovenú smernicou 91/533 nemôže existovať prípadná právomoc hostiteľského štátu.
No such competence can be derived from Directive 91/533.
Takúto právomoc nemožno vyvodiť ani zo smernice 91/533.
Neither, can it be justified by reason of the fact that Luxembourg categorises observance of the abovementioned obligations on the provision of information as rules protecting public policy objectives.
Takisto nemôže byť odôvodnená tým, že Luxembursko kvalifikovalo dodržiavanie uvedených informačných povinností ako pravidiel ochrany politiky verejného poriadku.