natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It is against that background that, while Article 19(1) of the Sixth Directive provides that the deductible proportion is to be made up of a fraction having, as numerator, the turnover attributable to taxable transactions and, as denominator, the total turnover plus, in some circumstances, certain subsidies, Article 19(2) provides that, by way of derogation, amounts of, inter alia, turnover attributable to the supplies of capital goods used by the taxable person for the purposes of his business or attributable to incidental real estate and financial transactions are to be excluded.
V tomto kontexte odsek 1 článku 19 šiestej smernice stanovuje, že suma odpočtu vyplýva zo zlomku, ktorý v čitateli obsahuje obrat týkajúci sa zdaniteľných plnení a v menovateli celkový obrat zvýšený prípadne o určité subvencie, odsek 2 toho istého článku stanovuje, že odchylne od toho budú z výpočtu odpočítateľnej sumy vylúčené sumy obratu pri dodávkach investičných tovarov používaných zdaniteľnou osobou v rámci jej podnikateľskej činnosti alebo sumy týkajúce sa príležitostných finančných plnení a príležitostných plnení týkajúcich sa nehnuteľností.
The objective of Article 19(2) is apparent from the Explanatory Memorandum to the proposal for the Sixth Directive, which was submitted by the Commission of the European Communities to the Council of the European Communities on 29 June 1973 (see Bulletin of the European Communities, supplement 11/73, p.
Cieľ predmetného odseku 2 vyplýva zo zhrnutia dôvodov pripojených k návrhu šiestej smernice predloženého Komisiou Európskych spoločenstiev Rade Európskych spoločenstiev 29. júna 1973 (pozri Vestník Európskej únie, príloha 11/73, s.
19), according to which ‘[t]he factors mentioned in this paragraph must be excluded from the calculation of the proportion lest, being unrepresentative of the taxable person’s business activity, they should deprive the amount of any real significance.
20), podľa ktorého „faktory uvádzané v tomto odseku sa nebudú zahŕňať do výpočtu odpočítateľnej sumy vzhľadom na to, že nevyjadrujú podnikateľskú činnosť platiteľa dane, a preto by mohli koncept odpočítateľnej sumy zbaviť akéhokoľvek skutočného zmyslu.
Such is the case with sales of capital items and real estate and financial transactions which are only ancillary operations, that is to say are only of secondary importance in relation to the total turnover of the business.
Ide o prípady predaja investičných tovarov, obratu súvisiaceho s nehnuteľnosťami, obratu finančného charakteru, ktorý má doplnkovú povahu, t. j. je druhotný alebo okrajový vo vzťahu k celkovému obratu podnikateľa.
These factors are only excluded if they are not part of the usual business activity of the taxable person’.
Navyše tieto druhy obratu sú vylúčené len v prípade, že netvoria súčasť obvyklej podnikateľskej činnosti platiteľa dane [neoficiálny preklad]“.
In that regard, the Court has already held that the purpose of excluding incidental financial transactions from the denominator of the fraction used to calculate the deductible proportion in accordance with Article 19 of the Sixth Directive is to comply with the objective of complete neutrality guaranteed by the common system
V tejto súvislosti Súdny dvor už konštatoval, že cieľom nezahrnutia príležitostných finančných plnení do menovateľa zlomku použitého na výpočet sumy podľa článku 19 šiestej smernice je rešpektovanie cieľa úplnej neutrality, ktorý spoločný systém DPH zaručuje. Ak by sa do uvedeného menovateľa zahrnuli všetky výsledky finančných
2008 — CASE C-98/07 of VAT. If all receipts from a taxable person’s financial transactions linked to a taxable activity were to be included in that denominator, even where the creation of such receipts did not entail the use of goods or services subject to VAT or, at least, entailed only their very limited use, calculation of the deduction would be distorted (Case C-306/94 Régie dauphinoise [1996] ECR I-3695, paragraph 21).
2008 — VEC C-98/07 operácií zdaniteľnej osoby, ktoré majú spojitosť so zdaniteľnými plneniami aj vtedy, ak získanie takýchto výsledkov nepredvída žiadne použitie tovarov alebo služieb, za ktoré je DPH splatná, resp. predvída ich použitie len veľmi obmedzene, výpočet odpočtu by bol skreslený (rozsudok z 11. júla 1996, Régie dauphinoise, C-306/94, Zb. s. I-3695, bod 21).
By adopting the provisions of Article 19(2) of the Sixth Directive, the Community legislature thus intended to exclude from the calculation of the proportion the turnover attributable to a sale of goods where that sale is of an unusual nature in relation to the normal activities of the taxable person concerned and does not therefore require the use of goods or services for mixed use in a way that is proportionate to the turnover which it generates.
Prijatím ustanovení článku 19 ods. 2 šiestej smernice zákonodarca Spoločenstva teda zamýšľal vylúčiť z výpočtu sumy obrat týkajúci sa predaja tovarov, ak tento predaj má vo vzťahu k bežnej činnosti predmetnej zdaniteľnej osoby neobvyklú povahu a nevyžaduje si teda použitie tovarov alebo služieb na zmiešané používanie spôsobom primeraným obratu, ktorý vytvára.
As the Advocate General stated in point 68 of his Opinion, the inclusion of that turnover in the calculation of the deductible proportion would distort the resultant figure in the sense that it would no longer reflect the division of use of goods or services for mixed use as between taxable and exempt activities respectively.
Ako to zdôraznil generálny advokát v bode 68 jeho návrhov, zahrnutie tohto obratu do výpočtu odpočítateľnej sumy by skreslilo výsledok tohto výpočtu v tom smere, že by už neodrážal mieru, akou sa tovary alebo služby určené na zmiešané používanie používajú na zdaniteľné alebo oslobodené plnenia.
In those circumstances, the notion of ‘capital goods used by the taxable person for the purposes of his business’ within the meaning of Article 19(2) of the Sixth Directive cannot include capital goods the sale of which is, for the taxable person concerned, in the nature of a normal business activity.
Za týchto okolností pojem „investičné tovary používané zdaniteľnou osobou v rámci jej podnikateľskej činnosti“ v zmysle článku 19 ods. 2 šiestej smernice nemôže zahŕňať tie tovary, ktorých predaj má pre predmetnú zdaniteľnú osobu povahu obvyklej podnikateľskej činnosti.
For the party concerned, the purchase and subsequent sale of such goods means that it has to use goods and services for mixed use on an everyday basis.
Pre dotknutú osobu si nadobudnutie a neskorší predaj takýchto tovarov vyžaduje obvyklé používanie tovarov a služieb určených na zmiešané používanie.
Since that sale is part of the normal taxable activities of the taxable person, the turnover attributable to it must be taken into account in the calculation of the deductible proportion in order for that proportion to reflect as accurately as possible the division of use, in respect of those activities, of the goods and services put to mixed use, since otherwise there would be a failure to have regard to the objective of the neutrality of the common system of VAT.
Keďže tento predaj patrí medzi obvyklé a zdaniteľné plnenia zdaniteľnej osoby, obrat, ktorý sa ho týka, musí byť zohľadnený pri výpočte sumy odpočtu, aby ten odrážal aspoň časť používania tovarov a služieb určených na zmiešané používanie pre tieto plnenia preto, aby nebol porušený cieľ neutrality spoločného systému DPH.
Therefore, if, as in the case in the main proceedings, the sale, on termination of the leasing contracts, of the vehicles covered by those contracts is in the nature of a normal activity for the taxable person concerned, who carries out that activity
Keďže, ako v konaní vo veci samej, predaj vozidiel, ktoré sú predmetom lízingových zmlúv, po ukončení týchto zmlúv má pre dotknutú zdaniteľnú osobu, ktorá k tomu pristupuje profesionálne a systematicky, povahu obvyklej činnosti, predmetnému
NORDANIA FINANS AND BG FACTORING by way of business and as a matter of course, it would be contrary to that objective of neutrality if that taxable person were not actually relieved of the portion of VAT imposed on the overall costs incurred to effect that sale and thus to carry on its usual taxable business activity.
NORDANIA FINANS A BG FACTORING cieľu neutrality by odporovalo, ak by táto zdaniteľná osoba nebola účinne zbavená časti DPH zaťažujúcej celkové náklady, ktoré slúžili na vykonanie tohto predaja, a teda výkonu obvyklej zdaniteľnej podnikateľskej činnosti.
It follows that the turnover attributable to such a sale cannot be considered to relate to ‘capital goods used by the taxable person for the purposes of his business’ within the meaning of Article 19(2) of the Sixth Directive.
Z toho vyplýva, že obrat týkajúci sa takéhoto predaja nemôže byť považovaný za týkajúci sa „investičných tovarov používaných zdaniteľnou osobou v rámci jej podnikateľskej činnosti“ v zmysle článku 19 ods. 2 šiestej smernice.
That finding cannot be called into question by the fact that, in the context of Second Council Directive 67/228/EEC of 11 April 1967 on the harmonisation of legislation of Member States concerning turnover taxes — Structure and procedures for application of the common system of value added tax (OJ, English Special Edition 1967, p.
Tento záver nemožno spochybniť okolnosťou, že v rámci druhej smernice Rady 67/228/EHS z 11. apríla 1967 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu — štruktúra a spôsoby uplatnenia spoločného systému dane z pridanej hodnoty [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES 1967, 71, s.
16) (‘the Second Directive’), the Court held that the definition of ‘capital goods’ in the third indent of the first paragraph of Article 17 of that directive covered goods used for the purposes of some business activity and distinguishable by their durable nature and their value and such that the acquisition costs are not normally treated as current expenditure but are written off over several years (Case 51/76 Verbond van Nederlandse Ondernemingen [1977] ECR 113, paragraph 12).
1303, ďalej len „druhá smernica“) Súdny dvor konštatoval, že pojem „investičné tovary“ uvádzaný v článku 17 prvom odseku tretej zarážke uvedenej smernice označuje tovary, ktoré sa používajú na podnikateľskú činnosť a vyznačujú sa ich stálou povahou a ich hodnotou, čo spôsobuje, že náklady na ich nadobudnutie nie sú normálne zaúčtované ako bežné výdavky, ale amortizované v priebehu viacerých účtovných období (rozsudok z 1. februára 1977, Verbond van Nederlandse Ondernemingen, 51/76, Zb. s. 113, bod 12).
In the case which gave rise to the judgment in Verbond van Nederlandse Ondernemingen, it was for the national court to ascertain, having regard to the Netherlands legislation in force, whether office supplies of low value could be regarded as capital goods which could, under Article 17 of the Second Directive, be excluded from the right to deduct VAT provided for by that directive.
V konaní, ktorého sa týkal už citovaný rozsudok Verbond van Nederlandse Ondernemingen, bolo pre vnútroštátny súd potrebné vzhľadom na účinnú holandskú právnu úpravu určiť, či sa kancelárske potreby nepatrnej hodnoty môžu považovať za investičný tovar, ktorý by mohol podľa článku 17 druhej smernice byť vylúčený z nároku na odpočet DPH upraveného touto smernicou.
Even if vehicles purchased by a business in order to carry on its business activities may constitute capital goods in terms of the interpretation given, in that context, of Article 17 of the Second Directive, it cannot be inferred merely from the criteria laid down by the Court in that judgment that such vehicles are to be classified as capital goods in respect of the application of Article 19(2) of the Sixth Directive.
Dokonca aj za predpokladu, že by vozidlá kúpené podnikom na výkon jeho podnikateľských činností mali podľa výkladu článku 17 druhej smernice daného v tomto kontexte predstavovať investičné tovary, zo samotných kritérií vyvodených Súdnym dvorom v tomto rozsudku nemôže byť vyvodené, že na tieto vozidlá sa vzťahuje táto kvalifikácia na účely uplatnenia článku 19 ods. 2 šiestej smernice.
To exclude generally from the calculation of the deductible proportion goods which are used for the purposes of a business activity and are indeed distinguishable by their durable nature and their value, such that the acquisition costs are not normally treated as current expenditure but are written off over several years, without taking account of the fact that the sale of those goods, at the end of the leasing contracts, is an integral part of the normal activity of the taxable person, would run directly counter to the objective of neutrality of the common system of VAT.
Všeobecné vylúčenie tovarov, ktoré sa používajú na podnikateľskú činnosť a odlišujú sa ich stálou povahou a ich hodnotou, čo spôsobuje, že náklady na ich nadobudnutie nie sú normálne zaúčtované ako bežné výdavky, ale sú amortizované v priebehu viacerých účtovných období, z výpočtu sumy odpočtu bez zohľadnenia skutočnosti, že ich predaj pri ukončení lízingových zmlúv je neoddeliteľnou súčasťou obvyklej činnosti zdaniteľnej osoby, je totiž priamo v rozpore s cieľom neutrality spoločného systému DPH.
That is why the definition of the capital goods referred to in Article 19(2) of the Sixth Directive, which establishes the specific rules for the calculation of the deductible proportion, is not necessarily the same as that which was used in respect of the application of the general scheme of deduction established by the Second Directive.
To je dôvod, prečo definícia investičných tovarov uvedených v článku 19 ods. 2 šiestej smernice, ktorá určuje osobitný režim výpočtu sumy odpočtu, nevyhnutne nezodpovedá definícii, ktorá bola uvedená pri uplatnení všeobecného systému odpočtu zavedeného druhou smernicou.
The interpretation given by the Court in Verbond van Nederlandse Ondernemingen is not therefore relevant for the purpose of answering the question referred for a preliminary ruling in the present case.
Výklad, ktorý bol Súdnym dvorom podaný v už citovanom rozsudku Verbond van Nederlandse Ondernemingen, teda nie je pre odpoveď na položenú otázku relevantný.
It is also not of relevance that Article 20(4) of the Sixth Directive leaves it to the Member States to define the concept of capital goods.
Takisto nie je relevantnou skutočnosť, že článok 20 ods. 4 šiestej smernice ponecháva na členských štátoch definovanie pojmu investičných tovarov.
Firstly, it is clear from the wording of that provision that the right thus given to the Member States applies only for the purposes of applying Article 20(2) and (3), which sets out the rules relating to adjustments of deductions.
Na jednej strane zo znenia tohto ustanovenia jasne vyplýva, že právo takto priznané členským štátom platí iba na uplatnenie odsekov 2 a 3 predmetného článku 20, ktorý stanovuje režim vyrovnania odpočítateľných čiastok.
Secondly, that right cannot be conferred on the Member States in respect of the application of the rules for the calculation of the proportion set out in Article 19(2) of the Sixth Directive without thereby failing to have regard to the intention of the Community legislature, expressed in the 12th recital in the preamble to that directive, that the proportion should be calculated in a similar manner in all the Member States.
Na druhej strane toto právo nemôže byť priznané členským štátom na uplatnenie pravidiel výpočtu odpočítateľnej sumy, ktoré sú definované v článku 19 ods. 2 šiestej smernice, bez toho, aby bola porušená vôľa zákonodarcu Spoločenstva vyjadrená v dvanástom odôvodnení uvedenej smernice, podľa ktorého sa odpočítateľná suma musí počítať rovnakým spôsobom vo všetkých členských štátoch.
In those circumstances, the rules for adjustments of deductions as established in Article 20 of the Sixth Directive and the specific rule contained in the last sentence of Article 19(2), which provides for the inclusion, in the calculation of the proportion, of disposals of the capital goods referred to, in the context of those adjustment rules, in Article 20(5) of that directive, have no bearing on the interpretation which must be given to the concept of capital goods excluded from the calculation of the proportion pursuant to the first sentence of Article 19(2) of the Sixth Directive, as that concept must be given an autonomous and uniform interpretation within the Community.
Za týchto okolností režim vyrovnania odpočítateľných čiastok určený článkom 20 šiestej smernice a osobitné pravidlo uvedené v článku 19 ods. 2 poslednej vete tejto smernice stanovujúce zahrnutie výnosu z prevodu investičných tovarov uvedených v rámci tohto režimu vyrovnania v článku 20 ods. 5 tej istej smernice nemajú vplyv na výklad, ktorý je potrebné dať pojmu investičné tovary vylúčené z výpočtu sumy podľa prvej vety článku 19 ods. 2 šiestej smernice, keďže tento pojem musí byť v Spoločenstve určený autonómne a jednotne.
In view of the foregoing, the answer to the question referred must be that Article 19(2) of the Sixth Directive is to be interpreted as meaning that the notion of ‘capital goods used by the taxable person for the purposes of his business’ does not include vehicles which a leasing undertaking purchases with a view, as in the case in the main proceedings, to leasing them and subsequently selling them upon termination of the respective leasing contracts, as the sale of such vehicles at the end of those contracts is an integral part of the usual business activities of that undertaking.
Vzhľadom na vyššie uvedené úvahy je na položenú otázku potrebné odpovedať, že článok 19 ods. 2 šiestej smernice sa má vykladať tak, že pojem „investičné tovary používané zdaniteľnou osobou v rámci jej podnikateľskej činnosti“ nezahŕňa vozidlá, ktoré lízingová spoločnosť nadobúda, ako vo veci samej, s cieľom ich prenájmu a ich neskoršieho predaja po ukončení lízingových zmlúv, keďže predaj predmetných vozidiel po ukončení týchto zmlúv je neoddeliteľnou súčasťou obvyklých podnikateľských činností tohto podniku.
Article 19(2) of Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment, is to be interpreted as meaning that the notion of ‘capital goods used by the taxable person for the purposes of his business’ does not include vehicles which a leasing undertaking purchases with a view, as in the case in the main proceedings, to leasing them and subsequently selling them upon termination of the respective leasing contracts, as the sale of such vehicles at the end of those contracts is an integral part of the usual business activities of that undertaking.
Článok 19 ods. 2 šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu — spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia, sa má vykladať tak, že pojem „investičné tovary používané zdaniteľnou osobou v rámci jej podnikateľskej činnosti“ nezahŕňa vozidlá, ktoré lízingová spoločnosť nadobúda, ako vo veci samej, s cieľom ich prenájmu a ich neskoršieho predaja po ukončení lízingových zmlúv, keďže predaj predmetných vozidiel po ukončení týchto zmlúv je neoddeliteľnou súčasťou obvyklých podnikateľských činností tohto podniku.
Case C-420/06
Vec C-420/06
(Common agricultural policy — Regulations (EC) No 1254/1999 and (EC) No 1782/2003 — Beef and veal — Integrated administration and control system for certain Community aid schemes — Regulations (EEC) No 3887/92, (EC) No 2419/2001 and (EC) No 796/2004 — Applications for ‘livestock’ aid — Suckler cow premium — Irregularities — Noncompliance with the provisions concerning the identification and registration of unclaimed bovine animals — Regulation (EC) No 1760/2000 — Exclusion from the benefit of aid — Article 2(2) of Regulation (EC, Euratom) No 2988/95 — Principle of retroactive application of the more lenient penalty)
„Spoločná poľnohospodárska politika — Nariadenia (ES) č. 1254/1999 a (ES) č. 1782/2003 — Hovädzie a teľacie mäso — Integrovaný systém spravovania a kontroly určitých schém poskytovania pomoci v Spoločenstve — Nariadenia (EHS) č. 3887/92, (ES) č. 2419/2001 a (ES) č. 796/2004 — Žiadosť o podporu chovu dobytka — Prémia na dojčiace kravy — Nezrovnalosť — Nedodržanie ustanovení uplatniteľných na identifikáciu a registráciu hovädzieho dobytka, ktorý nie je predmetom žiadosti o podporu — Nariadenie (ES) č. 1760/2000 — Vylúčenie podpory — Článok 2 ods. 2 nariadenia (ES, Euratom) č. 2988/95 — Zásada retroaktívneho uplatnenia priaznivejšieho trestu“
(Council Regulation No 2988/95, Art. 2(1) and (2))
Právo Spoločenstva — Zásady — Zásada retroaktívneho uplatnenia priaznivejšieho trestu (Nariadenie Rady č. 2988/95, článok 2 ods. 1 a 2)
Agriculture — Common agricultural policy — Integrated administration and control system for certain aid schemes
Poľnohospodárstvo — Spoločná poľnohospodárska politika — Integrovaný systém spravovania a kontroly určitých schém poskytovania pomoci
(Council Regulations No 2988/95, Art. 2(2), and No 1782/2003; Commission Regulations No 3887/92, Art. 10c, No 2419/2001, Art. 39(1), and No 796/2004, Arts 66 and 67)
(Nariadenie Rady č. 2988/95, článok 2 ods. 2, a nariadenie Rady č. 1782/2003; nariadenie Komisie č. 3887/92, článok 10c; nariadenie Komisie č. 2419/2001, článok 39 ods. 1, a nariadenie Komisie č. 796/2004, články 66 a 67)
sions contained in Community sectoral rules introducing less severe administrative penalties.
obsiahnutými v odvetvových predpisoch práva Spoločenstva, ktoré zaviedli menej prísne správne sankcie.
The principle of the retroactive application of the more lenient penalty forms part of the constitutional traditions common to the Member States and, accordingly, must be considered to be one of the general principles of Community law, which the Court ensures are respected and which national courts are required to abide by.
Zásada retroaktívneho uplatnenia priaznivejšieho trestu tvorí súčasť spoločných ústavných tradícií členských štátov tak, že musí byť považovaná za všeobecnú zásadu práva Spoločenstva, ktorej dodržiavanie Súdny dvor zabezpečuje a ktorú vnútroštátny súd musí dodržiavať.
(see paras 59, 60)
(pozri body 59, 60)
The second sentence of Article 2(2) of Regulation No 2988/95 on the protection of the European Communities’ financial interests is to be interpreted as meaning that the provisions laid down by Articles 66 and 67 of Regulation No 796/2004 laying down detailed rules for the implementation of crosscompliance, modulation and the integrated administration and control system provided for in Regulation No 1782/2003 establishing common rules for direct support schemes under
Článok 2 ods. 2 druhá veta nariadenia č. 2988/95 o ochrane finančných záujmov Európskych spoločenstiev sa má vykladať v tom zmysle, že ustanovenia stanovené článkami 66 a 67 nariadenia č. 796/2004, ktoré ustanovuje podrobné pravidlá na uplatňovanie krížového plnenia, modulácie a integrovaného správneho a kontrolného systému
That principle is expressed more specifically in the second sentence of Article 2(2) of Regulation No 2988/95 on the protection of the European Communities’ financial interests, pursuant to which the competent authorities are required to apply retroactively to conduct constituting an irregularity within the meaning of Article 2(1), subsequent amendments made by provi-
Táto zásada sa osobitne premieta do článku 2 ods. 2 druhej vety nariadenia č. 2988/95 o ochrane finančných záujmov Európskych spoločenstiev, ustanovenia, podľa ktorého prináleží príslušným orgánom, aby na konanie predstavujúce nezrovnalosť v zmysle odseku 1 tohto článku retroaktívne uplatnili neskoršie zmeny uskutočnené ustanoveniami
JAGER icles 66 and 67 does not therefore reflect a revised assessment by the Community legislature as to whether the penalty is commensurate with the gravity of the irregularity at issue.
Uvedenými článkami 66 a77 zavedený režim teda neodráža zmenu hodnotenia zákonodarcu Spoločenstva, pokiaľ ide o primeranosť povahy sankcií vo vzťahu závažnosti predmetnej nezrovnalosti.