natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Under Article 10 of Directive 2003/87, the Member States must allocate at least 95% of the allowances for the first allocation period free of charge.
V zmysle článku 10 smernice 2003/87 sú členské štáty povinné bezodplatne prideliť najmenej 95 % kvót na prvé obdobie pridelenia.
Article 11 of Directive 2003/87 concerning the allocation and issue of allowances provides:
Článok 11 smernice 2003/87 týkajúci sa pridelenia a vydania kvót stanovuje:
For the three-year period beginning 1 January 2005, each Member State shall decide upon the total quantity of allowances it will allocate for that period and the allocation of those allowances to the operator of each installation.
Pre trojročné obdobie začínajúce 1. januára 2005 rozhodne každý členský štát o celkovom množstve kvót, ktoré pridelí na toto obdobie a o pridelení týchto kvót prevádzkovateľom jednotlivých zariadení.
This decision shall be taken at least three months before the beginning of the period and be based on its [NAP] developed pursuant to Article 9 and in accordance with Article 10, taking due account of comments from the public.
Toto rozhodnutie musí byť prijaté aspoň tri mesiace pred začiatkom obdobia a musí byť založené na [NAP] vypracovanom podľa článku 9 a v súlade s článkom 10 pri náležitom zohľadnení pripomienok verejnosti.
For the fiveyear period beginning 1 January 2008, and for each subsequent fiveyear period, each Member State shall decide upon the total quantity of allowances it will allocate for that period and initiate the process for the allocation of those allowances to the operator of each installation.
Pre päťročné obdobie začínajúce 1. januára 2008 a pre každé nasledujúce päťročné obdobie rozhodne každý členský štát o celkovom množstve kvót, ktoré pridelí pre dané obdobie a začne s procesom prideľovania týchto kvót prevádzkovateľom jednotlivých zariadení.
This decision shall be taken at least 12 months before the beginning of the relevant period and be based on the Member State’s [NAP] developed pursuant to Article 9 and in accordance with Article 10, taking due account of comments from the public.
Toto rozhodnutie musí byť prijaté aspoň dvanásť mesiacov pred začiatkom príslušného obdobia a musí byť založené na [NAP] vytvorenom podľa článku 9 a v súlade s článkom 10 pri náležitom zohľadnení pripomienok verejnosti.
Decisions taken pursuant to paragraph 1 or 2 shall be in accordance with the requirements of the [EC] Treaty, in particular Articles 87 and 88 thereof.
Rozhodnutia prijaté podľa odsekov 1 alebo 2 musia byť v súlade s požiadavkami zmluvy [ES], najmä s jej článkami 87 a 88.
When deciding upon allocation, Member States shall take into account the need to provide access to allowances for new entrants.
Pri rozhodovaní o pridelení členské štáty prihliadajú na potrebu poskytovať prístup ku kvótam novým účastníkom.
Annex III to Directive 2003/87 lists 11 criteria applicable to NAPs.
Príloha III smernice 2003/87 vymenúva jedenásť kritérií uplatniteľných pre NAP.
The 5th and 10th criteria in that annex state as follows:
Piate a desiate kritérium tejto prílohy upravuje toto:
The [NAP] shall not discriminate between companies or sectors in such a way as to unduly favour certain undertakings or activities in accordance with the requirements of the Treaty, in particular Articles 87 and 88 thereof.
[NAP] nerozlišuje medzi spoločnosťami alebo odvetviami tak, aby príliš zvýhodňoval určité podniky alebo činnosti, v súlade s požiadavkami Zmluvy, najmä jej článkov 87 a 88.
The plan shall contain a list of the installations covered by this Directive with the quantities of allowances intended to be allocated to each.’
Plán obsahuje zoznam zariadení, ktoré pokrýva táto smernica s množstvami kvót, ktoré sa im plánujú prideliť.“
According to Article 13(1) of Directive 2003/87, the allowances shall be valid only for emissions during the period for which they are issued.
Podľa článku 13 ods. 1 sú kvóty platné len pre emisie počas obdobia uvedeného v článku 11 ods. 1 alebo 2, na ktoré boli vydané.
Background to the dispute
Okolnosti predchádzajúce sporu
According to the order under appeal, the appellant operates a glass manufacturing plant at Porz.
Z napadnutého uznesenia vyplýva, že navrhovateľ prevádzkuje zariadenie vyrábajúce sklo v Porz.
By a decision of 16 December 2004 of the Umweltbundesamt (Federal
Rozhodnutím zo 16. decembra 2004 Umweltbundesamt (federálny
Environment Agency), it was allocated emission allowances for the first allocation period, in respect of a part of that installation which was put into operation during 2003 and 2004, on the basis of the German NAP (‘German NAP I’) and of Paragraph 8 of the Law on the national allocation plan for greenhouse gas emission allowances for the period 2005 to 2007 (Zuteilungsgesetz 2007) of 26 August 2004 (BGBl. 2004 I, p.
2008 — VEC C-503/07 P úrad pre životné prostredie) boli pre časť tohto zariadenia, ktoré bolo uvedené do prevádzky v priebehu rokov 2003 a 2004, udelené emisné kvóty na prvé obdobie pridelenia (2005 — 2007) na základe nemeckého NAP (ďalej len „nemecký NAP I“) a na základe § 8 zákona o prideľovaní emisných kvót na obdobie od roku 2005 do roku 2007 (Zuteilungsgesetz 2007 z 26. augusta 2004, BGBI. 2004 I, s.
2211; ‘the ZuG 2007’).
2211, ďalej len „ZuG 2007“).
Under the second sentence of Paragraph 8(1) of the ZuG 2007, the installation concerned is exempt from a compliance factor during a period of 12 years from the year of its coming into operation.
V zmysle § 8 ods. 1 druhej vety ZuG 2007 je dotknuté zariadenie, vyňaté po dobu dvanástich rokov od roku jeho uvedenia do prevádzky, oslobodené od používania koeficientu plnenia.
Under Paragraph 2 of the ZuG 2007, unless otherwise specified, the relevant provisions of that law are applicable only to the first allocation period.
V súlade s § 2 ZuG 2007, pokiaľ inak neupravujú osobitné odchylné pravidlá, sú dotknuté ustanovenia tohto zákona uplatniteľné iba na prvé obdobie pridelenia.
Furthermore, Paragraph 7 of the Law of 8 July 2004 transposing Directive 2003/87/EC establishing a scheme for greenhouse gas emission allowance trading within the Community (Gesetz zur Umsetzung der Richtlinie 2003/87/EG über ein System für den Handel mit Treibhausgasemissionszertifikaten in der Gemeinschaft, BGBl. 2004 I, p.
Okrem toho § 7 zákona z 8. júla 2004, ktorým sa preberá smernica 2003/87/ES o vytvorení systému obchodovania s emisnými kvótami vypúšťania skleníkových plynov v Spoločenstve (Gesetz zur Umsetzung der Richtlinie 2003/87/EG über ein System für den Handel mit Treibhausgasemissionszertifikaten in der Gemeinschaft, BGBI. 2004 I, s.
1578; ‘the TEHG’) provides, inter alia, that the NAP adopted for each allocation period is the basis for a law on allocation pursuant to which the allocation is carried out.
1578, ďalej len „TEHG“), najmä upravuje, že NAP prijatý na každé obdobie pridelenia predstavuje základný predpoklad pre prijatie zákona o prideľovaní a prideľovanie sa uskutočňuje na jeho základe.
Under Paragraph 9(1) of the TEHG, every operator of an installation has the right to obtain emission allowances under the conditions laid down in the law on allocation.
V zmysle § 9 ods. 1 TEHG má každý prevádzkovateľ zariadení právo na získanie emisných kvót v súlade s podmienkami upresnenými v zákone o prideľovaní.
Pursuant to Paragraph 9(2), the allocation is effected on the basis of the activity carried out during the particular allocation period.
V súlade s odsekom 2 tohto ustanovenia sa prideľovanie uskutočňuje vo vzťahu k vykonávanej činnosti, ktorá sa uskutočňuje počas daného obdobia pridelenia.
Finally, Paragraph 10(1) of the TEHG provides that each allocation requires a written application to be made to the competent authorities.
Nakoniec § 10 ods. 1 TEHG upravuje, že pre každé obdobie pridelenia sa požaduje podanie písomnej žiadosti príslušnému orgánu.
On 4 July 2006, the Federal Republic of Germany notified its NAP for the second allocation period (‘German NAP II’) to the Commission, in accordance with Article 9(1) of Directive 2003/87.
Dňa 4. júla 2006 informovala Spolková republika Nemecko Komisiu v súlade s článkom 9 ods. 1 smernice 2003/87 o svojom národnom alokačnom pláne na druhé obdobie pridelenia (ďalej len „nemecký NAP II“).
Like the German NAP I, the German NAP II contains, in chapter 6.1, the general allocation rules for existing installations (‘Bestandsanlagen’) which entered into operation before 31 December 2002.
Rovnako ako nemecký NAP I, aj nemecký NAP II ponechal vo svojej kapitole 6.1 všeobecné pravidlo prideľovania uplatniteľné na už existujúce zariadenia („Bestandsanlagen“), ktoré začali prevádzku pred 31. decembrom 2002.
With regard to installations in the industrial sector, the applicable compliance factor is 98.75%.
Pokiaľ ide o zariadenie priemyselného odvetvia, uplatniteľný koeficient plnenia je 0,9875.
Moreover, chapter 6.2 of the German NAP II states, under the heading ‘Allocations under Paragraph 8 of the ZuG 2007’, that, pursuant to that provision of the ZuG, no compliance factor is to be applied, in the calculation of the number of emission allowances for installations which were put into operation between 1 January 2003 and 31 December 2004, for a period of 12 years from the date of putting into operation.
Kapitola 6.2 nemeckého NAP II okrem iného špecifikuje pod nadpisom „Prideľovania v zmysle § 8 ZuG 2007“, že v zmysle posledného menovaného ustanovenia nie je uplatniteľný žiadny koeficient plnenia v rámci výpočtu množstva emisných kvót udelených zariadeniam uvedeným do prevádzky medzi 1. januárom 2003 a 31. decembrom 2004 počas obdobia dvanástich rokov od uvedenia do prevádzky.
By the contested decision, the Commission rejected the German NAP II in part.
Sporným rozhodnutím Komisie bol čiastočne zamietnutý nemecký NAP II.
In Article 1(2) of the decision, the Commission found that the allocation rules described in chapter 6.2 of the German NAP II, inter alia under the heading ‘Allocations under Paragraph 8 of the ZuG 2007’, were incompatible with criterion 5 in Annex III to Directive 2003/87, in so far as they resulted in an unjustified advantage for the installations concerned over otherwise comparable existing installations to which the general allocation methodologies applied.
V § 1 ods. 2 tohto rozhodnutia Komisia konštatovala, že pravidlá prideľovania opísané v kapitole 6.2 nemeckého NAP II, najmä pod názvom „Prideľovania v zmysle § 8 ZuG 2007“, boli nezlučiteľné s piatym kritériom prílohy III smernice 2003/87, keďže predstavovali neodôvodniteľnú výhodu v prospech dotknutého zariadenia v porovnaní s inými porovnateľnými existujúcimi zariadeniami, pre ktoré sa používa všeobecná metóda udeľovania.
The Commission considered the allocation of emission allowances free of charge for certain activities by application of a less stringent and therefore more advantageous compliance factor to be a selective economic advantage for certain undertakings, which could distort or threaten to distort competition and affect trade between Member States and which therefore was capable of constituting State aid contrary to Articles 87 EC and 88 EC.
Komisia totiž považovala bezodplatné prideľovanie emisných kvót pre určité činnosti pri uplatnení menej prísneho, a teda výhodnejšieho koeficientu plnenia za selektívne ekonomické zvýhodnenie pre určité podniky, ktoré by mohlo narušiť hospodársku súťaž alebo hroziť jej narušením a ovplyvniť obchodovanie medzi členskými štátmi a následne vyvolať podozrenie o existencii protiprávnej štátnej pomoci v rozpore s článkami 87 ES a 88 ES.
The Commission conceded only that, during a given allocation period, the allocation of emission allowances to existing installations could be carried out in accordance with methods different from those applicable to ‘new entrants’ within the meaning of Article 3(h) of Directive 2003/87, who were thus recognised under that directive as constituting a distinct category.
Komisia iba pripustila, že počas daného obdobia pridelenia sa môže prideľovanie emisných kvót uskutočňovať metódami, ktoré sú odlišné od tých, ktoré sa použijú pre „nového účastníka“ trhu v zmysle článku 3 písm. h) smernice 2003/87, ktorý sa podľa tejto smernice považuje za osobitnú kategóriu.
The justification for such unequal treatment, however, became obsolete during the following allocation period, when the initial ‘new entrant’ turned into an existing installation for which data comparable to those for existing installations was available.
Odôvodnenie takéhoto rozdielneho zaobchádzania je podľa Komisie počas nasledujúceho obdobia pridelenia už zastarané, keďže sa pôvodne „nový účastník“ trhu zmení na existujúce zariadenie, pre ktoré sa v budúcnosti použijú údaje, ktoré sa používajú pre existujúce zariadenia.
In Article 2(2) of the contested decision, the Commission declared that it would not raise objections to the German NAP II, if, while avoiding any discrimination, the Federal Republic of Germany introduced and notified to it the following amendments:
V článku 2 ods. 2 sporného rozhodnutia Komisia uviedla, že by proti nemeckému NAP II nevzniesla námietky, ak by sa Spolková republika Nemecko vyhla diskriminácii a prijala a oznámila Komisii nasledujúce zmeny:
The order under appeal
Napadnuté uznesenie
By application lodged at the Registry of the Court of First Instance on 7 February 2007, the appellant brought an action for annulment of the contested decision.
Návrhom podaným do kancelárie Súdu prvého stupňa 7. februára 2007 podal navrhovateľ žalobu o neplatnosť sporného rozhodnutia.
By separate document lodged the same day, the appellant applied for the case to be dealt with under the expedited procedure provided for in Article 76a of the Rules of Procedure of the Court.
Samostatným podaním doručeným toho istého dňa navrhovateľ taktiež navrhol, aby sa vec prejednala v skrátenom súdnom konaní upravenom v článku 76a Rokovacieho poriadku Súdneho dvora.
By letter of 23 February 2007, the Commission opposed dealing with the case under an expedited procedure.
Listom z 23. februára 2007 Komisia vyjadrila nesúhlas s prejednávaním veci v skrátenom súdnom konaní.
By decision of the Court of First Instance of 7 June 2007, the application for an expedited procedure was allowed.
Rozhodnutím Súdu prvého stupňa zo 7. júna 2007 sa žiadosti o skrátené súdne konanie vyhovelo.
By document lodged with the Registry of the Court of First Instance on 23 March 2007, the Commission raised, under Article 114(1) of the Rules of Procedure of the Court of First Instance, a plea of inadmissibility against the abovementioned action, on which the appellant submitted observations on 12 April 2007.
Podaním, ktoré došlo do kancelárie Súdu prvého stupňa 23. marca 2007, vzniesla Komisia na základe článku 114 ods. 1 Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa námietku neprípustnosti vyššie uvedenej žaloby o neplatnosť, ku ktorej navrhovateľ 12. apríla 2007 predložil pripomienky.
By its application, the appellant requested the Court of First Instance to:
Svojou žalobou sa navrhovateľ domáhal, aby Súd prvého stupňa:
— annul Article 1(2) of the contested decision to the extent that it declares the allocation guarantees from the first allocation period, referred to in chapter 6.2 of the German NAP II under the headings ‘Additional new installations under Paragraph 11 of the ZuG 2007’ and ‘Allocations under Paragraph 8 of the ZuG 2007’, to be incompatible with Directive 2003/87;
— zrušil článok 1 ods. 2 sporného rozhodnutia v rozsahu, v akom vyhlasuje alokačné záruky z prvého alokačného obdobia, ktoré sú uvedené v kapitole 6.2 nemeckého NAP II pod názvom „Nové dodatočné zariadenia v súlade s § 11 ZuG 2007“ a „Prideľovania v zmysle § 8 ZuG 2007“, za nezlučiteľné so smernicou 2003/87,
— annul Article 2(2) of the contested decision to the extent that it imposes obligations (‘Vorgaben’) on the Federal Republic of Germany relating to the application of the allocation guarantees from the first allocation period referred to in chapter 6.2 of the German NAP II under the headings ‘Additional new installations under Paragraph 11 of the ZuG 2007’ and ‘Allocations under Paragraph 8 of the ZuG 2007’, and to the extent that it requires the application of the same compliance factor as for otherwise comparable existing installations;
— zrušil článok 2 ods. 2 sporného rozhodnutia v rozsahu, v akom toto ustanovenie zaväzuje Spolkovú republiku Nemecko k povinnostiam („Vorgaben“) použiť alokačné záruky z prvého obdobia pridelenia, ktoré sú uvedené v kapitole 6.2 nemeckého NAP II pod názvami „Nové dodatočné zariadenia v súlade s § 11 ZuG 2007“ a „Prideľovania v zmysle § 8 ZuG 2007“ a v rozsahu, v akom tieto ustanovenia predpisujú použitie koeficientu plnenia použiteľného pre iné existujúce porovnateľné zariadenia,
By the order under appeal, the Court of First Instance dismissed the action as inadmissible, holding that Saint-Gobain Glass Deutschland (among others), which was not an addressee of the contested decision, was not individually concerned by that decision within the meaning of the fourth paragraph of Article 230 EC.
Súd prvého stupňa napadnutým uznesením zamietol túto žalobu ako neprípustnú, čo odôvodnil najmä tým, že navrhovateľ, ktorý nie je adresátom sporného rozhodnutia, nie je týmto rozhodnutím osobne dotknutý v zmysle článku 230 štvrtého odseku ES.
In support of that conclusion, the Court of First Instance found, in paragraph 59 of the order under appeal, that the contested decision constituted an act of general application since it applied to objectively determined situations and entailed legal effects for categories of persons regarded generally and in the abstract.
Na podporu tohto tvrdenia Súd prvého stupňa v bode 59 napadnutého uznesenia predovšetkým konštatoval, že sporné rozhodnutie je všeobecne záväzným aktom, ktorý sa uplatňuje na objektívne určené situácie a spôsobuje právne následky voči kategóriám osôb vymedzených všeobecným a abstraktným spôsobom.
Articles 1(2) and 2(2) of the contested decision concerned all the operators of the installations covered, in a general and abstract manner, by the rules laid down in chapter 6.2 of the German NAP II which were active in the economic sectors subject to the scheme for greenhouse gas emission allowance trading under Annex I to Directive 2003/87.
Článok 1 ods. 2 a článok 2 ods. 2 sporného rozhodnutia sa totiž týka všetkých prevádzkovateľov zariadení, ktorí sú všeobecným a abstraktným spôsobom vymedzení v pravidlách obsiahnutých v kapitole 6.2 nemeckého NAP II a pôsobia v ekonomickom sektore, podliehajúcim systému pre obchodovanie s kvótami na základe prílohy I smer -nice 2003/87.
Accordingly, having regard to those provisions and subject to the existence of characteristics which were peculiar to them, those operators were affected in the same manner and placed in an identical situation.
Z hľadiska týchto ustanovení, avšak s výhradou existencie vlastností, ktoré sú pre ne osobitné, sú teda títo prevádzkovatelia dotknutí rovnakým spôsobom a nachádzajú sa v rovnakej situácii.
The Court of First Instance then pointed out that, in accordance with settled caselaw, natural or legal persons other than the person to whom a measure is addressed can claim that the measure is of individual concern to them, within the meaning of the fourth paragraph of Article 230 EC, only if it affects them by reason of certain attributes peculiar to them or by reason of a factual situation which differentiates them from all other persons and distinguishes them individually in the same way as the addressee (see Case 25/62 Plaumann v Commission [1963] ECR 95, at p.
Súd prvého stupňa ďalej pripomenul, že podľa ustálenej judikatúry môže iná fyzická alebo právnická osoba než adresát aktu tvrdiť, že je osobne dotknutá v zmysle člán -ku 230 štvrtého odseku ES iba v prípade, ak je dotknutým aktom zasiahnutá z dôvodu určitých vlastností, ktoré sú pre ňu osobitné, alebo faktickej situácie, ktorá ju vymedzuje proti všetkým ostatným osobám a takto ju individualizuje podobným spôsobom ako adresáta aktu (rozsudky Súdneho dvora z 15. júla 1963, Plaumann/Komisia, 25/62, Zb. s. 197, 223; z 18. mája 1994, Codorniu/Rada, C-309/89, Zb. s. I-1853, bod 20; z 25. júla 2002, Unión de Pequeños Agricultores/Rada, C-50/00 P, Zb. s.
In that regard, the Court of First Instance explained that the sole fact that a measure of general application may have practical effects which differ as between the various persons to whom it applies is not such as to differentiate them from all the other operators concerned, where that measure is applied on the basis of an objectively determined situation.
V tejto súvislosti Súd prvého stupňa poukázal na skutočnosť, že samotná okolnosť, že akt so všeobecnou pôsobnosťou môže mať rôzne konkrétne účinky na rôzne právne subjekty, na ktoré sa použije, ho nemôže vymedzovať vzhľadom ku všetkým ostatným dotknutým subjektom, pokiaľ sa tento akt použije na základe objektívne určenej situácie.
In paragraph 61 of the order under appeal, the Court of First Instance held that the applicants in those proceedings, far from being individually distinguished by attributes peculiar to them, were affected in the same way as all the other operators of installations subject to the same national and Community legislation who were in the same situation.
V bode 61 napadnutého uznesenia sa Súd prvého stupňa domnieva, že v prejednávanej veci nie sú žalobcovia vôbec individualizovaní z dôvodu vlastností, ktoré sú pre ne osobitné, ale sú dotknutí rovnako ako všetci ostatní prevádzkovatelia zariadení podliehajúcich rovnakým pravidlám a právnym predpisom členských štátov a Spoločenstva a nachádzajú sa v tej istej situácii.
It was therefore only because of their objective status as operators covered by the rules in chapter 6.2 of the German NAP II and active in the sectors falling within Annex I to Directive 2003/87 that the applicants could claim to be affected by the contested decision.
Teda iba z dôvodu ich objektívnej vlastnosti prevádzkovateľov, ktorí sú vymedzení v pravidlách obsiahnutých v kapitole 6.2 nemeckého NAP II a pôsobia v sektoroch zahrnutých v prílohe I smernice 2003/87, môžu žalobcovia tvrdiť, že boli dotknutí sporným rozhodnutím.
In addition, in the same paragraph of the order under appeal, the Court of First Instance held that none of the arguments submitted by the applicants was capable of calling that finding into question.
Okrem toho v rovnakom bode napadnutého uznesenia Súd prvého stupňa rozhodol, že žiadne z tvrdení uvádzaných žalobcami nie je spôsobilé toto posúdenie spochybniť.
It held in particular, in paragraph 65 of the order under appeal, that the argument could not be accepted that Saint-Gobain Glass Deutschland was part of a closed class of persons because it belonged to a group of operators who had applied for and obtained emission allowances during the period 2003 to 2004 under Article 8(1) of the ZuG 2007.
V bode 65 napadnutého uznesenia Súd prvého stupňa najmä uvádza, že nie je možné akceptovať tvrdenie, na základe ktorého Saint-Gobain Glass Deutschland patrí do uzatvoreného okruhu osôb, pretože patrí do skupiny prevádzkovateľov, ktorí požiadali o emisné kvóty a získali ich počas obdobia rokov 2003 až 2004 na základe § 8 ods. 1 ZuG 2007.
In that regard, the Court of First Instance held, first, that Saint-Gobain Glass Deutschland had not provided any clarifications or produced any proof as to the composition of that supposed closed class of operators.
V tejto súvislosti Súd prvého stupňa konštatoval, že Saint-Gobain Glass Deutschland svojimi tvrdeniami, pokiaľ ide o zloženie údajného uzatvoreného okruhu prevádzkovateľov, ani neupresnil a ani nepredložil dôkazy.
Thus it had failed to place on the case-file any list of operators who had benefited from the application of Article 8(1) of the ZuG 2007 similar to that produced by the other two applicants.
Rovnako ani neupresnil, ani nepredložil do spisu zoznam prevádzkovateľov, ktorí mali z uplatnenia § 8 ods. 1 ZuG 2007 prospech, tak ako to urobili ostatní dvaja žalobcovia.