natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It should be noted that in Italy v Council and Commission the Court dismissed the plea of illegality as inadmissible on the ground that there was no connection between the allegedly illegal regulation and the contested measure; in Commission v Spain the Court avoided the procedural difficulty by finding (in paragraph 6) that the defence raised by the Spanish Government did not relate to the regulation in question as such, but to the interpretation of it set out by the Commission in its action for failure to fulfil obligations.
Poznamenávam, že vo veci Taliansko/Rada a Komisia, už citovaná, Súdny dvor zamietol námietku nezákonnosti ako neprípustnú z dôvodu, že medzi nariadením, ktorého nezákonnosť sa namietala a napadnutým aktom neexistovala žiadna súvislosť; vo veci Komisia/Španielsko, už citovaná, sa Súdny dvor vyhol procesnej ťažkosti tým, že usúdil (bod 6 rozsudku), že dôvod na obranu, ktorý uplatňuje španielska vláda, sa netýka predmetného nariadenia ako takého, ale výkladu uvedeného nariadenia predloženého Komisiou v jej žalobe o nesplnenie povinnosti.
Furthermore, the controversy was certainly not settled by the Nachi Europe judgment in the complex matter of the imposition of antidumping duties, in which the Court found that an undertaking which undoubtedly had a right to bring an action before the Community court for the annul-
Okrem toho tento spor nepochybne nebol vyriešený prijatím rozsudku Nachi Europe, ktorý bol vyhlásený v komplexnej oblasti ukladania antidumpingových ciel a na základe ktorého Súdny dvor rozhodol, že podnik, ktorý nepochybne mal právo podať žalobu na súd Spoločenstva na účely dosiahnutia zrušenia nariadenia
19 — However, it must be observed that in Commission v Germany no specific attention was paid to this procedural problem, whereas in Greece v Commission, Advocate General Tizzano proposed, at point 114 of his Opinion, that the plea of illegality be dismissed as inadmissible primarily on the ground that the Greek Government had not challenged the regulation at issue within the timelimit laid down in Article 230 EC.
19 — V každom prípade poznamenávam, že vo veci Komisia/Nemecko, už citovaná, nebola tomuto procesnému problému venovaná žiadna osobitná pozornosť, zatiaľ čo vo veci Grécko/Komisia, už citovaná, generálny advokát Tizzano v bode 114 svojich návrhov navrhol v prvom rade zamietnuť námietku nezákonnosti ako neprípustnú z dôvodu, že grécka vláda predmetné nariadenie nenapadla v lehote stanovenej v článku 230 ES.
22 — See Simmenthal (paragraph 39).
22 — Pozri rozsudok Simmenthal/Komisia, už citovaný, bod 39.
See also Martinez and Others v Parliament (paragraph 133) and Joined Cases T-93/00 and T-46/01 Alessandrini and Others v Commission [2003] ECR II-1635, paragraph 76 (italics added).
Pozri takisto rozsudky Súdu prvého stupňa Martinez a i./Parlament, už citovaný, bod 133, a z 10. apríla 2003, Alessandrini a i./Komisia, T-93/00 a T-46/01, Zb. s. II-1635, bod 76 (kurzívou zvýraznil generálny advokát).
20 — Case C-11/00 Commission v ECB [2003] ECR I-7147.21 — Points 100 and 190 of the Opinion in Commission v ECB.
21 — Body 100 a 190 návrhov prednesených vo veci Komisia/ECB, už citovaná.
COMMISSION v COUNCIL of a plea of illegality, the inapplicability of a regulation of a general or legislative nature.
KOMISIA/RADA dvore prostredníctvom námietky nezákonnosti domáhať neuplatniteľnosti nariadenia, ktoré má všeobecnú resp. normatívnu povahu.
ment of a Community regulation fixing antidumping duties could not, on grounds of legal certainty, 23collaterally call into question the validity of that regulation in a dispute before a national court.
Spoločenstva stanovujúceho antidumpingové clá, vzhľadom na dôvody týkajúce sa právnej istoty nemohol v spore na vnútroštátnom súde incidenčne spochybniť platnosť tohto nariadenia. 23
Although the reasoning of that judgment is also based on the hybrid nature of regulations of that kind, being acts of a legislative nature and, at the same time, acts liable to be of direct and individual concern to certain traders, 24the reference to the wording in Simmenthal, 25 cited in point 42 above, and its extension to the case of a Community regulation, without the Court’s reasoning appearing to be limited to the special nature of antidumping regulations, could also contribute to continued doubts as to the outcome of a plea of illegality raised by privileged applicants before the Court in the context of the formal application of Article 241 EC.
Hoci odôvodnenie tohto riešenia spočíva aj v hybridnej povahe tohto druhu nariadení, teda zároveň normatívnej a spôsobilej priamo a osobne sa dotýkať jednotlivcov 24, odvolanie sa na formuláciu uvedenú v rozsudku Simmenthal/Komisia 25 a zdôraznenú v bode 42 vyššie, ako aj jej rozšírenie na prípad nariadenia Spoločenstva, pričom sa okrem toho odôvodnenie Súdneho dvora nezdá byť obmedzené na osobitný prípad antidumpingových nariadení, mohlo takisto prispieť k pretrvávaniu pochybností, pokiaľ ide o to, ako sa má postupovať v súvislosti s námietkou nezákonnosti, ktorú podali privilegovaní žalobcovia na Súdny dvor v rámci formálneho uplatnenia článku 241 ES.
In that case, the Commission sought the annulment of a decision of the European Central Bank (ECB) concerning the prevention of fraud, on the ground that the decision infringed Regulation (EC) No 1073/1999 of the European Parliament and of the Council of 25 May 1999 concerning investigations conducted by the European Anti-Fraud Office (OLAF).
V tejto veci Komisia požaduje zrušenie rozhodnutia Európskej centrálnej banky (ECB) týkajúceho sa predchádzania podvodom z dôvodu, že toto rozhodnutie je v rozpore s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1073/1999 z 25. mája 1999 o vyšetrovaniach vykonávaných Európskym úradom pre boj proti podvodom (OLAF).
26 One of the defences raised by the ECB to the application for annulment was that Regulation No 1073/1999 was unlawful and should be declared inapplicable pursuant to Article 241 EC on the ground that it was adopted in breach of several provisions of the Treaty, in particular Article 105(4) EC, relating to consultation of the ECB.
26Pokiaľ ide o dôvody na obranu, ktoré ECB uplatňuje proti žalobe o neplatnosť, ECB tvrdí, že nariadenie č. 1073/1999 je nezákonné a má byť vyhlásené za neuplatniteľné v zmysle článku 241 ES z dôvodu, že bolo údajne prijaté v rozpore s viacerými ustanoveniami Zmluvy, konkrétne s článkom 105 ods. 4 ES, ktorý sa týka poradenia sa s ECB.
The Commission took the view that such a defence was inadmissible because the ECB was barred from pleading the unlawfulness of an act against which it could have brought an action for annulment under Article 230 EC.
Komisia sa domnievala, že takýto dôvod na obranu je neprípustný, keďže ECB nie je oprávnená namietať nezákonnosť aktu, ktorého zrušenia sa mohla domáhať na základe článku 230 ES.
However, the Court provided significant clarification in Commission v ECB, which suggests that it is open to a privileged applicant to invoke before the Court, by means
Súdny dvor teda poskytol dôležité upresnenia vo svojom už citovanom rozsudku Komisia/ECB, ktoré smerujú k uznaniu toho, že privilegovaný žalobca sa môže na Súdnom
After observing, first, that the addressee of an individual decision is barred from pleading its illegality and, second, that, in accordance with Nachi Europe, a Community
Po tom, ako sme si pripomenuli, že jednak osoba, ktorej je individuálne rozhodnutie určené, nie je oprávnená namietať nezákonnosť tohto rozhodnutia a jednak, že
23 — Case C-239/99 Nachi Europe [2001] ECR I-1197, paragraphs 37 and 38.
23 — Rozsudok z 15. februára 2001, Nachi Europe, C-239/99, Zb. s. I-1197, body 37 a 38.
24 — End of paragraph 37 of the judgment.25 — Cited above (paragraph 39).
24 — Bod 37 v konečnom znení rozsudku.25 — Rozsudok, už citovaný, bod 39.
If indeed there is still any doubt, after reading the judgment in Commission v ECB, as to the extension to all privileged applicants of its conclusion with regard to the admissibility of the plea of illegality raised by the ECB, in view of the fact that, under the third paragraph of Article 230 EC, the ECB has capacity to bring actions only for the purpose of protecting its prerogatives, a literal and logical argument following on from the reasoning in that judgment supports that extension.
Ak pri výklade už citovaného rozsudku Komisia/ECB aj naďalej pretrvávajú pochybnosti týkajúce sa rozšírenia riešenia, ktoré Súdny dvor prijal vo vzťahu k prípustnosti námietky nezákonnosti, ktorú podala ECB, na všetkých privilegovaných žalobcov, keďže na základe článku 230 tretieho odseku ES má ECB aktívnu legitimáciu iba na účely ochrany svojich výsad, toho rozšírenie potvrdzuje ďalší argument vychádzajúci z doslovného a logického významu, ktorý dopĺňa argument uvedený v predmetnom rozsudku.
regulation may become definitive as against an individual in regard to whom it must be considered to be an individual decision and who could undoubtedly have sought its annulment under Article 230 EC, 27 the Court stated that those ‘principles … nevertheless do not in any way affect the rule laid down by Article 241 EC, which provides that any party may, in proceedings in which a regulation of the kind referred to in Article 241 EC is at issue, plead the grounds specified in the second paragraph of Article 230 EC in order to invoke before the Court of Justice the inapplicability of that regulation’.
v súlade s už citovaným rozsudkom Nachi Europe sa nariadenie Spoločenstva môže stať pre jednotlivca právoplatným, ak sa toto nariadenie musí považovať za jemu určené individuálne rozhodnutie, ktorého zrušenia sa mohol nepochybne domáhať na základe článku 230 ES 27, Súdny dvor uviedol, že tieto „zásady… sa v každom prípade nijakým spôsobom nedotýkajú pravidla, ktoré sa vymedzuje v článku 241 ES, v ktorého znení sa stanovuje, že každý účastník konania, v ktorom sa rozhoduje o nariadení, na ktoré sa toto ustanovenie vzťahuje, sa môže z dôvodov stanovených v článku 230 druhom odseku ES domáhať na Súdnom dvore neuplatniteľnosti tohto nariadenia“ 28.
28Since the ‘legislative nature’ of Regulation No 1073/1999 was not challenged and it was not claimed that the regulation should be treated as a decision or that the ECB would, in such a case, be the addressee thereof, 29 the Court dismissed the Commission’s objection of inadmissibility and examined in substance the ECB’s plea of illegality.
Keďže v tejto veci nebola spochybnená „normatívna povaha“ nariadenia č. 1073/1999 a netvrdilo sa, že uvedené nariadenie sa musí považovať za rozhodnutie, ktoré by bolo v takom prípade určené ECB 29, Súdny dvor zamietol námietku neprípustnosti, ktorú podala Komisia a meritórne preskúmal námietku nezákonnosti, ktorú podala ECB.
It must be remembered that Article 241 EC grants any party the right to invoke the inapplicability of a regulation in a dispute in which it is at issue ‘notwithstanding the expiry of the period laid down in the fifth paragraph of Article 230 [EC]’. 30
Je totiž potrebné pripomenúť, že v článku 241 ES sa každému účastníkovi konania, v ktorom sa rozhoduje o nariadení, priznáva právo domáhať sa neuplatniteľnosti tohto nariadenia „bez ohľadu na to, či už uplynula lehota stanovená v článku 230 ods. 5 [ES]“. 30
In relying only on a literal reading of Article 241 EC to recognise that any party has the right to invoke, as a collateral challenge, the inapplicability of a regulation of a ‘legislative nature’, the Court, this time expressly, endorsed the position of several of its Advocates General, as previously described.
Súdny dvor tým, že uznanie práva každého účastníka konania domáhať sa prostredníctvom námietky nezákonnosti neuplatniteľnosti nariadenia „normatívnej povahy“ založil výlučne na doslovnom znení článku 241 ES, v tomto prípade explicitne potvrdil názor viacerých generálnych advokátov uvedený vyššie.
The argument that the possibility of pleading the unlawfulness of a regulation should be reserved to parties who have been unable to bring an action for annulment is not very convincing if, according to the wording of Article 241 EC, that plea may be invoked ‘notwithstanding’ the expiry of the period for bringing an action for annulment. 31
Bolo by však málo presvedčivé vyhradiť možnosť namietať nezákonnosť nariadenia účastníkom konania, ktorí nemohli podať žalobu o neplatnosť, ak podľa znenia článku 241 ES môže byť táto námietka uplatnená „bez ohľadu na to“, či uplynula lehota na podanie žaloby o neplatnosť. 31
30 — Italics added.
30 — Kurzívou zvýraznil generálny advokát.
31 — See, to that effect, the Opinion of Advocate General Darmon (paragraph 25).
31 — Pozri v tomto zmysle návrhy, ktoré predniesol generálny advokát Darmon, už citované, bod 25.
27 — See paragraphs 74 and 75 of the judgment.28 — Paragraph 76 of the judgment (italics added).29 — Paragraph 77 of the judgment.
27 — Pozri body 74 a 75 rozsudku.28 — Bod 76 rozsudku (kurzívou zvýraznil generálny advokát).29 — Bod 77 rozsudku.
Article 241 EC therefore undoubtedly gives privileged applicants the right to invoke, as a collateral challenge, the illegality of a regulation ‘of a legislative nature’ even when they could have challenged it directly within the period laid down in the fifth paragraph of Article 230 EC.
V článku 241 ES sa teda nesporne dáva privilegovaným žalobcom možnosť incidenčne namietať nezákonnosť nariadenia „normatívnej povahy“, hoci tento akt mohol priamo napadnúť v lehote stanovenej v článku 230 piatom odseku ES.
Consequently, it is necessary to determine whether that conclusion can be extended to a situation where the plea of illegality is raised by the Commission against a joint action adopted on the basis of Title V of the EU Treaty.
V dôsledku toho je potrebné určiť, či je možné tento záver rozšíriť na prípad, keď námietku nezákonnosti vznáša Komisia proti jednotnej akcii prijatej na základe hlavy V Zmluvy EÚ.
(ii) Admissibility of a plea of illegality raised against a joint action adopted on the basis of Title V of the EU Treaty.
ii) O prípustnosti námietky nezákonnosti podanej proti jednotnej akcii prijatej na základe hlavy V Zmluvy EÚ
As is clear from the preceding paragraph, Article 47 EU naturally imposes limits on the Court’s jurisdiction to adjudicate on a plea of illegality of an act adopted on the basis of Title V of the EU Treaty, like the limits it imposes on the application of Article 230 EC to those same acts.
Ako vyplýva z predchádzajúceho bodu, v článku 47 EÚ sa prirodzene ukladajú obmedzenia právomoci Súdneho dvora rozhodnúť o námietke nezákonnosti aktov prijatých na základe hlavy V Zmluvy EÚ, podobne ako obmedzenia, ktoré sa v tomto článku stanovujú, pokiaľ ide o uplatnenie člán -ku 230 ES na tie isté akty.
Accordingly, the arguments in support of the plea of illegality, like those in support of the main application for annulment, must, in my view, be limited to disputing the Council’s power to adopt the allegedly unlawful act on the ground that it encroached on the competences conferred on the Community by the EC Treaty.
Dôvody uplatňované na podporu námietky nezákonnosti sa teda podľa môjho názoru musia, podobne ako dôvody uvádzané na podporu hlavného návrhu na zrušenie, obmedzovať na popretie právomoci Rady prijať akt, ktorého nezákonnosť sa namieta, z dôvodu, že tento akt zasiahol do právomocí, ktoré sa v Zmluve ES priznávajú Spoločenstvu.
First of all, I consider that the first limb of the Council’s objection of inadmissibility, which is worded in a general way and claims that the Court has no jurisdiction to adjudicate on the plea that the contested Joint Action is illegal, must be dismissed for reasons similar to those set out in point 31 above.
V prvom rade sa domnievam, že prvú časť námietky neprípustnosti, ktorú podáva Rada, vyjadrená všeobecným spôsobom a založená na nepríslušnosti Súdneho dvora rozhodnúť o námietke nezákonnosti spornej jednotnej akcie, je potrebné zamietnuť z dôvodov analogických s dôvodmi, ktoré sú vymedzené v bode 31 vyššie.
OPINION OF MR MENGOZZI — CASE C-91/05 sion, the Commission would be barred from pleading its illegality.
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA — P. MENGOZZI — VEC C-91/05 písomných podaniach upresnila, že hlava I uvedeného aktu (teda články 2 až 5) patrí do SZBP, okrem „niektorých častí“ článku 4.
Articles 2 to 5), was within the scope of the CFSP, apart from certain elements of Article 4. 32.
32 jednotná akcia posudzovať ako rozhodnutie, ktoré bolo určené Komisii, Komisia by nebola oprávnená namietať nezákonnosť uvedeného aktu.
This position should lead to a finding that the Court has no jurisdiction to assess the plea of illegality in so far as it concerns the abovementioned articles.
Tento názor by mal viesť k určeniu, že Súdny dvor nie je príslušný posúdiť námietku nezákonnosti v rozsahu, v akom sa táto námietka týka vyššie uvedených článkov.
Such a finding would not mean, however, that the Court cannot take those articles into account when examining the legality of the contested decision, having regard to the fact that the only citation in the preamble to the latter refers to Article 3 of the contested Joint Action.
Toto určenie však neznamená, že Súdny dvor nemôže uvedené články zohľadniť pri skúmaní zákonnosti napadnutého rozhodnutia vzhľadom na skutočnosť, že jediným právnym základom tohto rozhodnutia je článok 3 spornej jednotnej akcie.
In that connection it must be observed that, under Article 14(1) EU, joint actions address situations where operational action by the Union is deemed to be required, and they lay down their objectives, scope, the means to be made available to the Union, if necessary their duration, and the conditions for their implementation.
V tejto súvislosti je potrebné pripomenúť, že v súlade s článkom 14 ods. 1 EÚ sa jednotná akcia týka situácie, pri ktorej sa operatívny postup Európskej únie považuje za nevyhnutný a stanovuje ciele, rozsah a prostriedky, ktoré Európska únia dostane k dispozícii, podmienky jej uskutočnenia a dobu jej trvania.
In addition, under Article 14(3), joint actions commit the Member States in the positions they adopt and in the conduct of their activity.
Okrem toho v zmysle odseku 3 článku 14 EÚ jednotné akcie zaväzujú členské štáty pri prijímaní svojich pozícií a výkone svojej činnosti.
Second, it seems to me that the admissibility of the plea of illegality at issue in the present case depends less on the Commission’s status as a privileged applicant than on the nature of the allegedly unlawful act.
Ďalej mám dojem, že prípustnosť predmetnej námietky nezákonnosti v prejednávanej veci závisí menej od štatútu Komisie ako privilegovaného žalobcu ako od povahy aktu, ktorého nezákonnosť sa namieta.
If the contested Joint Action is of a legislative or general nature within the meaning of the Court’s caselaw and therefore resembles a regulation for the purpose of Article 241 EC, the Commission, like any party, may use the method laid down by that provision to mount a collateral challenge to the Council’s power to adopt that act.
Ak má totiž sporná jednotná akcia v zmysle judikatúry Súdneho dvora normatívnu a všeobecnú povahu, a teda sa približuje nariadeniu v zmysle článku 241 ES, Komisia, ako každý účastník konania, môže toto ustanovenie uplatniť, aby incidenčne poprela právomoc Rady na prijatie tohto aktu.
On the other hand, if the contested Joint Action were to be reclassified as a decision addressed to the Commis-
Naproti tomu, ak by sa mala sporná
In the present case, it will be recalled that Article 1 of the contested Joint Action describes the objectives relating to combating the accumulation and spread of small arms and light weapons, while Titles I and II of the contested Joint Action respectively set out the principles of preventive and reactive aspects and the contribution of the European Union to the realisation of those principles.
V prejednávanej veci pripomínam, že v článku 1 spornej jednotnej akcie sa definujú ciele týkajúce sa boja proti akumulovaniu a rozširovaniu ručných zbraní a ľahkých zbraní, zatiaľ čo v jej hlavách I a II sa upresňujú princípy, ktorými sa riadia preventívne a reaktívne aspekty a príspevok Európskej únie umožňujúci dosiahnutie uvedených princípov.
According to the provisions of Title II of the contested Joint Action, the Council must in particular decide on the principles, arrangements and financing which make a direct and identifiable contribution to the principles set out in Title I of the contested Joint Action.
Podľa ustanovení hlavy II spornej jednotnej akcie musí Rada rozhodovať najmä o princípoch, krokoch a financovaní projektov priamo a viditeľne prispievajúcich k uplatňovaniu princípov uvedených v hlave I spornej jednotnej akcie.
32 — See, in particular, points 52 to 54 of the application.
32 — Pozri najmä body 52 až 54 žaloby.
COMMISSION v COUNCIL the contested Joint Action is admissible, at least so far as Title II thereof is concerned.
KOMISIA/RADA podáva Komisia proti spornej jednotnej akcii, je prípustná aspoň pokiaľ ide o hlavu II uvedeného aktu.
action towards achieving the objectives and the priorities of the contested Joint Action.
toho podľa článku 8 spornej jednotnej akcie Rada berie na vedomie, že Komisia zamýšľa smerovať svoju činnosť na dosiahnutie cieľov a priorít spornej jednotnej akcie.
Finally, Article 12 of the contested Joint Action provides that it is to enter into force on the date of its adoption, without specifying the addressees.
Napokon v článku 12 spornej jednotnej akcie sa stanovuje, že nadobúda účinnosť dňom jej prijatia, pričom sa v nej neupresňujú osoby, ktorým je určená.
This conclusion is not called into question by the Council’s argument that the Commission’s submissions show that the alleged unlawfulness of the contested Joint Action was apparent when it was adopted, so that the Commission is barred from pleading that it is unlawful.
Tento záver nespochybňuje tvrdenie Rady, podľa ktorého dôvody, ktoré predložila Komisia, preukazujú, že údajná nezákonnosť spornej jednotnej akcie bola zjavná v okamihu jej prijatia, takže Komisia nie je oprávnená namietať jej nezákonnosť.
In view of those characteristics, and even though the contested Joint Action undeniably, at least with regard to Title II, has an operational aspect inherent in the very nature of such an act, it has in no way, including in relation to Title II, the character of a decision vis-à-vis the Commission such as to make the Commission its addressee.
V žiadnom prípade sa nezdá, že by sporná jednotná akcia vzhľadom na tieto charakteristiky, hoci nesporne, aspoň pokiaľ ide o jej hlavu II, má operatívny aspekt vlastný samotnej povahe takéhoto aktu, mala, a to aj pokiaľ ide o hlavu II tohto aktu, povahu rozhodnutia vo vzťahu ku Komisii, ktorá by tak bola osobou, ktorej je akt určený.
Just as a circumstance of that kind is irrelevant in relation to a plea of il- legality against a regulation for the purpose of Article 241 EC, it cannot be taken into account as a condition for the admissibility of a plea of illegality against an act of a general nature such as the contested Joint Action adopted on the basis of Title V of the EU Treaty.
Keďže je totiž táto skutočnosť irelevantná v rámci námietky nezákonnosti podanej proti nariadeniu v zmysle článku 241 ES, nemôže byť zohľadnená ani na účely podmienenia prípustnosti námietky nezákonnosti proti takému aktu všeobecnej povahy, akým je sporná jednotná akcia prijatá na základe hlavy V Zmluvy EÚ.
Furthermore, it has not been alleged, in support of the objection of inadmissibility to the plea of illegality, that the contested Joint Action had the character of an individual decision vis-à-vis the Commission, and neither the Council nor the Spanish or the United Kingdom governments have disputed the general nature of the contested Joint Action rightly asserted by the Commission.
Na podporu námietky neprípustnosti voči námietke nezákonnosti sa napokon neuvádzalo, že sporná jednotná akcia má vo vzťahu ku Komisii povahu individuálneho rozhodnutia a ani Rada, či španielska vláda, alebo vláda Spojeného kráľovstva nespochybnili všeobecnú povahu spornej jednotnej akcie, pričom túto všeobecnú povahu oprávnene obhajuje Komisia.
In those circumstances, I consider that the Commission’s plea of illegality against
Vzhľadom na tieto skutočnosti zastávam názor, že námietka nezákonnosti, ktorú