natgillin/translations-raw huggingface dataset:
While application of that method of assessment ensured that German residents would, for the first year following the end of their contract of employment, receive an income equivalent to that of an active worker, that was not the case with regard to French residents, whose allowance, in the same way as their remuneration, was subject to tax in France.
Zatiaľ čo totiž použitie tohto spôsobu výpočtu zaručuje nemeckým štátnym príslušníkom počas prvého roka po skončení pracovného pomeru rovnaký príjem ako aktívnym pracovníkom, nie je tomu tak u francúzskych štátnych príslušníkov, ktorých príspevok, ako aj ich mzda, podlieha zdaneniu vo Francúzsku.
With a view, however, to justifying the manner in which the disputed method of assessment was applied to frontier workers, the German Government put forward grounds of simplified administration and limitation of financial charges.
Nemecká vláda však za účelom odôvodnenia sporného spôsobu výpočtu u cezhraničných pracovníkov uvádzala dôvody administratívneho zjednodušenia a obmedzenia finančných výdavkov.
The Court unequivocally dismissed those objections, which could not in any event justify noncompliance with the obligations under the EC Treaty.
Súdny dvor jednoznačne odmieta tieto námietky, ktoré v žiadnom prípade nemôžu ospravedlniť nesplnenie si povinností vyplývajúcich zo Zmluvy o ES.
The freedom to provide services was in issue in Case C-36/02 Omega (judgment of 14 October 2004, not yet published in the ECR).
Sloboda poskytovania služieb bola predmetom veci Omega (rozsudok zo 14. októbra 2004, C-36/02, zatiaľ neuverejnený v Zbierke).
Omega, a company established under German law, operated an installation in Bonn (Germany) for the practice of a sport – ‘laser sport’ – inspired by the film Star Wars and using modern laser technology.
Omega, ktorá je spoločnosťou podľa nemeckého práva, prevádzkovala v Bonne (Nemecko) zariadenie určené na vykonávanie športu „laser-sport“ inšpirovaného filmom„Hviezdne vojny“ a využívajúceho modernú laserovú techniku.
That installation featured machine-gun-type laser targeting devices and sensory tags installed either in the firing corridors or on the jackets worn by players.
Toto zariadenie zahŕňalo laserové zameriavacie prístroje podobné samopalom, ako aj senzorové snímače umiestnené v streleckých dráhach alebo na vestách, ktoré nosia hráči.
As it took the view that games for entertainment featuring simulated killing were contrary to human dignity and
Po zamietnutí správneho opravného prostriedku a žalôb podaných proti tomuto policajnému správnemu opatreniu Omega podala „návrh na obnovu konania“ na Bundesverwaltungsgericht.
Court of Justice thus constituted a danger to public order, the police authorities issued a prohibition order against the company enjoining it to cease operating equipment intended for firing on human targets.
Súdny dvor odôvodnené dôvodmi verejného poriadku iba v prípade, ak sú nevyhnutné na ochranu záujmov, ktoré majú zaistiť, a len v rozsahu, v akom tieto ciele nemôžu byť dosiahnuté menej obmedzujúcimi opatreniami.
Following dismissal of its administrative complaint and appeals brought against that administrative measure of the police authorities, Omega brought an appeal on a point of law (‘Revision’) before the Bundesverwaltungsgericht (Federal Administrative Court).
Avšak, ako na tom trvá Súdny dvor, nevyhnutnosť a primeranosť týchto opatrení nie je vylúčená len z toho dôvodu, že jeden členský štát zvolil rozdielny systém ochrany ako ten, ktorý bol prijatý iným členským štátom.
In support of its appeal Omega submitted, inter alia, that the contested order infringed the freedom to provide services under Article 49 EC as the installation in question had to use equipment and technology supplied by a British company.
Inak povedané, Nemecko teda môže zakázať to, čo povolilo Spojené kráľovstvo, ak je preukázaná nevyhnutnosť a primeranosť zákazu, čomu tak skutočne je v danom prípade, poznamenáva Súdny dvor.
The Bundesverwaltungsgericht acknowledged in this regard that, while the commercial exploitation of a ‘killing game’ did indeed, as the lower court had ruled, constitute an affront to human dignity contrary to the Grundgesetz (German Basic Law), its prohibition did, none the less, infringe the freedom to provide services guaranteed under Article 49 EC.
Jednak totiž zákaz obchodného prevádzkovania zábavných hier predpokladajúcich simuláciu násilných aktov proti osobám, najmä predvádzanie aktov zabíjania osôb, je v súlade s úrovňou ochrany ľudskej dôstojnosti, ktorú mala vnútroštátna ústava zaistiť na území Spolkovej republiky Nemecko.
It accordingly decided to ask the Court, by way of a reference under Article 234 EC, whether, inter alia, the prohibition of a commercial activity that was at variance with the fundamental values enshrined in the national constitution was compatible with Article 49 EC.
Naproti tomu, zákazom vzťahujúcim sa len na variant laserovej hry, ktorej predmetom je strieľať na ľudské terče, sporné rozhodnutie nepresiahlo to, čo je nevyhnutné na dosiahnutie sledovaného cieľa. Toto opatrenie, uzatvára Súdny dvor, tak nemôže byť považované za opatrenie, ktoré neoprávnene zasahuje do slobody poskytovania služieb.
However, it continued, as both the Community and its Member States are required to respect fundamental rights, the protection of those rights was a legitimate interest which could, in principle, justify a derogation from the obligations imposed by Community law, even under a fundamental freedom guaranteed by the Treaty such as the freedom to provide services.
Táto právna úprava predpokladá, že akcionár vnútroštátnej akciovej spoločnosti má okrem dividend aj nárok na zápočet dane z dividend, ktorý je pomerný vzhľadom k dani právnickej osoby zaplatenej akciovou spoločnosťou.
Measures which restricted the freedom to provide services could, however, be justified on public policy grounds only if they were necessary for the protection of the interests which they were intended to guarantee and only in so far as those objectives could not be attained by less restrictive measures.
Pri zdaňovaní dividend sa tento nárok na zápočet dane odpočíta, takže akcionár prakticky z dividend už inú daň neplatí. Právo mať prospech z nároku na zápočet dane z dividend je naproti tomu vylúčené, ak ide o spoločnosť, ktorá má sídlo v inom členskom štáte.
None the less, it stressed, the need for, and proportionality of, the provisions adopted could not be excluded merely because one Member State had chosen a system of protection different from that adopted by another State.
Takýto systém, ktorý znamená, že napokon dividendy nie sú viac zdaňované z pohľadu akcionára, nenecháva Súdny dvor v pochybnostich, pokiaľ ide o existenciu prekážky voľného pohybu kapitálu v zmysle článku 56 ES, keďže tento systém sa uplatňuje len na dividendy vyplácané spoločnosťami so sídlom vo Fínsku, a to napriek tomu, ako pripomína Súdny dvor, že priame dane spadajú do kompetencie členských štátov.
In other words, therefore, Germany could prohibit that which the United Kingdom authorised if it could be established that the measure imposing the prohibition was both necessary and proportionate, which, as the Court observed, was indeed the situation in the case under examination.
Tento systém znevýhodňuje totiž osoby poberajúce dividendy od spoločností so sídlom v iných členských štátoch, čím ich odrádza od investovania do takýchto spoločností, a zároveň má obmedzujúce účinky vo vzťahu k týmto spoločnostiam, keďže je prekážkou v získavaní kapitálu vo Fínsku.
In the first place, the prohibition of the commercial exploitation of games involving the simulation of acts of violence against persons, in particular the representation of acts of homicide, corresponded to the level of protection of human dignity which the national constitution sought to guarantee within the territory of the Federal Republic of Germany.
Pokiaľ ide o prípadné zdôvodnenie tohto obmedzenia, Súdny dvor odmieta argument odvolávajúci sa na článok 58 ods. 1 písm. a) ES, ktorý pripúšťa rozlišovanie daňových poplatníkov podľa miesta, kde investovali svoj kapitál.
Second, by prohibiting only the variant of the laser game the object of which was to fire on human targets, the contested order did not go beyond what was necessary in order to attain the objective pursued.
Táto výnimka, pripomína Súdny dvor, musí byť predmetom presného výkladu a sama je obmedzená odsekom 3 toho istého ustanovenia týkajúceho sa svojvoľnej diskriminácie a skrytého obmedzenia.
In the area of the free movement of capital‚ mention should be made of Case C-319/02 Manninen (judgment of 7 September 2004, not yet published in the ECR),
Domnieva sa totiž, že s prihliadnutím na účel fínskej daňovej úpravy, t. j. predísť dvojitému zdaneniu – daňou právnickej osoby a potom daňou z príjmu – ziskov vyplácaných vo forme dividend
Such a system, the end result of which is that dividends are no longer taxed in the hands of the shareholder, left the Court in no doubt that it involved a restriction on the free movement of capital within the meaning of Article 56 EC inasmuch as it applied solely in favour of dividends paid by companies established in Finland, even though, as the Court pointed out, direct taxation falls within the competence of the Member States.
Na podporu predmetnej úpravy vlády, ktoré predložili pripomienky – v danom prípade fínska vláda, ale tiež vlády Francúzska a Spojeného kráľovstva – rovnako uviedli potrebu ochrániť koherenciu daňového systému.
That system disadvantaged persons receiving dividends from companies established in other Member States by deterring them from investing in such companies and thereby had a restrictive effect as regards those companies in that it constituted an obstacle to their raising capital in Finland.
Potom, čo bola táto potreba v zásade pripustená Súdnym dvorom v rozsudku Bachmann (rozsudok z 28. januára 1992, C-204/90, Zb. s.
As regards possible justification for that restriction, the Court rejected the argument based on Article 58(1)(a) EC, which authorises different treatment of taxpayers who are not in the same situation with regard to the place where their capital is invested.
I-249) a Komisia/Belgicko (rozsudok z 28. januára 1992, C-300/90, Zb. s.
That derogation, the Court pointed out, had to be interpreted strictly and was itself limited by Article 58(3) EC, which is directed at arbitrary discrimination and disguised restrictions.
I-305) ako potenciálne zdôvodnenie obmedzení základných slobôd zaručených zmluvou, na takéto poňatie sa odvolávalo v mnohých prípadoch, no doteraz bez úspechu.
In order for a difference in treatment to be capable of being classified as unequal treatment which is permitted under Article 58(1) EC rather than as arbitrary discrimination which is prohibited by Article 58(3) EC, that difference in treatment must also concern situations which are not objectively comparable or be justified by overriding reasons in the general interest, such as the need to safeguard the cohesion of the tax system.
Rozsudok Manninen poskytuje Súdnemu dvoru príležitosť znovu pripomenúť, že aby nejaký argument založený na takomto zdôvodnení mohol obstáť, je potrebné, aby tu existovala priama spojitosť medzi predmetnou daňovou výhodou a jej kompenzáciou prostredníctvom stanoveného daňového odvodu.
In addition, it must comply with the principle of proportionality.
Navyše, takýto argument musí byť posudzovaný z pohľadu sledovaného cieľa predmetnej daňovej právnej úpravy.
Since it was accepted in principle by the Court in its judgments in Case C-204/90 Bachmann [1992] ECR I-249 and Case C-300/90 Commission v Belgium [1992] ECR I-305 as a potential justification for restrictions on the fundamental freedoms guaranteed by the Treaty, that notion has been invoked on numerous occasions but hitherto without success.
V spojených veciach AOK-Bundesverband a i. (rozsudok zo 16. marca 2004, C-264/01, C-306/01, C-354/01 a C-355/01, Zb. s.
The judgment in Manninen provided the Court with a fresh opportunity to point out that, for an argument based on such justification to succeed, a direct link had to be established between the tax advantage concerned and the offsetting of that advantage by a particular tax deduction.
I-2493) položili Oberlandesgericht Düsseldorf a Bundesgerichtshof Súdnemu dvoru niekoľko prejudiciálnych otázok týkajúcich sa výkladu článkov 81, 82 a 86 Zmluvy o ES v rámci sporov medzi federáciami zdravotných poisťovní a farmaceutickými spoločnosťami vo veci maximálnych pevných čiastok finančnej účasti zdravotných poisťovní na nákladoch za lieky a prostriedky zdravotnej starostlivosti, ktoré boli zavedené nemeckou legislatívou v snahe čeliť schodku zákonného zdravotného poistenia.
Such an argument also had to be examined in the light of the objective pursued by the tax legislation in question. In this case, the legislation was designed to prevent double taxation; while there was indeed a link between the tax advantage (tax credit) and the offsetting tax deduction (corporation tax paid by the company established
Oberlandesgericht Düsseldorf a Bundesgerichtshof sa v podstate pýtali Súdneho dvora, či pravidlám hospodárskej súťaže stanoveným Zmluvou o ES odporuje zavedenie zoskupeniami zdravotných poisťovní, akými sú federácie zdravotných poisťovní,
Court of Justice in Finland), that legislation was not necessary in order to preserve the cohesion of the tax system.
Súdny dvor maximálnych pevných čiastok zodpovedajúcich maximálnej hranici ceny liekov hradených zdravotnými poisťovňami.
Granting to a shareholder in a company established in another Member State a tax credit calculated by reference to the corporation tax paid by that company in that Member State would, the Court held, constitute a less restrictive measure while at the same time not threatening the cohesion of the tax system.
Bundesgerichtshof sa navyše pýtal, či v prípade kladnej odpovede existuje voči týmto zoskupeniam jednak právo na odstránenie skutočnosti spôsobujúcej škodu, a jednak právo na náhradu škody spôsobenej zavedením maximálnych pevných čiastok.
It was in those circumstances appropriate, the Court went on, to take account, in the calculation of the tax credit to be granted to a shareholder who had received dividends from a company established in another Member State, of the tax actually paid by that company in that other Member State.
Zaujal potom stanovisko, že tak je tomu aj v prípade zdravotných poisťovní, ktoré, hoci im zákonodarca priznal určitú mieru slobody pri stanovení sadzieb odvodov za účelom podpory riadnej správy, majú právnu povinnosť poskytovať svojim poistencom povinné plnenia, ktoré sú v podstate rovnaké, a sú nezávislé na výške odvodov.
In Joined Cases C-264/01, C-306/01, C-354/01 and C-355-01 AOK Bundesverband and Others [2004] ECR I-2493 , several questions on the interpretation of Articles 81 EC, 82 EC and 86 EC were referred to the Court for preliminary ruling by the Oberlandesgericht Düsseldorf (Higher Regional Court, Düsseldorf) and the Bundesgerichtshof (Federal Court of Justice) in disputes between associations of sickness and health insurance funds and pharmaceutical companies concerning the fixed maximum amounts payable by sickness funds towards the cost of medicinal products and treatment materials which had been established by the German legislature with a view to addressing the deficit in the statutory health insurance scheme.
I-5039) Landgericht Frankfurt am Main požiadal Súdny dvor o výklad článku 82 Zmluvy v rámci sporu medzi dvomi spoločnosťami špecializujúcimi sa na prieskum trhu v odvetviach farmaceutických výrobkov a výrobkov starostlivosti o zdravie, ktorý sa týkal nároku uplatňovaného jednou z týchto spoločností na použitie modulárnej štruktúry vyvinutej druhou spoločnosťou na poskytovanie údajov o regionálnych predajoch farmaceutických výrobkov v Nemecku.
The Oberlandesgericht Düsseldorf and the Bundesgerichtshof essentially asked the Court whether the competition rules laid down by the EC Treaty precluded groups of sickness funds, such as the fund associations, from determining fixed maximum amounts corresponding to the upper limit of the price of medicinal products whose cost is borne by sickness funds.
Landgericht Frankfurt am Main zastával názor, že podnik nemôže realizovať svoje právo zakázať akékoľvek nedovolené používanie svojho diela, pokiaľ zneužíva svoje postavenie v zmysle článku 82 Zmluvy o ES tým, že odmieta inému podniku za primeraných podmienok poskytnúť licenciu, a položil Súdnemu dvoru tri otázky týkajúce sa výkladu uvedeného ustanovenia Zmluvy.
The Court adopted the solution set out in its ‘Poucet and Pistre’ case-law, to the effect that the concept of an undertaking, within the context of Community competition law, does not cover bodies entrusted with the management of statutory health insurance and old-age insurance schemes which pursue an exclusively social objective and do not engage in economic activity. The Court took the view in Poucet and Pistre that this was the position with regard to sickness funds, which, even though the legislature had given them a degree of latitude in setting contribution rates in order to promote sound management, were compelled by law to offer to their members essentially identical obligatory benefits which do not depend on the amount of the contributions.
Súdny dvor jednak stanovil, že „pre účely posúdenia, či podnik s dominantným postavením, ktorý odmieta poskytnúť licenciu na použitie modulárnej štruktúry chránenej právom duševného vlastníctva, ktorej je majiteľom, sa tým prípadne nedopúšťa zneužitia svojho postavenia, skutočnosťami, ktoré je potrebné zobrať do úvahy pre určenie, či chránená štruktúra je nevyhnutná pre predaj štúdií takéhoto druhu, je miera účasti užívateľov na vývoji uvedenej štruktúry a úsilie, najmä pokiaľ ide o náklady, ktoré by prípadní užívatelia museli vynaložiť na kúpu štúdií o regionálnych predajoch farmaceutických výrobkov vykazovaných na základe alternatívnej štruktúry“ (bod 30).
In Case C-418/01 IMS Health [2004] ECR I-5039, the questions put to the Court in a preliminary reference by the Landgericht (Regional Court) Frankfurt am Main (Germany) concerned the interpretation of Article 82 EC in the context of a dispute between two companies specialising in market studies in the pharmaceutical products and health care sectors centring on the claim by one of them that it was entitled to use a brick structure developed by the other for the provision of data on regional sales of pharmaceutical products in Germany.
Činnosť údaje, nové výrobky alebo nové služby, ktoré majiteľ práva duševného vlastníctva neponúka a po ktorých je prípadný dopyt zo strany spotrebiteľov; ─ odmietnutie nie je zdôvodnené objektívnymi dôvodmi; ─ odmietnutie môže majiteľovi práva duševného vlastníctva vyhradiť trh poskytovania údajov o predajoch farmaceutických výrobkov v dotknutom členskom štáte s vylúčením akejkoľvek konkurencie“ (bod 52).
As it took the view that one company could not exercise its right to obtain an injunction prohibiting all unlawful use of its work if it acted in an abusive manner, within the meaning of Article 82 EC, by refusing to grant a licence to another company on reasonable terms, the Landgericht Frankfurt am Main accordingly referred to the Court three questions on the interpretation of that Treaty provision.
Štyri ostatné veci, ktoré stoja za pozornosť, pokiaľ ide o pravidlá hospodárskej súťaže, sa týkajú štátnej pomoci.
The Court first took the view that ‘for the purposes of examining whether the refusal by an undertaking in a dominant position to grant a licence for a brick structure protected by an intellectual property right which it owns is abusive, the degree of participation by users in the development of that structure and the outlay, particularly in terms of cost, on the part of potential users in order to purchase studies on regional sales of pharmaceutical products presented on the basis of an alternative structure are factors which must be taken into consideration in order to determine whether the protected structure is indispensable to the marketing of studies of that kind’ (paragraph 30).
Vo veci Taliansko/Komisia (rozsudok z 29. apríla 2004, C-372/97, Zb. s. I-3679) sa Súdny dvor vyslovil o žalobe Talianskej republiky o čiastočnú neplatnosť rozhodnutia Komisie 98/182/ES z 30. júla 1997, ktorým boli pomoci poskytnuté v rokoch 1981 – 1995 regiónom Friuli – Veneto – Giulia podnikom cestnej prepravy tovarov v tomto regióne, uznané ako čiastočne nezlučiteľné so spoločným trhom a ktorým bolo nariadené ich čiastočné vrátenie.
Applying its ‘Magill’ case-law, the Court also took the view that ‘the refusal by an undertaking which holds a dominant position and owns an intellectual property right in a brick structure indispensable to the presentation of regional sales data on pharmaceutical products in a Member State to grant a licence to use that structure to another undertaking which also wishes to provide such data in the same Member State, constitutes an abuse of a dominant position within the meaning of Article 82 EC where the following conditions are fulfilled: – the undertaking which requested the licence intends to offer, on the market for the supply of the data in question, new products or services not offered by the owner of the intellectual property right and for which there is a potential consumer demand; – the refusal is not justified by objective considerations; – the refusal is such as to reserve to the owner of the intellectual property right the market for the supply of data on sales of pharmaceutical products in the Member State concerned by eliminating all competition on that market’ (paragraph 52).
Región Friuli – Veneto – Giulia totiž postupne prijal dva zákony, v podstate totožné a jeden nahrádzajúci druhý, ktoré sa týkali intervencií na podporu a rozvoj dopravy s významom pre región, ako aj cestnej prepravy tovaru na účet inej osoby. Tieto zákony stanovili tri opatrenia v prospech podnikov pôsobiacich v tomto odvetví a usadených na území regiónu: jednak išlo o úrokové zvýhodnenie pôžičiek na vytvorenie infraštruktúry a nákup vybavenia, ďalej to bolo financovanienákladov leasingu vozidiel, prívesov a poloprívesov, ako aj zariadení na manipuláciu s tovarom, financovanieúdržby a opravy vozidiel a napokon pre zoskupenia a iné formy združení išlo o financovanieinvestícií určených na výstavbu alebo nákup zariadení a vybavenia vo výške 50 %.
In Case C-372/97 Italy v Commission [2004] ECR I-3679, the Court delivered its ruling on an application brought by the Italian Republic seeking partial annulment of Commission Decision 98/182/EC of 30 July 1997, which had found that aid granted between 1981 and 1995 by the Friuli-Venezia Giulia Region to road haulage companies in that region was in part incompatible with the common market and ordered its partial recovery.
Talianska republika uviedla niekoľko žalobných dôvodov alebo tvrdení, ktorých cieľom bolo znížiť význam takto poskytnutých pomocí, či už s ohľadom na ich malú výšku alebo so zreteľom na zásadne regionálny charakter činnosti väčšiny ich príjemcov, z čoho vyvodzovala ich minimálny dopad na obchod v rámci Spoločenstva a na hospodársku súťaž, čím sa snažila preukázať, že sa na ne nevzťahuje zákaz podľa článku 87 ods. 1 ES.
The Friuli-Venezia Giulia Region successively adopted two laws, which were essentially identical, one replacing the other, concerning action to promote and develop transport of concern to the Region and the carriage of goods by road for hire or reward.
Súdny dvor ich všetky zamietol, čím potvrdil niekoľko zásad zo svojej judikatúry.