natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Directive 2000/78 establishing a general framework for equal treatment in employment and occupation, and, in particular, Articles 1 and 2(1) and (3) thereof, must be interpreted as meaning that the prohibition of harassment laid down by those provisions is not limited only to people who are themselves dis -abled.
Smernica 2000/78, ktorá ustanovuje všeobecný rámec pre rovnaké zaobchádzanie v zamestnaní a povolaní, a najmä jej článok 1 a článok 2 ods. 1 a 3 sa majú vykladať tak, že zákaz obťažovania, ktorý upravujú, nie je obmedzený výlučne na samotné osoby, ktoré sú zdravotne postihnuté.
Under Article 2(3), harassment is deemed to be a form of discrimination within the meaning of Article 2(1) and the principle of equal treatment enshrined in that directive in the area of employment and occupation applies not to a particular category of person but by reference to the grounds mentioned in Article 1.
Podľa uvedeného článku 2 ods. 3 sa má obťažovanie považovať za formu diskriminácie v zmysle ods. 1 tohto článku a zásada rovnosti zaobchádzania zakotvená touto smernicou v oblasti zamestnania a povolania sa uplatňuje nie na určitú kategóriu osôb, ale v závislosti od dôvodov uvedených v článku 1 tejto smernice.
Where an employer treats an employee who is not himself disabled less favourably than another employee is, has been or would be treated in a comparable situation, and it is established that the less favourable treatment of that employee is based on the disability of his child, whose care is provided primarily by that employee, such treatment is contrary to the prohibition of direct discrimination laid down by Article 2(2)(a) of Directive 2000/78.
Pokiaľ je preukázané, že nežiaduce správanie, ktoré predstavuje obťažovanie a ktorého obeťou je zamestnanec, ktorý sám nie je zdravotne postihnutý, je spojené so zdravotným postihnutím jeho dieťaťa, ktorému venuje podstatnú časť starostlivosti, ktorú potrebuje, takéto správanie odporuje zákazu obťažovania uvedenému v článku 2 ods. 3 tejto smernice.
Where it is established that the unwanted conduct amounting to harassment which is suffered by an employee who is not himself disabled is related to the disability of his child, whose care is provided primarily by that employee, such conduct is contrary to the prohibition of harassment laid down by Article 2(3) of Directive 2000/78.
Ak zamestnávateľ zaobchádza, zaobchádzal alebo by mohol zaobchádzať so zamestnancom, ktorý sám nie je zdravotne postihnutý, menej priaznivo než s iným zamestnancom v porovnateľnej situácii a ak je preukázané, že menej priaznivé zaobchádzanie, ktorého obeťou je tento zamestnanec, sa zakladá na zdravotnom postihnutí jeho dieťaťa, ktorému venuje podstatnú časť starostlivosti, ktorú potrebuje, takéto zaobchádzanie je v rozpore so zákazom priamej diskriminácie uvedeným v článku 2 ods. 2 písm. a) tejto smernice.
(see paras 38, 50, 56, operative part 1)
(pozri body 38, 50, 56, bod 1 výroku)
(see paras 38, 58, 63, operative part 2)
(pozri body 38, 58, 63, bod 2 výroku)
OPINION OF ADVOCATE GENERALPOIARES MADURO delivered on 31 January 2008 1
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTAM. POIARES MADURO prednesené 31. januára 2008 1
This reference by the South London Employment Tribunal raises, for the first time, an important question about the scope of Council Directive 2000/78/EC of 27 November 2000 establishing a general framework for equal treatment in employment and occupation 2(‘the Directive’).
Tento návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý predložil Employment Tribunal, South London, po prvýkrát nastoľuje dôležitú otázku pôsobnosti smernice Rady 2000/78/ES z 27. novembra 2000, ktorá ustanovuje všeobecný rámec pre rovnaké zaobchádzanie v zamestnaní a povolaní 2(ďalej len „smernica“).
The Tribunal asks whether the prohibition of discrimination contained in the Directive covers cases where an employee is treated less favourably than her colleagues because, although not herself disabled, she is associated with a disabled person.
Tribunal sa pýta, či sa zákaz diskriminácie uvedený v smernici týka prípadov, keď sa so zamestnancom zaobchádza menej priaznivo než s jeho kolegami, lebo hoci samotný zamestnanec nie je zdravotne postihnutý, má osobitný vzťah k zdravotne postihnutej osobe.
I — Factual background and the questions referred
I — Skutkové okolnosti a položené otázky
On 4 March 2005 the claimant accepted voluntary redundancy and, accordingly, stopped working for Attridge Law.
Dňa 4. marca 2005 žalobkyňa prijala dobrovoľné prepustenie („voluntary redundancy“) a prestala pracovať pre Attridge Law.
On 30 August 2005 she brought a claim for constructive dismissal and disability discrimination against her former employers, arguing that they treated her less favourably than employees with non-disabled children and subjected her to conduct that created a hostile atmosphere for her.
Dňa 30. augusta 2005 žalobkyňa podala proti jej bývalým zamestnávateľom žalobu z dôvodu implicitného prepustenia („constructive dismissal“) a diskriminácie na základe zdravotného postihnutia, pričom tvrdila, že žalovaní s ňou zaobchádzali menej priaznivo než so zamestnancami, ktorí majú deti bez zdravotného postihnutia, a správali sa voči nej tak, že sa vytvorila nepriateľská atmosféra.
Among the examples of discriminatory treatment that she alleges she has suffered are that her employers refused to allow her to return to her existing job after coming back from maternity leave; they called her ‘lazy’ when she sought to take time off to care for her son and refused to give her the same flexibility as regards her working arrangements as those of her colleagues with non-disabled children; they said that she was using her ‘fucking child’ to manipulate her working conditions; they subjected her to disciplinary action; and they failed to deal properly with a formal grievance she lodged against her ill treatment.
Medzi príkladmi diskriminačného zaobchádzania, ktorému, ako uvádza, bola vystavená, spomína, že jej zamestnávatelia jej odmietli po návrate z materskej dovolenky umožniť vrátiť sa k pôvodnej práci, označovali ju za „lenivú“, keď žiadala o poskytnutie voľna, aby sa mohla starať o syna, a neposkytli jej rovnaké flexibilné pracovné podmienky ako jej kolegom s deťmi bez zdravotného postihnutia, bolo jej povedané, že využíva svoje „skurvené dieťa“ („fucking child“), aby dosiahla zmenu svojich pracovných podmienok, ukladali jej disciplinárne opatrenia a nebola riadne riešená jej formálna sťažnosť, ktorú podala proti nežiaducemu zaobchádzaniu s ňou.
The claimant in the main proceedings, Ms Sharon Coleman, worked from 2001 as legal secretary for Attridge Law, a firm of solicitors in London, where Mr Steve Law is a partner.
Žalobkyňa vo veci samej, pani Sharon Coleman, od roku 2001 pracovala ako právna sekretárka v Attridge Law, advokátskej kancelárii, v Londýne, v ktorej je partnerom pán Steve Law.
In 2002 she gave birth to a son who is dis -abled; he suffers from bronchomalacia and congenital laryngomalacia.
V roku 2002 sa jej narodil syn, ktorý je zdravotne postihnutý a trpí vrodenou bronchomaláciou a laryngomaláciou.
1 — Original language: English.2 — OJ 2000 L 303, p. 16.
1 — Jazyk prednesu: angličtina.2 — Ú. v. ES L 303, s. 16; Mim. vyd. 05/004, s. 79.
Ms Coleman sought to rely on the relevant national law, the Disability Discrimination Act 1995, and the Directive.
Pani Coleman sa dovolávala relevantného vnútroštátneho právneho predpisu, Disability Discrimination Act 1995 (zákon z roku 1995 o diskriminácii na základe zdravotného postihnutia), a smernice.
Her argument was that the Directive is intended to prohibit discrimination not only against disabled persons themselves, but also against individuals who are victims of discrimination
Argumentovala, že účelom smernice je zakázať diskrimináciu nielen samotných zdravotne
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-303/06 employees who, though they are not themselves disabled, are treated less favourably or harassed on the ground of their association with a person who is disabled?
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA — M. POIARES MADURO — VEC C-303/06 zamestnancov, ktorí hoci nie sú sami zdravotne postihnutí, sú predmetom nepriaznivejšieho zaobchádzania alebo obťažovania na základe ich osobitného vzťahu k osobe, ktorá je zdravotne postihnutá?
because they are associated with a disabled person.
postihnutých osôb, ale aj osôb, ktoré sú obeťami diskriminácie z dôvodu svojho osobitného vzťahu k zdravotne postihnutej osobe.
The Tribunal, the argument goes on, should interpret the Disability Discrimination Act in conformity with the Directive and thus afford protection against discrimination by association.
Ďalej pokračovala tým, že Tribunal by mal vykladať Disability Discrimination Act v súlade so smernicou, a teda priznať ochranu proti diskriminácii z dôvodu osobitného vzťahu k zdravotne postihnutej osobe.
The defendants in the main action argued that the Act protects only disabled persons and that the Directive is not intended to cover discrimination by association.
Žalovaní v spore vo veci samej uvádzali, že zákon chráni iba zdravotne postihnuté osoby a že smernica sa nemá týkať diskriminácie z dôvodu osobitného vzťahu k zdravotne postihnutej osobe.
(3) Where an employer treats an employee less favourably than he treats or would treat other employees, and it is established that the ground for the treatment of the employee is that the employee has a disabled son for whom the employee cares, is that treatment direct discrimination in breach of the principle of equal treatment established by the Directive?
V situácii, keď zamestnávateľ zaobchádza so zamestnancom nepriaznivejšie, ako zaobchádza alebo by zaobchádzal s inými zamestnancami, a preukáže sa, že dôvodom takéhoto zaobchádzania je skutočnosť, že tento zamestnanec má zdravotne postihnutého syna, o ktorého sa stará, je takéto zaobchádzanie priamou diskrimináciou, ktorá je v rozpore so zásadou rovnosti zaobchádzania ustanovenou smernicou?
Ms Coleman can succeed in her case only if the Directive is to be interpreted as prohibiting discrimination by association.
Pani Coleman môže mať v spore úspech iba vtedy, ak sa má smernica vykladať tak, že zakazuje diskrimináciu na základe osobitného vzťahu k zdravotne postihnutej osobe.
Thus, the Tribunal did not proceed fully to establish the material facts and examine the substance of the claim, but, instead, stayed that part of the application and held a preliminary hearing only on the issue of whether or not discrimination by association is prohibited.
Tribunal teda nepristúpil k dokazovaniu skutkových okolností a skúmaniu podstaty nároku, ale naopak, pokiaľ ide o túto časť žaloby, konanie prerušil a nariadil predbežné pojednávanie, iba pokiaľ ide o otázku, či diskriminácia z dôvodu osobitného vzťahu k zdravotne postihnutej osobe je zakázaná, alebo nie.
Following the hearing it stayed the proceedings and referred the following questions to the Court of Justice:
Po pojednávaní prerušil konanie a predložil Súdnemu dvoru tieto otázky:
(4) Where an employer harasses an employee, and it is established that the ground for the treatment of the employee is that the employee has a disabled son for whom the employee cares, is that harassment a breach of the principle of equal treatment established by the Directive?’
V situácii, keď zamestnávateľ obťažuje zamestnanca a preukáže sa, že dôvodom takéhoto zaobchádzania je skutočnosť, že tento zamestnanec má zdravotne postihnutého syna, o ktorého sa stará, je takéto obťažovanie v rozpore so zásadou rovnosti zaobchádzania ustanovenou smernicou?“
II — Analysis
II — Posúdenie
(2) If the answer to Question (1) above is in the negative, does the Directive protect
V prípade zápornej odpovede na prvú otázku, ochraňuje smernica
The four questions referred to the Court by the Employment Tribunal boil down to a single issue of law: does the Directive protect non-disabled people who, in the context of their employment, suffer direct discrimination and/or harassment because they are associated with a disabled person?
Štyri otázky, ktoré položil Súdnemu dvoru Employment Tribunal, je možné z právneho hľadiska zhrnúť do jedinej: poskytuje smernica ochranu osobám bez zdravotného postihnutia, ktoré sú v rámci svojho zamestnania vystavené priamej diskriminácii alebo obťažovaniu z dôvodu ich osobitného vzťahu k zdravotne postihnutej osobe?
EC must be interpreted in the light of the goals pursued by Article 13 itself. 4
COLEMAN dané vo svetle cieľov, ktoré uvedený článok sleduje. 4
The Directive was adopted under Article 13 EC which was added to the EC Treaty by the Treaty of Amsterdam and reads as follows: ‘Without prejudice to the other provisions of this Treaty and within the limits of the powers conferred by it upon the Community, the Council acting unanimously on a proposal from the Commission and after consulting the European Parliament, may take appropriate action to combat discrimination based on sex, racial or ethnic origin, religion or belief, disability, age or sexual orientation’.
Článok 13 ES vyjadruje oddanosť právneho poriadku Spoločenstva zásadám rovnosti zaobchádzania a zákazu diskriminácie. Akýkoľvek výklad tohto článku a akejkoľvek smernice prijatej na tomto právnom základe teda musí vychádzať z judikatúry Súdneho dvora týkajúcej sa týchto zásad.
The first thing to note about Article 13 EC is that it singles out specific grounds of discrimination which it treats as suspect grounds or, to borrow a term from US constitutional law, as ‘suspect classifications’, 3and makes them the target of Community antidiscrimination legislation.
5Samotná smernica v jej článku 1 uvádza, že jej účelom je „… ustanovenie všeobecného rámca pre boj proti diskriminácii… s cieľom antidiskriminačnej právnej úpravy Spoločen -stva.
Under this broad provision legislation may be brought with the aim of combating discrimination on those enumerated grounds.
Podľa tohto širokého ustanovenia je možné prijať právne predpisy na boj proti diskriminácii na základe týchto vyme -novaných dôvodov.
While the Council enjoys considerable discretion to adopt measures tailored to particular circumstances and social contexts, Article 13 EC cannot be interpreted so as to allow the adoption of legislation that would be inconsistent with its aims and spirit and limit the protection that the drafters of the Treaty intended to offer.
Hoci Rada má širokú rozhodovaciu právomoc na prijatie opatrení prispôsobených konkrétnym okolnostiam a sociálnym súvislostiam, článok 13 ES nie je možné vykladať ako článok, ktorý umožňuje prijatie právnych predpisov nezlučiteľných s cieľmi a duchom Zmluvy a ktoré by obmedzovali ochranu, ktorú autori Zmluvy zamýšľali poskytnúť.
As a consequence, legislation adopted on the basis of Article 13
Právne predpisy prijaté na základe článku 13 ES teda musia byť vykla-
4 — Indeed, one cannot exclude the possibility of antidiscrimination measures adopted under Article 13 EC that would violate that very same provision (for example, measures offering protection from discrimination based on religious belief to the adherents of only some, but not all, religions).
4 — Nemožno vylúčiť možnosť prijatia antidiskriminačných opatrení podľa článku 13 ES, ktoré by boli v rozpore so samotným týmto ustanovením (napríklad opatrenia poskytujúce ochranu proti diskriminácii z dôvodu náboženského vyznania iba príslušníkom niektorých, nie však všetkých cirkví). Podobne McCrudden, C. v článku Thinking about the discrimination directives. In: European Journal of Anti-Discrimination Law, 2005, č. 1, s.
Recital 4 to the Directive refers to the ‘universal right’ to ‘equality before the law and protection against discrimination’ which is ‘recognised by the Universal Declaration of Human Rights, the United Nations Convention on the Elimination of All Forms of Discrimination against Women, United Nations Covenants on Civil and Political Rights and on Economic, Social and Cultural Rights and by the European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms’.
17, 20, uvádza, že rovnaké zaobchádzanie a zákaz diskriminácie zaručené smernicou je potrebné posudzovať v širšom kontexte ľudských práv. Odôvodnenie č. 4 smernice odkazuje na „všeobecné právo“ na „rovnosť pred zákonom a ochranu proti diskriminácii“ „uznané Všeobecnou deklaráciou ľudských práv, Dohovorom Spojených národov o odstránení všetkých foriem diskriminácie žien, Dohovorom Spojených národov o občianskych a politických právach a o hospodárskych, sociálnych a kultúrnych právach a Európskym dohovorom o ochrane ľudských práv a základných slobôd“.
I would add to this list the Charter of Fundamental Rights, Chapter III of which is devoted to equality, and which includes a specific provision on the integration of persons with disabilities (Article 26).
K tomuto zoznamu by som doplnil Chartu základných práv, ktorej kapitola III je venovaná rovnosti a zahŕňa osobitné ustanovenie o začlenení osôb so zdravotným postihnutím (článok 26).
A recent development in the area of international human rights which concerns disability issues is the adoption of the United Nations Convention on the Rights of Persons with Disabilities and its Optional Protocol.
Nedávno bol v oblasti medzinárodných ľudských práv, pokiaľ ide o zdravotné postihnutie, prijatý Dohovor OSN o právach osôb so zdravotným postihnutím a jeho protokol.
The Convention was adopted by the General Assembly on 13 December 2006 and opened for signature on 30 March 2007 when 81 States and the European Community signed it.
Dohovor bol prijatý Valným zhromaždením 13. decembra 2006 a otvorený na podpis 30. marca 2007, keď ho podpísalo 81 štátov a Európske spoločenstvo.
It provides, inter alia, that the signatory parties are to prohibit ‘all discrimination on the basis of disability’ (Article 5(2)).
Okrem iného uvádza, že štáty, ktoré sú zmluvnými stranami tohto dohovoru, zakazujú „všetku diskrimináciu na základe zdravotného postihnutia“ (článok 5 ods. 2).
5 — It has been pointed out in the literature on discrimination that no conclusive answer as to whether discrimination by association is prohibited flows from Article 13 EC and the directives that were adopted under it.
5 — Literatúra týkajúca sa diskriminácie upozorňuje, že z člán -ku 13 ES a smerníc prijatých podľa uvedeného článku nevyplýva jasná odpoveď na otázku, či je zakázaná diskriminácia z dôvodu osobitného vzťahu k inej osobe.
However, it has been suggested that such discrimination will probably be treated as falling within the scope of the antidiscrimination directives.
Bolo však uvedené, že takáto diskriminácia pravdepodobne patrí do pôsobnosti smerníc o zákaze diskriminácie. Pozri Schiek, D., Waddington, L., Bell, M. (eds): Cases, Materials and Text on National, Supranational and International Non-Discrimination Law. Hart Publishing, 2007, s. 169 — 170.
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-303/06 discrimination … with a view to putting into effect in the Member States the principle of equal treatment’ (my emphasis).
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA — M. POIARES MADURO — VEC C-303/06 jednotlivci by mali mať možnosť rozhodovať o svojom živote a riadiť ho prostredníctvom poradia výberu medzi rôznymi hodnotnými možnosťami.
The Court’s caselaw is clear as regards the role of equal treatment and nondiscrimination in the Community legal order.
9 Výkon autonómie predpokladá, že ľudia majú viac hodnotných možností, z ktorých si vyberajú.
Equality is not merely a political ideal and aspiration but one of the fundamental principles of Community law.
Ak konáme ako autonómne subjekty a prijímame rozhodnutia o tom, ako chceme usmerňovať svoj život, „napĺňame svoju osobnú integritu a zmysel pre dôstojnosť a sebaúctu“.
6As the Court held in that individuals should be able to design and conduct the course of their lives through a succession of choices among different valuable options.
10 zaviesť v členských štátoch uplatňovanie zásady rovnakého zaobchádzania“ (kurzívou zvýraznil generálny advokát).
9The exercise of autonomy presupposes that people are given a range of valuable options from which to choose.
Judikatúra Súdneho dvora je, pokiaľ ide o postavenie zásady rovnosti zaobchádzania a zákazu diskriminácie v právnom poriadku Spoločenstva, jednoznačná.
Mangold the Directive constitutes a practical aspect of the principle of equality.
6 Súdny dvor už uviedol vo svojom rozsudku Mangold, že smernica predstavuje praktický aspekt zásady rovnosti.
7In order to determine what equality requires in any given case it is useful to recall the values underlying equality.
7S cieľom určiť, čo si vyžaduje rovnosť v akomkoľvek konkrétnom prípade, je potrebné pripomenúť hodnoty, na ktorých je založená zásada rovnosti.
These are human dignity and personal autonomy.
Ide o ľudskú dôstojnosť a osobnú autonómiu.
At its bare minimum, human dignity entails the recognition of the equal worth of every individual.
Vo svojom najjednoduchšom vyjadrení ľudská dôstojnosť znamená priznanie rovnakej hodnoty každému jednotlivcovi.
One’s life is valuable by virtue of the mere fact that one is human, and no life is more or less valuable than another.
Život jednotlivca má hodnotu už len z toho dôvodu, že je človekom, a žiadny život nie je viac alebo menej cenný než život iného.
As Ronald Dworkin has recently reminded us, even when we disagree deeply about issues of political morality, the structure of political institutions and the functioning of our democratic states we nevertheless continue to share a commitment to this fundamental principle.
Ronald Dworkin nedávno pripomenul, že aj keď sa hlboko rozchádzame v otázkach politickej morálky, štruktúry politických orgánov a fungovania našich demokratických štátov, naďalej sme oddaní tejto základnej zásade.
8 Therefore, individuals and political institutions must not act in a way that denies the intrinsic importance of every human life.
8Jednotlivci a politické orgány teda nesmú konať spôsobom, ktorý popiera vnútorný význam každého ľudského života.
A relevant, but different, value is that of personal autonomy.
Relevantnú, avšak odlišnú hodnotu predstavuje osobná autonómia.
It dictates
Z nej vyplýva, že
The aim of Article 13 EC and of the Directive is to protect the dignity and autonomy of persons belonging to those suspect classifications.
Účelom článku 13 ES a smernice je chrániť dôstojnosť a autonómiu osôb, ktoré patria do vyššie uvedených problematických kategórií.
The most obvious way in which such a person’s dignity and autonomy may be affected is when one is directly targeted because one has a suspect characteristic.
Dôstojnosť a autonómia takéhoto jednotlivca môže byť dotknutá najzjavnejším spôsobom vtedy, ak sa pre svoje problematické vlastnosti stáva objektom zamerania.
Treating someone less well on the basis of reasons such as religious belief, age, disability and sexual orientation undermines this special and unique value that people have by virtue of being human.
Menej priaznivé zaobchádzanie z takých dôvodov, ako je náboženské vyznanie, vek, zdravotné postihnutie a sexuálna orientácia, narušuje túto zvláštnu a jedinečnú hodnotu, ktorú ľudia majú preto, lebo sú ľuďmi.
Recognising the equal worth of every human being means that we should be blind to considerations of this type when we impose a burden on someone or deprive someone of
Pokiaľ priznávame rovnakú hodnotu každej ľudskej bytosti, znamená to, že by sme nemali prihliadať na takéto úvahy, keď niekomu ukladáme bremeno alebo zbavujeme niekoho výhody.
6 — See, inter alia, Joined Cases C-27/00 and C-122/00 Omega Air and Others [2002] ECR I-2569 and the caselaw cited therein.
6 — Pozri najmä rozsudok z 12. marca 2002, Omega Air a i., C-27/00 a C-122/00, Zb. s. I-2569 a citovanú judikatúru. Pozri tiež analýzy in: Tridimas, T.: The General Principles of EU Law. Ed. 2, Oxford University Press, 2007, a Dashwood, A., O’Leary, S.: The Principle of Equal Treatment in EC Law. Sweet and Maxwell, 1997.
7 — Case C-144/04 Mangold v Helm [2005] ECR I-9981 paragraph 74.
7 — Rozsudok z 22. novembra 2005, C-144/04, Zb. s. I-9981, bod 74.
For the sake of accuracy it should be noted that some authors include the value of personal autonomy within that of dignity.
Kvôli úplnosti je potrebné poznamenať, že niektorí autori zahŕňajú hodnotu osobnej autonómie pod hodnotu dôstojnosti.