natgillin/translations-raw huggingface dataset:
‘Member States may decide not to apply the provisions of Articles 6, 7, 20 and 22 in so far as their application would obstruct the performance, in law or in fact, of the obligations imposed on electricity undertakings in the general economic interest and in so far as the development of trade would not be affected to such an extent as would be contrary to the interests of the Community.
„Členské štáty sa môžu rozhodnúť, že nebudú uplatňovať ustanovenia článkov 6, 7, 20 a 22 do takej miery, pokiaľ by ich uplatňovanie, právne alebo fakticky, bránilo vykonávaniu povinností uložených elektroenergetickým podnikateľským subjektom vo všeobecnom hospodárskom záujme a pokiaľ by nebol ovplyvnený rozvoj obchodu v takom rozsahu, že by to protirečilo záujmom spoločenstva.
The interests of the Community include, amongst others, competition with regard to eligible customers in accordance with this Directive and Article 86 of the Treaty.’
Záujmy spoločenstva zahŕňajú okrem iného aj hospodársku súťaž vo vzťahu k oprávneným zákazníkom v súlade s touto smernicou a článkom 86 Zmluvy.“
Article 13 of the Directive provides:
Článok 13 smernice stanovuje:
26. “small isolated system” means any system with consumption of less than 3 000 GWh in the year 1996, where less than 5% of annual consumption is obtained through interconnection with other systems; of
26. ‚malá izolovaná sústava‘ znamená každú sústavu so spotrebou menšou než 3000 GWh v roku 1996, kde sa menej ako 5 % ročnej spotreby získava prostredníctvom prepojenia s inými sústavami; prevádzkovateľov distribučnej
Distribution
„Určenie sústavy
27. “micro isolated system” means any system with consumption less than 500 GWh in the year 1996, where there is no connection with other systems;
27. ‚mikro izolovaná sústava‘ [veľmi malá izolovaná sústava — neoficiálny preklad] znamená sústavu so spotrebou menšou než 500 GWh v roku 1996, ktorá nie je nijako prepojená s inými sústavami;…“
Member States shall designate or shall require undertakings that own or are responsible for distribution systems to designate, for a period of time to be determined by Member States having regard to considerations of efficiency and economic balance, one or more distribution system operators.
Členské štáty určia alebo vyžadujú, aby podniky, ktoré vlastnia alebo sú zodpovedné za distribučné sústavy, určili jedného alebo viacerých prevádzkovateľov distribučnej sústavy na obdobie určené členským štátom vzhľadom na zváženie účinnosti a hospodárskej rovnováhy.
Member States shall ensure that distribution system operators act in accordance with Articles 14 to 16.’
Členské štáty zabezpečia, aby prevádzkovatelia distribučnej sústavy konali v súlade s článkami 14 a 16.“
Article 20 of the Directive provides as follows:
Článok 20 smernice stanovuje:
‘Third party access
B — Vnútroštátna právna úprava
B — National legislation
„Prístup tretích strán
The ‘Gesetz über die Elektrizitäts- und Gasversorgung’ (Law on electricity and gas supply), also referred to as ‘Energiewirtschaftsgesetz’ (‘EnWG’), is the main piece of legislation implementing Directive 2003/54 in Germany.
„Gesetz über die Elektrizitäts- und Gasversorgung“ (zákon o zásobovaní elektrinou a plynom), nazývaný aj „Energiewirtschaftsgesetz“ (ďalej len „EnWG“), je nosnou právnou úpravou, ktorou bola v Nemecku prebratá smernica 2003/54.
Member States shall ensure the implementation of a system of third party access to the transmission and distribution systems based on published tariffs, applicable to all eligible customers and applied objectively and without discrimination between system users.
Členské štáty zabezpečia zavádzanie systému prístupu tretích strán do prenosových a distribučných sústav na základe uverejnených taríf uplatniteľných u všetkých oprávnených zákazníkov a uplatňovaných objektívne a bez diskriminácie voči niektorým užívateľom sústavy.
Member States shall ensure that these tariffs, or the methodologies underlying their calculation, are approved prior to their entry into force in accordance with Article 23 and that these tariffs, and the methodologies — where only methodologies are approved — are published prior to their entry into force.
Členské štáty zabezpečia, aby tieto tarify alebo metodiky, na základe ktorých sa vypočítavajú, boli schválené pred tým, ako nadobudnú účinnosť v súlade s článkom 23, a aby sa tieto tarify a metodiky — pokiaľ sa schvaľujú iba metodiky — uverejňovali pred tým, ako nadobudnú účinnosť.
The operator of a transmission or distribution system may refuse access where it lacks the necessary capacity.
Prevádzkovateľ prenosovej alebo distribučnej sústavy môže odmietnuť prístup tam, kde mu chýba potrebná kapacita.
Duly substantiated reasons must be given for such refusal, in particular having regard to Article 3.
Pre takéto odmietnutia musia byť uvedené náležite opodstatnené dôvody, najmä vzhľadom na článok 3.
Member States shall ensure, where appropriate and when refusal of access takes place, that the transmission or distribution system operator provides relevant information on measures that would be necessary to reinforce the network.
V prípade odmietnutia prístupu členské štáty zabezpečia, pokiaľ je to vhodné, aby prevádzkovateľ prenosovej alebo distribučnej sústavy poskytol príslušné informácie o opatreniach, ktoré budú potrebné pre posilnenie siete.
The party requesting such information may be charged a reason-
Strane, ktorá takéto informácie žiada, môže byť vyúčtovaný primeraný poplatok odrážajúci náklady na poskytnutie takýchto informácií.“
‘(1) Conditions and charges for system access shall be appropriate, non-discrim-inatory, transparent and no less favourable than those which in practice or for costing purposes are applied and charged by system operators in comparable situations for service provision within their undertaking or to connected or associated undertakings. …’
11. § 20 EnWG zakotvuje zásadu prístupu tretích osôb do „energetických zásobovacích sústav“ takto:
‘Access to energy supply systems
„Prístup do energetických zásobovacích sústav
To the extent necessary to ensure efficient system access, they shall have a duty to cooperate. …
Sú povinní spolupracovať v rozsahu, ktorý je nevyhnutný na zabezpečenie účinného prístupu do sústavy. …
‘Parts 2 and 3 and Paragraphs 4, 52 and 92 of this Law shall not apply to the operation of energy supply systems which
„Druhá a tretia časť a § 4, 52 a 92 sa nepoužijú pri prevádzke energetických distribučných sústav, ktoré sa
Paragraph 21 sets out the ‘System access conditions and charges’ and provides: are located on a geographically connected operation zone and which predominantly serve to supply the
Prevádzkovatelia energetických zásobovacích sústav môžu prístup podľa odseku 1 odoprieť len vtedy, ak preukážu, že poskytnutie prístupu do sústavy nie je z prevádzkových alebo iných dôvodov s prihliadnutím na ciele § 1 možné alebo by bolo pre nich spojené s neprimeraným zaťažením. …“
are located on a closely geographically connected zone and serve predominantly their own supply purposes, 5 energy needs of the undertaking itself or of connected undertakings within the meaning of point 38 of Paragraph 3 of this Law, 3
podniku alebo prepojeného podniku v zmysle § 3 bodu 38; 3 nachádzajú na priestorovo úzko súvisiacom území a slúžia prevažne na samozásobovanie, 5
(a) going beyond mere leasing or letting arrangements, and on condition that the energy supply system does not serve to provide general supply within the meaning of point 17 of Paragraph 3 of this Law and that the operator of the site network or his representative possess such staff, technical and economic resources as to ensure the longterm operation of the system in accordance with the provisions of this Law.’
nachádzajú na priestorovo súvisiacom súkromnom území a slúžia prevádzkovateľovi sústavy alebo ním poverenej osobe na to, aby v súlade so spoločným hlavným obchodným cieľom, ktorý: a) prekračuje čisto nájomné vzťahy a ktorý pokiaľ energetická zásobovacia sústava neslúži na verejné zásobovanie v zmysle § 3 bodu 17 a prevádzkovateľ objektovej sústavy alebo ním poverená osoba je z personálneho, technického a hospodárskeho hľadiska schopná zabezpečiť trvalú prevádzku sústavy v súlade s ustanoveniami tohto zákona.“ b) by bol v dôsledku použitia ustanovení uvedených v úvodnej časti vety neprimerane sťažený, zásobovali určitých konečných spotrebiteľov energiou, 4 alebo ktoré sa
3 — These are called ‘operation networks’ (Betriebsnetze).4 — These are called ‘service networks’ (Dienstleistungsnetze).
3 — Tieto sa nazývajú „podnikové sústavy“ (Betriebsnetze).4 — Tieto sa nazývajú „servisné sústavy“ (Dienstleistungsnetze).
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-439/06 network’ which fulfilled the requirements of Paragraph 110(1)(1) and (2) of the EnWG.
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA — J. MAZÁK — VEC C-439/06
II — Factual background, procedure before the national court and the question referred
II — Skutkové okolnosti, konanie na vnútroštátnom súde a prejudiciálna otázka sústavou“, ktorá spĺňa požiadavky § 110 ods. 1 bodov 1 a 2 EnWG.
Since this decision would allegedly have the effect of preventing third parties such as citiworks from accessing the system operated by FLH at Leipzig/Halle Airport in order to supply customers located there, citiworks challenged that decision before the Oberlandesgericht Dresden.
Keďže toto rozhodnutie by údajne bolo malo za účinok, že tretie strany, ako napríklad citiworks, by nemali prístup do sústavy prevádzkovanej FLH na letisku Lipsko/Halle na zásobovanie zákazníkov nachádzajúcich sa na letisku, citiworks napadol toto rozhodnutie na Oberlandesgericht Dresden.
In this capacity it manages an energy supply system through which it and 93 other undertakings located at the airport are supplied with electricity.
Z tejto pozície spravuje energetickú zásobovaciu sústavu, prostredníctvom ktorej je samotný tento podnik a ďalších 93 podnikov nachádzajúcich sa na letisku zásobovaných elektrickou energiou.
In 2004 the volume of energy consumed via this system amounted to approximately 22 200 MWh, of which, over and above FLH’s own consumption of 85.4%, around 3 800 MWh, or 14.6%, was supplied to other undertakings situated at the airport.
V roku 2004 dosiahol objem energie spotrebovanej cez túto sústavu približne 22 200 MWh, z čoho nad rámec vlastnej spotreby FLH, ktorá predstavovala 85,4 %, bolo približne 3 800 MWh, čiže 14,6 %, dodaných iným podnikom nachádzajúcim sa na letisku.
Since the beginning of 2004 citiworks AG (‘citiworks’), an electricity supply undertaking, has supplied DFS Deutsche Flugsicherung GmbH, located at Leipzig/Halle Airport, with electricity.
Spoločnosť citiworks AG (ďalej len „citiworks“), podnik dodávajúci elektrickú energiu, zásoboval od začiatku roka 2004 elektrickou energiou podnik DFS Deutsche Flugsicherung GmbH, nachádzajúci sa na letisku Lipsko/Halle.
The Oberlandesgericht considered that since compliance with the relevant provisions of the EnWG would not impose an unreasonable burden on FLH, the system at issue could not be regarded as a ‘service network’ in accordance with Paragraph 110(1)(2) of the EnWG.
Oberlandesgericht usúdil, že vzhľadom na to, že súlad s príslušnými ustanoveniami EnWG by FLH neprimerane nezaťažil, nemožno predmetnú sústavu považovať za „servisnú sústavu“ podľa § 110 ods. 1 bodu 2 EnWG.
However, the system fulfils the conditions laid down in Paragraph 110(1)(1) of the EnWG and could thus be qualified as an ‘operation network’ and be exempted inter alia from the provisions of the EnWG on third party access.
Táto sústava však spĺňa podmienky stanovené v § 110 ods. 1 bode 1 EnWG, a môže byť preto kvalifikovaná ako „podniková sústava“ a vyňatá, okrem iného, z ustanovení EnWG o prístupe tretích strán.
The action brought by citiworks is therefore, in principle, unfounded under national law.
Žaloba podaná citiworks je preto podľa vnútroštátneho práva v zásade nedôvodná.
However, the Oberlandesgericht expressed doubts as to whether Paragraph 110(1)(1) of the EnWG is consistent with the requirements of Article 20(1) of Directive 2003/54.
Oberlandesgericht však vyjadril pochybnosti o tom, či je § 110 ods. 1 bod 1 EnWG v súlade s požiadavkami článku 20 ods. 1 smernice 2003/54.
Therefore, by order of 17 October 2006, received at the Court’s Registry on 24 October 2006, the Kartellsenat of the Oberlandesgericht Dresden (Germany) decided to stay the proceedings and to make a reference to the Court of Justice of the European Communities for a preliminary ruling on the following question:
Kartelový senát Oberlandesgericht Dresden (Nemecko) preto uznesením zo 17. októbra 2006, ktoré bolo doručené do kancelárie Súdneho dvora 24. októbra 2006, rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru Európskych spoločenstiev túto prejudiciálnu otázku:
IV — Main arguments of the parties
IV — Hlavné tvrdenia účastníkov konania
Citiworks submits that Paragraph 110(1)(1) of the EnWG is not compatible with Article 20 of the Directive.
Citiworks tvrdí, že § 110 ods. 1 bod 1 EnWG nie je v súlade s článkom 20 smernice.
III — Procedure before the Court
III — Konanie pred Súdnym dvorom
However, Paragraph 110(1)(1) of the EnWG violates the obligation to guarantee access to the network.
Citiworks uvádza, že výnimka podľa § 110 ods. 1 bodu 1 EnWG je prakticky automatická.
According to a majority of competent regulators at Federal
Mnoho prevádzkovateľov sústav podalo
The Court has received observations from citiworks, the Saxon Ministry of the Economy and Employment as regulatory authority for the Land, FLH, the Commission, and the German, Polish and United Kingdom Governments.
Písomné pripomienky Súdnemu dvoru predložili citiworks, saské ministerstvo hospodárstva a práce ako krajinský regulačný orgán, FLH, Komisia, nemecká vláda, poľská vláda a vláda Spojeného kráľovstva.
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-439/06 cannot justify a general and automatic exemption such as that contained in Paragraph 110(1)(1) of the EnWG.
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA — J. MAZÁK — VEC C-439/06 všeobecnú a automatickú výnimku, aká je obsiahnutá v § 110 ods. 1 bode 1 EnWG.
While many system operators have submitted applications for the provision to be declared applicable to their system, others presume that they fulfil the requirements of that provision and do not even seek a declaration to that effect.
žiadosť o určenie, že sa toto ustanovenie vzťahuje na ich sústavu, a iní sa zase domnievajú, že spĺňajú požiadavky tohto ustanovenia, a dokonca sa ani neusilujú získať takéto určenie.
Moreover, there is nothing in the directive to allow Member States to determine freely those situations in which they may derogate from the principle of freedom of access to the network.
Navyše v smernici nie je nič, čo by členským štátom umožňovalo slobodne určiť, v akých situáciách sa môžu odchýliť od zásady voľného prístupu do sústav.
First of all, FLH submits that the reference for a preliminary ruling is inadmissible because the question referred to the Court is hypothetical.
FLH predovšetkým tvrdí, že návrh na začatie prejudiciálneho konania je neprípustný, pretože položená otázka je hypotetická.
Indeed, the referring court refers in its question to a wording of Paragraph 110(1)(1) of the EnWG which does not actually exist.
Vnútroštátny súd totiž vo svojej otázke odkazuje na znenie § 110 ods. 1 bodu 1 EnWG, aké v skutočnosti neexistuje.
Moreover, the answer to that question is not relevant for the solution of the dispute before the referring court.
Navyše odpoveď na túto otázku nie je z hľadiska riešenia sporu pred vnútroštátnym súdom významná.
The exception provided for under Article 26 of the Directive for small isolated systems does not justify a provision such as Paragraph 110(1)(1) EnWG, because no request for derogation has been submitted by Germany to the Commission and the systems covered by the national provision are not micro or small isolated systems as defined at Article 2(26) and (27) of the Directive.
Výnimka stanovená v článku 26 smernice pre malé izolované sústavy neoprávňuje na také ustanovenie, ako je § 110 ods. 1 bod 1 EnWG, pretože Nemecko na Komisiu nepodalo žiadnu žiadosť o výnimku a sústavy, na ktoré sa vzťahuje toto vnútroštátne ustanovenie, nie sú veľmi malé alebo malé izolované sústavy v zmysle článku 2 bodov 26 a 27 smernice.
A general exemption of systems from third party access obligations for structural reasons cannot be inferred from the directive.
Všeobecnú výnimku z povinnosti zabezpečiť prístup tretích strán, založenú na štrukturálnych dôvodoch, nie je zo smernice možné vyvodiť.
While it may be true that third party ac- cess obligations impose a disproportionately heavy burden on small systems, this
Hoci je možno pravda, že povinnosť zabezpečiť prístup tretích strán znamená pre malé sústavy neprimeranú záťaž, nemožno tým odôvodniť takú
On the substance, FLH submits that Paragraph 110(1)(1) of the EnWG is compatible with Community law.
Pokiaľ ide o vec samu, FLH tvrdí, že § 110 ods. 1 bod 1 EnWG je zlučiteľný s právom Spoločenstva.
The systems falling within that provision are internal systems created by companies for the purposes of their own consumption and they do not affect competition.
Toto ustanovenie sa vzťahuje na vnútorné sústavy vytvorené spoločnosťami na účely samozásobovania a tie nemajú vplyv na hospodársku súťaž.
Therefore they do not fall within the scope of the directive.
Smernica sa na ne preto nevzťahuje.
For these reasons Paragraph 110(1)(1) of the EnWG is compatible with Article 20(1) of the Directive.
Z týchto dôvodov je § 110 ods. 1 bod 1 EnWG zlučiteľný s článkom 20 ods. 1 smernice.
This is illustrated by the fact that the consumption of the system in question is far below that of a ‘micro isolated system’ as defined in Article 2, point 27 of the Directive.
To ilustruje aj skutočnosť, že spotreba danej sústavy je omnoho nižšia ako spotreba „mikro izolovanej sústavy“ [veľmi malej izolovanej sústavy — neoficiálny preklad], ako je definovaná v článku 2 bode 27 smernice.
6 The exclusion of such a system is therefore unlikely to imply a significant distortion of competition on the internal market for energy.
6Je preto nepravdepodobné, že by výnimka pre takúto sústavu mohla spôsobiť významné narušenie hospodárskej súťaže na vnútornom trhu s energiou.
Articles 3(8), 13, 15(2)(d), 15(2), last sentence, and 20(1) of the Directive provide indeed for a number of possibilities to derogate from the provisions on unbundling, connection and access to the network.
Článok 3 ods. 8, články 13 a 15 ods. 2 písm. d), článok 15 ods. 2 posledná veta a článok 20 ods. 1 smernice totiž stanovujú viacero možností odchýlok od ustanovení o oddelení prevádzkovateľov, pripojení a prístupu do sústav.
This party submits that the system at issue in the present proceedings, which may be exempted under Paragraph 110(1) of the EnWG, is neither a transmission system nor a distribution system within the meaning of the directive but a system which serves predominantly for to supply FLH’s own consumption.
Tento účastník konania tvrdí, že sústava, o ktorú ide v tomto konaní a na ktorú sa môže vzťahovať výnimka podľa § 110 ods. 1 EnWG, nie je ani prenosovou, ani distribučnou sústavou v zmysle smernice, ale sústavou, ktorá v prevažnej miere slúži na samozásobovanie FLH.
Therefore the system does not fall within the scope of the directive and there is no obligation to give third parties access to that system pursuant to the provisions of the directive.
Na túto sústavu sa preto smernica nevzťahuje a neexistuje nijaká povinnosť zabezpečiť tretím stranám prístup do tejto sústavy v zmysle ustanovení smernice.
Furthermore, FLH cannot be regarded as an operator of a distribution system within the meaning of Article 2(6) of the Directive, because its main objective is to operate an airport and, as a result, it cannot fully comply with the obligations imposed on a distribution system operator.
Navyše FLH nemožno považovať za prevádzkovateľa distribučnej sústavy v zmysle článku 2 bodu 6 smernice, keďže jeho hlavnou činnosťou je prevádzka letiska, a preto nemôže v plnom rozsahu plniť povinnosti uložené prevádzkovateľovi distribučnej sústavy.
FLH emphasises that it is a company which provides services in the general economic interest within the meaning of Article 3(8) of the Directive and is not just a simple energy distributor.
FLH zdôrazňuje, že je spoločnosťou poskytujúcou služby vo všeobecnom hospodárskom záujme v zmysle článku 3 ods. 8 smernice, a nie iba obyčajným distribútorom energie.
It bears the obligation of running an airport.
Má povinnosť viesť letisko.
Therefore the private supply system that it operates is not a distribution system within the meaning of the directive.
Súkromná zásobovacia sústava, ktorú prevádzkuje, preto nie je distribučnou sústavou v zmysle smernice.
6 — A ‘micro isolated system’ is a system which had a consumption of less than 500 GWh in the year 1996.
6 — „Mikro izolovaná sústava“ [veľmi malá izolovaná sústava — neoficiálny preklad] je sústava, ktorá mala v roku 1996 spotrebu menšiu ako 500 GWh.
The consumption of the network in question is not known for 1996 but it appears from the file that it varied between 19 GWh and 23 GWh between 2000 and 2007.
Spotreba predmetnej sústavy za rok 1996 nie je známa, zo spisu však vyplýva, že v rokoch 2000 až 2007 sa pohybovala v rozpätí od 19 GWh do 23 GWh.
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-439/06 is compatible with Article 20(1) of the Directive.
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA — J. MAZÁK — VEC C-439/06
D — The German Government
D — Nemecká vláda takéto tretie strany neexistujú.
The German Government submits that on a systemic and teleological interpretation of the directive ‘customer installations’ do not fall within its scope.
Nemecká vláda tvrdí, že na základe systematického a teleologického výkladu smernice nepatria „zákaznícke zariadenia“ do jej pôsobnosti.
A customer installation is the electricity installation of a final consumer which also includes systems set up by such consumers and which distribute energy within a closed installation.
Zákaznícke zariadenie je elektrické zariadenie konečného zákazníka, ktoré zahŕňa aj sústavy vytvorené týmto zákazníkom a distribuuje energiu v rámci uzavretého zariadenia.
Although they supply several physical or legal persons as customers, some systems must be regarded as customer installations, when such customers cannot be regarded as true third parties.
Hoci niektoré sústavy dodávajú energiu viacerým fyzickým alebo právnickým osobám ako zákazníkom, aj tak ich treba považovať za zákaznícke zariadenia, ak týchto zákazníkov nemožno vnímať ako skutočné tretie strany.
This is the case for parties which are associated with the operator of the customer installation in a ‘supply community’, which may be the result of factual or legal circumstances.
To je prípad strán, ktoré sú s prevádzkovateľom zákazníckeho zariadenia združené v „zásobovacom spoločenstve“, ktoré môže byť výsledkom vecných alebo právnych okolností.
Since such customers are not true third parties vis-à-vis the system operator, it is not necessary to ensure their right to choose freely their electricity supplier and the rules on energy market liberalisation do not apply to them.
Keďže takíto zákazníci nie sú vo vzťahu k prevádzkovateľovi sústavy skutočnými tretími stranami, nie je potrebné zabezpečiť ich právo na slobodný výber dodávateľa elektrickej energie a právne normy o liberalizácii trhu s energiou sa na nich nevzťahujú.
As is apparent from the definition of a ‘distribution system operator’ contained in Article 2(6) of the Directive and the obligations of such operators set out in Article 14 of the Directive, the directive concerns only companies operating distribution systems which are aimed at the supply of energy to the public, which excludes customer installations.
Ako je zjavné z definície „prevádzkovateľa distribučnej sústavy“ obsiahnutej v článku 2 bode 6 smernice a z úloh takýchto prevádzkovateľov stanovených v jej článku 14, smernica sa týka iba spoločností prevádzkujúcich distribučné sústavy, ktoré sú zamerané na dodávky energie verejnosti, čo vylučuje zákaznícke zariadenia.
Moreover the legal rules on energy market liberalisation aim at giving third parties the right freely to choose their provider.
Navyše cieľom právnych noriem o liberalizácii trhu s energiou je zabezpečiť tretím stranám právo slobodného výberu dodávateľa.