natgillin/translations-raw huggingface dataset:
4. for 1 000 litres of gas oil coming within subheading 2710 00 69 of the [CN]
(4) za 1 000 litrov plynového oleja podpoložky 2710 00 69 [KN] a) s obsahom síry viac než 10 mg/kg 485,70 eura, b) s obsahom síry maximálne 10 mg/kg 470,40 eura…“
The Stromsteuergesetz (Law on taxation of electricity) of 24 March 1999 (BGBl. 1999 I, p.
Zákon o dani z elektriny (Stromsteuergesetz) z 24. marca 1999 (BGBl. 1999 I, s.
378), in the version in force at the time of the facts in the main proceedings, provided, in Paragraph 9(1)(3), that electricity produced in installations with a maximum nominal electrical power rating of two megawatts was, subject to compliance with certain conditions, exempt from that tax.
378) v znení uplatniteľnom v čase skutkových okolností veci samej v článku 9 ods. 1 bode 3 stanovoval, že elektrina vyrobená v zariadeniach s nominálnym elektrickým výkonom maximálne dva megawatty bola za určitých podmienok od tejto dane oslobodená.
1534; ’the Law on taxation of energy’), which entered into force on 1 August 2006, repealed as from that date, with express reference to Directive 2003/96, the Law on taxation of mineral oils.
1534, ďalej len „zákon o dani z energie“), ktorý nadobudol účinnosť 1. augusta 2006, zrušil od tohto dátumu odkazujúc výslovne na smernicu 2003/96 zákon o dani z minerálnych olejov.
It contains, inter alia, the following provisions:
Obsahuje najmä nasledujúce ustanovenia:
2. goods falling within headings … 2704 to 2715 of the [CN]
(2) tovary položiek… 2704 až 2715 [KN]
(b) with a maximum sulphur content of 10 mg/kg, shall be EUR 470.40.
(4) za 1 000 litrov plynového oleja podpoložiek 2710 19 41 až 2710 19 49 [KN] a) s obsahom síry viac než 10 mg/kg 485,70 eura, b) s obsahom síry maximálne 10 mg/kg 470,40 eura
(a) with a sulphur content of more than 50 mg/kg, until 31 December 2008, shall be EUR 61.35, as from 1 January 2009, shall be EUR 76.35,
(1) za 1 000 litrov správne označeného plynového oleja podpoložiek 2710 19 41 až 2710 19 49 [KN] a) s obsahom síry viac než 50 mg/kg, do 31. decembra 2008 61,35 eura, od 1. januára 2009 76,35 eura, b) s obsahom síry maximálne 50 mg/kg 61,35 eura,
… when it is used as heating oil or for the propulsion of gas turbines and combustion engines in installations receiving preferential treatment within the meaning of Paragraphs 3 and 3a or when delivered for those purposes …
… pokiaľ sú použité ako palivo alebo ako pohon plynových turbín a spaľovacích motorov v zariadeniach, ktoré využívajú preferenčný režim v zmysle článku 3 a 3a alebo ktoré sú dodané na tieto účely…
Paragraph 3 — Installations receiving preferential treatment
Článok 3 — Zariadenia, ktoré využívajú preferenčný režim
1. the mechanical energy of which is used exclusively to produce electricity
(1) ktorých mechanická energia slúži výlučne na výrobu elektriny
Paragraph 53 — Tax exemption for the production of electricity and the combined production of power and heat
Článok 53 — Oslobodenie od dane na výrobu elektriny a kombinovanú výrobu energie a tepla
1. to produce electricity in stationary installations
(1) na výrobu elektriny v pevných zariadeniach
If, in the case referred to in point 1 of the first sentence, the mechanical energy produced in the installation is used for the production of electricity and also for other purposes, the tax exemption shall be granted only in respect of the proportion of the energy products used to produce electricity.
Ak v prípade prvej vety bodu 1 slúži mechanická energia vyrobená v zariadení nielen na výrobu elektriny, ale aj na iné účely, je oslobodenie od dane priznané len na energetické výrobky používané na výrobu elektriny.
The applicant in the main proceedings is the operator of Cologne-Bonn airport in Germany.
Žalobca vo veci samej je prevádzkovateľom letiska Kolín-Bonn (Nemecko).
In order to supply aircraft with onboard electricity, it uses ground powergenerating units.
Na palubné zásobovanie lietadiel elektrickým prúdom používa pozemné agregáty elektrického prúdu.
For the production of such electricity, it used, in the course of the calendar year 2004, 585 642 litres of taxed gas oil.
Na výrobu tejto elektriny použil v kalendárnom roku 2004 celkovo 585 642 litrov zdaneného plynového oleja.
On 30 December 2005, the applicant applied to the Hauptzollamt Köln for a refund of that tax on the basis of Article 14(1)(a) of Directive 2003/96.
Dňa 30. decembra 2005 požiadal Hauptzollamt Köln na základe článku 14 ods. 1 písm. a) smernice 2003/96 o vrátenie tejto dane.
On 18 January 2006, that application was rejected on the ground, first, that the Law on taxation of mineral oils did not provide for a refund of the tax in the case of taxed gas oil used to produce electricity and, second, that Article 14(1)(a) of Dir -ective 2003/96 does not have direct effect.
Dňa 18. januára 2006 bola táto žiadosť zamietnutá, pretože na jednej strane zákon o dani z minerálnych olejov neupravuje pre použitie zdaneného plynového oleja na výrobu elektriny vrátenie dane a na druhej strane článok 14 ods. 1 písm. a) smer -nice 2003/96 nemá priamy účinok.
Having exhausted administrative proceedings without success, the applicant in the main proceedings brought an action before the Finanzgericht (Finance Court) Düsseldorf.
Žalobca vo veci samej podal po neúspešnom priebehu správneho konania žalobu na Finanzgericht Düsseldorf.
In the order for reference, that court points out that, in Case C-346/97 Braathens [1999] ECR I-3419, paragraphs 29 to 31, the Court of Justice accepted that Article 8(1)(b) of Directive 92/81 has direct effect.
V rozhodnutí vnútroštátneho súdu tento súd uvádza, že v rozsudku z 10. júna 1999, Braathens (C-346/97, Zb. s. I-3419, body 29 až 31), Súdny dvor pripustil priamy účinok článku 8 ods. 1 písm. b) smernice 92/81.
The national court notes that the wording of the introductory paragraph of Article 8(1) of Directive 92/81 corresponds to that of the introductory paragraph of Article 14(1) of Directive 2003/96, and that Article 8(1)(b) of Directive 92/81, in the same way as the first sentence of Article 14(1)(a) of Directive 2003/96, lays down a clear and precise obligation to exempt.
Pritom znenie úvodného pododseku uvedeného článku 8 ods. 1 zodpovedá zneniu úvodného pododseku článku 14 ods. 1 smernice 2003/96. Okrem toho článok 8 ods. 1 písm. b) smernice 92/81 stanovuje podobne ako článok 14 ods. 1 písm. a) prvá veta smernice 2003/96 jasnú a presnú povinnosť oslobodenia.
The national court is, however, uncertain whether the unconditional and precise character of Article 14(1)(a) is affected by the fact that, according to the second sentence of that provision, Member States may tax energy products ‘for reasons of environmental policy’.
Tento súd sa však pýta, či bezpodmienečný a presný charakter uvedeného článku 14 ods. 1 písm. a) je spochybnený skutočnosťou, že podľa druhej vety tohto ustanovenia môžu členské štáty zdaniť energetické výrobky „z dôvodov environmentálnej politiky“.
In that regard, the national court observes that, while those reasons, which are clearly not defined by Directive 2003/96, appear to confer on the national legislature a discretion with regard to which energy products it will or will not tax, it remains in any event possible to determine whether that legislature has made use of the power thus conferred on it by Article 14(1)(a).
V tomto ohľade uvedený súd tvrdí, že aj keď sa zdá, že tieto dôvody, ktoré nepochybne nie sú definované smernicou 2003/96, priznávajú vnútroštátnemu zákonodarcovi voľnú úvahu, pokiaľ ide o výber energetických výrobkov, ktoré sa rozhodne zdaniť alebo nie, je celkom isto možné určiť, či tento zákonodarca využil alebo nevyužil právomoc, ktorá mu bola priznaná článkom 14 ods. 1 písm. a).
There is, in the legislation which subsequently amended the Law on taxation of mineral oils or in the related preparatory legislative materials, nothing to indicate that the legislature wished, for reasons of environmental policy, to continue to tax gas oil used to produce electricity.
V predpisoch, ktoré neskôr zmenili zákon o dani z minerálnych olejov, alebo v prípravných prácach, ktoré sa ich týkajú, totiž nič nenasvedčuje tomu, že by vnútroštátny zákonodarca chcel zachovať z dôvodov environmentálnej politiky zdanenie plynového oleja používaného na výrobu elektriny.
The national legislature thus quite simply remained inactive in that regard and did not transpose the provisions of Article 14(1)(a) of Directive 2003/96 within the prescribed period.
Vnútroštátny zákonodarca bol v tomto ohľade jednoducho nečinný a neprevzal v stanovených lehotách ustanovenia článku 14 ods. 1 písm. a) smernice 2003/96.
That transposition occurred only on the adoption of the Law on taxation of energy, which entered into force on 1 August 2006.
K tomuto prevzatiu došlo až prijatím zákona o dani z energie, ktorý nadobudol účinnosť 1. augusta 2006.
In those circumstances, the Finanzgericht Düsseldorf decided to stay the proceedings and to refer the following question to the Court for a preliminary ruling:
Za týchto podmienok Finanzgericht Düsseldorf rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru nasledujúcu prejudiciálnu otázku:
‘Is Article 14(1)(a) of [Directive 2003/96] to be interpreted as meaning that an undertaking which used gas oil on which tax was paid, falling within heading 2710 of the [CN], in order to produce electricity, and which has applied for a refund of that tax, can rely directly on that provision?’
„Má sa článok 14 ods. 1 písm. a) [smernice 2003/96] vykladať v tom zmysle, že sa podnik, ktorý použil zdanený plynový olej položky 2710 [KN] na výrobu elektriny a podal žiadosť o vrátenie dane, môže priamo odvolávať na toto ustanovenie?“
By its question, the national court asks whether Article 14(1)(a) of Directive 2003/96, in so far as it provides for the exemption from taxation under the directive of energy products used to produce electricity, has direct effect, with the consequence that it may be relied on by an individual before the national courts in proceedings, such as the main proceedings, between that individual and the national customs authorities, in order to disapply national legislation which is incompatible with that provision.
Svojou otázkou sa vnútroštátny súd pýta, či má článok 14 ods. 1 písm. a) smer -nice 2003/96 v rozsahu, v akom stanovuje oslobodenie energetických výrobkov používaných na výrobu elektriny od dane stanovenej touto smernicou, priamy účinok, takže sa naň môže jednotlivec odvolávať pred vnútroštátnym súdom v rámci sporu, akým je spor vo veci samej, s colným orgánom tohto štátu, s cieľom zabrániť uplatneniu vnútroštátnej právnej úpravy, ktorá je nezlučiteľná s týmto ustanovením.
According to settled caselaw of the Court, whenever the provisions of a directive appear, so far as their subjectmatter is concerned, to be unconditional and sufficiently precise, they may be relied on before the national courts by individuals against the State where the latter has failed to implement the directive in domestic law by the end of the period prescribed or where it has failed to implement the dir -ective correctly (see, inter alia, Joined Cases C-6/90 and C-9/90 Francovich and Others [1991] ECR I-5357, paragraph 11; Case C-62/00 Marks & Spencer [2002] ECR I-6325, paragraph 25; and Joined Cases C-397/01 to C-403/01 Pfeiffer and Others [2004] ECR I-8835, paragraph 103). 24
Z ustálenej judikatúry Súdneho dvora vyplýva, že vo všetkých prípadoch, kde sa ustanovenia smernice z hľadiska ich obsahu zdajú byť nepodmienené a dostatočne presné, sa jednotlivci môžu na ne odvolávať pred vnútroštátnymi súdmi voči štátu, či už preto, že tento štát neprebral smernicu do vnútroštátneho právneho poriadku v stanovenej lehote, alebo preto, že ju prebral nesprávne (pozri najmä rozsudky z 19. novembra 1991, Francovich a i., C-6/90 a C-9/90, Zb. s.
It is not disputed that, at the time of the facts in the main proceedings, that is to say, after the expiry of the period for transposition of Directive 2003/96 laid down in Article 28(1) thereof, namely 31 December 2003, the Federal Republic of Germany had not adopted specific national measures in order to transpose that directive into German law.
Je nesporné, že v čase skutkových okolností veci samej, teda po uplynutí lehoty na prebratie smernice 2003/96 stanovenej v jej článku 28 ods. 1, to znamená do 31. decembra 2003, Spolková republika Nemecko neprijala osobitné vnútroštátne opatrenia s cieľom prebrať túto smernicu do nemeckého práva.
Such transposition measures were adopted only later, in the Law on taxation of energy, which entered into force on 1 August 2006.
Takéto opatrenia na prebratie boli prijaté až neskôr v zákone o dani z energie, ktorý nadobudol účinnosť 1. augusta 2006.
It is also common ground that the Federal Republic of Germany had not, at the time of the facts in the main proceedings, exercised the option provided for in the second sentence of Article 14(1)(a) of Directive 2003/96, allowing it, in derogation from the exemption rules established under the first sentence of that provision, to impose taxation ‘for reasons of environmental policy’ on energy products, such as gas oil, used to produce electricity.
Tiež je nesporné, že Spolková republika Nemecko nezaviedla v čase skutkových okolností veci samej možnosť stanovenú v článku 14 ods. 1 písm. a) druhej vete smernice 2003/96, ktorá jej umožňovala zaviesť odchylne od režimu oslobodení stanoveného v prvej vete tohto ustanovenia režim zdanenia „z dôvodov environmentálnej politiky“, pokiaľ ide o energetické výrobky ako plynový olej, ktoré sú používané na výrobu elektriny.
It is not, in fact, disputed that the taxation rules then
Nie je totiž spochybnené, že daňový režim účinný v tejto dobe
2008 — CASE C-226/07 in force in that Member State were not based on such reasons; rather, the Federal Republic of Germany limited itself to transposing into national law the taxation rules relating to mineral oils laid down previously by Directives 92/81 and 92/82.
2008 — VEC C-226/07 v tomto členskom štáte nebol odôvodnený takýmito dôvodmi, ale obmedzoval sa na prebratie daňového režimu minerálnych olejov predtým stanoveného smer -nicami 92/81 a 92/82 do vnútroštátneho práva.
At the hearing, the Italian Government nevertheless contended that the timelimit for transposition laid down in Article 28(1) of Directive 2003/96 did not apply to provisions which, like the second sentence of Article 14(1)(a) of the directive, provide the Member States with a choice.
V priebehu pojednávania však talianska vláda upozornila, že lehota na prebratie stanovená v článku 28 ods. 1 smernice 2003/96 sa neuplatňuje v prípade ustanovení, ktoré, tak ako článok 14 ods. 1 písm. a) druhá veta uvedenej smernice, dávajú členským štátom možnosť voľby.
That argument cannot, however, be accepted.
S touto argumentáciou sa však nemožno stotožniť.
Article 28(1) of Directive 2003/96 provides, in unambiguous wording, that the Member States are to adopt the national measures necessary to comply with the directive not later than 31 December 2003, without making any distinction as between its provisions.
Článok 28 ods. 1 smer -nice 2003/96 úplne jednoznačne stanovuje, že členské štáty prijmú vnútroštátne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou najneskoršie 31. decembra 2003 bez toho, aby robil akýkoľvek rozdiel medzi jej ustanoveniami.
In addition, and in any event, it is not disputed that the Law on taxation of energy, which entered into force on 1 August 2006, with the aim of transposing into German law the provisions of Directive 2003/96, did not exercise the option provided for in the second sentence of Article 14(1)(a) of that directive, with the consequence that the question as to the amount of time given to the Member States to transpose that provision cannot have any bearing on the answers to be given to the national court.
Okrem toho je v každom prípade nesporné, že zákon o dani z energie, ktorý nadobudol účinnosť 1. augusta 2006 s cieľom prebrať smernicu 2003/96 do nemeckého práva, nezaviedol možnosť stanovenú v článku 14 ods. 1 písm. a) druhej vete uvedenej smernice, takže otázka trvania lehoty stanovenej členským štátom na prebratie tohto posledného uvedeného ustanovenia nemá nijaký vplyv na odpovede, ktoré budú poskytnuté vnútroštátnemu súdu.
In those circumstances, it is necessary to examine whether, as claimed by the applicant in the main proceedings and the Commission, Article 14(1)(a) of Dir -ective 2003/96 is, from the point of view of its content, sufficiently precise and unconditional to be capable of being relied on directly by an individual against the authorities of the Member State in question in relation to a period of time during which that Member State was, following expiry of the period laid down in Article 28(1) of the directive, in default of its obligation to transpose that directive into its national law.
Za týchto okolností treba preskúmať, či, ako tvrdí žalobca vo veci samej a Komisia, má článok 14 ods. 1 písm. a) smernice 2003/96 z hľadiska jeho obsahu jednak dostatočne presný charakter a jednak nepodmienený charakter, takže sa naň môže jednotlivec priamo odvolávať pred orgánmi daného členského štátu, pokiaľ ide o obdobie, počas ktorého nebola týmto štátom, po uplynutí lehoty stanovenej v článku 28 ods. 1 uvedenej smernice, prebratá táto smernica do vnútroštátneho práva.
With regard to the first condition, it must be held that Article 14(1)(a) of Dir -ective 2003/96, in so far as it imposes on Member States the obligation not to impose
Pokiaľ ide o prvú podmienku, treba konštatovať, že článok 14 ods. 1 písm. a) smer -nice 2003/96 v rozsahu, v akom ukladá členským štátom povinnosť neuplatniť
FLUGHAFEN KÖLN/BONN taxation under the directive on energy products used to produce electricity, is sufficiently precise, since it lays down clearly the products covered by the exemption (see, by analogy, Case 8/81 Becker [1982] ECR 53, paragraph 27, and Braathens, paragraph 31).
FLUGHAFEN KÖLN/BONN zdanenie stanovené touto smernicou na energetické výrobky používané na výrobu elektriny, je dostatočne presný, vzhľadom na to, že jasne určuje výrobky, na ktoré sa toto oslobodenie vzťahuje (pozri analogicky rozsudky z 19. januára 1982, Becker, 8/81, Zb. s. 53, bod 27, a Braathens, už citovaný, bod 31).
With regard to the second condition, it follows from the caselaw that the fact that a provision of a directive gives Member States a choice does not necessarily render it impossible to determine with sufficient precision, on the basis of the provisions of the directive alone, the content of the rights thus conferred on individuals (see, to that effect, Francovich and Others, paragraph 17, and Joined Cases C-253/96 to C-258/96 Kampelmann and Others [1997] ECR I-6907, paragraph 39).
Pokiaľ ide o druhú podmienku, z judikatúry vyplýva, že skutočnosť, že ustanovenie smernice dáva členským štátom možnosť výberu, nevylučuje, že obsah práv takto priznaných jednotlivcom môže byť s dostatočnou presnosťou určený na základe samotných ustanovení smernice (pozri v tomto zmysle rozsudky Francovich a i., už citovaný, bod 17, a zo 4. decembra 1997, Kampelmann a i., C-253/96 až C-258/96, Zb. s. I-6907, bod 39).
Thus, it follows from settled caselaw that the unconditional nature of an obligation to grant an exemption cannot be affected at all by the degree of latitude afforded to Member States by introductory wording such as that contained in Article 14(1) of Directive 2003/96, according to which exemptions are granted by those States ‘under conditions which they shall lay down for the purpose of ensuring the correct and straightforward application of such exemptions and of preventing any evasion, avoidance or abuse’.
Z ustálenej judikatúry vyplýva, že nepodmienený charakter povinnosti oslobodenia nemožno spochybniť mierou voľnej úvahy ponechanou členským štátom úvodným textom, akým je text uvedený v článku 14 ods. 1 smernice 2003/96, podľa ktorého členské štáty oslobodzujú od daní „na základe podmienok, ktoré stanovia na účely zabezpečenia správneho a spravodlivého uplatňovania takýchto oslobodení od daní a zabránenia krátenia daní, daňových únikov a zneužívania“.
Contrary to what is submitted by the defendant in the main proceedings and by the Italian Government, that finding is not invalidated by the fact that Member States may, under the second sentence of Article 14(1)(a) of Directive 2003/96, impose taxation on the products in question for reasons of environmental policy.
Na rozdiel od toho, čo tvrdí žalobca vo veci samej a talianska vláda, tento záver nie je vyvrátený možnosťou členských štátov zdaniť dotknuté výrobky z dôvodov environmentálnej politiky stanovenou v článku 14 ods. 1 písm. a) druhej vete smer -nice 2003/96.
That is merely a potential limitation to the exemption rule, and a Member State which has not exercised that option cannot rely on its own failure to do so in order to refuse a taxpayer the benefit of an exemption which he may legitimately claim under
Toto obmedzenie pravidla oslobodenia má len prípadný charakter a členský štát, ktorý túto možnosť nevyužil, nemôže namietať svoje vlastné opomenutie v snahe uprieť daňovníkovi prospech z oslobodenia, ktoré môže tento legitímne
Directive 2003/96 (see, by analogy, Kügler, paragraphs 59 and 60, and Linneweber and Akritidis, paragraph 35).
2008 — VEC C-226/07 požadovať na základe smernice 2003/96 (pozri analogicky rozsudky Kügler, už citovaný, body 59 a 60, ako aj Linneweber a Akritidis, už citovaný, bod 35).
It follows that the obligation under Article 14(1)(a) of Directive 2003/96 to exempt from taxation under that directive energy products intended to produce electricity is sufficiently precise and unconditional to confer on individuals the right to rely on it in proceedings before national courts with a view to contesting national rules that are incompatible with it.
Z toho vyplýva, že povinnosť oslobodiť od zdanenia stanoveného uvedenou smernicou energetické výrobky určené na výrobu elektriny stanovená v článku 14 ods. 1 písm. a) smernice 2003/96 je dostatočne jasná a nepodmienená, aby priznala jednotlivcom právo odvolávať sa na ňu pred vnútroštátnym súdom s cieľom spochybniť vnútroštátnu právnu úpravu, ktorá je s ňou nezlučiteľná.
According to settled caselaw, the right to obtain a refund of charges levied in a Member State in breach of rules of Community law is the consequence and the complement of the rights conferred on individuals by Community provisions as interpreted by the Court (see, inter alia, Case C-343/96 Dilexport [1999] ECR I-579, paragraph 23; Joined Cases C-397/98 and C-410/98 Metallgesellschaft and Others [2001] ECR I-1727, paragraph 84; and Marks & Spencer, paragraph 30). 35
Podľa ustálenej judikatúry je právo získať vrátenie daní vybratých v členskom štáte v rozpore s právnymi predpismi Spoločenstva následkom a doplnkom práv, ktoré vyplývajú jednotlivcom z ustanovení práva Spoločenstva, ako ich vyložil Súdny dvor (pozri najmä rozsudky z 9. februára 1999, Dilexport, C-343/96, Zb. s. I-579, bod 23; z 8. marca 2001, Metallgesellschaft a i., C-397/98 a C-410/98, Zb. s.
It must also be pointed out that, at the hearing, the parties to the main proceedings explained, in reply to a request by the Court, that the electricity produced by the applicant in the main proceedings fell, at the time of the facts in issue, within the scope of Paragraph 9(1)(3) of the Law on taxation of electricity of 24 March 1999, in the version then in force, which provided essentially for the exemption of electricity produced by entities the installations of which did not exceed a certain threshold of rated electrical power.
Je potrebné ešte uviesť, že v priebehu pojednávania účastníci konania vo veci samej v tejto súvislosti na žiadosť Súdneho dvora vysvetlili, že na elektrinu vyrobenú žalobcom vo veci samej sa v čase sporných skutkových okolností vzťahoval článok 9 ods. 1 bod 3 zákona o dani z elektriny z 24. marca 1999 v znení účinnom v tomto čase, ktorý v podstate stanovoval, že elektrina vyrobená subjektmi, ktorých zariadenia neprekročia určitú hranicu nominálneho elektrického výkonu, je oslobodená od dane.