natgillin/translations-raw huggingface dataset:
35 — Case 68/86 United Kingdom v Council [1988] ECR 855, paragraph 38.
34 — Pozri stanovisko 1/91 zo 14. decembra 1991, Zb. s. I-6079, bod 21.
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-133/06 exercises its powers and amend, with a view to the adoption of an act, the procedure laid down for that purpose by the Treaty.
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA — M. POIARES MADURO — VEC C-133/06 aktu meniť postup stanovený na tieto účely Zmluvou.
Only the Treaty may, if necessary, empower the Council to amend the decision-making process, as illustrated by bridging clauses such as the second indent of Article 67(2) EC or the second subparagraph of Article 175(2) EC.
Len Zmluva môže v konkrétnom prípade splnomocniť Radu na zmenu rozhodovacieho procesu, ako o tom svedčia ustanovenia o prechode, napríklad druhá zarážka článku 67 ods. 2 ES alebo článok 175 ods. 2 druhý pododsek ES.
In other words, it follows from the principle that the institutions must act within the limits of their powers that certain powers are not available to them.
Inak povedané, zo zásady zverenia pôsobnosti vyplýva v istom zmysle zásada nemožnosti disponovať pôsobnosťou.
the applicable decision-making procedure.
je napokon to, že voľba právneho základu má vplyv na rovnováhu medzi inštitúciami Spoločenstva.
The competent Community institution, the voting rules to which the adoption of the measure by the Council is subject and the extent of the Parliament’s participation in the adoption of the act are therefore dependent on that choice.
Právnym základom sa totiž riadi príslušný rozhodovací postup. Závisí od neho predovšetkým určenie príslušnej inštitúcie Spoločenstva, pravidlá hlasovania v Rade pri prijímaní určitého právneho aktu i rozsah účasti Parlamentu na jeho prijímaní.
In addition, any dispute as regards the choice of the appropriate legal basis does not have only purely formal significance.
Kontroverzia pri voľbe vhodného právneho základu preto nemá len formálny význam.
Where the legal basis propounded by an applicant provides for a decision-making procedure which is different from that required under the legal basis chosen by the author of the act, the choice of legal basis has ramifications for the determination of the content of the act.
Od okamihu, keď právny základ, na ktorý sa odvoláva žalobca, stanoví iný rozhodovací postup než ten, ktorý určil právny základ prijatý tvorcom právneho aktu, má výber právneho základu dôsledky na určenie obsahu tohto právneho aktu.
Consequently, that choice cannot be at the discretion of an institution, but must be based on objective factors which are amenable to judicial review, such as the aim and content of the measure. 42
Tento výber teda nesmie závisieť od voľnej úvahy určitej inštitúcie, ale musí sa opierať o objektívne, súdom preskúmateľné skutočnosti, ako sú cieľ a obsah aktu. 42
Furthermore, the legislative procedures laid down by the Treaties establish the extent to which each institution is to be associated with the taking of decisions and thus establishes an institutional balance.
Okrem toho legislatívne postupy stanovené Zmluvami určujú rozsah, v ktorom sa každá z inštitúcií podieľa na prijímaní rozhodnutí, a tým určujú rovnováhu medzi týmito inštitúciami.
The fact that an institution amends the decision-making process thus causes it to undermine the principle of institutional balance, a principle upheld by the Court 39which ‘means that each of the institutions must exercise its powers with due regard for the powers of the other institutions’ 40 and that it is not open to an institution to ‘deprive the other institutions of a prerogative granted to them by the Treaties themselves’. 41
Prípad, v ktorom určitá inštitúcia modifikuje rozhodovací proces, teda zároveň predstavuje ohrozenie zásady rovnováhy medzi inštitúciami Spoločenstva zakotvenej Súdnym dvorom, 39z ktorej „vyplýva to, že každá z inštitúcií vykonáva svoje právomoci s ohľadom na právomoci ostatných inštitúcií“, 40 a ktorá zakazuje inšti- túcii „odoberať ostatným inštitúciám výsady, ktoré im zverili samotné Zmluvy“. 41
Likewise, a challenge to the recourse had to secondary legal bases does not have only a purely formal significance, since the purpose of establishing secondary legal bases is to make it possible to adopt acts of a legislative nature by way of a simplified procedure, as opposed to that provided for under the appropriate legal basis in the Treaty.
Rovnako spochybnenie použitia odvodených právnych základov nemá len formálny dosah, keďže cieľom vytvorenia odvodených právnych základov je umožniť prijatie aktov zákonnej povahy postupom, ktorý je v porovnaní s postupom určovaným náležitým právnym základom daným Zmluvou zjednodušený.
In the present case, as I have already stated, the procedures for the taking of decisions provided for under the contested secondary
V prejednávanej veci sa, ako som už zdôraznil, podmienky prijímania rozhodnutí
It is the choice of legal basis that determines
9, bod 44; pozri ďalej rozsudky Köster, už citovaný, bod 9; z 29. októbra 1980, Roquette Frères/Rada, 138/79, Zb. s. 3333, bod 33.
39 — As from 1958: see Case 9/56 Meroni v ECSC High Authority [1957-1958] ECR 133, 152; Köster, paragraph 9; and Case 138/79 Roquette v Council [1980] ECR 3333, paragraph 33.
40 — Rozsudok z 22. mája 1990, Parlament/Rada, už citovaný, bod 22.
40 — Case 70/88 Parliament v Council, paragraph 22.41 — Case 149/85 Wybot [1986] ECR 2391, paragraph 23.
41 — Rozsudok z 10. júla 1986, Wybot, 149/85, Zb. s. 2391, bod 23.
Treaty more cumbersome. 44The Court’s reminder that it is imperative that the deci-sion-making procedures provided for by the Treaty be complied with is clear and general in application.
PARLAMENT/RADA riešenia, pritom nemožno, ako to robí Rada, obmedziť iba na odmietnutie odvodených právnych základov, ktoré by sťažili postup stanovený Zmluvou.
legal bases (qualified majority within the Council and consultation of the Parliament) differ from the procedures laid down by Article 67(5) EC, the legal basis for which the Parliament and the Commission argue (unanimity within the Council and consultation of the Parliament if the designation of safe countries still formed part of the necessary legislation; qualified majority within the Council and co-decision if the contested directive should be regarded as the final stage of the necessary legislation).
upravené napadnutými odvodenými právnymi základmi (kvalifikovaná väčšina v Rade a porada s Parlamentom) líšia od postupov upravených v článku 67 ods. 5 ES, ktorý je právnym základom uplatňovaným Parlamentom a Komisiou (jednomyseľné prijatie Radou a porada s Parlamentom, pokiaľ by bolo určenie bezpečných krajín ešte súčasťou potrebných právnych predpisov; kvalifikovaná väčšina v Rade a spolurozhodovací postup, pokiaľ by sa sporná smernica musela považovať za poslednú etapu potrebných právnych predpisov).
Similarly, with regard to the Council’s argument in favour of the legality of secondary legal bases, which is drawn from the existence of a practice, I would point out that the Court of Justice, in consistently rejecting customs contrary to the law as part of the Community legal order, 45 has already refused to accept that precedents may be relied on to substantiate the Council’s preference for a basis other than the appropriate legal basis, on the ground that ‘a mere practice on the part of the Council cannot derogate from the rules laid down in the Treaty and therefore cannot create a precedent binding on the Community institutions with regard to the correct legal basis’. 46
Rovnako pokiaľ ide o argument Rady v prospech legálnosti odvodených právnych základov vychádzajúci z existencie určitej praxe, treba poukázať na to, že Súdny dvor v priamej nadväznosti na svoje odmietnutie obyčají contra legem v právnom poriadku Spoločenstva 45už v minulosti poprel možnosť odvolávať sa na precedensy na ospravedlnenie iného než náležitého právneho základu, aj keby mu Rada dávala prednosť, keďže „samotná prax Rady nemôže byť výnimkou z pravidiel stanovených Zmluvou ES, a preto ani nemôže vytvoriť precedens zaväzujúci inštitúciu Spoločenstva, pokiaľ ide o správny právny základ“. 46
In the light of all of these considerations, I propose that the Court should hold that the Council was not entitled to adopt, in the
S ohľadom na všetky tieto úvahy navrhujem Súdnemu dvoru, aby rozhodol, že Rada nemala v nijakom prípade oprávnenie
The use of secondary legal bases cannot therefore be allowed, because it undermines the principle that the institutions must act within the limits of their powers and the principle of institutional balance.
Použitie odvodených právnych základov teda nemožno pripustiť, lebo ohrozuje zásady zverenia pôsobnosti a rovnováhy medzi inštitúciami Spoločenstva.
Furthermore, the Court’s reply to the applicant who complained that Council Directive 85/649/EEC of 31 December 1985 prohibiting the use in livestock farming of certain substances having a hormonal action had been adopted on the basis of Article 43 EC, and not in accordance with the procedure laid down by the secondary legal basis provided for that purpose, was that ‘the rules regarding the manner in which the Community institutions arrive at their decisions are laid down in the Treaty and are not at the disposal of the Member States or of the institutions themselves’.
Okrem toho Súdny dvor žalobcovi, ktorý napádal, že smernica Rady 85/649/EHS z 31. decembra 1985 o zákaze používania niektorých látok s hormonálnym účinkom v chove zvierat bola prijatá na základe článku 43 ES, a nie postupom stanoveným na tento účel odvodeným právnym základom, odpovedal, že „pravidlá tvorby vôle inštitúcií Spoločenstva sú určované Zmluvou a nemôžu nimi disponovať ani členské štáty, ani samotné inštitúcie“.
43 The lesson to be drawn from that approach cannot be limited, as the Council claims, merely to censuring only secondary legal bases which have the effect of making the procedure provided for by the
43 Poučenie, ktoré vyplýva z tohto
45 — See point 29 of this Opinion above.
45 — Pozri bod 29 týchto návrhov.
43 — Case C-68/86 United Kingdom v Council, paragraph 38.
43 — Rozsudok Spojené kráľovstvo/Rada z 23. februára 1988, už citovaný, bod 38.
B — The pleas alleging an insufficient statement of reasons and a breach of the principle of cooperation in good faith contested directive, the contested secondary legal bases with a view to the adoption of legislative measures under a simplified procedure as compared with that provided for by Article 67(5) EC.
B — Žalobné dôvody založené na nedostatku odôvodnenia a porušení zásady lojálnej spolupráce prijať v spornej smernici napadnuté odvodené právne základy s cieľom prijať legislatívne opatrenia v súlade s postupom, ktorý je v porovnaní s postupom stanoveným v článku 67 ods. 5 ES zjednodušený.
Consequently, the pleas of lack of competence and infringement of the Treaty raised by the Parliament should be upheld and the contested provisions should be annulled.
Parlamentom uvádzané žalobné dôvody založené na nedostatku právomoci a porušení Zmluvy preto treba prijať a napadnuté ustanovenia zrušiť.
As the pleas of lack of competence and infringement of the Treaty are well-founded and entail the annulment of the contested provisions, there is no need to rule on the other two pleas submitted by the Parliament alleging an insufficient statement of reasons and a breach of the principle of cooperation in good faith.
Keďže sú žalobné dôvody založené na nedostatku právomoci a porušení Zmluvy dôvodné a vedú k zrušeniu napadnutých ustanovení, je zbytočné vyjadriť sa k ostatným dvom žalobným dôvodom uvádzaným Parlamentom, ktoré sú založené na nedostatku odôvodnenia a porušení zásady lojálnej spolupráce.
‘Annul Article 29(1) and (2) and Article 36(3) of Council Directive 2005/85/EC of 1 December 2005 on minimum standards on procedures in Member States for granting and withdrawing refugee status.’
Z vyššie uvedených dôvodov navrhujem, aby Súdny dvor: zrušil článok 29 ods. 1 a 2 a článok 36 ods. 3 smernice Rady 2005/85/ES z 1. decembra 2005 o minimálnych štandardoch pre konanie v členských štátoch o priznávaní a odnímaní postavenia utečenca.
6 May 2008 *
ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (veľká komora) zo 6. mája 2008 *
APPLICATION for annulment under the first paragraph of Article 230 EC, brought on 8 March 2006,
Vo veci C-133/06, ktorej predmetom je žaloba o neplatnosť podľa článku 230 prvého odseku ES, podaná 8. marca 2006,
European Parliament, represented by H. Duintjer Tebbens, A. Caiola, A. Auersperger Matić and K. Bradley, acting as Agents, applicant, supported by:
Európsky parlament, v zastúpení: H. Duintjer Tebbens, A. Caiola, A. Auersperger Matić a K. Bradley, splnomocnení zástupcovia, žalobca, ktorého v konaní podporuje:
Commission of the European Communities, represented by C. O’Reilly, P. Van Nuffel and J.-F. Pasquier, acting as Agents, with an address for service in Luxembourg, intervener,
Komisia Európskych spoločenstiev, v zastúpení: C. O’Reilly, P. Van Nuffel a J.-F. Pasquier, splnomocnení zástupcovia, s adresou na doručovanie v Luxemburgu, vedľajší účastník konania,
JUDGMENT OF 6. 5.
ROZSUDOK ZO 6. 5. 2008 — VEC C-133/06 proti
Council of the European Union, represented by M. Simm, M. Balta and G. Maganza, acting as Agents, with an address for service in Luxembourg, defendant, supported by:
Rade Európskej únie, v zastúpení: M. Simm, M. Balta a G. Maganza, splnomocnení zástupcovia, s adresou na doručovanie v Luxemburgu, žalovanej, ktorú v konaní podporuje:
French Republic, represented by G. de Bergues and J.-C. Niollet, acting as Agents, intervener,
Francúzska republika, v zastúpení: G. de Bergues a J.-C. Niollet, splnomocnení zástupcovia, vedľajší účastník konania,
THE COURT (Grand Chamber), composed of V. Skouris, President, P. Jann, C.W.A. Timmermans, A. Rosas, K. Lenaerts, A. Tizzano and L. Bay Larsen (Rapporteur), Presidents of Chambers, J.N. Cunha Rodrigues, R. Silva de Lapuerta, T. von Danwitz and A. Arabadjiev, Judges,
SÚDNY DVOR (veľká komora), v zložení: predseda V. Skouris, predsedovia komôr P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas, K. Lenaerts, A. Tizzano a L. Bay Larsen (spravodajca), sudcovia J. N. Cunha Rodrigues, R. Silva de Lapuerta, T. von Danwitz a A. Arabadjiev, generálny advokát: M. Poiares Maduro, tajomník: B. Fülöp, referent,
PARLIAMENT v COUNCIL having regard to the written procedure and further to the hearing on 20 June 2007, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 27 September 2007, gives the following
PARLAMENT/RADA so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní z 20. júna 2007, po vypočutí návrhov generálneho advokáta na pojednávaní 27. septembra 2007, vyhlásil tento
By its application, the European Parliament seeks, primarily, the annulment of Articles 29(1) and (2) and 36(3) of Council Directive 2005/85/EC of 1 December 2005 on minimum standards on procedures in Member States for granting and withdrawing refugee status (OJ 2005 L 326, p.
Európsky parlament sa svojou žalobou domáha zrušenia článku 29 ods. 1 a 2 a článku 36 ods. 3 smernice Rady 2005/85/ES z 1. decembra 2005 o minimálnych štandardoch pre konanie v členských štátoch o priznávaní a odnímaní postavenia utečenca (Ú. v.
13; ‘the contested provisions’) and, alternatively, the annulment of that directive in its entirety.
EÚ L 326, s. 13, ďalej len „napadnuté ustanovenia“) a subsidiárne zrušenia tejto smernice ako celku.
By order of the President of the Court of Justice of 25 July 2006, the Commission of the European Communities and the French Republic were granted leave to intervene in support of the forms of order sought by the Parliament and the Council of the European Union respectively.
Uznesením predsedu Súdneho dvora z 25. júla 2006 bol povolený vstup Komisie Európskych spoločenstiev do konania na podporu Parlamentu a vstup Francúzskej republiky do konania na podporu Rady Európskej únie.
JUDGMENT OF 6. 5.
ROZSUDOK ZO 6. 5.
2008 — CASE C-133/06
2008 — VEC C-133/06
Relevant provisions of the EC Treaty
Relevantné ustanovenia Zmluvy ES
The first paragraph of Article 63 EC in Title IV of the Treaty, headed ‘Visas, asylum, immigration and other policies related to free movement of persons’, provides:
Článok 63 prvý odsek ES uvedený v hlave IV Zmluvy, nazvanej „Vízová, azylová, prisťahovalecká politika a iné politiky, ktoré sa týkajú voľného pohybu osôb“, stanovuje:
‘The Council, acting in accordance with the procedure referred to in Article 67 [EC], shall, within a period of five years after the entry into force of the Treaty of Amsterdam, adopt:
„Rada v súlade s postupom uvedeným v článku 67 [ES] do piatich rokov od nadobudnutia platnosti Amsterdamskej zmluvy prijme:
(1) measures on asylum …, within the following areas:
1. azylové opatrenia… v nasledovných oblastiach:
(d) minimum standards on procedures in Member States for granting or withdrawing refugee status;
… d) minimálne pravidlá postupov členských štátov pri udeľovaní alebo odnímaní štatútu utečenca;
(a) minimum standards for giving temporary protection to displaced persons from third countries who cannot return to their country of origin and for persons who otherwise need international protection;
2. opatrenia o utečencoch a vyhnaných osobách v týchto oblastiach: a) minimálne pravidlá o poskytnutí dočasnej ochrany vyhnaných osôb z tretích štátov, ktoré sa nemôžu vrátiť do krajiny svojho pôvodu, a osôb, ktoré inak potrebujú medzinárodnú ochranu;
Article 67 EC, as amended by the Treaty of Nice, provides:
Článok 67 ES, zmenený a doplnený zmluvou z Nice, uvádza:
— the Council shall act on proposals from the Commission; the Commission shall examine any request made by a Member State that it submit a proposal to the Council;
— sa Rada uznáša na návrh Komisie; Komisia preskúma každú žiadosť členského štátu na predloženie návrhu Rade;
— the Council, acting unanimously after consulting the European Parliament, shall take a decision with a view to providing for all or parts of the areas covered by this title to be governed by the procedure referred to in Article 251 [EC] and adapting the provisions relating to the powers of the Court of Justice.
— po porade s Európskym parlamentom Rada jednomyseľne rozhodne so zreteľom na všetky oblasti alebo časť oblastí pokrytých touto hlavou, ktoré sú upravené podľa postupu uvedeného v článku 251 [ES], a upravené vzhľadom na ustanovenia týkajúce sa právomocí Súdneho dvora.
By derogation from paragraph 1, the Council shall adopt, in accordance with the procedure referred to in Article 251 [EC]:
Bez ohľadu na ustanovenia článku 1 Rada v súlade s postupom uvedeným v článku 251 [ES] prijme:
— the measures provided for in Article 63(1) and (2)(a) [EC] provided that the Council has previously adopted, in accordance with paragraph 1 of this Article, Community legislation defining the common rules and basic principles governing these issues,
— opatrenia ustanovené v článku 63 ods. 1 a 2 písm. a) [ES], ak už predtým v súlade s odsekom 1 tohto článku prijala právne predpisy spoločenstva, ktoré definujú spoločné pravidlá a základné zásady upravujúce tieto otázky;
Secondary legislation prior to Directive 2005/85
Sekundárne právo pred smernicou 2005/85
1) and Council Directive 2003/9/EC of 27 January 2003 laying down minimum standards for the reception of asylum seekers (OJ 2003 L 31, p.
109) a smernica Rady 2003/9/ES z 27. januára 2003, ktorou sa ustanovujú minimálne normy pre prijímanie žiadateľov o azyl (Ú. v. ES L 31, s. 18; Mim. vyd. 19/006, s. 101).
Council Directive 2004/83/EC of 29 April 2004 on minimum standards for the qualification and status of third country nationals or stateless persons as refugees or as
Na základe článku 63 prvého odseku bodu 1 písm. c), bodu 2 písm. a) a bodu 3 písm. a) ES bola prijatá smernica Rady 2004/83/ES z 29. apríla 2004 o minimálnych ustanoveniach pre oprávnenie a postavenie štátnych príslušníkov tretej krajiny alebo
PARLIAMENT v COUNCIL persons who otherwise need international protection and the content of the protection granted (OJ 2004 L 304, p.
PARLAMENT/RADA osôb bez štátneho občianstva ako utečencov alebo osôb, ktoré inak potrebujú medzinárodnú ochranu, a obsah poskytovanej ochrany (Ú. v.
Council Decision 2004/927/EC of 22 December 2004 providing for certain areas covered by Title IV of Part Three of the Treaty establishing the European Community to be governed by the procedure laid down in Article 251 of that Treaty (OJ 2004 L 396, p.
Na základe článku 67 ods. 2 druhej zarážky ES bolo prijaté rozhodnutie Rady 2004/927/ES z 22. decembra 2004, ktorým sa upravujú určité oblasti hlavy IV časti III Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva tak, aby sa spravovali postupom ustanoveným v článku 251 zmluvy (Ú. v.
45) was adopted on the basis of the second indent of Article 67(2) EC.
EÚ L 396, s. 45).
Article 1(2) of that decision provides:
Článok 1 ods. 2 tohto rozhodnutia uvádza:
‘As from 1 January 2005 the Council shall act in accordance with the procedure laid down in Article 251 [EC] when adopting measures referred to in Article 63(2)(b) and (3)(b) [EC].’
„Od 1. januára 2005 sa Rada uznáša v súlade s postupom ustanoveným v článku 251 [ES] pri prijímaní opatrení uvedených v článku 63 ods. 2 písm. b) a ods. 3 písm. b) [ES].“
Recital 4 in the preamble to the decision points out that the decision does not affect the provisions of Article 67(5) EC.
Odôvodnenie č. 4 uvedeného rozhodnutia zdôrazňuje, že ním nie sú dotknuté ustanovenia článku 67 ods. 5 ES.
Directive 2005/85
Smernica 2005/85
Directive 2005/85 was adopted on the basis, in particular, of point 1(d) of the first paragraph of Article 63 EC.
Smernica 2005/85 bola prijatá predovšetkým na základe článku 63 prvého odseku bodu 1 písm. d) ES.
According to Article 1, the purpose of the directive is to establish minimum standards on procedures in Member States for granting and withdrawing refugee status.
Účelom uvedenej smernice podľa jej článku 1 je stanoviť minimálne štandardy pre konanie členských štátov o priznávaní a odnímaní postavenia utečenca.
Recitals 17 and 18 in the preamble to the directive state:
Odôvodnenia č. 17 a 18 rovnakej smernice upresňujú:
A key consideration for the well-foundedness of an asylum application is the safety of the applicant in his/her country of origin.
„17 Kľúčový faktor pri posudzovaní odôvodnenosti žiadosti o azyl je bezpečnosť žiadateľa v krajine jeho pôvodu.
Given the level of harmonisation achieved on the qualification of third country nationals and stateless persons as refugees, common criteria for designating third countries as safe countries of origin should be established.’
18 Podľa úrovne dosiahnutej harmonizácie pre kvalifikovanie štátnych príslušníkov tretej krajiny alebo osôb bez štátnej príslušnosti ako utečencov by sa mali ustanoviť spoločné kritériá pre určovanie tretích krajín ako bezpečných krajín.“
With regard to safe countries of origin, recital 19 in the preamble to Directive 2005/85 states:
Pokiaľ ide o bezpečné krajiny pôvodu, odôvodnenie č. 19 smernice 2005/85 uvádza:
‘Where the Council has satisfied itself that those criteria are met in relation to a particular country of origin, and has consequently included it in the minimum common list of safe countries of origin to be adopted pursuant to this Directive, Member States should be obliged to consider applications of persons with the nation-
„Ak sa Rada presvedčí, že tieto kritériá sú v súvislosti s konkrétnou krajinou pôvodu splnené, a následne ju zaradí do minimálneho spoločného zoznamu bezpečných krajín pôvodu, ktorý sa má prijať podľa tejto smernice, členské štáty by mali byť povinné zvážiť žiadosti osôb, ktoré majú štátnu príslušnosť tejto krajiny… na základe
PARLIAMENT v COUNCIL ality of that country … on the basis of the rebuttable presumption of the safety of that country.
PARLAMENT/RADA vyvrátiteľnej domnienky o bezpečnosti tejto krajiny.