natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In paragraph 427 of the judgment under appeal the Court of First Instance states:
Súd prvého stupňa v bode 427 napadnutého rozsudku uvádza:
Accordingly, I proceed on the footing that paragraph 425 of the judgment under appeal refers to the tables in Annex E.4.2.
Vychádzam teda zo zásady, že bod 425 napadnutého rozsudku odkazuje na tabuľky prílohy E.4.2.
However, this Annex does not disclose anything suggesting that the Court of First Instance’s discussion in paragraph 425 is clearly incorrect.
Z tejto prílohy však nemožno vyvodiť nič, čo by potvrdzovalo zjavne nesprávne posúdenie v rámci vyhlásení Súdu prvého stupňa v bode 425.
211 — For example, in the third column of the first table in Annex E.4.2 the lowest discount granted by Sony (SMEI) is compared with the highest discount granted by Bertelsmann (BMG); the same occurs in the third column of the second table in Annex E.4.2.
211 — V treťom stĺpci prvej tabuľky prílohy E.4.2 sa napríklad porovnáva najnižšia zľava poskytnutá Sony (SMEI) a najvyššia zľava ponúkaná Bertelsmann (BMG); rovnako sa postupovalo aj v treťom stĺpci druhej tabuľky prílohy E.4.2.
‘In any event, even on the assumption that the various tables drawn up by the parties to the concentration and produced by the Commission are in fact capable of establishing the more or less important variations alleged, the fact remains that … those variations are of doubtful relevance in so far as … they show only brackets without analysing the weighted averages and variations by reference to the averages …’
„V každom prípade za predpokladu, že by rôzne tabuľky, ktoré boli vyhotovené účastníkmi koncentrácie a predložené Komisiou, skutočne mohli preukázať údajné väčšie či menšie výkyvy, pravdou ostáva, ako správne poznamenáva žalobca, že tieto výkyvy majú pochybnú relevanciu, pretože… ukazujú len rozpätie bez toho, aby analyzovali vážené priemery a výkyvy vo vzťahu k priemerným hodnotám…“
BERTELSMANN AND SONY CORPORATION OF AMERICA v IMPALA referring to tables such as those in Annexes B.6 and B.7, which concern invoice discounts and which, moreover, contain the ‘brackets’ referred to by the Court of First Instance.
BERTELSMANN A SONY CORPORATION OF AMERICA/IMPALA tabuľky uvedené v prílohách B.6 a B.7, týkajúce sa zliav na faktúru („invoice discounts“), v ktorých sa navyše nachádzajú „rozpätia“ spomínané Súdom prvého stupňa.
However, the appellants do not make any submissions in relation to these.
Odvolatelia sa však v tomto ohľade vôbec nevyjadrujú.
The appellants’ opinion is that, to the contrary, many of the items in the tables and charts produced by the Commission to the Court of First Instance in its reply of 11 February 2005 at first instance are indeed based on weighted average values.
Mnohé údaje v tabuľkách a grafoch, ktoré Komisia predložila Súdu prvého stupňa vo svojom vyjadrení k žalobe z 11. februára 2005 podľa odvolateľov naopak vychádzajú z vážených priemerov.
In this connection, they refer to Annexes B.4, B.8, B.9, B.10 and B.13, as well as to the additional explanations given by the Commission at first instance in its document of 14 March 2007.
V tejto súvislosti odkazujú na prílohy B.4, B.8, B.9, B.10 a B.13, ako aj na doplňujúce vysvetlenia Komisie v jej vyjadrení na prvom stupni zo14. marca 2007.
Against this background I find that the complaint of distortion of evidence is unfounded as regards paragraph 427 of the judgment under appeal.
Za týchto okolností sa domnievam, že výhrada založená na skreslení dôkazov je nedôvodní, čo sa týka bodu 427 napadnutého rozsudku.
(c) Paragraph 434 of the judgment under appeal
c) O bode 434 napadnutého rozsudku
On this point it is to be noted that in its judgment the Court of First Instance makes a clear linguistic distinction between tables and charts.
V tomto ohľade treba uviesť, že Súd prvého stupňa vo svojom rozsudku jasne rozlišuje medzi tabuľkami a grafmi 212.
212In paragraph 427 of the judgment under appeal the Court of First Instance expressly refers to the various tables produced by the Commission.
V bode 427 napadnutého rozsudku Súd prvého stupňa výslovne odkazuje na rôzne tabuľky predložené Komisiou.
I would therefore have expected that to prove their allegation of distortion of evidence the appellants would likewise refer to parts of the case files which contained tables.
Skôr som preto očakávala, že odvolatelia na účely podopretia ich výhrady o skreslení dôkazov odkážu na časti spisu obsahujúce tabuľky.
However, after having looked at Annexes B.4, B.8, B.9, B.10 and B.13, I have to find that although they contain a number of charts, none of these Annexes contain any tables.
Po preskúmaní príloh B.4, B.8, B.9, B.10 a B.13 však musím konštatovať, že sa tam síce nachádza určitý počet grafov, nie však žiadne tabuľky citované v uvedených prílohách.
In these circumstances the Annexes referred to are just as little capable of establishing the alleged distortion of evidence as are any explanations the Commission has given of these Annexes.
Za týchto okolností môžu citované prílohy rovnako málo preukázať údajné skreslenie dôkazov ako vysvetlenia Komisie k týmto prílohám.
In paragraphs 431 to 434 of the judgment under appeal the Court of First Instance considers the question whether it is possible to determine net selling prices to retailers on the basis of retail prices using ‘reverse engineering’.
Súd prvého stupňa skúma v bodoch 431 až 434 napadnutého rozsudku otázku, či čisté predajné ceny pre maloobchodníkov možno určiť „obráteným uvažovaním“ (metóda „reverse engineering“) na základe rôznych maloobchodných predajných cien.
The background to this is Impala’s submission at first instance that retailers’ mark-ups were generally transparent and were known with a high degree of accuracy. 213
Dôvodom tejto otázky je tvrdenie Impala na prvom stupni, že marže maloobchodníkov sú vo všeobecnosti transparentné a sú veľmi dobre známe 213.
It is much more probable that in paragraph 427 the Court of First Instance was
Zdá sa byť pravdepodobnejšie, že Súd prvého stupňa v bode 427 odkázal na
Paragraph 434 of the judgment under appeal includes the following:
V bode 434 napadnutého rozsudku sa okrem iného uvádza:
212 — See, for example, paragraphs 393, 401, 415, 416, 420 to 428 and 455 to 457 of the judgment under appeal, which refer to ‘tables’ (in German, ‘Tabellen’), whereas, for example, paragraphs 129 and 419 of the judgment under appeal refer to ‘charts’ (in German, ‘Grafiken’).
212 — Pozri napríklad body 393, 401, 415, 416, 420 až 428 a 455 až 457 napadnutého rozsudku, ktoré sa týkajú tabuliek (po anglicky „tables“), kým napríklad body 129 a 419 tohto rozsudku hovoria o grafoch (po anglicky: „charts“).
213 — This context appears from paragraphs 431 and 433 of the judgment under appeal.
213 — Tento kontext vyplýva z bodov 431 a 433 napadnutého rozsudku.
As regards the substance of the study, it is correct that its section 2 concerns retailers’ mark-up policy and in particular whether retailers apply standard mark-ups.
Čo sa týka teraz obsahu štúdie, je síce pravda, že jej časť 2 skúma maržovú politiku maloobchodníkov a najmä otázku, či maloobchodníci uplatňujú jednotné marže („standard mark-ups“).
However, the Court of First Instance found the study to lack information as to whether ‘a retailer will apply a different sales policy for the same type of album’.
Súd prvého stupňa však napriek tomu nenašiel v štúdii žiadne údaje, že „by maloobchodník uplatňoval rozdielnu politiku predaja pri tom istom druhu albumov“ 215.
215 After reading the study in Annex B.17, I have reached the same conclusion as the Court of First Instance.
Po preskúmaní štúdie obsiahnutej v prílohe B.17 som v tejto súvislosti dospela k rovnakému záveru, ako Súd prvého stupňa.
‘… the study drawn up by the economic advisers to the parties to the concentration does not present data that are sufficiently reliable, relevant and comparable … While it is indeed probable that the different types of retailer (supermarkets, independents, specialist chains, etc.) apply different mark-up policies, and that there are differences within each category of operators, and even differences for each individual operator, according to the types of album or their degree of success, it is very unlikely, on the other hand, and the study contains no data in that regard, that a retailer will apply a different sales policy for the same type of album.’
„štúdia vyhotovená ekonómami účastníkov koncentrácie… Hoci je určite pravdepodobné, že rôzne druhy maloobchodníkov (supermarkety, nezávislí, reťazce špecializovaných predajní, atď.) uplatňujú politiku rozdielnych marží a že v každej kategórii subjektov, ba dokonca u každého jednotlivého subjektu existujú rozdiely podľa druhu albumu a stupňa jeho úspechu, je na druhej strane málo pravdepodobné a štúdia neobsahuje v tomto ohľade žiadne údaje, že by maloobchodník uplatňoval rozdielnu politiku predaja pri tom istom druhu albumov. …“
Against this background I find that the complaint of distortion of evidence is unfounded as regards paragraph 434 of the judgment under appeal.
Za týchto okolností sa domnievam, že výhrada založená na skreslení dôkazov je v súvislosti s bodom 434 napadnutého rozsudku nedôvodná.
The appellants claim that the Court of First Instance disregarded the study drawn up by their economic experts and produced by the Commission as Annex B.17, 214 and in particular section 2 thereof.
Odvolatelia kritizujú, že Súd prvého stupňa ignoroval štúdiu uskutočnenú ich ekonomickými expertmi, ktorú predložili Komisii v prílohe B.17 214, najmä čo sa týka jej časti 2.
This allegedly contains comprehensive economic information which indicates that the Court of First Instance was wrong to find that retailers followed a uniform mark-up policy.
Táto časť obsahovala podrobné hospodárske údaje, z ktorých by sa dala vyvodiť nesprávnosť predpokladu Súdu prvého stupňa, že maloobchodníci uplatňovali jednotnú politiku marží.
This submission does not convince me.
Toto tvrdenie ma nepresvedčilo.
It is clear from merely reading the disputed paragraph 434 of the judgment under appeal that the Court of First Instance, far from disregarding this study, considered it.
Stačí prečítať tu sporný bod 434 napadnutého rozsudku, aby sa konštatovalo, že Súd prvého stupňa nijako neignoroval uvedenú štúdiu, ba právne naopak ju preskúmal.
Thus, the fourth ground of appeal is unfounded in its entirety, as are the points made in paragraphs 101 and 102 of the appeal, the substance of which overlaps with the fourth ground of appeal.
Štvrtý odvolací dôvod je teda ako celok nedôvodný. To platí aj pre úvahy obsiahnuté v bodoch 101 a 102 odvolania, ktoré sa po vecnej stránke prekrývajú so štvrtým odvolacím dôvodom.
215 — Paragraph 434 of the judgment under appeal (emphasis added).
215 — Bod 434 napadnutého rozsudku (kurzívou zvýraznila generálna advokátka).
C — The use of undisclosed evidence in the judgment under appeal (seventh ground of appeal)
C — O použití dôverných informácií v napadnutom rozsudku (šiesty odvolací dôvod)
Since the appellants complain inter alia that they were not able to comment on the latter documents before the Court of First Instance, it must first be considered whether there has been any breach of the adversarial principle before the Court of First Instance.
Keďže odvolatelia okrem iného kritizujú, že sa k týmto dokumentom nemohli pred Súdom prvého stupňa vyjadriť, treba najskôr preskúmať prípadné porušenie zásady kontradiktórneho konania pred Súdom prvého stupňa.
By their seventh ground of appeal the appellants claim that the Court of First Instance erred in law by basing its judgment on evidence that was not disclosed to the applicants, on which they had no opportunity of commenting, and which was not before the Commission at the time it adopted the first clearance decision.
Svojim siedmim odvolacím dôvodom odvolatelia vytýkajú Súdu prvého stupňa, že sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia tým, že svoj rozsudok založil na dôkazoch, o ktorých neboli informovaní, ku ktorým sa nikdy nemohli vyjadriť a ktoré neboli Komisii predložené pri prijímaní prvého rozhodnutia o povolení.
Given that such evidence could not have provided a basis for the Commission’s decision, the setting aside of the first clearance decision could likewise not be based on it.
Keďže takéto dôkazy nemôžu byť základom rozhodnutia Komisie, zrušenie prvého rozhodnutia o povolení by sa na nich nemalo zakladať.
There is no doubt that a judicial decision cannot be based on facts and documents of which the parties themselves — or one of them — have no knowledge and on which they therefore have not been able to comment either.
Je nesporné, že súdne rozhodnutie nemôže spočívať na skutkových okolnostiach a dokumentoch, k ktorými sa účastníci konania, alebo jeden z nich, nemohli oboznámiť a ku ktorým sa následne ani nemohli vyjadriť 219.
219 However, in the present case, in the proceedings at first instance the appellants were not in the position of a party to the action, but participated merely as interveners in support of the Commission.
V tejto veci však odvolatelia neboli v prvostupňovom konaní účastníkmi konania, ale len vedľajšími účastníkmi konania na podporu Komisie.
As such they have a weaker position in the proceedings than an applicant or a defendant.
Ako takí teda majú slabšie postavenie v konaní, ako žalovaní.
In particular, the second sentence of Article 116(2) of the Rules of Procedure of the Court of First Instance expressly provides that the President may, on application by one of the parties, omit secret or confidential information from being disclosed to an intervener, and this is not infrequent in competition law proceedings in particular.
V článku 116 ods. 2 druhej vete rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa sa výslovne stanovuje, že na žiadosť niektorého účastníka konania nemusí predseda poskytnúť tajné alebo dôverné písomnosti vedľajšiemu účastníkovi, čo sa vo veciach týkajúcich sa hospodárskej súťaže stáva často 220.
220Particularly in Community competition
Hodnotenie dôkazov najmä vo veciach týkajúcich sa práva hospodárskej súťaže charakterizuje skutočnosť, že posudzované dokumenty často obsahujú
The main point of attack of this ground of appeal is the Court of First Instance’s discussion of price transparency, and in particular of the majors’ — disputed — opportunity of overseeing the retail market with the assistance of weekly reports from their agents.
Hlavný bod tohto odvolacieho dôvodu tvoria vyhlásenia Súdu prvého stupňa o transparentnosti cien a najmä o možnosti, čo je predmetom sporu, kontroly maloobchodného trhu veľkými spoločnosťami pomocou týždenných kontrolných správ vyhotovených ich obchodnými zástupcami 216.
216 In this connection the Court of First Instance first emphasises one of the Commission’s findings, namely that Sony and Bertelsmann had a system of weekly reports which contained information about their competitors too.
Súd prvého stupňa najskôr zdôrazňuje zistenie Komisie, podľa ktorého existoval u Bertelsmann a Sony systém týždenných správ, ktoré obsahovali tiež informácie o konkurentoch 217.
217By way of supplement to this, in its judgment the Court of First Instance refers also to certain documents produced by Impala and classified as confidential. 218
Vo svojom rozsudku však Súd prvého stupňa na doplnenie v tejto súvislosti odkazuje tiež na niektoré dokumenty predložené Impala, ktoré boli kvalifikované ako dôverné 218.
216 — Paragraphs 352 to 361 and 451 of the judgment under appeal.
216 — Body 352 až 361 a 451 napadnutého rozsudku.
217 — See paragraph 352 of the judgment under appeal, which quotes from recital 113 of the first clearance decision.
219 — Rozsudky z 22. marca 1961, Snupat/Vysoký úrad, 42/59 a 49/59, Zb. s. 101, 169, z 10. januára 2002, Plant a i./Komisia a South Wales Small Mines, C-480/99 P, Zb. s.
84, Case C-480/99 P Plant and Others v Commission and South Wales Small Mines [2002] ECR I-265, paragraph 24, and Case C-199/99 P Corus UK v Commission [2003] ECR I-11177, paragraph 19).
I-265, bod 24, a z 2. októbra 2003, Corus UK/Komisia, C-199/99 P, Zb. s. I-11177, bod 19.
See also the judgments of the European Court of Human Rights in Feldbrugge v The Netherlands (1986) Series A, No. 99, p.
Pozri tiež rozsudky Európskeho súdu pre ľudské práva z 29. mája 1986, Feldbrugge/Holandsko (Serie A, č. 99, s.
16, paragraph 44, and Aksoy (Eroğlu) v Turkey, 31 October 2006, Application No. 59741/00, paragraph 21, and the caselaw referred to there.
16, odsek 44), a z 31. októbra 2006, Aksoy (Eroğlu)/Turquie (č. 59741/00 ods. 21 a tam citovanú judikatúru).
220 — See for example the order in Case T-271/03 Deutsche Telekom v Commission [2006] ECR II-1747.
220 — Pozri napríklad uznesenie z 15. júna 2006, Deutsche Telekom/Komisia, T-271/03, Zb. s. II-1747.
218 — Paragraphs 356 to 360, 389 and 451 of the judgment under appeal.
218 — Body 356 až 360, 389 a 451 napadnutého rozsudku.
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-413/06 P reasonably be expected to rely on them in the administrative procedure to justify a possible prohibition decision, or even simply to rebut particular arguments of the parties to the concentration.
NÁVRHY GENERÁLNEJ ADVOKÁTKY — J. KOKOTT — VEC C-413/06 P opierala v rámci správneho konania v snahe odôvodniť prípadné rozhodnutie o zákaze koncentrácie alebo aspoň s cieľom vyvrátiť určité tvrdenia účastníkov koncentrácie.
cases the taking of evidence is characterised by the fact that the documents considered often contain trade secrets or other information which may be published either not at all or only subject to significant restrictions.
obchodné tajomstvo alebo iné informácie, ktoré nemožno zverejniť, prípadne je možné ich zverejniť len s veľkými obmedzeniami 221.
221Thus, it is already inherent in the scheme of the Rules of Procedure that the Court of First Instance can base its judgment, if necessary, on evidence which was not available to interveners (see also Article 67(3)(1) of the Rules of Procedure of the Court of First Instance, and moreover Article 287 EC).
Už v štruktúre rokovacieho poriadku je zakotvené, že Súd prvého stupňa môže prípadne založiť svoj rozsudok na dôkazoch, ktoré nie sú prístupné navrhovateľom (pozri v tomto ohľade tiež článok 67 ods. 3 prvá veta rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa a článok 287 CE).
Against this background the Court of First Instance erred in law when it supported its decision to annul the first clearance decision by relying on the confidential documents lodged by Impala.
Za týchto okolností sa teda Súd prvého stupňa dopustil nesprávneho právneho posúdenia tým, že sa pri zrušení prvého rozhodnutia o povolení opieral o dôverné dokumenty predložené.
Indeed, contrary to what might appear at first sight, the confidential treatment of documents submitted by Impala is less a problem in the adversarial proceedings before the Court of First Instance than a question of observing the rights of defence of the parties to the concentration in the administrative procedure.
Dôverné zaobchádzanie s písomnosťami predloženými Impala je teda na rozdiel od toho, ako by sa to mohlo na prvý pohľad javiť, skôr otázkou rešpektovania práv účastníkov koncentrácie na obhajobu v rámci správneho konania, ako problém kontradiktórnosti konania pred Súdom prvého stupňa.
However, this error of law does not mean that the judgment under appeal is to be set aside, as the Court of First Instance’s findings were supported by other reasons which were unrelated to the confidential documents submitted by Impala.
Toto nesprávne právne posúdenie však nevedie k zrušeniu napadnutého rozsudku.
Thus, reliance on those documents was merely one of a number of factors from which the Court of First Instance concluded ‘that the already strong transparency … is increased even further’.
Na vyhlásenia Súdu prvého stupňa existovali totiž aj iné dôvody, ktoré nemali nič spoločné s dôvernými dokumentmi preloženými Impala.
223Accordingly, even if, having regard to the appellants’ rights of defence, the Court of First Instance had declined to take the confidential documents submitted by Impala into account, this would not have undermined the conclusions it drew in the judgment under appeal in any way. 224
Odkazy na tieto dokumenty sú teda v konečnom dôsledku len jedným z mnohých faktorov, z ktorých podľa zastáva názor Súdu prvého stupňa vyplýva, že „už silná transparentnosť… ešte narástla“ 223.
The appellants correctly submit that the Court of First Instance was not entitled to rely on the disputed documents lodged by Impala to support the annulment of the first clearance decision, because the Commission itself ought not to have used these documents, owing to their confidential nature.
Odvolatelia správne tvrdia, že Súd prvého stupňa sa na účely zrušenia prvého rozhodnutia o povolení nemal opierať o sporné dokumenty predložené Impala, keďže ani Komisia ich nemala použiť z dôvodu ich dôvernej povahy.
If the Court of First Instance considers certain documents to be confidential to such an extent that it withholds their entire content from the undertakings participating in the concentration, 222the Commission cannot
Ak Súd prvého stupňa považuje určité písomnosti za natoľko dôverné, že úplne skrýva ich obsah pred účastníkmi koncentrácii 222, nemožno ani rozumne očakávať, že by sa Komisia o ne
It follows that the seventh ground of appeal is also unfounded.
Siedmy odvolací dôvod je teda tiež nedôvodný.
221 — Case C-411/04 P Salzgitter Mannesmann v Commission [2007] ECR I-959, paragraph 43.
221 — Rozsudok z 25 januára 2007, Salzgitter Mannesmann/Komisia, C-411/04 P, Zb. s. I-965, bod 43.
223 — Paragraphs 348 to 362, in particular paragraph 362, of the judgment under appeal.
223 — Body 348 až 362, a najmä bod 362, napadnutého rozsudku.
224 — To the same effect, see Aalborg Portland (cited above, footnote 121), paragraph 72, Musique Diffusion française (cited above, footnote 117), paragraph 30, and Case T-30/91 Solvay v Commission [1995] ECR II-1775, paragraph 58.
224 — V tom istom zmysle pozri rozsudky Aalborg Portland a i./Komisia (už citovaný v poznámke pod čiarou č. 121, bod 72), Musique Diffusion française a i./Komisia (už citovaný v poznámke pod čiarou č. 117, bod 30) a z 29 júna 1995, Solvay/Komisia, T-30/91, Zb. s. II-1775, bod 58.
222 — Even if I have considerable doubt after looking at the case file from the proceedings at first instance as to whether such an approach was justified in the present case, it is not the task of the Court in the present appeal proceedings to call in question the Court of First Instance’s assessment as to the confidentiality of these documents.
222 — Hoci som po preskúmaní spisu z konania na prvom stupni mala vážne pochybnosti, či bol takýto postup v prejednávanej veci odôvodnený, Súdnemu dvoru v tomto konaní o odvolaní neprináleží, aby spochybňoval posúdenia uskutočnené Súdom prvého stupňa v súvislosti s dôvernosťou uvedených dokumentov.
Impala considered these observations by the Commission to be a cross appeal, and under reference to Article 117(2) of the Rules of Procedure replied to them by a separate document.
Impala pochopila tieto úvahy Komisie ako vzájomné odvolanie a odpovedala na ne osobitným vyjadrením s odkazom na člá -nok 117 ods. 2 rokovacieho poriadku.
With permission of the President of the Court further documents were submitted on this matter.
Ďalšie vyjadrenia v tejto súvislosti boli podané na základe súhlasu predsedu Súdneho dvora.
VI — The supposed cross appeal
VI — K údajnému vzájomnému odvolaniu
At the end of the Commission’s response to the appeal there appears a separ- ate section with ‘additional observations’ 225 on what the Court of First Instance described as the ‘essential grounds’ of the first clearance decision.
Vyjadrenie Komisie k odvolaniu obsahuje na svojom konci osobitnú časť obsahujúcu „doplňujúce poznámky“ 225k „hlavným dôvodom“ prvého rozhodnutia o povolení.
However, this in itself by no means constitutes a definitive finding by the Court in the present case that there is in fact a cross appeal.
To však samé osebe neznamená, že sa v tejto veci Súdneho dvora už konečným spôsobom konštatovalo podanie vzájomného opravného prostriedku.