natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In any event, it must be made clear that Chisso’s letter of 26 March 1999 cannot alter the Commission’s conclusion that Chisso was the first undertaking to adduce decisive evidence of the cartel’s existence, independently of whether or not that conclusion was well founded.
V každom prípade treba spresniť, že list Chisso z 26. marca 1999 nemohol zmeniť záver Komisie o tom, že Chisso bol prvý podnik, ktorý poskytol rozhodujúce dôkazy preukazujúce existenciu kartelu bez ohľadu na skutočnosť, či tento záver bol odôvodnený, alebo nie.
The purpose of Chisso’s letter of 26 March 1999 was to explain why Chisso was late in supplying an ‘account of the facts’.
Chisso sa vo svojom liste z 26. marca 1999 totiž len snažil vysvetliť svoje omeškanie s poskytnutím „opisu skutkového stavu“.
That cannot attenuate the fact that, at the meeting of 13 November 1998, and according to the Commission, Chisso provided an oral description of the cartel’s activities and also certain written evidence.
To nemôže zmeniť skutočnosť, ktorú aj Komisia potvrdzuje, že Chisso na stretnutí 13. novembra 1998 ústne opísal činnosti kartelu a predložil písomné dôkazy.
Likewise, the fact that the Commission was able to grant Chisso further time to provide supplementary factual evidence following the meeting of 13 November 1998 cannot have any effect on the fact that Chisso was the first to cooperate, once that conclusion is based solely on the evidence adduced at that meeting.
Rovnako fakt, že Komisia mohla poskytnúť Chisso dodatočné lehoty na doplnenie ďalších dôkazov o skutkových okolnostiach po stretnutí 13. novembra 1998 nemôže mať vplyv na fakt, že tento podnik začal spolupracovať ako prvý, ak sa tento záver zakladá len na dôkazoch predložených na stretnutí 13. novembra 1998.
In light of the foregoing, Hoechst’s plea, so far as Chisso’s letter of 17 December 2002, together with the annexes, is concerned, must be rejected.
S ohľadom na uvedené je potrebné zamietnuť žalobný dôvod podniku Hoechst v rozsahu, v akom sa týka listu Chisso zo 17. decembra 2002 s prílohami.
The internal documents relating to the telephone contacts between the Commission and Chisso between September 1998 and April 1999
O interných dokumentoch týkajúcich sa telefonických hovorov medzi Komisiou a Chisso od septembra 1998 do apríla 1999
As a preliminary point, it must be noted that during the administrative procedure Hoechst requested access only to the internal documents relating to the telephone conversations between the Commission and Chisso between September 1998 and April 1999.
Na úvod treba uviesť, že Hoechst požiadal o prístup počas správneho konania k interným dokumentom, ktoré sa týkali len telefonických hovorov medzi Komisiou a Chisso od septembra 1998 do apríla 1999.
That is clear, in particular, from a letter which Hoechst sent to the hearing officer on 22 January 2003, and was confirmed at the hearing.
To vyplýva predovšetkým z listu, ktorý zaslal Hoechst 22. januára 2003 pracovníčke poverenej vypočúvaním a bolo to aj potvrdené na pojednávaní.
It must be borne in mind, next, that the right of access to the file implies that the Commission provides the undertaking concerned with the opportunity to examine all the documents in the investigation file that might be relevant for its defence, with the exception, in particular, of the Commission’s internal documents (see, to that effect, Aalborg Portland and Others v Commission, paragraph 145 above, paragraph 68).
Treba tiež pripomenúť, že právo na prístup k spisu znamená, že Komisia poskytne dotknutému podniku možnosť preskúmať všetky listiny založené vo vyšetrovacom spise, ktoré môžu byť relevantné pre jeho obhajobu, s výhradou predovšetkým interných dokumentov Komisie (pozri v tomto zmysle rozsudok Aalborg Portland a i./Komisia, už citovaný v bode 145 vyššie, bod 68).
The restriction on access to such documents is justified by the need to ensure the proper functioning of the Commission when it deals with infringements of the Treaty competition rules.
Obmedzenie prístupu k takým dokumentom je odôvodnené potrebou zabezpečiť dobré fungovanie Komisie v oblasti penalizácie porušení pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v Zmluve.
The Commission’s internal documents can be made available only if the exceptional circumstances of the case so require, on the basis of serious indicia which it is for the party concerned to supply (see Cement, paragraph 153 above, paragraph 420 and the caselaw cited, and Joined Cases T-236/01, T-239/01, T-244/01 to T-246/01, T-251/01 and T-252/01 Tokai Carbon and Others v Commission [2004] ECR II-1181, paragraph 40).
Interné dokumenty Komisie môžu byť sprístupnené len vtedy, ak na základe vážnych indícií, ktoré musí predložiť dotknutá osoba, vyplýva, že to vyžadujú výnimočné okolnosti daného prípadu (pozri rozsudky Súdu prvého stupňa Ciment, už citovaný v bode 153 vyššie, bod 420 a tam citovanú judikatúru, a z 29. apríla 2004, Tokai Carbon a i./Komisia, T-236/01, T-239/01, T-244/01 až T-246/01, T-251/01 a T-252/01, Zb. s. II-1181, bod 40).
In the present case, for the reasons set out at paragraphs 128 to 144 above, the arguments put forward by Hoechst concerning a breach of the principles of sound administration and equal treatment were rejected, save as regards the assurance given to Chisso at the meeting of 13 November 1998 that it would be warned if another undertaking attempted to overtake it in the context of the 1996 Leniency Notice.
V tomto prípade boli z dôvodov uvedených v bodoch 128 až 144 vyššie zamietnuté tvrdenia predložené podnikom Hoechst, ktoré sa týkali porušenia zásad riadnej správy vecí verejných a rovnosti zaobchádzania, pričom neboli zamietnuté len v rozsahu, v akom sa týkali ubezpečenia podniku Chisso na stretnutí 13. novembra 1998, že bude varovaný, ak by sa ho iný podnik pokúšal predbehnúť v rámci oznámenia o spolupráci z roku 1996.
As stated at paragraph 143 above, however, the illegality found in that regard is not of such a kind as to affect the validity of the Decision as regards, first, the finding of the infringement and, second, the determination of the undertaking which was the first to cooperate and therefore the granting of immunity from a fine.
Pritom ako už bolo uvedené v bode 143 vyššie, protiprávnosť konštatovaná v tejto súvislosti nemôže ovplyvniť platnosť rozhodnutia, jednak pokiaľ ide o rozhodnutie o porušení a jednak o určenie podniku, ktorý začal spolupracovať ako prvý, a teda komu bude poskytnuté oslobodenie od pokút.
Accordingly, the Court considers that no serious indicia exist, for the purposes of the caselaw cited above, that would justify access by Hoechst to the internal documents in question.
Takže sa treba domnievať, že v zmysle citovanej judikatúry neexistuje nijaká vážna indícia, ktorá by odôvodňovala povinnosť poskytnúť podniku Hoechst prístup k dotknutým interným dokumentom.
For that reason, Hoechst’s plea, in so far as it concerns the breach of the right of access to the internal documents relating to the telephone conversations between the Commission and Chisso between September 1998 and April 1999, must be rejected.
Z tohto dôvodu musí byť zamietnutý žalobný dôvod podniku Hoechst v rozsahu, v akom sa týka porušenia práva prístupu k interným dokumentom, ktoré sa týkali telefonických hovorov medzi Komisiou a Chisso od septembra 1998 do apríla 1999.
In the interest of completeness, and in the desire to demonstrate the truth in light of the breach of the principles of sound administration and equal treatment referred to above, the Commission was ordered, on the basis of Article 65(b) and the second subparagraph of Article 67(3) of the Rules of Procedure, to produce the internal documents in question to enable the Court to verify them.
Pre úplnosť a v záujme preukázania pravdy vo veci už spomenutého údajného porušenia zásady riadnej správy vecí verejných a rovnosti zaobchádzania bolo Komisii nariadené na základe článku 65 písm. b) a článku 67 ods. 3 druhého pododseku rokovacieho poriadku, aby predložila na preskúmanie Súdu prvého stupňa dotknuté interné záznamy.
In accordance with the second subparagraph of Article 67(3) of the Rules of Procedure, the documents transmitted by the Commission were not communicated to the applicant while the Court verified their confidentiality and their relevance to the outcome of the case.
Na základe článku 67 ods. 3 druhého pododseku rokovacieho poriadku neboli dokumenty poskytnuté Komisiou predložené žalobcovi, kým Súd prvého stupňa nepreskúmal ich dôvernosť a význam pre rozhodnutie vo veci.
In the context of that verification, the Court considered that the internal documents in question did not apparently contain evidence relevant for the result of the case.
Preto Súd prvého stupňa s ohľadom na dôvernosť, aká sa takémuto typu dokumentov bežne poskytuje, rozhodol o ich vyňatí zo spisu a vrátení Komisii. (pozri v tomto zmysle rozsudok Súdu prvého stupňa z 25. októbra 2002, Tetra Laval/Komisia, T-5/02, Zb. s.
Consequently, in view of the confidentiality normally attaching to documents of that type, the Court decided to remove them from the file and return them to the Commission (see, to that effect, Case T-5/02 Tetra Laval v Commission [2002] ECR II-4381, paragraph 78, and, by analogy, order in Joined Cases T-134/94, T-136/94 to T-138/94, T-141/94, T-145/94, T-147/94, T-148/94, T-151/94, T-156/94 and T-157/94 NMH Stahlwerke and Others v Commission [1997] ECR II-2293, paragraphs 40, 44 and 45).
II-4381, bod 78, a analogicky uznesenie Súdu prvého stupňa z 10. decembra 1997, NMH Stahlwerke a i./Komisia, T-134/94, T-136/94 až T-138/94, T-141/94, T-145/94, T-147/94, T-148/94, T-151/94, T-156/94 a T-157/94, Zb. s. II-2293, body 40, 44 a 45).
For all of those reasons, and without there being any need to have recourse to the further measures of organisation or inquiry requested by Hoechst once the Court
Na základe vyššie uvedených dôvodov a bez toho, že by bolo potrebné prijať opatrenia na zabezpečenie priebehu konania alebo nariadiť vykonanie ďalších dôkazných
2008 — CASE T-410/03 considers that it is sufficiently enlightened by the documents in the file, the first plea must be rejected.
2008 — VEC T-410/03 prostriedkov navrhovaných podnikom Hoechst, Súd prvého stupňa dospel k záveru, že dokumenty v spise sú dostatočne jasné a domnieva sa, že prvý žalobný dôvod treba zamietnuť.
B — The fourth plea, alleging that the hearing officer’s final report is incomplete
B — O štvrtom žalobnom dôvode založenom na neúplnosti záverečnej správy pracov­níčky poverenej vypočúvaním
Hoechst observes that it raised a number of criticisms with the hearing officer concerning the conduct of the administrative procedure and in particular the fact that, first, it was not allowed to cooperate by means of oral testimony whereas that form of cooperation had been permitted in Chisso’s case; second, the applicant was refused new meetings with the Commission’s agents although such meetings had been proposed to Chisso; and, third, Chisso was unlawfully promised that it would be warned if other parties attempted to ‘overtake’ it in the context of cooperation.
Hoechst pripomína, že pracovníčke poverenej vypočúvaním zaslal viacero výhrad týkajúcich sa priebehu správneho konania a predovšetkým toho, že po prvé mu nebolo umožnené spolupracovať prostredníctvom ústnych výpovedí, hoci táto forma spolupráce bola prípustná zo strany Chisso; po druhé mu boli odmietnuté ďalšie stretnutia s úradníkmi Komisie, hoci také stretnutia boli navrhované podniku Chisso a po tretie, že podnik Chisso bol protiprávne ubezpečený, že bude varovaný, ak by sa ho v budúcnosti iná osoba pokúšala „predbehnúť“ v spolupráci.
In so far as those criticisms were ignored in the hearing officer’s final report, the College of Members of the Commission that adopted the Decision was not correctly informed about the breach of Hoechst’s rights of defence.
Keďže tieto výhrady nespomenula pracovníčka poverená vypočúvaním v záverečnej správe, kolégium členov Komisie, ktoré prijalo rozhodnutie, nebolo správne informované o porušení práva na obhajobu podniku Hoechst.
In Hoechst’s submission, the hearing officer considered, wrongly — and without stating particular reasons — that whether or not the criticisms set out above were well founded was irrelevant.
Podľa podniku Hoechst sa pracovníčka poverená vypočúvaním nesprávne domnievala — a to bez náležitého odôvodnenia —, že bola bezvýznamná skutočnosť, či boli vyššie uvedené výhrady dôvodné, alebo nie.
The applicant refers to ABB Asea Brown Boveri v Commission, paragraph 75 above (paragraph 104), and submits that it is possible that
Hoechst sa odvoláva na rozsudok ABB Asea Brown Boveri/Komisia, už citovaný v bode 75 vyššie (bod 104), pričom
HOECHST v COMMISSION the lack of objectivity in the conduct of the procedure does not affect the lawfulness of a decision markedly and contrary to the rights of the defence, if that lack of objectivity is not the result of ‘biased thinking’ on the part of the Commission’s agent.
HOECHST/KOMISIA zdôrazňuje, že je možné, že nedostatok objektívnosti pri vedení konania významne neovplyvní správnosť rozhodnutia a rozpor s právom na obhajobu, ak tento nedostatok objektívnosti vyplýva len zo „zaujatosti myslenia“ úradníka Komisie.
On the other hand, Hoechst contends that a different legal assessment must be made where, as in the present case, there are repercussions in procedural acts that unilaterally favour one party.
Naopak, Hoechst sa domnieva, že v prípade, ako je v prejednávanej veci, je potrebné prijať iné právne posúdenie, ak to má dôsledky na procesné úkony zvýhodňujúce len jednu stranu.
Hoechst concludes that the hearing officer ought to have verified those elements and to have set them out in her final report, in order to provide the Members of the Commission responsible for adopting the Decision with a true picture of the conduct of the proceedings.
Hoechst na základe toho dospel k záveru, že pracovníčka poverená vypočúvaním mala preskúmať tieto tvrdenia a uviesť ich vo svojej záverečnej správe, aby tak predložila členom Komisie zodpovedným za prijatie rozhodnutia verný obraz o priebehu konania.
b) Arguments of the Commission
b) Tvrdenia Komisie
The purpose of the hearing officer’s final report is to supplement the draft decision submitted to the Members of the Commission.
Účelom záverečnej správy pracovníčky poverenej vypočúvaním je doplniť návrh rozhodnutia predloženého členom Komisie.
21; ‘the terms of reference’) and submits that in the present case the hearing officer’s final report fully complied with its function.
151, ďalej len „rozhodnutie o pôsobnosti“), pričom sa domnieva, že v tejto veci záverečná správa pracovníčky poverenej vypočúvaním spĺňa túto funkciu v plnom rozsahu.
The report shows that the parties’ right to be heard was not infringed from any aspect whatsoever.
Dokazuje, že právo účastníkov konania byť vypočutý nebolo v nijakom smere porušené.
Referring, moreover, to the judgment of 29 April in Tokai Carbon and Others v Commission, paragraph 165 above (paragraph 53), the Commission contends that in the final report the hearing officer was not required to address the details of the complaints of a procedural order.
Okrem toho Komisia odkazuje na rozsudok z 29. apríla 2004, Tokai Carbon a i./Komisia, už citovaný v bode 165 vyššie (bod 53) a tvrdí, že pracovníčka poverená vypočúvaním nebola povinná sa v záverečnej správe podrobne zaoberať všetkými výhradami procesnej povahy.
In the final report, the hearing officer even went further than was strictly necessary by referring to those complaints and stating why they were not decisive.
Vo svojej záverečnej správe dokonca pracovníčka poverená vypočúvaním šla nad rámec nevyhnutného minima, keď spomenula uvedené výhrady a uviedla dôvody, pre ktoré nie sú rozhodujúce.
Thus, the report states that ‘procedural defects’ were alleged, in particular ‘discrimination by comparison with Chisso on a whole series of points linked with cooperation’. In
Správa teda uvádzala, že boli predložené „procesné chyby“, predovšetkým „diskriminácia v porovnaní so Chisso vo viacerých otázkach týkajúcich sa spolupráce“.
2008 — CASE T-410/03 addition, the hearing officer states that she took advantage of those criticisms to pay ‘particular attention’ to the findings of the Commission in that regard in the draft decision.
2008 — VEC T-410/03 na základe uvedených výhrad venovala v návrhu rozhodnutia „osobitnú pozornosť“ záverom Komisie týkajúcim sa týchto tvrdení.
It would have been pointless to provide further detail in the final report, particularly since the Decision itself also deals with the criticisms in question (recitals 453 and 458).
Bolo by zbytočné uvádzať v záverečnej správe podrobnosti, keďže aj samotné rozhodnutie sa zaoberalo dotknutými výhradami (odôvodnenie č. 453 a 458).
Under Article 1 of the terms of reference, the Commission is to appoint one or more hearing officers ‘who shall ensure that the effective exercise of the right to be heard is respected in competition proceedings before the Commission’.
Podľa článku 1 rozhodnutia o právomoci Komisia vymenuje jedného alebo viacerých pracovníkov poverených vypočúvaním „ktorí zabezpečia, aby bolo rešpektované efektívne uplatňovanie práva na vypočutie [byť vypočutý — neoficiálny preklad] v rámci konaní pred Komisiou vo veci [hospodárskej — neoficiálny preklad] súťaže“.
Article 13(1) of the terms of reference provides:
V článku 13 ods. 1 rozhodnutia o právomoci sa spresňuje:
‘The hearing officer shall report to the competent member of the Commission on the hearing and the conclusions he draws from it, with regard to the respect of the right to be heard.
„Vyšetrovateľ [pracovník poverený vypočúvaním — neoficiálny preklad] podá správu príslušnému členovi Komisie o výsluchu a záveroch, ktoré z neho vyvodzuje, vo vzťahu k rešpektovaniu práva na vypočutie [byť vypočutý — neoficiálny preklad].
The observations in this report shall concern procedural issues, including disclosure of documents and access to the file, time-limits for replying to the statement of objections and the proper conduct of the oral hearing.’
Pripomienky v tejto správe sa budú týkať procedurálnych otázok, vrátane zverejnenia dokumentov, a prístupu k súboru dokumentov, lehôt pre odpovede na vyhlásenie námietok a náležitého vedenia ústneho výsluchu.“
According to the first paragraph of Article 15 of the terms of reference:
Článok 15 prvý odsek rozhodnutia o právomoci stanovuje:
‘The hearing officer shall, on the basis of the draft decision to be submitted to the Advisory Committee in the case in question, prepare a final report in writing on the respect of the right to be heard, as referred to in Article 13(1).
„Vyšetrovateľ [pracovník poverený vypočúvaním — neoficiálny preklad] vyhotoví na základe návrhu rozhodnutia, ktoré má byť v príslušnom prípade predložené poradnému výboru, záverečnú písomnú správu o rešpektovaní práva na vypočutie [byť vypočutý — neoficiálny preklad], ako je uvedené v článku 13 ods. 1.
This report will also consider whether the draft decision deals only with objections in respect of which the parties have been afforded the opportunity of making known their views, and, where appropriate, the objectivity of any enquiry within the meaning of Article 14.’
Táto správa taktiež zváži, či sa návrh rozhodnutia zaoberá len námietkami, vo vzťahu ku ktorým bola stranám poskytnutá príležitosť dať najavo svoje stanoviská…“
Under Article 16(1) of the terms of reference, ‘[t]he hearing officer’s final report shall be attached to the draft decision submitted to the Commission, in order to ensure that, when it reaches a decision on an individual case, the Commission is fully apprised of all relevant information, as regards the course of the procedure and respect of the right to be heard’.
Podľa článku 16 ods. 1 rozhodnutia o právomoci bude „záverečná správa vyšetrovateľa [pracovníka poverený vypočúvaním — neoficiálny preklad]… pripojená k návrhu rozhodnutia predloženému Komisii, aby sa zabezpečilo, keď Komisia dospeje v jednotlivom prípade k rozhodnutiu, že bude plne oboznámená so všetkými relevantnými informáciami, pokiaľ ide o priebeh postupu a rešpektovanie práva na vypočutie [byť vypočutý — neoficiálny preklad]“.
In the present case, it is sufficient to note that the arguments put forward by Hoechst in support of its plea, which reiterate those already invoked in the context of the first plea on the right of access to the file, do not support the view that Hoechst’s right to be heard was not respected in the administrative procedure conducted by the Commission.
V tomto prípade stačí uviesť, že na základe tvrdení predložených podnikom Hoechst na podporu jeho žalobného dôvodu, ktoré opakujú len tvrdenia uvedené v rámci prvého žalobného dôvodu týkajúceho sa práva na prístup k spisu, nie je možné dospieť k záveru, že by právo podniku Hoechst byť vypočutý bolo porušené v priebehu správneho konania Komisie.
As regards the breach of the principles of sound administration and equal treatment found at paragraph 137 above, it must be emphasised that that breach did not relate to Hoechst’s right to be heard within the meaning of the terms of reference.
Čo sa týka porušenia zásad riadnej správy vecí verejných a rovnosti zaobchádzania, ako bolo konštatované v bode 137 vyššie, treba zdôrazniť, že uvedené porušenie sa netýka práva Hoechst byť vypočutý v zmysle rozhodnutia o právomoci.
The hearing officer stated, moreover, in her final report that ‘the actions of the Commission services vis-à-vis the parties have had no impact on the outcome of the case on [leniency]’.
Okrem toho pracovníčka poverená vypočúvaním spresnila vo svojej záverečnej správe, že „opatrenia útvarov Komisie vo vzťahu ku stranám nemali žiaden vplyv na výsledok prípadu týkajúceho sa [zhovievavosti]“.
That is consistent with the finding of the Court, in the context of the examination of the first plea, that the illegality found at paragraph 137 above is not of such a kind as to affect the validity of the Decision so far as concerns, in particular, the determination of the undertaking that was the first to cooperate.
To potvrdzuje rozhodnutie Súdu prvého stupňa prijaté v nadväznosti na posúdenie prvého žalobného dôvodu, podľa ktorého protiprávnosť konštatovaná v bode 137 vyššie nemôže ovplyvniť platnosť rozhodnutia, čo sa týka predovšetkým určenia podniku, ktorý začal spolupracovať ako prvý.
It should further be noted that in the Decision the Commission sets out, at recital 453, the procedural objections put forward by Hoechst and that it responds to them, in particular, at recital 458.
Navyše treba uviesť, že Komisia v odôvodnení č. 453 rozhodnutia uviedla procesné výhrady predložené podnikom Hoechst a odpovedala na ne najmä v odôvodnení č. 458.
In those circumstances, it cannot be maintained, as Hoechst contends, that the College of Members of the Commission was not sufficiently informed.
Za týchto podmienok nie je možné tvrdiť, ako uvádza Hoechst, že kolégium členov Komisie nebolo správne informované.
For all of those reasons, the fourth plea must be rejected.
Na základe uvedeného musí byť štvrtý žalobný dôvod zamietnutý.
II — The 13th plea, seeking annulment of Article 2 of the Decision in so far as it concerns Hoechst
II — O trinástom žalobnom dôvode smerujúcom k zrušeniu článku 2 rozhodnutia v rozsahu, v akom sa týka Hoechst
Arguments of Hoechst
Tvrdenia podniku Hoechst
Hoechst maintains that the findings of the Commission set out at recital 298 to the Decision, namely that the cartel came to an end in November 1996 at the latest, deprive the order set out in Article 2 of the Decision of its factual basis.
Hoechst tvrdí, že závery Komisie uvedené v odôvodnení č. 298 rozhodnutia, podľa ktorých porušenie v rámci kartelu trvalo najneskôr do novembra 1996, spôsobujú, že príkaz uvedený v článku 2 rozhodnutia stráca svoj skutkový základ.
If, seven years after the end of the cartel, the Commission still wished to make an order that the infringement should cease, there must be sufficient indicia that the infringement is continuing.
Ak chce Komisia ešte sedem rokov po ukončení kartelu uložiť povinnosť okamžite sa zdržať porušovania, musí mať dostatočné indície o pokračovaní v porušovaní.