natgillin/translations-raw huggingface dataset:
— Article 301 EC is not just a procedural provision.
— článok 301 ES nie je iba jednoduchým procesným ustanovením.
It institutes a specific legal basis and procedure and clearly confers material competence upon the Community;
Toto ustanovenie zavádza osobitný právny základ i konanie a zjavne zveruje vecnú právomoc Spoločenstvu,
— the measures imposed by the contested regulation do not concern commercial relations between the Community and third countries, and cannot, therefore, rely on the objective of the common commercial policy;
— opatrenia, ktoré ukladá sporné nariadenie, sa netýkajú obchodných vzťahov medzi Spoločenstvom a tretími krajinami, a nemôžu sa teda dožadovať cieľa spoločnej obchodnej politiky,
— the Court of First Instance correctly held that those measures do not help to avoid the risk of obstacles to the free movement of capital and that Article 60(2) EC cannot be used as the basis for restrictive measures aimed at individuals or entities.
— Súd prvého stupňa správne rozhodol, že tieto opatrenia neprispievajú k predchádzaniu nebezpečenstvu prekážok voľného pohybu kapitálu a že článok 60 ods. 2 ES nemôže založiť obmedzujúce opatrenia proti jednotlivcom a subjektom.
That provision concerning only measures against third countries, the measures at issue could have been adopted only pursuant to Article 58(1)(b) EC.
Keďže toto ustanovenie sa týka len opatrení proti tretím krajinám, dotknuté opatrenia mohli byť prijaté iba v rámci článku 58 ods. 1 písm. b) ES.
The Commission’s alternative argument is also challenged by both Mr Kadi and the Kingdom of Spain and the French Republic.
Subsidiárne tvrdenie Komisie tiež vyvracia pán Kadi, ako aj Španielske kráľovstvo a Francúzska republika.
Recourse to Articles 133 EC or 57(2) EC is not permitted, given that the measures laid down by the contested regulation do not concern commercial relations with third countries and do not fall within the category of movements of capital referred to in Article 57(2) EC.
Použitie článkov 133 ES alebo 57 ods. 2 ES nie je dovolené, keďže opatrenia upravené sporným nariadením sa netýkajú obchodných vzťahov s tretími krajinami a nepatria do kategórie pohybov kapitálu upravených v článku 57 ods. 2 ES.
Nor can it be argued that the contested regulation is designed to attain any Community objectives within the meaning of Article 308 EC.
Navyše nemožno tvrdiť, že sporné nariadenie má uskutočniť ciele Spoločenstva v zmysle článku 308 ES.
The objective of the free movement of capital is excluded, for application of the measure freezing funds provided for by that regulation is not capable of giving rise to any credible and serious danger of divergence between Member States.
Cieľ voľného pohybu kapitálu je totiž vylúčený, keďže uplatnenie opatrenia zmrazenia finančných prostriedkov upravené týmto nariadením nie je spôsobilé vyvolať žiadne prípustné a vážne nebezpečenstvo rozporov medzi členskými štátmi.
The objective of the common commercial policy is not relevant either, given that the freezing of the funds of an individual in no way linked to the government of a third country does not concern trade with such a country and does not pursue an objective of commercial policy.
Cieľ spoločnej obchodnej politiky nie je ani relevantný, keďže zmrazenie aktív jednotlivca, ktorý nemá vzťahy s vládou tretej krajiny, sa netýka obchodov s takouto krajinou a nesleduje cieľ obchodnej politiky.
If the submission it principally advances should be accepted, the Commission asks the Court, for reasons of legal certainty and for the sake of the proper performance of the obligations undertaken vis-à-vis the United Nations, to consider as definitive the effects of the contested regulation as a whole, pursuant to Article 231 EC.
Za predpokladu, že tvrdenie, ktoré uvádza v prvom rade, bude prijaté, Komisia z dôvodov právnej istoty a pre riadne vykonanie povinností prijatých v rámci Organizácie Spojených národov žiada Súdny dvor, aby považoval za konečné účinky sporného nariadenia v celom rozsahu podľa článku 231 ES.
In the same situation, the Kingdom of Spain and the French Republic have also made a request to that effect.
Za toho istého predpokladu Španielske kráľovstvo a Francúzska republika tiež podávajú návrh v tomto zmysle.
In contrast, Mr Kadi objects to those requests, claiming that the contested regulation constitutes a serious breach of fundamental rights. In any case, an exception must be made for persons who, like the applicant, have already brought an action against the regulation.
Naopak, pán Kadi sa bráni týmto návrhom, tvrdiac, že sporné nariadenie predstavuje vážne porušenie základných práv. V každom prípade musí byť upravená výnimka pre osoby, ktoré, ako žalobca, už podali žalobu proti tomuto nariadeniu.
Al Barakaat’s first ground of challenge is that the Court of First Instance held in paragraphs 158 to 170 of Yusuf and Al Barakaat that it was possible for the contested regulation to be adopted on the joint basis of Articles 60 EC, 301 EC and 308 EC.
Svojím prvým dôvodom Al Barakaat vytýka Súdu prvého stupňa v prvom rade, že v bodoch 158 až 170 napadnutého rozsudku Yusuf a Al Barakaat rozhodol, že sporné nariadenie mohlo byť prijaté na základe spojených článkov 60 ES, 301 ES a 308 ES.
In its view, the Court of First Instance erred in law when it held, in paragraphs 160 and 164 of that judgment, that Articles 60 EC and 301 EC are not concerned solely with the performance of an action by the Community but may also concern one of the objectives specifically assigned to the Union by Article 2 EU, namely, the implementation of the CFSP.
Súd prvého stupňa sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia tým, že v bodoch 160 až 164 uvedeného napadnutého rozsudku rozhodol, že články 60 ES a 301 ES sa netýkajú výlučne uskutočnenia činnosti Spoločenstva, ale môžu sa tiež dotýkať jedného z cieľov osobitne priznaných Únii článkom 2 EÚ, a to vykonania SZBP.
Second, Al Barakaat criticises the Court of First Instance for finding, in paragraphs 112, 113, 115 and 116 of that judgment, that sanctions decided on against individuals for the purpose of influencing economic relations with one or more third
V druhom rade Al Barakaat vytýka Súdu prvého stupňa, že v bodoch 112, 113, 115 a 116 toho istého rozsudku rozhodol, že sankcie prijaté proti jednotlivcom s cieľom ovplyvniť hospodárske vzťahy s jednou alebo viacerými krajinami sú pokryté
KADI AND AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION v COUNCIL AND COMMISSION countries are covered by the provisions of Articles 60 EC and 301 EC, and that that interpretation is justified both by considerations of effectiveness and by humanitarian concerns.
KADI A AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION/RADA A KOMISIA ustanoveniami článkov 60 ES a 301 ES a že tento výklad je odôvodnený tak úvahami o efektívnosti, ako aj obavami humanitárnej povahy.
The Council counters that the Court of First Instance was right to rule, in paragraph 161 of Yusuf and Al Barakaat, that, by reason of the bridge supplied by Articles 60 EC and 301 EC, sanctions laid down on the basis of those provisions, as a result of the adoption of a common position or of a joint action under the CFSP providing for the interruption or reduction of the economic relations of the Community with one or more third countries, are intended to attain the CFSP objective pursued by those acts of the Union.
Rada odpovedá, že Súd prvého stupňa v bode 161 napadnutého rozsudku Yusuf a Al Barakaat správne rozhodol, že kvôli premosteniu, ktoré obsahujú články 60 ES a 301 ES, sankcie nariadené na základe týchto ustanovení v nadväznosti na prijatie spoločnej pozície alebo jednotnej akcie podľa SZBP upravujúcej prerušenie a obmedzenie hospodárskych vzťahov Spoločenstva s jednou alebo viacerými tretími krajinami majú uskutočniť cieľ SZBP, ktorý sledujú tieto akty Únie.
The Council also argues that the Court of First Instance was entitled to find that recourse to Article 308 EC as an additional legal basis for the contested regulation was justified, given that that article serves only to enable the extension of the economic and financial sanctions already provided for in Articles 60 EC and 301 EC to individuals and entities not sufficiently linked to any given third country.
Rada tiež uvádza, že Súd prvého stupňa správne rozhodol, že použitie článku 308 ES ako dodatočného právneho základu sporného nariadenia bolo odôvodnené, keďže tento článok slúži výlučne na umožnenie hospodárskych a finančných sankcií už upravených v článkoch 60 ES a 301 ES proti fyzickým a právnickým osobám, ktoré nemajú žiadny dostatočný vzťah s určenou treťou krajinou.
Finally, the Council is of the view that the applicant’s complaint concerning the efficiency and proportionality of the sanctions provided for by that regulation is irrelevant to the issue of the appropriateness of the legal basis of the regulation.
Nakoniec sa Rada domnieva, že kritika žalobcu, pokiaľ ide o efektívnosť a proporcionalitu sankcií upravených týmto nariadením, je irelevantná, čo sa týka primeranosti právneho základu tohto nariadenia.
With regard to that second complaint, the United Kingdom too takes the view that it has no bearing on the appeal brought by Al Barakaat, given that, as held in paragraph 1 of the operative part of the judgment under appeal, the Court of First Instance found that there was no longer any need to adjudicate on the legality of Regulation No 467/2001.
Pokiaľ ide o tento druhý dôvod, Spojené kráľovstvo sa rovnako domnieva, že je irelevantná v rámci odvolania podaného zo strany Al Barakaat, keďže v súlade s bodom 1 výroku napadnutého rozsudku Súd prvého stupňa rozhodol, že už nebolo potrebné vysloviť sa o zákonnosti nariadenia č. 467/2001.
As to the rest, the arguments raised by the Kingdom of Spain, the French Republic, the United Kingdom and the Commission, are, in substance, the same as those raised by those parties in connection with Mr Kadi’s appeal.
Navyše tvrdenia uvedené Španielskym kráľovstvom, Francúzskou republikou, Spojeným kráľovstvom a Komisiou sú v podstate rovnaké ako tie, ktoré uviedli títo účastníci konania v rámci odvolania pána Kadiho.
With regard, first, to the challenges made by Al Barakaat to paragraphs 112, 113, 115 and 116 of Yusuf and Al Barakaat, it must be held that those paragraphs relate to the legal basis of Regulation No 467/2001.
Pokiaľ ide v prvom rade o výhrady Al Barakaat proti bodom 112, 113, 115 a 116 napadnutého rozsudku Yusuf a Al Barakaat, je opodstatnené konštatovať, že tieto body sa týkajú právneho základu nariadenia č. 467/2001.
Now, that regulation has been repealed and replaced by the contested regulation.
Toto nariadenie bolo zrušené a nahradené sporným nariadením.
Moreover, as indicated by the Court of First Instance in Yusuf and Al Barakaat, paragraph 77, without challenge from Al Barakaat in its appeal, the sole object of the action before the Court of First Instance, after Al Barakaat had adjusted its claims for relief and pleas in law to the contested regulation, was annulment of that latter regulation, in so far as it concerns that applicant.
Okrem toho, ako uviedol Súd prvého stupňa v bode 77 napadnutého rozsudku Yusuf a Al Barakaat bez toho, aby to Al Barakaat spochybnila vo svojom odvolaní, jediným predmetom jej žaloby na Súde prvého stupňa bol po tom, čo prispôsobila svoje návrhy a dôvody spornému nariadeniu, návrh na zrušenie tohto posledného uvedeného nariadenia v rozsahu, v akom sa jej týka.
In those circumstances, those claims cannot in any case lead to the setting aside of that judgment and must therefore be regarded as immaterial.
Za týchto okolností tieto výhrady nemôžu v nijakom prípade viesť k zrušeniu uvedeného rozsudku, a preto musia byť považované za neúčinné.
In any event, the considerations of Yusuf and Al Barakaat to which those claims relate, treated by the Court of First Instance as premisses of its reasoning with regard to the legal basis of the contested regulation, are reproduced in later paragraphs of that judgment and in Kadi and will be examined during the assessment of the grounds of appeal challenging those paragraphs.
V každom prípade zistenia napadnutého rozsudku Yusuf a Al Barakaat, na ktoré sa vzťahujú tieto výhrady, považované Súdom prvého stupňa za predpoklady jeho odôvodnenia týkajúceho sa právneho základu sporného nariadenia, sú prevzaté v nasledujúcich bodoch tohto rozsudku, ako aj v rozsudku Kadi a budú preskúmané v rámci posúdenia dôvodov proti týmto bodom.
There is, therefore, no reason to examine those heads of claim in so far as they relate to the legal basis of Regulation No 467/2001.
V dôsledku toho nie je opodstatnené preskúmať tieto výhrady v rozsahu, v akom sa týkajú právneho základu nariadenia č. 467/2001.
It is appropriate to rule in the second place on the merits of the principal argument put forward by the Commission, that Articles 60 EC and 301 EC, in the light of their wording and context, are in themselves an appropriate and sufficient legal base for the contested regulation.
V druhom rade treba rozhodnúť o dôvodnosti tézy uvádzanej najmä Komisiou, podľa ktorej články 60 ES a 301 ES, vzhľadom na ich znenie a ich kontext, predstavujú samy osebe primeraný a dostatočný právny základ pre sporné nariadenie.
That argument is directed against paragraphs 92 to 97 of Kadi and paragraphs 128 to 133 of Yusuf and Al Barakaat, in which the Court of First Instance ruled to the contrary.
Táto téza smeruje proti bodom 92 až 97 napadnutého rozsudku Kadi a 128 až 133 napadnutého rozsudku Yusuf a Al Barakaat, v ktorých sa Súd prvého stupňa vyslovil v opačnom zmysle.
That argument must be rejected.
Táto téza musí byť zamietnutá.
The Court of First Instance in fact rightly ruled that, having regard to the wording of Articles 60 EC and 301 EC, especially to the expressions ‘as regards the third countries concerned’ and ‘with one or more third countries’ used there, those provisions concern the adoption of measures vis-à-vis third countries, since that concept may include the rulers of such a country and also individuals and entities associated with or controlled, directly or indirectly, by them.
Súd prvého stupňa totiž správne rozhodol, že vzhľadom na znenie článkov 60 ES a 301 ES, osobitne v nich uvedených pojmov „voči tretej krajine“ a „s jednou alebo viacerými tretími krajinami“, tieto ustanovenia smerujú k prijatiu opatrení proti tretím krajinám, pričom tento posledný uvedený pojem môže zahŕňať vodcov takejto krajiny, ako aj fyzické osoby a právnické osoby, ktoré sú spojené s týmito vodcami alebo ktoré títo vodcovia priamo alebo nepriamo ovládajú.
The restrictive measures provided for by Resolution 1390 (2002), which the contested regulation was intended to put into effect, are measures notable for the absence of any link to the governing regime of a third country.
Obmedzujúce opatrenia upravené rezolúciou 1390 (2002), ktorú má sporné nariadenie vykonať, predstavujú opatrenia charakterizované neexistenciou akéhokoľvek vzťahu s vládnym režimom tretej krajiny.
Following the collapse of the Taliban regime, those measures were aimed directly at Usama bin Laden, the Al-Qaeda network and the persons and entities associated with them, as they appear in the summary list.
Po páde režimu Talibanu sú totiž tieto opatrenia namierené priamo proti Usámovi bin Ládinovi, sieti Al-Káida, ako aj proti fyzickým a právnickým osobám, ktoré sú s nimi spojené, tak ako sa nachádzajú v úplnom zozname.
They do not, therefore, as such, fall within the ambit of Articles 60 EC and 301 EC.
V dôsledku toho nepatria ako také do pôsobnosti článkov 60 ES a 301 ES.
To accept the interpretation of Articles 60 EC and 301 EC proposed by the Commission, that it is enough for the restrictive measures at issue to be directed at persons or entities present in a third country or associated with one in some other way, would give those provisions an excessively broad meaning and would fail to take any account at all of the requirement, imposed by their very wording, that the measures decided on the basis of those provisions must be taken against third countries.
Prijatie výkladu článkov 60 ES a 301 ES, ktorý zastáva Komisia, podľa ktorého stačí, aby sa dotknuté obmedzujúce opatrenia týkali fyzických a právnických osôb nachádzajúcich sa v tretej krajine alebo s ňou spojených z iného dôvodu, by dávalo veľmi široký rozsah týmto ustanoveniam a nijako by neprihliadalo na požiadavku vyplývajúcu z ich samotného znenia, aby opatrenia prijaté na základe uvedených ustanovení boli prijaté proti tretím krajinám.
In addition, the essential purpose and object of the contested regulation is to combat international terrorism, in particular to cut it off from its financial resources by freezing the economic funds and resources of persons or entities suspected of involvement in activities linked to terrorism, and not to affect economic relations between the Community and each of the third countries where those persons or entities are, always supposing, moreover, that their place of residence is known.
Okrem toho základný cieľ a predmet sporného nariadenia je bojovať proti medzinárodnému terorizmu, osobitne oddeliť ho od jeho finančných zdrojov zmrazením finančných prostriedkov a hospodárskych zdrojov fyzických alebo právnických osôb podozrivých z toho, že sa angažujú v činnostiach, ktoré sú s ním spojené, a nie dotknúť sa hospodárskych vzťahov medzi Spoločenstvom a každou z tretích krajín, v ktorých sa tieto fyzické alebo právnické osoby nachádzajú, okrem iného za predpokladu, že ich miesto bydliska alebo sídlo je známe.
The restrictive measures provided for by Resolution 1390 (2002) and put into effect by the contested regulation cannot be considered to be measures intended to reduce economic relations with each of those third countries, or, indeed, with certain Member States of the Community, in which are to be found persons or entities whose names are included in the list reproduced in Annex I to that regulation.
Obmedzujúce opatrenia upravené rezolúciou 1390 (2002) a vykonané sporným nariadením totiž nemožno považovať za opatrenia smerujúce k obmedzeniu hospodárskych vzťahov s každou z týchto tretích krajín ani s niektorými členskými štátmi Spoločenstva, v ktorých sa nachádzajú fyzické alebo právnické osoby, ktorých meno alebo názov sú zahrnuté v úplnom zozname, ktorý je prevzatý do prílohy I tohto nariadenia.
Nor can the argument supported by the Commission be justified by the expression ‘in part’ appearing in Article 301 EC.
Téza uvádzaná Komisiou nemôže byť okrem iného odôvodnená výrazom „čiastočne“ uvedeným v článku 301 ES.
In point of fact, that expression refers to the possible limitation of the scope ratione materiae or personae of the measures that might, by definition, be taken under that provision.
Tento výraz totiž odkazuje na prípadné obmedzenie vecného a osobného dosahu opatrení, ktoré by za určitého predpokladu mohli byť prijaté v rámci tohto ustanovenia.
It has, however, no effect on the necessary status of the persons to whom those measures might be addressed and cannot, therefore, warrant extending the application of the measures to such persons who are in no way linked to the governing regime of a third country and who, by the same token, do not fall within the ambit of that provision.
Napriek tomu nemá vplyv na postavenie vyžadované od potenciálnych adresátov týchto opatrení, a teda nemôže odôvodniť rozšírenie ich uplatnenia na adresátov, ktorí nemajú žiadny vzťah s vládnym režimom tretej krajiny a ktorí z tohto dôvodu nepatria do pôsobnosti tohto ustanovenia.
The Commission’s argument relating to the similarity of the words used in Article 41 of the Charter of the United Nations and in Article 301 EC, from which it deduces that the latter provision constitutes a platform for the implementation by the Community of all measures adopted by the Security Council that call for action by the Community, cannot succeed either.
Tvrdenie Komisie týkajúce sa terminologickej zhody medzi článkom 41 Charty Organizácie Spojených národov a článkom 301 ES, z ktorej vyvodzuje, že toto posledné uvedené ustanovenie predstavuje základ pre vykonanie Spoločenstvom akéhokoľvek opatrenia prijatého Bezpečnostnou radou, ktoré vyžaduje činnosť Spoločenstva, rovnako nemôže uspieť.
Article 301 EC specifically refers to the interruption of economic relations ‘with one or more third countries’, whereas such an expression is not used in Article 41 of the Charter of the United Nations.
Článok 301 ES sa totiž týka osobitne prerušenia hospodárskych vzťahov „s jednou alebo viacerými tretími krajinami“, zatiaľ čo takýto výraz nie je uvedený v článku 41 Charty Organizácie Spojených národov.
What is more, in other respects the ambit of Article 41 of the Charter of the United Nations does not coincide with that of Article 301 EC, for the first provision enables the adoption of a series of measures other than those referred to by the second, including measures of a fundamentally different nature from those intended to interrupt or reduce economic relations with third countries, such as the breaking off of diplomatic relations.
Navyše z iného pohľadu sa pôsobnosť článku 41 Charty Organizácie Spojených národov nezhoduje ani s pôsobnosťou článku 301 ES, keďže prvé ustanovenie umožňuje prijatie série iných opatrení ako tých, ktoré rieši druhý článok, vrátane opatrení v podstate inej povahy ako tie, ktoré smerujú k prerušeniu alebo obmedzeniu hospodárskych vzťahov s tretími krajinami, ako je napríklad prerušenie diplomatických vzťahov.
The Commission’s argument that Article 301 EC builds a procedural bridge between the Community and the European Union, so that it must be interpreted as broadly as the relevant Community competences, including those relating to the common commercial policy and the free movement of capital, must also be rejected.
Tvrdenie Komisie, podľa ktorého článok 301 ES zavádza procesné premostenie medzi Spoločenstvom a Európskou úniou, takže toto ustanovenie treba vykladať tak široko ako relevantné právomoci Spoločenstva vrátane tých, ktoré sa týkajú spoločnej obchodnej politiky a voľného pohybu kapitálu, musí byť zamietnuté.
That interpretation of Article 301 EC threatens to reduce the ambit and, therefore, the practical effect of that provision, for, having regard to its actual wording, the subject of that provision is the adoption of potentially very diverse measures affecting economic relations with third countries which, therefore, by necessary inference, must not be limited to spheres falling within other material powers of the Community such as those in the domain of the common commercial policy or of the free movement of capital.
Tento výklad článku 301 ES je totiž spôsobilý obmedziť pôsobnosť a v dôsledku toho potrebný účinok tohto ustanovenia, pretože sa, podľa svojho znenia, týka prijatia opatrení, ktoré zasahujú hospodárske vzťahy s tretími krajinami potenciálne veľmi odlišnými, a teda a priori nemôžu byť obmedzené na oblasti patriace do iných vecných právomocí Spoločenstva, ako napríklad oblasť spoločnej obchodnej politiky alebo voľného pohybu kapitálu.
It is necessary to examine in the third place the alternative argument raised by the Commission that, if it was not possible for the contested regulation to be adopted on the sole legal basis of Articles 60 EC and 301 EC, recourse to Article 308 EC would not be justified, for that latter provision is, in particular, applicable only if no other provision of the EC Treaty confers the powers necessary to adopt the measure concerned.
V treťom rade je opodstatnené preskúmať tézu uvedenú Komisiou subsidiárne, podľa ktorej, ak sporné nariadenie nemohlo byť prijaté iba na právnom základe článkov 60 ES a 301 ES, odvolanie sa na článok 308 ES nie je dôvodné, keďže toto posledné uvedené ustanovenie nie je uplatniteľné, najmä ak žiadne iné ustanovenie Zmluvy ES nezveruje nevyhnutnú právomoc na prijatie dotknutého aktu.
The restrictive measures imposed by the contested regulation fall within the Community’s powers of action, in particular its powers in the sphere of the common commercial policy and free movement of capital.
Obmedzujúce opatrenia, ktoré ukladá sporné nariadenie, patria medzi právomoci Spoločenstva konať, osobitne jeho právomoci v oblasti spoločnej obchodnej politiky a voľného pohybu kapitálu, ako aj platieb.