natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Kempter notes first of all that Community law does not contain any specific provision relating to a timelimit or limitation period for an application for review.
Kempter predovšetkým zdôrazňuje, že právo Spoločenstva v súvislosti s návrhom na opätovné preskúmanie neupravuje žiadnu prekluzívnu alebo premlčaciu lehotu.
It adds that, in accordance with Kühne & Heitz, the person concerned can assert his right to review of the administrative decision that has become final only in so far as a national provision so permits. Therefore, in order to decide whether or not this right is subject to a time-limit, the national provisions concerning limitation should be referred to. I - 463
Ďalej dodáva, že v súlade s už citovaným rozsudkom Kühne & Heitz sa môže dotknutá osoba dovolávať svojho práva na opätovné preskúmanie správneho rozhodnutia, ktoré sa stalo právoplatným, iba v prípade, že to umožňuje ustanovenie vnútroštátneho právneho poriadku. Pri rozhodovaní o tom, či toto právo je alebo nie je časovo obmedzené, je potrebné zohľadniť vnútroštátne ustanovenia o premlčaní. I - 463
Kempter also submits that, if Community provisions governing timelimits or limitation periods were to be applied by analogy, its application should still not be regarded as out of time, in view of the fact that it was lodged less than three years after the date of the Advocate General’s Opinion in Emsland-Stärke, that is to say the time from which a change in the German courts’ settled caselaw could have been envisaged.
Kempter tiež tvrdí, že ak by boli analogicky uplatňované ustanovenia práva Spoločenstva upravujúce prekluzívne a premlčacie lehoty, jeho návrh by nemal byť považovaný za oneskorený, keďže bol podaný predtým, ako uplynuli 3 roky od návrhov generálneho advokáta vo veci, v ktorej bol vyhlásený už citovaný rozsudok Emsland-Stärke, čo je moment, od ktorého bolo možné predpokladať zmenu ustálenej judikatúry nemeckých súdov.
In the case of the fourth condition established by the Court in Kühne & Heitz, the Czech and Finnish Governments agree with the view expressed by the referring court that the timelimit which the Court thereby created for applying for review of an administrative decision that has become final should be linked to positive awareness of the caselaw on the part of the person concerned. 51
Pokiaľ ide o štvrtú podmienku, ktorú Súdny dvor uviedol v už citovanom rozsudku Kühne & Heitz, česká a fínska vláda súhlasia s názorom, ktorý vyjadril vnútroštátny súd a podľa ktorého by lehota takto vytvorená Súdnym dvorom na účely návrhu na zmenu právoplatného správneho rozhodnutia mala byť viazaná na skutočnú vedomosť, ktorú má o tejto judikatúre dotknutá osoba. 51
They further submit that Community law does not prevent the right to apply for review of an unlawful administrative decision from being limited in time.
Tieto vlády sa okrem toho domnievajú, že právna úprava Spoločenstva nebráni tomu, aby bolo právo navrhnúť opätovné preskúmanie nezákonného správneho rozhodnutia časovo obmedzené.
National procedural rules may thus legitimately provide that this type of application must be made within a specific period, provided that the principles of equivalence and effectiveness are observed.
Vnútroštátne procesné pravidlá teda môžu, za predpokladu dodržania zásad ekvivalencie a efektivity, zákonne stanoviť, že takýto druh návrhu musí byť podaný v rámci konkrétnych lehôt.
According to the Commission, the second question referred for a preliminary ruling concerns only the interval between delivery of the Court’s judgment causing the administrative decision to be unlawful and the application submitted by Kempter for review and withdrawal of that decision.
Podľa Komisie sa druhá otázka týka iba obdobia medzi vyhlásením rozsudku Súdneho dvora, z ktorého vyplýva nezákonnosť správneho rozhodnutia, a návrhom na opätovné preskúmanie a zrušenie uvedeného rozhodnutia podaným Kempter.
In addition, the Commission states that the principle of procedural autonomy of the Member States precludes the setting of a timelimit at Community level.
Komisia okrem toho tvrdí, že zásada procesnej autonómie členských štátov bráni stanoveniu lehoty na úrovni Spoločenstva.
It suggests that, for reasons of legal certainty, the fourth condition established by Kühne & Heitz I - 464
Z dôvodov právnej istoty navrhuje, aby bola štvrtá podmienka uvedená v už citovanom rozsudku Kühne & Heitz doplnená I - 464
KEMPTER be supplemented so as to require the person concerned to have complained to the administrative body immediately after becoming aware of the preliminary ruling of the Court causing the administrative decision that has become final to be unlawful, and within a period of time after delivery of the Court’s judgment which appears to be reasonable in light of the principles of national law and consistent with the principles of equivalence and effectiveness.
KEMPTER v tom zmysle, že by vyžadovala, aby sa dotknutá osoba obrátila na správny orgán hneď, ako sa dozvie o rozsudku Súdneho dvora vyhlásenom v rámci prejudiciálneho konania, z ktorého vyplýva nezákonnosť právoplatného správneho rozhodnutia, a zároveň v rámci časového intervalu plynúceho od vyhlásenia tohto rozsudku, ktorý sa zdá byť primeraný s ohľadom na zásady vnútroštátneho práva a je v súlade so zásadami ekvivalencie a efektivity.
With regard to the question of timelimits for making an application for review, it should be noted first of all that, in the case which gave rise to the judgment in Kühne & Heitz, the claimant undertaking applied for review and amendment of the administrative decision within a period not exceeding three months after it had become aware of the judgment in Case C-151/93 Voogd Vleesimport en -export [1994] ECR I-4915 which caused the administrative decision to be unlawful. 55
Pokiaľ ide o otázku časového obmedzenia na podanie návrhu na opätovné preskúmanie, na úvod je potrebné pripomenúť, že vo veci, v ktorej bol vyhlásený už citovaný rozsudok Kühne & Heitz, požiadal žalobca o opätovné preskúmanie a opravu správneho rozhodnutia v rámci lehoty 3 mesiacov od momentu, kedy sa dozvedel o rozsudku z 5. októbra 1994, Voogd Vleesimport en -export (C-151/93, Zb. s. I-4915), z ktorého vyplývala nezákonnosť správneho rozhodnutia. 55
It is true that, in its assessment of the factual circumstances of the case which gave rise to the judgment in Kühne & Heitz, the Court held that the length of the period within which the application for review had been made was to be taken into consideration and, in conjunction with the other circumstances indicated by the referring court, justified review of the contested administrative decision. Nevertheless, the Court did not require that an application for review necessarily had to be made immediately after the applicant had become aware of the decision of the Court on which the application was based. I - 465
Je pravda, že Súdny dvor pri preskúmaní skutkových okolností veci, v ktorej bol vyhlásený už citovaný rozsudok Kühne & Heitz, rozhodol, že čas, v rámci ktorého bol návrh na opätovné preskúmanie predložený, sa musí vziať do úvahy a že tento čas v spojení s ostatnými podmienkami, na ktoré poukázal vnútroštátny súd, odôvodnil opätovné preskúmanie napadnutého správneho rozhodnutia. Súdny dvor však nevyžadoval, aby bol návrh na opätovné preskúmanie nevyhnutne podaný ihneď po tom, ako sa žalobca dozvedel o judikatúre Súdneho dvora, na ktorej sa tento návrh zakladal. I - 465
It is clear that, as the Advocate General notes in points 132 and 134 of his Opinion, Community law does not impose any specific timelimit for making an application for review.
Je však nutné konštatovať, že tak ako v bodoch 132 a 134 svojich návrhov uviedol generálny advokát, právo Spoločenstva nevyžaduje žiadne presné lehoty na podanie návrhu na opätovné preskúmanie.
Consequently, the fourth condition referred to by the Court in Kühne & Heitz cannot be interpreted as an obligation to make the application for review in question within a certain specific period after the applicant has become aware of the decision of the Court on which the application itself is based. 57
Z toho vyplýva, že štvrtá podmienka uvedená Súdnym dvorom v jeho už citovanom rozsudku Kühne & Heitz sa nemôže vykladať ako povinnosť podať návrh na opätovné preskúmanie v rámci presného časového intervalu nasledujúceho potom, ako sa navrhovateľ dozvedel o judikatúre Súdneho dvora, na ktorej sa návrh zakladá. 57
Such timelimits are not liable to render practically impossible or excessively difficult the exercise of rights conferred by Community law (Grundig Italiana, paragraph 34).
Takéto lehoty totiž nevedú k praktickej nemožnosti alebo nadmernému sťaženiu výkonu práv priznaných právom Spoločenstva (rozsudok Grundig Italiana, už citovaný, bod 34).
It follows from that settled caselaw that the Member States may, on the basis of the principle of legal certainty, require an application for review and withdrawal of an administrative decision that has become final and is contrary to Community law as interpreted subsequently by the Court to be made to the competent administrative authority within a reasonable period.
Z tejto ustálenej judikatúry vyplýva, že členské štáty môžu v mene zásady právnej istoty požadovať, aby bol návrh na opätovné preskúmanie a zrušenie právoplatného správneho rozhodnutia, ktoré je v rozpore s právom Spoločenstva v zmysle neskoršieho výkladu Súdneho dvora, podaný na príslušný správny orgán v primeranej lehote.
Consequently, the answer to the second question referred must be that Community law does not impose any limit in time for making an application for review of an administrative decision that has become final.
Z toho vyplýva, že na druhú otázku je potrebné odpovedať v tom zmysle, že právo Spoločenstva nevyžaduje žiadne časové obmedzenie na podanie návrhu na opätovné preskúmanie správneho rozhodnutia, ktoré sa stalo právoplatným.
Since these proceedings are, for the parties to the main proceedings, a step in the action pending before the referring court, the decision on costs is a matter for that court.
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd.
Costs incurred in submitting observations to the Court, other than the costs of those parties, are not recoverable.
Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.
On those grounds, the Court (Grand Chamber) hereby rules:
Z týchto dôvodov Súdny dvor (veľká komora) rozhodol takto:
In the context of a procedure before an administrative body for review of an administrative decision that became final by virtue of a judgment, delivered by a court of final instance, which, in the light of a decision given by the Court subsequent to it, was based on a misinterpretation of Community law, Community law does not require the claimant to have relied on Community law in the legal action under domestic law which he brought against the administrative decision.
V rámci konania pred správnym orgánom, ktorého cieľom je opätovné preskúmanie správneho rozhodnutia, ktoré sa na základe rozsudku súdu v poslednom stupni stalo právoplatným, pričom tento rozsudok je s ohľadom na judikatúru Súdneho dvora, ktorá po ňom nasledovala, založený na nesprávnom výklade práva Spoločenstva, toto právo nevyžaduje, aby sa žalobca vo veci samej v rámci opravného prostriedku podľa vnútroštátneho práva, ktorý proti tomuto rozhodnutiu podal, dovolával práva Spoločenstva.
Case C-199/06
Vec C-199/06
(Reference for a preliminary ruling from the Conseil d’État (France))
[návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný Conseil d’État (Francúzsko)]
(State aid — Article 88(3) EC — National courts — Recovery of unlawfully implemented aid — Aid declared compatible with the common market)
„Štátna pomoc — Článok 88 ods. 3 ES — Vnútroštátne súdy — Vymáhanie protiprávne poskytnutej pomoci — Pomoc vyhlásená za zlučiteľnú so spoločným trhom“
State aid — Planned aid — Granting of aid contrary to the prohibition laid down by Article 88(3) EC — Subsequent Commission decision declaring the aid compatible with the common market — Obligations of national courts before which claims for repayment are brought
Pomoc poskytovaná štátmi — Plánovaná pomoc — Poskytnutie pomoci v rozpore so zákazom stanoveným článkom 88 ods. 3 ES — Neskoršie rozhodnutie Komisie, ktorým sa pomoc vyhlasuje za zlučiteľnú so spoločným trhom — Povinnosti vnútroštátnych súdov rozhodujúcich o návrhu na vrátenie
State aid — Planned aid — Granting of aid contrary to the prohibition laid down by Article 88(3) EC — Subsequent Commission decision declaring the aid compatible with the common market — Annulment of that decision by the Community court — Retroactivity — Recipients’ legitimate expectations — None save for exceptional circumstances
Pomoc poskytovaná štátmi — Plánovaná pomoc — Poskytnutie pomoci v rozpore so zákazom stanoveným článkom 88 ods. 3 ES — Neskoršie rozhodnutie Komisie, ktorým sa pomoc vyhlasuje za zlučiteľnú so spoločným trhom — Zrušenie tohto rozhodnutia súdom Spoločenstva — Retroaktivita — Legitímna dôvera príjemcov — Neexistencia okrem výnimočných okolností
(Arts 88(3) EC, 231, first para., EC and 249 EC)
(Článok 88 ods. 3 ES, článok 231 prvý odsek ES a článok 249 ES)
In a situation where a claim based on the last sentence of Article 88(3) EC is examined after the Commission has adopted a positive decision, the national court, notwithstanding the declaration of the compatibility of the aid in question with the common market, must adjudicate on the validity of the implementing measures and on the recovery of the financial support granted.
V situácii, kde sa žiadosť založená na článku 88 ods. 3 poslednej vete ES preskúmava po tom, ako Komisia prijala pozitívne rozhodnutie, vnútroštátny súd je napriek vyhláseniu dotknutej pomoci za zlučiteľnú so spoločným trhom povinný rozhodnúť o platnosti vykonávacích aktov a o vrátení priznanej finančnej podpory.
In such a case, Community law requires that court to order the measures appropriate effectively to remedy the consequences of the unlawfulness.
V tomto prípade právo Spoločenstva tomuto súdu ukladá povinnosť nariadiť vhodné opatrenia na účinnú nápravu dôsledkov nezákonnosti.
However, even in the absence of exceptional circumstances, Community law does not impose an obligation of full recovery of the unlawful aid.
Aj keď neexistujú mimoriadne okolnosti, daný vnútroštátny súd nie je povinný nariadiť vrátenie nezákonnej pomoci v celom rozsahu.
payment of the aid. In that case, from the point of view of operators other than the recipient of such aid, its unlawfulness will, first, expose them to the risk, in the result unrealised, of the implementation of incompatible aid, and, second, make them suffer, depending on the circumstances earlier than they would have had to, in competition terms, the effects of compatible aid.
z pohľadu iných subjektov, akým je príjemca tejto pomoci, by nezákonnosť uvedenej pomoci viedla jednak k vystaveniu daných subjektov riziku vykonania nezlučiteľnej pomoci, ku ktorému v konečnom dôsledku nedošlo, a jednak k tomu, že z hľadiska hospodárskej súťaže by museli znášať následky zlučiteľnej pomoci skôr.
From the aid recipient’s point of view, the undue advantage will have consisted, first, in the nonpayment of the interest which it would have paid on the amount in question of the compatible aid, had it had to borrow that amount on the market pending the Commission’s decision, and, second, in the improvement of its competitive position as against the other operators in the market while the unlawfulness lasts.
Z pohľadu príjemcu pomoci by neoprávnená výhoda spočívala na jednej strane v nezaplatení úrokov, ktoré by zaplatil z danej sumy v prípade zlučiteľnej pomoci, ak by musel túto sumu prevziať v očakávaní rozhodnutia Komisie, a na druhej strane v zlepšení jeho konkurenčného postavenia voči iným subjektom na trhu počas trvania nezákonnosti.
The national court must therefore, applying Community law, order the aid recipient to pay interest in respect of the period of unlawfulness.
Vnútroštátny súd je preto podľa práva Spoločenstva povinný nariadiť, aby príjemca pomoci platil z tejto pomoci úroky za obdobie nezákonnosti.
The last sentence of Article 88(3) EC is based on the preservative purpose of ensuring that compatible aid alone is implemented.
Cieľ článku 88 ods. 3 poslednej vety ES je totiž preventívny a má zabezpečiť, aby bola vykonávaná len zlučiteľná pomoc.
In order to achieve that purpose, the implementation of planned aid is to be deferred until the doubt as to its compatibility is resolved by the Commission’s final decision.
Na účely vykonania tohto cieľa sa uskutočnenie plánu pomoci odkladá, až kým nie sú konečným rozhodnutím Komisie odstránené pochybnosti o jeho zlučiteľnosti.
When the Commission adopts a positive decision, it is then apparent that such purpose has not been frustrated by the premature
Pokiaľ Komisia prijme pozitívne rozhodnutie, je zjavné, že predčasné poskytnutie pomoci nebolo v rozpore s týmto cieľom. V tomto prípade
Within the framework of its domestic law, the national court may, if appropriate, also order the recovery of the
V rámci svojho vnútroštátneho práva môže tento súd okrem vymáhania vrátenia nezákonnej pomoci nariadiť bez
CLEF AND MINISTRE DE LA CULTURE ET DE LA COMMUNICATION unlawful aid, without prejudice to the Member State’s right to re-implement it, subsequently.
CELF A MINISTRE DE LA CULTURE ET DE LA COMMUNICATION toho, aby bolo dotknuté právo členského štátu, neskôr nové poskytnutie tejto pomoci.
It may also be required to uphold claims for compensation for damage caused by reason of the unlawful nature of the aid.
Takisto môže prijímať žiadosti o náhradu škôd spôsobených nezákonnou povahou pomoci.
(see paras 45-53, 55, operative part 1)
(pozri body 45 — 53, 55, bod 1 výroku)
Whilst it is true that a recipient cannot be precluded from relying on exceptional circumstances on the basis of which it had legitimately assumed the aid to be lawful and thus from declining to refund that aid, on the other hand the mere existence of the subsequently annulled positive decision cannot be regarded as capable of having caused such an expectation.
Hoci je pravda, že nemožno vylúčiť možnosť prijímateľa nezákonne poskytnutej pomoci odvolávať sa na mimoriadne okolnosti, o ktoré by mohol oprávnene oprieť svoju dôveru v súlad tejto pomoci s právom a z toho dôvodu vzniesť námietky proti jej vráteniu, na druhej strane samotná existencia kladného rozhodnutia, ktoré bolo neskôr zrušené, nemôže byť považovaná za okolnosť, ktorá môže vyvolať takúto dôveru.
Where an action for annulment has been brought against a positive decision, the recipient is not entitled to harbour any assurance as to the lawfulness of the aid so long as the Community court has not delivered a definitive ruling.
Pokiaľ totiž bola podaná žaloba o neplatnosť kladného rozhodnutia, príjemca nemá istotu, pokiaľ ide o zákonnosť pomoci, ktorá ako jediná môže u neho vyvolať legitímnu dôveru, dovtedy, kým súd Spoločenstva neprijme rozhodnutie s konečnou platnosťou.
It follows that, where a Commission decision declaring compatible with the common market aid implemented in breach of the last sentence of Article 88(3) EC is annulled by the Community court, the obligation arising from that provision to remedy the consequences of the aid’s unlawfulness extends also, for the purposes of calculating the sums to be paid by the recipient, and save for exceptional circumstances, to the period between that adoption of the Commission’s positive decision and its annulment by the Community court.
Z toho vyplýva, že ak je rozhodnutie Komisie o zlučiteľnosti pomoci poskytnutej v rozpore s článkom 88 ods. 3 poslednej vety ES so spoločným trhom zrušené súdom Spoločenstva, povinnosť napraviť účinky nezákonnosti pomoci, vyplývajúca z tohto ustanovenia, sa okrem mimoriadnych okolností, vzťahuje na účely výpočtu súm, ktoré je príjemca povinný zaplatiť, takisto na obdobie medzi prijatím rozhodnutia Komisie a jeho zrušením súdom Spoločenstva.
When the Community court annuls a Commission decision declaring compatible with the common market aid which, contrary to the prohibition laid down by the last sentence of Article 88(3) EC, had been implemented without awaiting the Commission’s final decision, the presumption of the lawfulness of the acts of the Community institutions and the rule that annulment is retroactive apply in turn.
Ak súd Spoločenstva zruší rozhodnutie Komisie, ktorým sa konštatovala zlučiteľnosť pomoci so spoločným trhom, ktorá v rozpore so zákazom stanoveným článkom 88 ods. 3 poslednej vety ES bola poskytnutá bez počkania na konečné rozhodnutie Komisie, prezumpcia zákonnosti aktov inštitúcií Spoločenstva a pravidlo retroaktivity zrušenia sa uplatnia postupne.
Aid implemented after the Commission’s positive decision is presumed lawful until the Community court decides to annul that decision and subsequently, on the latter decision, the aid is deemed, in accordance with the first paragraph of Article 231 EC, not to have been declared compatible by the annulled decision, with the result that its implementation must be regarded as unlawful.
Pomoc poskytnutá po tom, ako Komisia prijala kladné rozhodnutie, sa považuje za zákonnú, až do zrušenia rozhodnutia súdom Spoločenstva a následne v čase prijatia posledného uvedeného rozhodnutia je dotknutá pomoc v súlade s článkom 231 prvým odsekom ES považovaná za pomoc, ktorá nebola zrušeným rozhodnutím vyhlásená za zlučiteľnú, a preto je potrebné považovať jej poskytnutie za nezákonné.
It is thus apparent that, in that case, the rule arising from the first paragraph of Article 231 EC puts a stop, retroactively, to the application of the presumption of lawfulness.
Takto je v danom prípade zjavné, že pravidlo vyplývajúce z článku 231 prvého odseku ES spôsobuje retroaktívny zánik uplatnenia prezumpcie zákonnosti.
(see paras 62-69, operative part 2)
(pozri body 62 — 69, bod 2 výroku)
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-199/06
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA — J. MAZÁK — VEC C-199/06
OPINION OF ADVOCATE GENERALMAZÁK delivered on 24 May 2007 1
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTAJÁN MAZÁK prednesené 24. mája 2007 1
I — Introduction between 1980 and 2002. The aid, which was granted without prior notification to the Commission, was for the purpose of reducing the cost of processing small orders from abroad for books written in French.
I — Úvod pomoc bola poskytovaná bez predchádzajúceho oznámenia Komisii a jej účelom bolo znížiť náklady na spracovanie malých objednávok kníh napísaných vo francúzštine do zahraničia.
In this preliminary reference the referring court seeks clarification on the extent of the obligation of national authorities, pursuant to Article 88(3) EC, to recover State aid granted in contravention of the notification and standstill obligations imposed by that provision, in the event that the Commission subsequently declares the aid in question compatible with the common market.
V tomto návrhu na začatie prejudiciálneho konania vnútroštátny súd požaduje objasniť rozsah povinností vnútroštátnych orgánov podľa článku 88 ods. 3 ES pri vymáhaní vrátenia štátnej pomoci poskytnutej v rozpore s povinnosťami oznámenia a „standstill“, ktoré ukladá toto ustanovenie, v prípade, že Komisia následne vyhlási predmetnú pomoc za zlučiteľnú so spoločným trhom.
By decision dated 18 May 1993, the Commission found the aid to be compatible with the common market. 2
Komisia rozhodnutím z 18. mája 1993 konštatovala, že pomoc je zlučiteľná so spoločným trhom. 2
That decision was partially annulled by the Court of First Instance in a judgment of 18 September 1995 on grounds of procedural irregularities.
Súd prvého stupňa toto rozhodnutie čiastočne zrušil rozsudkom z 18. septembra 1995 z dôvodu procesných vád. 3 Súd prvého
3The Court of First Instance
A — Konania na úrovni Spoločenstva
2 — Aid to exporters of French Books, No NN 127/92 (OJ 1993 C 174, p. 6).
2 — Pomoc vývozcom francúzskych kníh, č. NN 127/92 [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES C 174, s. 6).
3 — Case T-49/93 SIDE v Commission [1995] ECR II-2501.
3 — Rozsudok z 18. septembra 1995, SIDE/Komisia, T-49/93, Zb. s. II-2501.