natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The fact that, under national law, the tender procedures are applicable only if the agreement concerns works whose estimated value, taken individually, exceeds the threshold for the application of the relevant Community rules therefore amounts to a failure to comply with the requirements of Directive 93/37, through the exclusion from the scope of the national provisions transposing those requirements contracts the total value of which is higher than the threshold because the amounts corresponding to each of the matters involved in those contracts are insufficient.
Skutočnosť, že podľa vnútroštátnej právnej úpravy by sa postupy verejného obstarávania uplatnili len vtedy, keď sa táto dohoda týka diel, ktorých odhadovaná hodnota, posudzovaná individuálne, presahuje prahové hodnoty na uplatnenie predpisov Spoločenstva v tejto oblasti, by nespĺňala požiadavky stanovené v smernici 93/37 tým, že vylučuje z pôsobnosti vnútroštátnych predpisov, ktorými sa vykonávajú predpisy Spoločenstva, zmluvy, ktorých celková hodnota prevyšuje uvedené prahové hodnoty, pretože hodnota zodpovedajúca každému plneniu, ktoré tieto zmluvy zahŕňajú, nie je dostatočne vysoká.
According to the Italian Republic, as regards infrastructure works with a value less than the threshold for application of the Community rules and which are executed by the holder of a building permit or approved estate plan, it is unnecessary at the transposition stage to refer specifically to the rules of the Treaty on advertising and competition and the relevant caselaw of the Court interpreting them.
Podľa Talianskej republiky, pokiaľ ide o urbanizačné práce, ktorých hodnota je nižšia ako prahová hodnota na uplatnenie právnej úpravy Spoločenstva a ktoré sú zhotovené držiteľom stavebného povolenia alebo územného rozhodnutia, nie je vo fáze transpozície nevyhnutne potrebné odvolávať sa osobitne na pravidlá Zmluvy v oblasti zverejňovania a hospodárskej súťaže ani na súvisiacu judikatúru Súdneho dvora.
Second, the Italian Republic draws attention to the specific features of the town planning sector in which estate owners take the place of local authorities and to the characteristics of the development agreements concluded between local authorities and estate owners.
Po druhé Talianska republika zdôrazňuje špecifickosť urbanistického sektora, v ktorom stavitelia nahrádzajú miestne orgány, a charakteristické črty územných rozhodnutí uzavretých medzi týmito orgánmi a staviteľmi.
Such agreements simply require the local authority concerned to issue building permits, the estate owner being responsible for undertaking the infrastructure works in the area concerned on the basis of proposals that the local authority reserves the right to approve.
Z týchto dohôd vyplýva pre dotknutý miestny orgán len povinnosť vydať stavebné povolenie, pričom staviteľ zabezpečuje úpravy terénu v predmetnej oblasti na základe návrhov, ktorých schválenie si vyhradzuje miestny správny orgán.
The fact that the same estate owner has been entrusted with the execution of various works which by their very nature differ from each other does not mean that there
Skutočnosť, že jednému staviteľovi bolo zverené zhotovenie viacerých prác rozličnej povahy, nemôže zo samotného dôvodu, že uvedený staviteľ je majiteľom dotknutých
2008 — CASE C-412/04 is an obligation to aggregate the works for the purpose of applying Directive 93/37 simply because he is the owner of the land concerned.
2008 — VEC C-412/04 pozemkov, predstavovať povinnosť zoskupiť tieto práce na účely uplatnenia smernice 93/37.
According to the Kingdom of the Netherlands, public contracts with a value below the threshold laid down by the relevant directives are not covered by the principle of transparency.
Podľa Holandského kráľovstva sa na verejné zmluvy, ktorých hodnota je nižšia ako prahové hodnoty stanovené v smerniciach v danej oblasti, nevzťahuje zásada transparentnosti.
It adds that the directives themselves expressly provide for a number of derogations, as the Community legislature chose in those situations to give priority to interests other than transparency.
Dodáva, že samotné smernice výslovne stanovujú niektoré výnimky, pričom v týchto prípadoch zákonodarca Spoločenstva uprednostnil iné záujmy ako zásadu transparentnosti.
The Republic of Finland submits that while contracts the value of which is lower than the thresholds set by those directives are thereby excluded from the scope of the directives, they are subject as a matter of law to the provisions of the Treaty relating to the free movement of goods and services and freedom of establishment.
Fínska republika tvrdí, že verejné zmluvy, ktorých hodnota je nižšia ako prahové hodnoty stanovené v uvedených smerniciach, napriek tomu, že z tohto dôvodu nespadajú do ich pôsobnosti, podliehajú v plnom rozsahu ustanoveniam Zmluvy o voľnom pohybe tovaru a služieb a o slobode usadiť sa.
Accordingly, national law should not impose specific requirements relating to advertising or inviting competing bids with respect to those contracts.
Z tohto dôvodu by vnútroštátna právna úprava nemala, pokiaľ ide o tieto verejné zmluvy, zavádzať špecifickú povinnosť zverejňovania alebo vyhlasovania verejného obstarávania.
First of all, the Community legislature expressly made a policy choice to exclude contracts under a certain threshold from the advertising regime which it introduced and therefore did not impose any specific obligation with respect to them.
Po prvé treba uviesť, že zákonodarca Spoločenstva si zásadne a výslovne zvolil možnosť ponechať verejné zmluvy, ktoré nedosahujú určité prahové hodnoty, mimo zavedeného režimu zverejňovania, pričom v súvislosti s týmito zmluvami neuložil žiadne osobitné povinnosti.
Furthermore, where it is established that such a contract is of certain crossborder interest, the award, in the absence of any transparency, of that contract to an undertaking located in the same Member State as the contracting authority amounts to a difference in treatment to the detriment of undertakings which might be interested in the contract but which are located in other Member States.
Okrem toho, ak sa preukáže, že takáto zmluva predstavuje cezhraničný záujem, uzavretie takej zmluvy s podnikom usadeným v členskom štáte verejného obstarávateľa bez akejkoľvek transparentnosti predstavuje rozdiel v zaobchádzaní na ujmu podnikov usadených v iných členských štátoch, ktoré by mohli mať o túto zmluvu záujem.
Unless it is justified by objective circumstances, such a difference in treatment, which, by excluding all undertakings located in another Member State, operates mainly to the detriment of the latter undertakings, amounts to indirect discrimination on the basis of nationality, prohibited under Articles 43 EC and 49 EC (see, to that effect, as regards Directive 92/50, Case C-507/03 Commission v Ireland [2007] ECR I-9777, paragraphs 30 and 31 and the caselaw cited).
Taký rozdiel v zaobchádzaní, ktorý vylúčením všetkých podnikov nachádzajúcich sa v inom členskom štáte spôsobuje týmto podnikom ujmu, predstavuje, pokiaľ nie je odôvodnený objektívnymi okolnosťami, nepriamu diskrimináciu na základe štátnej príslušnosti, ktorá je podľa článkov 43 ES a 49 ES zakázaná (pozri v tomto zmysle, pokiaľ ide o smernicu 92/50, rozsudok z 13. novembra 2007, Komisia/Írsko, C-507/03, Zb. s. I-9777, body 30 a 31, ako aj citovanú judikatúru).
Since, as the Advocate General has observed, in point 56 of his Opinion, under Article 249 EC directives are binding as to the result to be achieved upon each Member State to which they are addressed and since the Community legislature excluded certain contracts from the scope of Directive 93/37, in particular by laying down thresholds, the Member States are not required to adopt, in the legislation transposing that directive, provisions recalling the obligation to comply with Articles 43 EC and 49 EC, which is applicable only in the circumstances set out in paragraph 66 of this judgment.
Ako uviedol generálny advokát v bode 56 svojich návrhov, smernice sú podľa článku 249 ES záväzné pre každý členský štát, ktorému sú určené, a to vzhľadom na výsledok, ktorý sa má dosiahnuť, pričom zákonodarca Spoločenstva vylúčil niektoré verejné zmluvy z pôsobnosti smernice 93/37 najmä tým, že stanovil prahové hodnoty, a preto členské štáty nemusia do svojich právnych predpisov, ktorými preberajú túto smernicu, zaviesť ustanovenia, ktoré by pripomínali povinnosť dodržiavať články 43 ES a 49 ES, uplatniteľné iba za podmienok uvedených v predchádzajúcom bode tohto rozsudku.
The fact that the Italian legislature did not adopt such provisions with respect to public contracts for infrastructure works executed by the holder of a building permit or an approved estate plan the value of which is below the threshold for application of Directive 93/37, for cases where the existence of a certain crossborder interest is established, does not call into question the applicability of Articles 43 EC and 49 EC to those contracts.
Nečinnosť talianskeho zákonodarcu, pokiaľ ide o verejné zmluvy v oblasti urbanizačných prác, ktorých hodnota je nižšia ako prahová hodnota na uplatnenie smernice 93/37 a ktoré sú zhotovené držiteľom stavebného povolenia alebo územného rozhodnutia, v prípade, že sa preukáže existencia určitého cezhraničného významu, nespochybňuje uplatniteľnosť článkov 43 ES a 49 ES na tieto zmluvy.
Therefore, the second complaint, in so far as it is based on the infringement of fundamental rules of the Treaty, must be dismissed.
V dôsledku uvedeného musí byť druhý žalobný dôvod, pokiaľ ide o porušenie základných pravidiel Zmluvy, zamietnutý.
Second, as regards the scope of Article 2(5) of Law No 109/1994 in the light of the requirements of Directive 93/37, according to settled caselaw the fact that a provision of national law allowing direct execution by the holder of a building permit or an approved estate plan of infrastructure works which offset the whole or part of the contribution payable in respect of the permit forms part of a set of urban development regulations which are of a special nature and pursue a specific aim that is separate from Directive 93/37 is not sufficient to exclude the direct execution of works from the scope of the directive when the elements needed to bring it within the scope of the directive are present (see Ordine degli Architetti and Others, paragraph 66).
Po druhé, pokiaľ ide o pôsobnosť článku 2 ods. 5 zákona č. 109/1994 v súvislosti s ustanoveniami smernice 93/37, je vhodné najprv pripomenúť, že podľa judikatúry Súdneho dvora, skutočnosť, že ustanovenia vnútroštátneho práva upravujúce priame zhotovenie urbanizačných prác držiteľom stavebného povolenia alebo územného rozhodnutia, ktorých hodnota sa odpočíta sčasti alebo v plnej výške od poplatkov za vydanie povolenia, je súčasťou súboru predpisov v oblasti urbanizmu, ktoré majú zvláštne charakteristické črty a sledujú špecifický cieľ, odlišný od smernice 93/37, nepostačuje na to, aby bolo priame zhotovenie prác vylúčené z pôsobnosti tejto smernice, ak sú splnené skutočnosti požadované na to, aby sa na ne vzťahovala (pozri rozsudok Ordine degli Architetti a i., už citovaný, bod 66).
Such execution must therefore be subject to the procedures provided for in Directive 93/37 where it satisfies the conditions contained therein for classification of a public works contract and, in particular, where the contractual element required in Article 1(a) thereof is present and the value of the work is equal to or higher than the threshold laid down in Article 6(1).
Takéto zhotovenie prác sa taktiež musí riadiť postupmi stanovenými v smernici 93/37, ak sú splnené podmienky, ktoré táto smernica stanovuje na to, aby išlo o verejnú zmluvu na zhotovenie prác, a najmä ak existuje zmluvný prvok požadovaný v článku 1 písm. a) tejto smernice a hodnota prác sa rovná prahovým hodnotám stanoveným v jej článku 6 ods. 1 alebo ich prekračuje.
Furthermore, it is clear from Article 6(3) of Directive 93/37 that, where a work is subdivided into several lots, each one the subject of a contract, the value of each lot must be taken into account for the purpose of calculating the amount referred to in Article 6(1) which determine whether or not the directive is applicable to all the lots.
Okrem toho z článku 6 ods. 3 smernice 93/37 vyplýva, že v prípade, keď je práca rozdelená na niekoľko častí, pričom každá časť je predmetom jednej zmluvy, hodnota každej časti sa musí brať do úvahy pri výpočte súm uvedených v odseku 1 tohto článku, ktorý určí, či sa táto smernica má použiť na všetky časti, alebo nie.
Therefore, as the Advocate General has stated in point 88 of his Opinion, if the agreement concluded between a private person who is the owner of development land and the municipal authority satisfies the criteria for the definition of a ‘public works contract’ within the meaning of Article 1(a) of Directive 93/37, which are set out in paragraph 45 of this judgment, the estimated value which must in principle be taken into account in order to ascertain whether the threshold set by the directive is attained and whether, therefore, the award of the contract must comply with the rules on advertising laid down therein, may be calculated solely by reference to the total value of the various works, by adding together the value of the various lots.
Z tohto dôvodu, ako uviedol generálny advokát vo svojich návrhoch, ak dohoda uzavretá medzi súkromnou osobou, majiteľom stavebných pozemkov a miestnym orgánom spĺňa kritériá definície „verejných zmlúv na práce“ v zmysle článku 1 písm. a) smernice 93/37, ktoré sú pripomenuté v bode 45 tohto rozsudku, odhadovaná hodnota, ktorá by mala byť v zásade zohľadnená na určenie toho, či boli dosiahnuté prahové hodnoty stanovené v smernici a či sa následne musí uzatvorenie zmluvy riadiť pravidlami na zverejňovanie, ktoré táto smernica stanovuje, by sa mala chápať iba vzhľadom na celkovú hodnotu jednotlivých prác a diel ako súčet hodnôt jednotlivých častí.
By providing for an award procedure which complies with the requirements of Directive 93/37 only where the estimated value of each of those lots, taken individually, exceeds the threshold for application of the directive, Italian law infringes the directive.
Talianska právna úprava tým, že stanovuje postup uzatvárania verejných zmlúv zlučiteľný s ustanoveniami smernice 93/37 iba v prípade, keď odhadovaná výška každej z častí, ktoré sú brané do úvahy jednotlivo, prekračuje prahovú hodnotu na uplatnenie tejto smernice, je v rozpore s touto smernicou.
It is clear from the foregoing that Article 2(5) of Law No 109/1994 fails to comply with the requirements of Directive 93/37 by improperly limiting use of the procedures established by the directive.
Z uvedeného vyplýva, že článok 2, ods. 5 zákona č. 109/1994 je v rozpore s požiadavkami stanovenými v smernici 93/37 tým, že neodôvodnene obmedzuje použitie postupov, ktoré táto smernica zavádza.
The third complaint
O treťom žalobnom dôvode
The third complaint concerns the award of the design, supervision and inspection of works in the context of public service contracts the value of which is below the threshold for the application of the relevant Community provisions.
Tretí žalobný dôvod sa týka verejného obstarávania projektovania, riadenia stavebného projektu a stavebného dozoru v rámci verejného obstarávania služieb, ktorých hodnota je nižšia ako prahové hodnoty na uplatnenie predpisov Spoločenstva v tejto oblasti.
According to Articles 17(12) and 30(6a) of Law No 109/1994, public service contracts for the design and supervision of works and inspection of the works, the estimated value of which is below the threshold for the application of Directive 92/50, may be awarded to persons trusted by the awarding entity.
Podľa článku 17 ods. 12 a článku 30 ods. 6a zákona č. 109/1994 verejné zmluvy týkajúce sa projektovania a riadenia stavebného projektu, ako aj dohľadu nad zhotovením prác, ktorých hodnota je nižšia ako prahové hodnoty na uplatnenie smernice 92/50, môžu byť uzavreté s osobami, ktorým verejný obstarávateľ dôveruje.
The Commission criticises those provisions, which allow the use of a method of awarding the public service contracts concerned that excludes any form of advertising, on the ground that, although those contracts do not fall within the scope of Directive 92/50, they remain subject to the rules of the Treaty on the freedom to provide services and freedom of establishment as well as to the principles of nondiscrimination, equal treatment, proportionality and transparency.
Komisia kritizuje tieto ustanovenia, ktoré umožňujú využitie spôsobu uzatvárania verejných zmlúv na služby bez akejkoľvek formy zverejnenia, pretože tieto zmluvy, napriek tomu, že sa na ne nevzťahuje smernica 92/50, aj naďalej podliehajú pravidlám zmluvy o voľnom pohybe služieb a slobode usadiť sa, ako aj zásade zákazu diskriminácie, rovnosti zaobchádzania, proporcionality a transparentnosti.
The Italian Republic submits that any rule of secondary legislation must be interpreted on the basis of the general principles of the Treaty and that any interpretation which deviates from them would be unlawful.
Talianska republika uvádza, že akékoľvek pravidlo sekundárneho práva musí byť vykladané na základe všeobecných zásad Zmluvy a že akýkoľvek výklad, ktorý by sa od týchto zásad odchyľoval, by bol protiprávny.
In any event, any unlawfulness can only arise from an incorrect application of the rule to a particular case.
Prípadná protiprávnosť môže v každom prípade vyplývať jedine z nesprávneho použitia pravidla na konkrétny prípad.
Therefore, when transposing Community law, there cannot be a requirement to refer specifically to the provisions of the Treaty.
Vo fáze preberania právnych predpisov Spoločenstva teda neexistuje povinnosť špecificky odkazovať na ustanovenia Zmluvy.
It adds that a ministerial circular drew the attention of contracting authorities to the requirement to comply with the general principles of nondiscrimination, equal
Dodáva, že obežník ministerstva upozornil verejných obstarávateľov na požiadavku dodržiavať všeobecné zásady zákazu diskriminácie, rovnosti zaobchádzania a trans-
COMMISSION v ITALY treatment and transparency and that, in any event, direct award of the contracts concerned to trusted persons may take place only after their professional experience and professional capacity have been checked.
KOMISIA/TALIANSKO parentnosti a že zmluvy s dôveryhodnými osobami sa môžu uzatvoriť až po preverení ich skúseností a profesionálnej spôsobilosti.
It is settled case-law, as stated in paragraph 66 of this judgment, that public service contracts falling outside the scope of Directive 92/50 which have been shown to be of certain crossborder interest remain subject to the fundamental freedoms laid down by the Treaty in the circumstances specified in the caselaw set out in that paragraph.
Je nesporné, ako bolo uvedené v bode 66 tohto rozsudku, že na verejné obstarávanie služieb, ktoré nespadajú do pôsobnosti smernice 92/50 a v prípade ktorých je preukázané, že vykazujú určitý cezhraničný význam, sa aj naďalej vzťahujú základné slobody stanovené v Zmluve, a to za podmienok upresnených judikatúrou spomenutou v uvedenom bode.
Since the obligations arising from primary law that relate to equal treatment and transparency are therefore automatically applicable to those contracts — which are nevertheless excluded from the scope of Directive 92/50 on account of their value — in so far as the conditions laid down by that caselaw are satisfied, there is no requirement for the national legislation transposing the directive to recall them expressly.
Keďže sa povinnosti vyplývajúce z primárneho práva týkajúce sa rovnosti zaobchádzania a transparentnosti uplatnia na tieto zmluvy, ktoré sú však vylúčené z pôsobnosti uvedenej smernice vzhľadom na ich hodnotu, pokiaľ sú splnené podmienky stanovené touto judikatúrou, nemožno vyžadovať, aby ich vnútroštátne právne predpisy preberajúce uvedenú smernicu výslovne pripomínali.
Therefore, the third complaint must be dismissed.
Tretí žalobný dôvod treba teda zamietnuť.
The fourth and fifth complaints
O štvrtom a piatom žalobnom dôvode
The fourth complaint concerns the provisions of Article 27(2) of Law No 109/1994, according to which, if the contracting authorities are unable to carry out the supervision of works which is as a rule the responsibility of their technical departments, those activities are entrusted to the project designer within the meaning of Article 17(4) thereof.
Štvrtý dôvod žaloby sa týka ustanovení článku 27 ods. 2 zákona č. 109/1994, podľa ktorých keď obstarávatelia nemôžu vykonávať riadenie stavebného projektu, ktoré v zásade prináleží ich technickým oddeleniam, zveria sa tieto činnosti projektantovi, ktorý má projekt na starosti v zmysle článku 17 ods. 4 uvedeného zákona.
The fifth complaint relates to the award of testing and of inspection tasks in respect of public works, as governed by Article 28(4) of Law No 109/1994 and Article 188 of DPR No 554/1999.
Piaty žalobný dôvod sa týka zadávania skúšobnej činnosti a stavebného dozoru, ako to upravuje článok 28 ods. 4 zákona č. 109/1994 a článok 188 DPR č. 554/1999.
It is clear from a combined reading of those provisions that although those tasks are, as a rule, the responsibility of the technical departments of the contracting authorities, where a lack of staff has been established and certified by the person responsible for the procedure the authority may award the tasks to third parties featured on lists drawn up for that purpose by the Ministry of Public Works, without using the procedures relating to the opening of contracts up to competition.
Z týchto ustanovení vykladaných vo vzájomnom prepojení vyplýva, že hoci tieto práce v zásade prislúchajú technickým oddeleniam obstarávateľov, v prípade nedostatku zamestnancov, ktorý zistí a overí pracovník zodpovedný za postup, môžu správne orgány zadať tieto práce tretím osobám uvedeným na zoznamoch zostavených na tieto účely ministerstvom verejných prác bez vyhlásenia verejného obstarávania.
In the Commission’s view, since Articles 27(2) and 28(4) of Law No 109/1994 allow the public service contracts concerned to be directly awarded without competition, they infringe, depending on the value of those contracts, either Directives 92/50 and 93/38 or Articles 43 EC and 49 EC.
Komisia sa nazdáva, že ustanovenia článku 27 ods. 2 a článku 28 ods. 4 zákona č. 109/1994 v rozsahu, v ktorom umožňujú uzavrieť verejné zmluvy na služby bez vyhlásenia verejného obstarávania, porušujú, podľa hodnoty uvedených zmlúv, buď smernice 92/50 a 93/38, alebo články 43 ES a 49 ES.
The Italian Republic replies that it took formal notice of the criticisms made by the Commission and, as a result, it has amended its legislation by adopting Community Law 2004.
Talianska republika odpovedala, že zobrala na vedomie kritiku Komisie a že v dôsledku toho zmenila svoju právnu úpravu prijatím zákona Spoločenstva 2004.
It must be noted as a preliminary point that, in accordance with the caselaw set out in paragraph 42 of this judgment, only the national legislation in force on 15 December 2003 may be taken into account in assessing the complaints made by the Commission.
Na úvod je potrebné zdôrazniť, že podľa judikatúry uvedenej v bode 42 tohto rozsudku musí byť v rámci posudzovania žalobných dôvodov, ktoré vzniesla Komisia, braná do úvahy len vnútroštátna právna úprava platná k 15. decembru 2003.
As the Advocate General has noted, in point 101 of his Opinion, supervision and the inspection of works are included in Category No 12 of both Annex I A to Directive 92/50 and Annex XVI A to Directive 93/38.
Ako pritom uvádza generálny advokát v bode 101 svojich návrhov, činnosti spojené s riadením stavebného projektu a úlohy spojené s kolaudáciou stavebných prác spadajú tak do kategórie 12 prílohy I A smernice 92/50, ako aj do prílohy XVI A smernice 93/38.
It is clear, first, from Article 8 of Directive 92/50 that contracts which have as their object services listed in Annex I A are to be awarded in particular in accordance with
V tomto zmysle na jednej strane z článku 8 smernice 92/50 vyplýva, že zmluvy, ktorých predmetom sú služby uvedené v prílohe I A, sa uzatvárajú najmä v súlade