natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Most of these countries also offer provision in which, alongside the official state language, a regional, minority or non-territorial language is used as the language of instruction.
Väčšina týchto štátov tiež poskytuje vzdelávanie súčasne s oficiálnym štátnym jazykom, v regionálnom, minoritnom alebo nepôvonom jazyku ako vyučovací jazyk.
In the United Kingdom (Scotland), for example, this language is Gaelic, a regional or minority language with official language status.
V Spojenom kráľovstve (Škótsko), napríklad, je to gaelčina, regionálny alebo minoritný jazyk so statusom úradného jazyka.
In France, Basque, Breton, Catalan, Occitan/Langue d’Oc and Corsican, regional or minority languages without official language status, are employed as languages of instruction alongside French.
Vo Francúzsku sa používajú baskický, bretónsky, katalánsky, okcitánsky a korzický, regionálny alebo minoritný jazyk bez statusu úradného jazyka, ako vyučovacie jazyky spolu s francúzštinou.
In Ireland, Malta and Finland, schools also provide teaching in which the two official state languages (Figure A1) are used as languages of instruction.
V Írsku, na Malte a vo Fínsku školy tiež poskytujú výučbu, v ktorej sa používajú dva úradné štátne jazyky (obr. A1) ako vyučovacie jazyky.
In Luxembourg, German and French, the official state languages, are employed as languages of instruction in addition to Letzeburgesch – German in primary and lower and secondary education and French in upper secondary education.
V Luxembursku sa používa nemčina a francúzština, štátne úradné jazyky ako vyučovacie jazyky okrem luxemburčiny – nemčiny v základnom školstve a nižšom strednom školstve a francúzština vo vyšších stredných školách.
The situation in Luxembourg is most unusual as it is the only country in which CLIL type provision exists in all schools.
Situácia v Luxembursku je zvlášť atypická, pretože je to jediný štát, v ktorom existuje poskytovanie typu CLIL vo všetkých školách.
In Belgium (the Germanspeaking Community), Slovenia, the United Kingdom (Wales and Northern Ireland) and Norway, only regional or minority languages are employed as languages of instruction alongside the official state language.
V Belgicku (Germanofónne spoločenstvo), Slovinsku, Spojenom kráľovstve (Wale a Severné Írsko) a v Nórsku, sa používajú len regionálne alebo minoritné jazyky ako vyučovacie jazyky spolu so štátnym úradným jazykom.
The languages concerned are French in Belgium (the Germanspeaking Community), Hungarian and Italian in Slovenia, Irish and Welsh in the United Kingdom, and Sami (Lapp) and Finnish in Norway.
Príslušnými jazykmi sú francúzština v Belgicku (Germanofónne spoločenstvo), maďarčina a taliančina v Slovinsku, írčina a walesština v Spojenom kráľovstve, a Sami (lapončina) a fínčina v Nórsku.
An overview by country of the various languages used as languages of instruction in CLIL type provision is given in annexe 1.
V prílohe 1 je prehľad rôznych jazykov používaných ako vyučovacie jazyky pri zabezpečení typu CLIL.
A SPECIFIC FOREIGN LANGUAGE HAS TO BE LEARNT IN ALMOST HALF OF ALL COUNTRIES
ŠPECIFICKÝ CUDZÍ JAZYK SA MUSÍ VYUČOVAŤ TAKMER V POLOVICI VŠETKÝCH ŠTÁTOV
In over half of the EU-15 Member States, the first foreign language that pupils study as a compulsory subject is a specific mandatory language.
Viac ako polovica členských štátov EÚ-15, prvý cudzí jazyk, ktorí žiaci študujú ako povinný predmet je špecifický povinný cudzí jazyk.
No other language can therefore be chosen.
Žiadne iné jazyky sa preto nemôžu voliť.
Some countries insist that two or – in the case of Luxembourg – even three such specific languages have to be learnt.
Niektoré štáty trvajú na dvoch alebo – v prípade Luxemburska – dokonca na troch takýchto špecifických jazykoch, ktoré sa musia žiaci učiť.
This trend is not characteristic of central and eastern Europe, and only in Latvia are pupils required to learn a specific language.
Tento trend nie je charakteristický pre strednú a východnú Európu, iba v Lotyšsku sa žiaci musia učiť špecifický jazyk.
In the great majority of countries, this language is English.
Vo väčšine štátov je týmto jazykom angličtina.
In most cases, French is more commonly a second mandatory foreign language.
V mnohých prípadoch je francúzština bežnejšie druhým povinným cudzím jazykom.
Several countries insist on the study of certain languages for historical or political reasons as for example in Belgium (in the Germanspeaking and Flemish Communities), Luxembourg, Finland and Iceland.
Niekoľko štátov trvá na štúdiu niektorých jazykov z historických alebo politických dôvodov, napríklad Belgicko (Germanofónne a Flámske spoločenstvo), Luxembursko, Fínsko a Island.
In the EU-15, the great majority of languages referred to in official documents, which may theoretically be offered by schools, belong essentially to the Germanic group (English, German and much less frequently Dutch) and the Latin (Romance) group (with first and foremost French followed by Spanish and Italian).
V EÚ-15, väčšina jazykov, uvedených v oficiálnych dokumentoch, ktoré teoreticky môžu školy poskytovať, patria hlavne ku germánskej skupine (angličtina, nemčina a menej často flámčina) a románskej (latinčina) skupine (s prvou francúzštinou, potom španielčinou a taliančinou).
Official documents in some countries also refer to Russian.
Oficiálne dokumenty v niektorých štátoch uvádzajú ruštinu.
Furthermore, several countries include ancient languages, such as Latin and ancient Greek, in their foreign language curricula.
Ďalej, niekoľko štátov zahrňuje staroveké jazyky, ako latinčinu alebo starovekú gréčtinu, v obsahu vzdelávania cudzích jazykov.
In relation to these specifications, two particularities are characteristic of countries in central and eastern Europe.
Vo vzťahu k týmto špecifikám sú charakteristické dve zvláštnosti v štátoch strednej a východnej Európy.
First, Russian is included in most curricula and, secondly, ancient languages are rarely regarded as alternative options to foreign languages.
Prvá je, že ruština je zahrnutá vo väčšine obsahov vzdelávania a druhá je, že staroveké jazyky sú zriedkavo uvedené ako alternatívna voľba k cudzím jazykom.
Over and above these general trends, the curricula of some countries offer a fairly wide variety of languages.
Okrem týchto všeobecných trendov, obsah vzdelávania v niektorých štátoch ponúka dosť široké variácie jazykov.
Regional or minority languages, or those in neighbouring countries feature in some curricula, as in the case of Czech in Germany and Austria, Dutch in France, Croatian in Slovenia, and Finnish in Norway.
Regionálne a minoritné jazyky, alebo tie, zo susediacich štátov sa nachádzajú v obsahu vzdelávania, napr. čeština v Rakúsku a Nemecku, flámčina vo Francúzsku, chorvátčina v Slovinsku a fínčina v Nórsku.
Languages of immigrant populations are also sometimes specified in official documents.
Jazyky imigrantov sú tiež niekedy špecifikované v oficiálnych dokumentoch.
Examples are Arabic in the French Community of Belgium, France and the Netherlands, Turkish in Germany and the Netherlands, and Urdu in the United Kingdom (Scotland).
Príkladmi sú arabčina vo Frankofónnom spoločenstve v Belgicku, Francúzsku a v Holandsku, turečtina v Nemecku a Holandsku a urdčina v Spojenom kráľovstve (Škótsko).
Curricula in Germany and France also refer to languages such as Chinese and Japanese.
Obsah vzdelávania v Nemecku a Francúzsku tiež uvádza také jazyky ako čínština a japončina.
These languages, which according to the curriculum may be taught in principle, are not always offered by schools because of inadequate human and financial resources, or lack of interest on the part of pupils.
Tieto jazyky, ktoré podľa obsahu vzdelávania sa v princípe môžu vyučovať, nie sú vždy ponúkané v školách kvôli neadekvátnym ľudským a finančným zdrojom, alebo nedostaku záujmu zo strany žiakov.
Neither is each school necessarily required to offer all languages referred to in curricula since these are drawn up for an entire area in which contexts and needs may vary from one region to the next.
Nie v každej škole sa vyžaduje poskytovanie všetkých jazykov, ktoré sú uvedené v obsahu vzdelávania. Keďže sú uvedené pre celú oblasť, podľa kontextu a potrieb sa môžu odlišovať podľa jednotlivých regiónov.
In Spain and Sweden, and Lithuania in the case of the second compulsory foreign language, and in the United Kingdom (England and Wales) provided certain conditions are complied with, schools may in principle offer those languages they wish.
V Španielsku, vo Švédsku a v Lotyšsku v prípade druhého povinného cudzieho jazyka a v Spojenom kráľovstve (Anglicko a Wales), kde sa vyžadujú určité podmienky, školy v princípe môžu poskytovať tieto jazyky podľa svojho výberu.
And in Hungary, Poland, Finland and Bulgaria, curricula or official documents relating to fulltime compulsory education contain no list of specific foreign languages.
V Maďarsku, Poľsku, Fínsku a v Bulharsku, obsah vzdelávania alebo oficiálne dokumenty o dennom povinnom vzdelávaní neobsahujú zoznam špecifických cudzích jazykov.
Provision for foreign languages in the curriculum offers a basis for considering the issue of linguistic diversity in education.
Poskytovanie cudzích jazykov v obsahu vzdelávania tvorí základ pre zváženie otázky lingvistickej diverzity vo vzdelávaní.
Certain statistical data (Chapter C) also provide information of special interest on this matter by enumerating the percentages of pupils learning foreign languages.
Určité štatistické údaje (kapitola C) poskytujú tiež informáciu o špeciálnom záujme o tieto záležitosti vypočítaním percenta žiakov, ktorí sa učia cudzie jazyky.
A general overview of indigenous languages taught inside or outside the normal school curriculum in primary and general secondary education is given in annexe 2.
Všeobecný prehľad o domorodých jazykoch, ktoré sa učia v rámci alebo mimo rámca bežného obsahu vzdelávania v základnom a všeobecnom stredoškolskom vzdelávaní je uvedený v prílohe č. 2.
In some cases such languages have to be learnt, as in the case of Welsh in Wales.
V niektorých prípadoch sa musia učiť také jazyky ako v prípade waleštiny vo Walese.
They vary enormously in number from one country to the next in a way that depends first and foremost on linguistic circumstances in each country, and more particularly on whether it is home to regional or minority languages.
Enormne sa odlišujú v počtoch podľa jednotlivých štátov, spôsobom, ktorý závisí v prvom rade od lingvistických okolností v každom štáte, a zvlášť od toho, či sú v tom štáte regionálne alebo menšinové jazyky.
Figure B7: Specific foreign languages which are either mandatory or may be offered in fulltime compulsory education, according to documents issued by the central education authorities, 2002/03
Obrázok B7: Špecifické cudzie jazyky, ktoré sú buď povinné alebo sa môžu vyučovať v dennom povinnom vzdelávaní, podľa dokumentov vydaných ústrednými vzdelávacími orgánmi, 2002/03
English Spanish Estonian Finnish French Irish Gaelic Modern Hebrew Croatian Hungarian Italian Japanese Latvian Dutch Norwegian Polish Portuguese Romany Russian Slovak Slovene Swedish Turkish Urdu Chinese
Gréčtina Angličtina Španielčina Estónčina Fínčina Francúzština Írčina Gaelčina Moderná hebrejčina Chorvátčina Maďarčina Taliančina Japončina Lotyščina Flámčtina Nórčina Polština Portugalčina Rumunčina Ruština Slovenčina Slovinčina Švédčina Turečtina Urdčina Čínština
Specific mandatory foreign language
Tieto čísla určujú poradie, v ktorom sa špecifický povinný cudzí jazyk musí začať učiť
Foreign languages on offer n
Cudzie jazyky sa poskytujú n
Number of languages compulsory for everyone
Počet jazykov povinných pre všetkých
Germany: The regulations may differ from one Land to the next.
Nemecko: Predpisy sa môžu odlišovať podľa jednotlivých Land.
Generally, pupils can choose English or French when they first have to learn a foreign language, but they are obliged to study English at some stage during compulsory education.
Všeobecne si žiaci môžu vybrať angličtinu alebo francúzštinu, keď sa musia začať učiť cudzí jazyk, ale povinne sa musia učiť angličtinu na niektorých stupňoch počas povinného vzdelávania.
Estonia: Schools in which Russian is the language of instruction have to teach Estonian from the first year of primary education.
Estónsko: Školy s vyučovacím jazykom ruským sa musia učiť estónčinu od prvého ročníka základného vzdelávania.
Spain: There is no self-contained list and, in principle, schools may offer any language.
Španielsko: Neexistuje samostatný zoznam a v princípe školy môžu učiť akýkoľvek jazyk.
The languages indicated are examples of those that may be taught in secondary education.
Indikované jazyky sú príklady tých, ktoré sa môžu vyučovať v stredoškolskom vzdelávaní.
France: Curricula also refer to the following languages: Basque, Breton, Catalan, Corsican, Creole, Gallo, the Melanesian languages, the regional languages of Alsace, the regional languages of Moselle, Occitan and Tahitian.
Francúzsko: Obsah vzdelávania zahrňuje nasledujúce jazyky: baskičtina, bretónčina, katánčina, korzičtina, kreolčina, Gallo, melanézske jazyky, regionálne jazyky Alsaska, regionálne jazyky Moselska, okcitánčina a tahitčina.
Ireland: The official languages of English and Irish are taught to all pupils, but are not foreign languages.
Írsko: Oficiálne jazyky angličtinu a írčinu sa učia všetci žiaci, ale nie sú to cudzie jazyky.
During the first year of upper secondary education (the final year of compulsory education), Arabic, Japanese and Russian may also be offered.
Počas prvého ročníka vyššieho stredoškolského vzdelávania (posledný ročník povinného vzdelávania), sa môžu tiež vyučovať arabčina, japončina a ruština.
Italy: Since 2003/04, pupils have been obliged to learn English from the first year of primary education onwards.
Taliansko: Od šk. roku 2003/04 sa žiaci musia povinne učiť angličtinu od prvého ročníka základného vzdelávania.
Latvia: The data relate to schools with Latvian as the language of instruction.
Lotyšsko: Údaje sa týkajú škôl s lotyšským vyučovacím jazykom.
Lithuania: In addition to the languages referred to, schools are free to offer any other language as the second compulsory foreign language.
Litva: Ako dodatok k uvedeným jazykom, školy majú voľnosť v poskytovaní akéhokoľvek ´ďalšieho cudzieho jazyka ako druhého povinného cudzieho jazyka.
Hungary and Bulgaria: No precise list of foreign languages is provided.
Maďarsko a Bulharsko: Nie je presný zoznam vyučovaných cudzích jazykov.
Theoretically, schools may offer any language.
Teoreticky môžu školy vyučovať akýkoľvek jazyk.
Netherlands: VWO pupils are obliged to learn English, French and German.
Holandsko: Žiaci vo VWO sa povinne učia angličtinu, francúzštinu a nemčinu.
Pupils who attend the VWO gymnasium also have to learn ancient Greek and Latin (neither of which however are regarded as foreign languages in the curriculum).
Žiaci, ktorí navštevujú VWO gymnasium sa musia učiť tiež starovekú gréčtinu a latinčinu (aj keď nie sú v obsahu vzdelávania uvedené ako cudzie jazyky).
Austria: In Allgemeinbildenden höheren Schulen, pupils learnt Latin as a second compulsory foreign language but many schools now teach a second modern language at this stage.
Rakúsko: V Allgemeinbildenden höheren Schulen, sa žiaci učia latinčinu ako druhý povinný cudzí jazyk, ale veľa škôl v súčasnosti vyučuje druhý moderný jazyk na tomto stupni.
Slovenia: Schools are obliged to offer at least two of the languages referred to: the first as a compulsory subject and the second as a core curriculum option.
Slovinsko: Školy musia povinne poskytovať najmenej dva jazyky nasledovne: prvý ako povinný predmet a druhý ako povinne voliteľný.
Finland: The legislation does not prescribe the range of foreign languages to be offered.
Fínsko: Legislatíva neurčuje rozsah vyučovania cudzích jazykov.
The second state language (Swedish or Finnish depending on the mother tongue of the pupil concerned) has to be learnt as a compulsory subject.
Druhý štátny jazyk (švédčina alebo fínčina záleží od materinského jazyka jednotlivého žiaka) sa musí povinne vyučovať ako povinný predmet.
Sweden: The ordinance for compulsory education states that any other language in addition to those referred to may be offered by schools, provided that it remains on offer in upper secondary education.
Švédsko: Predpis pre povinné vzdelávanie určuje školám, že akýkoľvek ďalší jazyk, ako dodatok k spomínaným jazykom, môžu vyučovať na vyššej stredoškolskej úrovni.
United Kingdom (ENG/WLS): The National Curriculum requires schools at secondary level to offer at least one of the official working languages of the European Union.
Spojené kráľovstvo (ENG/WLS): Celoštátny obsah vzdelávania požaduje od škôl na stredoškolskej úrovni vyučovať najmenej jeden oficiálny pracovný jazyk Európskej únie.
(Since August 2004 in England, the nine new official languages of the European Union have been included.)
(Od augusta 2004 v Anglicku musí byť aj deväť nových oficiálnych jazykov Európskej.)
Only then may they offer other languages as a choice.
Iba potom môžu vyučovať ďalšie jazyky ako voliteľné.
Pupils may study any modern foreign language that the school offers.
Žiaci môžu študovať akýkoľvek moderný cudzí jazyk, ktoré škola ponúka.
In Wales, all pupils must learn Welsh.
Vo Walese, všetci žiaci sa musia učiť waleštinu.
The curriculum does not consider Welsh to be a foreign language.
V obsahu vzdelávania waleština nie je cudzím jazykom.
United Kingdom (NIR): The Northern Ireland Curriculum requires schools at secondary level to offer at least one of French, German, Italian or Spanish; only then may they offer Irish as a choice.
Spojené kráľovstvo (NIR): Obsah vzdelávania v Severnom Írsku vyžaduje od škôl na stredoškolskej úrovni vyučovať najmenej jeden z týchto jazykov. Francúzština, nemčina, taliančina alebo španielčina; iba potom môžu vyučovať írčinu ako voliteľný predmet.
Pupils must learn at least one of these five languages.
Žiaci sa musia učiť najmenej jeden z týchto piatich jazykov.
Iceland: Swedish and Norwegian may be offered in place of Danish, outside school hours, for pupils who have lived in Sweden or Norway or whose parents are from these countries.
Island: Švédčina a nórčina sa môže vyučovať namiesto dánčiny, mimo vyučovacích hodín, pre žiakov, ktorí žili vo Švédsku alebo Nórsku alebo, ktorých rodičia sú z týchto štátov.
Norway: Pupils of Finnish origin living in the two northernmost counties are entitled to learn Finnish as a second foreign language.
Nórsko: Žiaci s fínskym pôvodom, ktorí žijú v dvoch najsevernejších vojvodstvách sú oprávnení sa učiť fínčinu ako druhý cudzí jazyk.
This Figure deals only with languages described as ‘foreign’ (or ‘modern’) in the curriculum/official documents.
Vysvetlivka Tento obrázok znázorňuje iba jazyky, ktoré sa považujú za ‘cudzie’ (alebo ‘moderné’) v obsahu vzdelávania v oficiálnych dokumentoch.
Regional or ancient languages are included solely when the curriculum regards them as alternatives to foreign languages.
Regionálne alebo staroveké jazyky sú zahrnuté, iba ak sú v obsahu vzdelávania uvedené ako alternatíva k cudzím jazykom.
Languages are listed in accordance with the alphabetical order of their ISO 639 code (see the list of codes, abbreviations and acronyms).
Jazyky sú uvedené v zozname podľa abecedného poradia ich ISO 639 kódu (pozri zoznam ich kódov, skratiek a akronymov).
In the case of specific mandatory languages, only situations applicable to all pupils, irrespective of their area of study, are shown in the Figure.
Pri špecifických povinných jazykoch, iba situácia, ktorá sa týka všetkých žiakov, bez ohľadu na odbor štúdia, je znázornená na obrázku.
Where foreign languages are indicated in official documents as those on offer, all these languages are indicated, regardless of the ages or areas of study of the pupils concerned.
Tam, kde cudzie jazyky sú určené v oficiálnych dokumentoch ako tie, ktoré sa majú ponúkať, všetky tieto jazyky sú určené, bez ohľadu na vek alebo odbor štúdia žiakov, ktorých sa to týka.
Where no numeral in white print is shown, either the language concerned is the only specific mandatory language, or the order in which it and other specific mandatory languages have to be learnt is not specified.
Tam, kde nie je uvedené žiadne číslo, je jazyk, ktorého sa to týka iba jediným špeciálnym povinným jazykom, alebo poradie, v ktorom sa tento alebo ďalší špecifický povinný jazyk musí vyučovať nie je určený.
The small numerals in row n correspond to the maximum number of compulsory foreign languages that any one pupil will be obliged to study simultaneously at any given point in compulsory education.
Malé čísla v riadku n zodpovedajú maximálnemu počtu povinných cudzích jazykov, ktoré sa každý žiak povinne učí simultánne, v ktoromkoľvek čase v povinnom vzdelávaní.
Specific mandatory foreign language: See glossary.
Špecifický povinný cudzí jazyk: Pozri slovník.
ENGLISH HAS LONG BEEN A MANDATORY LANGUAGE
ANGLIČTINA JE DLHODOBO POVINNÝM JAZYKOM
Most countries in which the learning of English was mandatory at a particular stage of compulsory education in 2002/03 had already adopted this policy in 1982/83.
Väčšina štátov, kde sa vyučuje angličtina bola povinná na príslušnom stupni povinného vzdelávania v roku 2002/03, táto koncepcia bola už prijatá v roku 1982/83.
However, Greece, Latvia and Liechtenstein are exceptions.
Avšak Grécko, Lotyšsko a Lichtenštajnsko sú výnimkami.
Furthermore, pupils in Italy have been obliged to learn English from the first year of primary education since 2003/04.
Ďalej v Taliansku sa žiaci začali povinne učiť angličtinu od prvého ročníka základného vzdelávania od roku 2003/04.
Policies in these countries under which it is mandatory to learn specific languages thus indicate a growing tendency in Europe to insist on pupils learning English.
Koncepcie v týchto štátoch, podľa ktorých je povinné učiť sa špecifické jazyky, týmto určujú narastajúcu tendenciu v Európe nútiť žiakov učiť sa angličtinu.
All countries in central and eastern Europe in which Russian was a mandatory language in 1982/83 abandoned this policy from the beginning of the 1990s.
Všetky štáty v strednej a východnej Európe, v ktorých bola ruština povinným jazykom v roku 1982/83, zrušili túto koncepciu začiatkom deväťdesiatych rokov.
In the three Baltic countries, Russian was a mandatory language in 1982/83 but not regarded as a foreign language.
V troch baltických štátoch bola ruština povinným jazykom v roku 1982/83, ale nepovažovala sa za cudzí jazyk.
In several countries, the central education authorities insist that two or even three specific languages have to be learnt at different stages of compulsory education.
V niekoľkých štátoch ústredné vzdelávacie orgány trvali na tom, že sa musia vyučovať dva alebo dokonca tri špecifické jazyky na rôznych stupňoch povinného vzdelávania.
Generally the first language, in most cases English, begins in primary education while the second is introduced in secondary education.
Všeobecne prvým jazykom je najčastejšie angličtina, začína sa učiť v základnom vzdelávaní, zatiaľ čo druhý jazyk sa vyučuje v stredoškolskom vzdelávaní.
Figure B8: Mandatory foreign languages specified by the central education authorities (full-time compulsory education), 1982/83, 1992/93 and 2002/03
Obrázok B8: Povinné cudzie jazyky špecifikované ústrednými vzdelávacími orgánmi (denné povinné vzdelávanie), 1982/83, 1992/93 a 2002/03
Source: Eurydice.
Bez špecifického jazyka
Additional notes For notes on the situation in 2002/03, see under Figure B7.
Zdroj: Eurydice Doplňujúce poznámky Poznámky o stave v roku 2002/03, pozri obrázok B7.
Belgium (BE fr): In 1982/83, 1992/93 and 2002/03, Dutch was a mandatory language in Brussels.
Belgicko (BE fr): V rokoch 1982/83, 1992/93 a 2002/03, flámčina bola povinným jazykom v Bruseli.
Belgium (BE de): In 1982/83, 1992/93 and 2002/03, German was a mandatory language in schools in which French was the language of instruction for the French-speaking minority resident in the Germanspeaking region.
Belgicko (BE de): V rokoch 1982/83, 1992/93 a 2002/03, bola nemčina povinným jazykom v školách, kde vyučovacím jazykom bola francúzština pre francúzsky hovoriacu menšinu s trvalým pobytom v nemecky hovoriacom regióne.