natgillin/translations-raw huggingface dataset:
31 None the less, the powers retained by the Member States in the field of security policy must be exercised in a manner consistent with Community law.
31Napriek tomu právomoci, ktoré si členské štáty ponechali v oblasti bezpečnostnej politiky, musia byť vykonávané spôsobom zlučiteľným s právom Spoločenstva.
32 In the light of the Court’s ruling in ERT, 33 it may be assumed that, to the extent that their actions come within the scope of Community law, Member States are subject to the same Community rules for the protection of fundamental rights as the Community institutions themselves.
32Vo svetle rozhodnutia Súdneho dvora vo veci ERT 33možno predpokladať, že v rozsahu, v akom ich konanie patrí do rozsahu pôsobnosti práva Spoločenstva, členské štáty podliehajú tým istým pravidlám práva Spoločenstva na ochranu základných práv ako samotné inštitúcie Spoločenstva.
On that assumption, if the Court were to annul the contested regulation on the ground that it infringed Community rules for the protection of fundamental rights, then, by implication, Member States could not possibly adopt the same measures without — in so far as those measures came within the scope of Community law — acting in breach of fundamental rights as protected by the Court.
Pri uvedenom predpoklade, ak by Súdny dvor zrušil sporné nariadenie z dôvodu, že porušilo pravidlá práva Spoločenstva na ochranu základných práv, potom by v dôsledku toho členské štáty vôbec nemohli prijať rovnaké právne akty bez toho, aby — v rozsahu, v akom uvedené právne akty patrili do rozsahu pôsobnosti práva Spoločenstva — konali v rozpore so základnými právami, ako sú chránené Súdnym dvorom.
Thus, the argument based on Article 307 EC is of indirect relevance only.
Tvrdenie založené na článku 307 ES má preto iba nepriamy vzťah k veci.
The United Kingdom suggests that such immunity from review can be derived from Article 307 EC.
Spojené kráľovstvo uvádza, že také oslobodenie od preskúmavania možno odvodiť z článku 307 ES.
I shall state at the outset that I am not convinced by that argument, but it is nevertheless worth looking into the matter in some detail, particularly since Article 307 EC figured prominently in the reasoning of the Court of First Instance. 30
Hneď na úvod uvediem, že nie som uvedeným tvrdením presvedčený, ale napriek tomu stojí za to záležitosť trochu podrobnejšie preskúmať, najmä preto,
30 — Paragraphs 235 to 241 of the judgment under appeal.
30 — Body 235 až 241 napadnutého rozsudku.
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-415/05 P constitutional charter, the Treaty’. 35More straightforwardly, in Schmidberger, the Court reaffirmed that ‘measures which are incompatible with the observance of human rights … are not acceptable in the Community’.
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA — M. POIARES MADURO — VEC C-415/05 P akty, ktoré sú nezlučiteľné s dodržiavaním ľudských práv… sú v Spoločenstve neprijateľné“.
36In short, the United Kingdom’s reading of Article 307 EC would break away from the very principles on which the Union is founded, while there is nothing in the Treaty to suggest that Article 307 EC has a special status — let alone a special status of that magnitude — in the constitutional framework of the Community.
36V krátkosti, výklad článku 307 ES zo strany Spojeného kráľovstva by znamenal odklon od samotných zásad, na ktorých je únia založená, zatiaľ čo nič v Zmluve nenaznačuje, že by mal článok 307 ES osobitné postavenie — alebo dokonca osobitné postavenie uvedeného rozsahu — v ústavnom rámci Spoločenstva.
The crucial problem with the argument raised by the United Kingdom, however, is that it presents Article 307 EC as the source of a possible derogation from Article 6(1) EU, according to which ‘the Union is founded on the principles of liberty, democracy, respect for human rights and fundamental freedoms, and the rule of law’.
Kľúčovým problémom tvrdenia predneseného Spojeným kráľovstvom je však to, že článok 307 ES vysvetľuje ako zdroj možnej odchýlky od článku 6 ods. 1 EÚ, podľa ktorého „Únia je založená na zásadách slobody, demokracie, dodržiavania ľudských práv a základných slobôd a právneho štátu“.
34This would plainly run counter to firmly established caselaw of this Court, according to which the Community guarantees a complete system of judicial protection in which fundamental rights are safeguarded in consonance with the constitutional traditions of the Member States.
34 To by bolo celkom zjavne v rozpore s pevne ustálenou judikatúrou Súdneho dvora, podľa ktorej Spoločenstvo zaručuje úplný systém súdnej ochrany, v ktorom sú základné práva chránené v zhode s ústavnými tradíciami členských štátov.
As the Court stated in Les Verts, ‘the European Community is a community based on the rule of law inasmuch as neither its Member States nor its institutions can avoid a review of the question whether the measures adopted by them are in conformity with the basic
Ako Súdny dvor uviedol vo veci Zelení, „Európske spoločenstvá sú spoločenstvom založeným na zásade právneho štátu, keďže ani jeho členské štáty, ani jeho inštitúcie sa nemôžu vyhnúť preskúmavaniu otázky, či nimi prijaté právne akty sú v súlade so základnou ústavnou chartou, so Zmluvou“.
Besides, the obligations under Article 307 EC and the related duty of loyal cooperation flow in both directions: they apply to the Community as well as to the Member States.
Okrem toho záväzky na základe článku 307 ES a s tým spojená povinnosť lojálnej spolupráce pôsobia oboma smermi: uplatňujú sa tak na Spoločenstvo ako aj na členské štáty.
35 — Les Verts, cited in footnote 18, paragraph 23.
36 — Rozsudok z 12. júna 2003, C-112/00, Zb. s. I-5659, bod 73.
Hungary: 4/1997 (I. 22.) AB határozat. Poland: Orzecznictwo Trybunału Konstytucyjnego (zbiór urzędowy), 27 April 2005, P 1/05, pkt 5.5, Seria A, 2005 Nr 4, poz. 42; and Orzecznictwo Trybunału Konstytucyjnego (zbiór urzędowy), 2 July 2007, K 41/05, Seria A, 2007 Nr 7, poz. 72.
Maďarsko: 4/1997 (I. 22.) AB határozat. Poľsko: Orzecznictwo Trybunału Konstytucyjnego (zbiór urzędowy), 27. apríla 2005, P 1/05, pkt 5.5, Seria A, 2005 Nr 4, poz. 42; a Orzecznictwo Trybunału Konstytucyjnego (zbiór urzędowy), 2. júla 2007, K 41/05, Seria A, 2007 Nr 7, poz. 72.
39In brief, one could say that the Commission, the Council and the United Kingdom contend that the specific subjectmatter at issue in the present case does not lend itself to judicial review.
38Ako členovia Organizácie Spoje- kosti by sa dalo povedať, že Komisia, Rada a Spojené kráľovstvo tvrdia, že osobitný predmet, o ktorý ide v tejto veci, sa neprepožičiava súdnemu preskúmaniu.
38As Members of the United Nations, the Member States, and particularly — in the context of the present case — those belonging to the Security Council, have to act in such a way as to prevent, as far as possible, the adoption of decisions by organs of the United Nations that are liable to enter into conflict with the core principles of the Community legal order.
ných národov musia členské štáty a najmä — v kontexte tejto veci — tie, ktoré patria do Bezpečnostnej rady, konať takým spôsobom, aby v rozsahu, v akom je to možné, zabránili prijatiu rozhodnutí orgánmi Organizácie Spojených národov, ktoré sa pravdepodobne dostanú do rozporu s kľúčovými zásadami právneho poriadku Spoločenstva.
This does not detract from the importance of the interest in maintaining international peace and security; it simply means that it remains the duty of the courts to assess the lawfulness of
To neodvracia pozornosť od dôležitosti záujmu na udržaní medzinárodného mieru a bezpečnosti; jednoducho to znamená, že zostáva povinnosťou súdov posudzovať zákonnosť právnych aktov, ktoré môžu byť v rozpore s inými záujmami, ktoré sú rovnako veľmi dôležité a ochrana ktorých
If Article 307 EC cannot render the contested regulation exempt from judicial review, are there perhaps any other rules of Community law that can?
Ak článok 307 ES nemôže oslobodiť sporné nariadenie spod súdneho preskúmania, existujú snáď akékoľvek iné pravidlá práva Spoločenstva, ktoré môžu?
The Council, the Commission and the United Kingdom argue that, as a matter of general principle, it is not for the Court to cast doubt on Community measures that implement resolutions which the Security Council has considered necessary for the maintenance of international peace and security.
Rada, Komisia a Spojené kráľovstvo tvrdia, že v zásade nie je úlohou Súdneho dvora spochybňovať právne akty Spoločenstva, ktoré vykonávajú rezolúcie, ktoré Bezpečnostná rada považovala za nevyhnutné na udržanie medzinárodného mieru
In this connection, the Commission evokes the notion of ‘political
I-5267, body 106 až 109, a rozsudok Komisia/Rada, už citovaný v poznámke pod čiarou 23, body 40 až 51.
39 — The term ‘political question’ was coined by United States Supreme Court Chief Justice Taney in Luther v. Borden, 48 U.S. 1 (1849), 46-47.
39 — Pojem „politická otázka“ bol použitý predsedom Najvyššieho súdu Spojených štátov amerických, sudcom Taney, vo veci Luther/Borden, 48 U.S. 1 (1849), 46-47.
The precise meaning of this notion within the Community context is far from clear.
Presný význam tohto pojmu v kontexte Spoločenstva nie je ani zďaleka jasný.
The Commission did not dwell upon the argument, which it raised at the hearing, but the suggestion appears to be that the Court should abstain from exercising judicial review, since there are no judicial criteria by which the matters presently under consideration may be measured.
Komisia sa ďalej týmto tvrdením, ktoré uviedla na pojednávaní, nezaoberala, ale zdá sa, že naznačuje, že Súdny dvor by sa mal zdržať vykonávania súdneho preskúmania, keďže pre súdnu moc neexistujú žiadne kritériá, na základe ktorých by mohli byť v súčasnosti posudzované záležitosti hodnotené.
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-415/05 P measures that may conflict with other interests that are equally of great importance and with the protection of which the courts are entrusted.
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA — M. POIARES MADURO — VEC C-415/05 P je súdom zverená.
As Justice Murphy rightly stated in his dissenting opinion in the Korematsu case of the United States Supreme Court: the risks to public security are believed to be extraordinarily high, the pressure is particularly strong to take measures that disregard individual rights, especially in respect of individuals who have little or no access to the political process.
Ako správne uviedol sudca Murphy vo svojom nesúhlasnom stanovisku vo veci Korematsu prejednávanej United States Supreme Court (Najvyšší súd Spojených štátov amerických): existuje viera, že riziko pre verejnú bezpečnosť je mimoriadne vysoké, existuje osobitne silný tlak na prijatie opatrení, ktoré nerešpektujú práva jednotlivca, osobitne pokiaľ ide o fyzické osoby, ktoré majú malý alebo žiaden prístup k politickému rozhodovaniu.
Therefore, in those instances, the courts should fulfil their duty to uphold the rule of law with increased vigilance.
Preto by mali v uvedených prípadoch súdy plniť svoju povinnosť podporovať právny štát so zvýšenou ostražitosťou.
Thus, the same circumstances that may justify exceptional restrictions on fundamental rights also require the courts to ascertain carefully whether those restrictions go beyond what is necessary.
Tie isté okolnosti, ktoré môžu odôvodniť mimoriadne obmedzenia základných práv, tiež od súdov vyžadujú, aby sa starostlivo uistili o tom, či uvedené obmedzenia idú nad rámec toho, čo je nevyhnutné.
As I shall discuss below, the Court must verify whether the claim that extraordinarily high security risks exist is substantiated and it must ensure that the measures adopted strike a proper balance between the nature of the security risk and the extent to which these measures encroach upon the fundamental rights of individuals.
Ako budem analyzovať nižšie, Súdny dvor musí overiť, či je tvrdenie, že existuje mimoriadne vysoké bezpečnostné riziko, podložené a musí zabezpečiť, aby prijaté právne akty našli vhodnú rovnováhu medzi povahou bezpečnostného rizika a rozsahom, v ktorom tieto právne akty zasahujú do základných práv fyzických osôb.
‘Like other claims conflicting with the asserted constitutional rights of the individual, [that] claim must subject itself to the judicial process of having its reasonableness determined and its conflicts with other interests reconciled.
„Rovnako ako iné nároky, ktoré sú v rozpore s garantovanými ústavnými právami fyzickej osoby, [uvedený] nárok sa musí podrobiť súdnemu konaniu, v ktorom bude určené, či je primeraný alebo nie a v ktorom budú zosúladené jeho rozpory s inými záujmami.
However, that should not induce us to say that ‘there are cases in which a veil should be drawn for a while over liberty, as it was customary to cover the statues of the gods’.
To by nás však nemalo donútiť k tomu, aby sme tvrdili, že „existujú prípady, v ktorých by mala byť sloboda načas zahalená závojom, ako sa zvykli zakrývať sochy bohov“.
41 Nor does it mean, as the United Kingdom submits, that judicial review in those cases should be only ‘of the most marginal kind’.
41 Neznamená to ani, ako tvrdí Spojené kráľovstvo, že súdne preskúmanie v uvedených veciach by malo byť iba „čo najviac okrajové“.
On the contrary, when
Naopak, keď
40 — United States Supreme Court, Korematsu v. United States, 323 U.S. 214, 233-234 (1944) (Murphy, J., dissenting) (internal quotation marks omitted).
40 — Najvyšší súd Spojených štátov amerických, Korematsu/Spojené štáty, 323 U.S. 214, 233-234 (1944) (MURPHY, J.: nesúhlasné stanovisko) (značky označujúce citácie sú vynechané).
According to the Council, the Commission and the United Kingdom, the European Court of Human Rights relinquishes its powers of review when a contested measure is necessary in order to implement a Security Council resolution.
Podľa Rady, Komisie a Spojeného kráľovstva sa Európsky súd pre ľudské práva zrieka svojej preskúmavacej právomoci vtedy, keď je sporný právny akt nevyhnutný na účely vykonania rezolúcie Bezpečnostnej rady.
Yet, I seriously doubt that the European Court of Human Rights limits
Vážne však pochybujem o tom, že Európsky súd pre ľudské práva uvedeným spôsobom obme-
AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION v COUNCIL AND COMMISSION its own jurisdiction in that way.
AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION/RADA A KOMISIA dzuje svoju vlastnú právomoc.
42 Moreover, even if it were to do so, I do not think that that would be of consequence in the present case.
42Okrem toho, ak by to tak aj bolo, nemyslím si, že by to malo následky pre túto vec.
43None the less, there remain important differences between the two courts.
43Napriek tomu medzi oboma súdmi zostávajú dôležité rozdiely.
The task of the European Court of Human Rights is to ensure the observance of the commitments entered into by the Contracting States under the Convention.
Úlohou Európskeho súdu pre ľudské práva je zabezpečiť dodržiavanie záväzkov prevzatých zmluvnými štátmi na základe [Európskeho] [d]ohovoru [o ochrane ľudských práv a základných slobôd].
Although the purpose of the Convention is the maintenance and further realisation of human rights and fundamental freedoms of the individual, it is designed to operate primarily as an interstate agreement which creates obligations between the Contracting Parties at the international level.
Hoci je účelom Dohovoru ochrana a ďalší rozvoj ľudských práv a základných slobôd fyzických osôb, je koncipovaný tak, aby fungoval predovšetkým ako medzištátna dohoda, ktorá vytvára záväzky medzi zmluvnými štátmi na medzinárodnej úrovni.
45The EC Treaty, by contrast, has founded an autonomous legal order, within which States as well as individuals have immediate rights and obligations.
45Zmluva ES naopak založila autonómny právny poriadok, v rámci ktorého majú štáty, rovnako ako aj fyzické osoby bezprostredné práva a povinnosti.
44 — See the Preamble to the European Convention on Human Rights and Fundamental Freedoms, as well as Article 19 ECHR and Article 46(1) ECHR.
44 — Pozri preambulu Dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd, rovnako ako aj článok 19 EDĽP a článok 46 ods. 1 EDĽP.
42 — The European Court of Human Rights has held that ‘the Contracting States may not, in the name of the struggle against … terrorism, adopt whatever measures they deem appropriate’ (Klass and Others, judgment of 6 September 1978, Series A no. 28, § 49).
42 — Európsky súd pre ľudské práva konštatoval, že „zmluvné štáty nemôžu, v mene boja proti… terorizmu, prijať akékoľvek právne akty, ktoré považujú za vhodné“ (Klass a iní, rozsudok zo 6. septembra 1978, Series A no. 28, § 49).
Moreover, in its judgment in Bosphorus Airways, the same Court discussed the issue of its jurisdiction at length, without even hinting at the possibility that it might not be able to exercise review because the impugned measures implemented a resolution of the Security Council (Bosphorus Hava Yolları Turizm ve Ticaret Anonim Şirketi (Bosphorus Airways) v. Ireland [GC], no. 45036/98).
Okrem toho vo svojom rozsudku vo veci Bosphorus Airways ten istý súd rozsiahlo analyzoval svoje právomoci bez toho, aby sa čo i len zmienil o možnosti, že by nemusel byť schopný vykonať preskúmanie preto, že napadnuté právne akty vykonávali rezolúciu Bezpečnostnej rady (Bosphorus Hava Yolları Turizm ve Ticaret Anonim Şirketi (Bosphorus Airways)/Írsko [GC], č. 45036/98).
Still, according to the Council, the Commission and the United Kingdom, it would follow from the admissibility decision in Behrami that measures that are necessary for the implementation of Security Council resolutions automatically fall outside the ambit of the Convention (Behrami and Behrami v. France and Saramati v. France, Germany and Norway (dec.)
Stále by však podľa Rady, Komisie a Spojeného kráľovstva z rozhodnutia o prípustnosti vo veci Behrami vyplývalo, že právne akty, ktoré sú nevyhnutné na vykonanie rezolúcií Bezpečnostnej rady, automaticky patria mimo okruh pôsobnosti Dohovoru (Behrami a Behrami/Francúzsko, a Saramati/Francúzsko, Nemecko a Nórsko (dec.)
Yet, the European Court of Human Rights declined jurisdiction ratione personae mainly because the ultimate authority and control over the security mission remained with the Security Council and, therefore, the impugned actions and inactions were attributable to the United Nations and not to the respondent States (see §§121 and 133 to 135 of the decision).
Európsky súd pre ľudské práva však vyslovil osobnú nepríslušnosť hlavne preto, že konečná právomoc a kontrola nad bezpečnostnou misiou zostala na Bezpečnostnej rade, a preto napadnuté konania a opomenutia bolo možné pripísať Organizácii Spojených národov a nie štátom, ktoré boli v danom konaní odporcami (pozri § 121 a § 133 až § 135 rozhodnutia).
Indeed, in this respect the Court carefully distinguished the case from Bosphorus Airways (see, in particular, §151 of the decision).
Vskutku v tomto ohľade súd starostlivo vec odlíšil od veci Bosphorus Airways (pozri najmä § 151 rozhodnutia).
Thus, the position of the European Court of Human Rights seems to be that, where, pursuant to the rules of public international law, the impugned acts are attributable to the United Nations, the court has no jurisdiction ratione personae, since the United Nations are not a contracting party to the Convention.
Teda sa zdá, že stanovisko Európskeho súdu pre ľudské práva je také, že vtedy, keď sú v súlade s pravidlami medzinárodného práva verejného napadnuté konania pričítateľné Organizácii Spojených národov, súd nemá žiadnu osobnú právomoc, keďže Organizácia Spojených národov nie je zmluvnou stranou Dohovoru.
By contrast, when the authorities of a contracting State have taken procedural steps to implement a Security Council resolution in the domestic legal order, the measures thus taken are attributable to that State and therefore amenable to judicial review under the Convention (see also §§ 27 to 29 of the admissibility decision of 16 October 2007 in Beric and Others v. Bosnia and Herzegovina).
Naopak, keď orgány zmluvného štátu podnikli procesné kroky na vykonanie rezolúcie Bezpečnostnej rady vo vnútroštátnom právnom poriadku, takto prijaté právne akty sú pripísateľné uvedenému štátu, a preto podliehajú súdnemu preskúmaniu na základe Dohovoru (pozri tiež § 27 až § 29 rozhodnutia o prípustnosti zo 16. októbra 2007 vo veci Beric a iní/Bosna a Hercegovina).
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-415/05 P court.
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA — M. POIARES MADURO — VEC C-415/05 P k medzinárodnému právu verejnému.
To the extent that such a ruling would prevent the Community and its Member States from implementing Security Council resolutions, the legal consequences within the international legal order remain to be determined
V rozsahu, v akom by také rozhodnutie zabránilo Spoločenstvu a jeho členským štátom vo vykonaní rezolúcií Bezpečnostnej rady, právne následky v rámci medzinárodného právneho poriadku musia byť naďalej
These should be available in the States that apply the sanctions’.
Tie by mali byť dostupné v štátoch, ktoré sankcie uplatňujú“.
47 — See, in particular, the Second Report of the Analytical Support and Sanctions Monitoring Team (S/2005/83), in which it is noted, in paragraph 54, that ‘the way entities or individuals are added to the terrorist list maintained by the Council and the absence of review or appeal for those listed raise serious accountability issues and possibly violate fundamental rights norms and conventions’ and, in paragraph 58, that ‘revisions to the process could help to reduce the possibility of one or more potentially negative court decisions’.
47 — Pozri najmä druhú správu Skupiny analytickej podpory a monitorovania sankcií (S/2005/83), v ktorej sa v bode 54 poznamenáva, že „spôsob, akým sú právnické osoby alebo fyzické osoby pridávané na zoznam teroristov vedený Radou a neexistencia preskúmania alebo odvolania pre osoby zaradené do zoznamu, nastoľuje vážne problémy právnej zodpovednosti a možno porušuje základné práva, normy a dohovory“ a v bode 58, že „úpravy procesu by mohli pomôcť obmedziť možnosť jedného alebo viacerých potenciálne negatívnych súdnych rozhodnutí“.
In that connection, the Report specifically mentions the European Court of Justice.
V spojitosti s tým správa osobitne zmieňuje Súdny dvor.
They are the immediate consequence of the fact that, as the system governing the functioning of the United Nations now stands, the only option available to individuals who wish to have access to an independent tribunal in order to obtain adequate protection of their fundamental rights is to challenge domestic implementing measures before a domestic
Sú bezprostredným dôsledkom skutočnosti, že tak, ako v súčasnosti systém spravujúci fungovanie Organizácie Spojených národov pôsobí, je jedinou možnosťou dostupnou fyzickým osobám, ktoré chcú mať prístup k nezávislému súdnemu orgánu na účely získania primeranej ochrany svojich základných práv, napadnutie vnútroštátnych vykonávacích právnych aktov na vnútroštátnom
AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION v COUNCIL AND COMMISSION
AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION/RADA A KOMISIA možnosť vyhlásiť v tejto veci konečný rozsudok.
48 For reasons of expediency, I think it would be appropriate, in this regard, to concentrate on the principal aspect of the case, namely the issue whether the contested regulation infringes the appellant’s fundamental rights.
48 Z dôvodov účelnosti by bolo vhodné sústrediť sa v tomto ohľade na hlavný aspekt veci, konkrétne otázku, či sporné nariadenie porušuje základné práva odvolateľa.
by the rules of public international law.
určované pravidlami medzinárodného práva verejného.
While it is true that the restrictions which the general principles of Community law impose on the actions of the institutions may inconvenience the Community and its Member States in their dealings on the international stage, the application of these principles by the Court of Justice is without prejudice to the application of international rules on State responsibility or to the rule enunciated in Article 103 of the UN Charter.
Zatiaľ čo je pravdou, že obmedzenia, ktoré všeobecné zásady práva Spoločenstva ukladajú konaniu inštitúcií, môžu byť pre Spoločenstvo a jeho členské štáty pri ich pôsobení na medzinárodnej scéne obťažujúce, uplatnenie týchto zásad Súdnym dvorom nepriaznivo neovplyvňuje uplatňovanie medzinárodných pravidiel o zodpovednosti štátu alebo pravidla vysloveného v článku 103 Charty OSN.