natgillin/translations-raw huggingface dataset:
BANQUE FÉDÉRATIVE DU CRÉDIT MUTUEL directive, precludes the legislation of a Member State from including tax credits in those profits and, if so, whether that inclusion falls under Article 7(2) of the directive.
BANQUE FÉDÉRATIVE DU CRÉDIT MUTUEL smernice bráni právnej úprave členského štátu, ktorá do uvedených ziskov zahŕňa daňové kredity, a prípadne, či sa na toto zahrnutie vzťahuje článok 7 ods. 2 smernice.
The directive seeks thus to ensure the neutrality, from the tax point of view, of the distribution of profits by a subsidiary established in one Member State to its parent company established in another Member State.
Smernica teda smeruje k zabezpečeniu daňovej neutrality rozdeľovania zisku dcérskou spoločnosťou, ktorá má sídlo v členskom štáte, svojej materskej spoločnosti usadenej v inom členskom štáte.
In order to attain those objectives, Article 4(1) of the directive provides, in order to avoid double taxation, that, where a parent company receives, by virtue of its association with its subsidiary, distributed profits, the Member State of the parent company
Na dosiahnutie týchto cieľov článok 4 ods. 1 smernice na účely zamedzenia dvojitého zdanenia stanovuje, že pokiaľ materská spoločnosť dostane z dôvodu svojho podielu na dcérskej spoločnosti rozdelený zisk, členský štát materskej spoločnosti buď upustí
2008 — CASE C-27/07 is either to refrain from taxing such profits, or to authorise the parent company to deduct from the amount of tax payable that fraction of the corporation tax paid by the subsidiary which relates to those profits and, if appropriate, the amount of the withholding tax levied by the Member State in which the subsidiary is resident, up to the limit of the amount of the corresponding domestic tax (Test Claimants in the FII Group Litigation, paragraph 102).
2008 — VEC C-27/07 od zdanenia tohto zisku, alebo tejto materskej spoločnosti povolí odpočítať z hodnoty jej daňovej povinnosti tú časť dane z príjmov právnických osôb zaplatenú dcérskou spoločnosťou, ktorá sa vzťahuje na tieto zisky, a prípadne aj zrážkovú daň vybratú členským štátom, ktorého rezidentom je dcérska spoločnosť, do výšky zodpovedajúcej vnútroštátnej dane (rozsudok Test Claimants in the FII Group Litigation, už citovaný, bod 102).
Likewise, Article 5(1) of the directive provides, in order to avoid double taxation, for exemption in the State of the subsidiary from withholding tax upon distribution of profits to its parent company, at least where the latter holds a minimum of 25% of the capital of the subsidiary (Denkavit and Others paragraph 22; Epson Europe, paragraph 20; Athinaiki Zithopiia, paragraph 25; and Océ Van der Grinten, paragraph 45).
Rovnako článok 5 ods. 1 smernice na účely zamedzenia dvojitého zdanenia stanovuje oslobodenie od zrážkovej dane v členskom štáte dcérskej spoločnosti pri rozdeľovaní zisku svojej materskej spoločnosti, prinajmenšom pokiaľ materská spoločnosť má podiel najmenej 25 % na imaní dcérskej spoločnosti (rozsudky Denkavit a i., už citovaný, bod 22; Epson Europe, už citovaný, bod 20; Athinaïki Zythopoiia, už citovaný, bod 25, a Océ Van der Grinten, už citovaný, bod 45).
The directive aims thus to avoid double taxation, in economic terms, of profits which a subsidiary established in one Member State distributes to its parent company established in another Member State, in other words, to avoid taxation of distributed profits, first, in the hands of the subsidiary and, then, in the hands of the parent company (see, to that effect, AthinaikiZithopiia, paragraph 5).
Smernica tak smeruje k zamedzeniu hospodárskeho dvojitého zdanenia zisku rozdeľovaného dcérskou spoločnosťou, ktorá má sídlo v členskom štáte, svojej materskej spoločnosti usadenej v inom členskom štáte, teda k zamedzeniu toho, aby rozdeľovaný zisk nebol zdanený prvýkrát v dcérskej spoločnosti a druhýkrát v materskej spoločnosti (pozri v tomto zmysle rozsudok Athinaïki Zythopoiia, už citovaný, bod 5).
However, pursuant to Article 4(2) of the directive, each Member State is to retain the option of providing that any charges relating to the holding in the subsidiary may not be deducted from the taxable profits of the parent company, subject to the qualification that where, in such a case, the management costs relating to the holding are fixed as a flat rate, the fixed amount may not exceed 5% of the profits distributed by the subsidiary.
Podľa článku 4 ods. 2 smernice si však každý členský štát ponecháva možnosť stanoviť, že výdavky vzťahujúce sa na podiel v dcérskej spoločnosti nemožno odrátať zo zdaniteľných ziskov materskej spoločnosti, pričom spresňuje, že ak sú v tomto prípade náklady na riadenie týkajúce sa uvedeného podielu určené paušálne, paušálna suma nemôže presiahnuť 5 % ziskov rozdelených dcérskou spoločnosťou.
Moreover, pursuant to Article 5(2) to (4) of the directive, certain Member States were authorised, during a transitional period, to levy a withholding tax on profits distributed by resident subsidiaries to their parent company established in another Member State.
Navyše podľa článku 5 ods. 2 až 4 smernice bolo určitým členským štátom počas prechodného obdobia povolené vyberať zrážkovú daň zo ziskov, ktoré dcérske spoločnosti rezidenti rozdeľujú svojej materskej spoločnosti usadenej v inom členskom štáte.
According to the national legislation applicable in this case, the fixed amount of nondeductible costs and expenses, with which Article 4(2) of the directive is concerned, is fixed at 5% of distributed profits, including tax credits.
Podľa vnútroštátnej právnej úpravy uplatniteľnej vo veci samej je paušálna suma neodpočítateľných nákladov a výdavkov, o ktorú ide v článku 4 ods. 2 smernice, stanovená na 5 % rozdeľovaného zisku vrátane daňových kreditov.
Regarding the term ‘tax credit’, it should be pointed out that both the national court, in the grounds of its decision, and BFCM and the Commission of the European Communities, in the written observations which they have submitted to the Court, rely on the judgment in Océ Van der Grinten, in which the Court held that the tax credit in question in that case, namely an ‘avoir fiscal’, constitutes a fiscal instrument designed to avoid economic double taxation of profits distributed in the form of dividends and does not constitute income from shares (see Océ Van der Grinten, paragraph 56).
Pokiaľ ide o pojem daňový kredit, je namieste poznamenať, že tak vnútroštátny súd v odôvodnení svojho rozhodnutia, ako aj BFCM a Komisia Európskych spoločenstiev v pripomienkach, ktoré predložili Súdnemu dvoru, odkazujú na už citovaný rozsudok Océ Van der Grinten, v ktorom Súdny dvor rozhodol, že daňový kredit, o ktorý v tej veci išlo, čiže tuzemský daňový kredit, predstavuje daňový nástroj, ktorý smeruje k zamedzeniu hospodárskeho dvojitého zdanenia ziskov rozdeľovaných vo forme dividend, a nie príjem z cenných papierov (pozri rozsudok Océ Van der Grinten, už citovaný, bod 56).
However, as the Advocate General noted at point 33 of her Opinion, the judgment in Océ Van der Grinten dealt with a tax levied on a tax credit which did not possess the characteristics of a withholding tax on distributed profits (see Océ Van der Grinten, paragraph 55).
Ako však uviedla generálna advokátka v bode 33 svojich návrhov, už citovaný rozsudok Océ Van der Grinten sa týkal zdanenia uskutočňovaného z tuzemského daňového kreditu, ktoré nemalo vlastnosti zrážkovej dane z rozdeľovaného zisku (pozri rozsudok Océ Van der Grinten, už citovaný, bod 55).
That case concerned a tax credit designed to offset the tax paid by the distributing company and not a tax credit designed to offset tax already paid by the shareholder.
V tej veci išlo o tuzemský daňový kredit s cieľom kompenzovať daň zaplatenú spoločnosťou rozdeľujúcou zisk, a nie o daňový kredit s cieľom kompenzovať daň, ktorú už zaplatil akcionár.
It is apparent from the order for reference and from the submissions made at the hearing before the Court by BFCM and the French Government, that the tax credits at issue in this case are tax credits made available for the purpose of offsetting the withholding taxes to which the parent company is subject in the Member State of the subsidiary.
Z návrhu na začatie prejudiciálneho konania, ako aj z pripomienok, ktoré na pojednávaní pred Súdnym dvorom predložili BFCM a francúzska vláda, pritom vyplýva, že daňové kredity, o ktoré ide vo veci samej, sú poskytované na kompenzáciu zrážkovej dane, ktorej podlieha materská spoločnosť v členskom štáte dcérskej spoločnosti.
The aim of the tax credits is thus to offset the tax already paid by the shareholder and the judgment in Océ Van der Grinten cannot, therefore, provide an answer to the question referred.
Účelom uvedených daňových kreditov je teda kompenzovať daň, ktorú už zaplatil akcionár, takže už citovaný rozsudok Océ Van der Grinten nemôže poskytnúť odpoveď na prejednávanú prejudiciálnu otázku.
That point having been made, it should, first, be pointed out that the wording of Article 4(2) of the directive does not preclude the inclusion of tax credits in the fixed amount of the management costs relating to the holding of the parent company in the subsidiary.
Po tomto spresnení treba po prvé uviesť, že znenie článku 4 ods. 2 smernice nebráni zahrnutiu daňových kreditov do paušálnej sumy nákladov na riadenie týkajúcich sa podielu materskej spoločnosti v dcérskej spoločnosti.
As the Advocate General noted at point 34 of her Opinion, the inclusion of tax credits in the fixed amount of the management costs relating to the holding, within the meaning of Article 4(2) of the directive, means that it is in fact the total amount of profit distributed, within the meaning of that provision, which is received by the parent company and to which the rate of 5% will be applied.
Ako totiž uviedla generálna advokátka v bode 34 svojich návrhov, zahrnutie daňových kreditov do paušálnej sumy nákladov na riadenie týkajúcich sa podielu v zmysle článku 4 ods. 2 smernice zabezpečuje, že sadzba 5 % sa skutočne uplatní v zmysle rovnakého ustanovenia na celkovú sumu rozdeleného zisku, ktorý dostala materská spoločnosť.
Second, it should be pointed out that those credits are intended to avoid double taxation of profits distributed by a subsidiary to its parent company, from a juridical perspective, in other words, to prevent those profits being taxed in the hands of the parent company, first, by withholding tax in the Member State of the subsidiary and, second, in the Member State where the parent company is established.
Po druhé je potrebné uviesť, že uvedené kredity smerujú k zamedzeniu právneho dvojitého zdanenia zisku rozdeľovaného dcérskou spoločnosťou svojej materskej spoločnosti, teda k zamedzeniu toho, aby tento zisk nebol zdanený v materskej spoločnosti prvýkrát zrážkovou daňou v členskom štáte dcérskej spoločnosti a druhýkrát v členskom štáte, kde je materská spoločnosť usadená.
Consequently, taking into account tax credits granted to the parent company in calculating the proportion of costs and expenses relating to the holding in the subsidiary allows the amount of profits distributed by that subsidiary and the equivalent amount which is, in the end of the day, actually at the parent company’s disposal in respect of that distribution to be reflected, by neutralising the impact of the withholding tax levied in the hands of the parent company by the Member State of the subsidiary.
Preto zohľadnenie daňových kreditov poskytnutých materskej spoločnosti pri výpočte podielu nákladov a výdavkov vzťahujúcich sa na podiel v dcérskej spoločnosti umožňuje odzrkadliť sumu zisku, ktorý dcérska spoločnosť rozdelila, a zodpovedajúcu sumu, ktorú z tohto dôvodu materská spoločnosť napokon a skutočne dostala, čím neutralizuje vplyv zrážkovej dane, ktorú od materskej spoločnosti vybral členský štát dcérskej spoločnosti.
As the French and German Governments rightly argued in their observations submitted to the Court, the inclusion of tax credits in the fixed amount of the management costs relating to the holding, within the meaning of Article 4(2) of the directive, thus complies with the objective of neutrality, from the tax point of view, as regards the crossborder distribution of profits from a subsidiary to its parent company established in another Member State.
Ako správne uviedli francúzska a nemecká vláda vo svojich pripomienkach predložených Súdnemu dvoru, zahrnutie daňových kreditov do paušálnej sumy nákladov na riadenie týkajúcich sa podielu v zmysle článku 4 ods. 2 smernice je teda v súlade s cieľom daňovej neutrality cezhraničného rozdeľovania zisku dcérskou spoločnosťou svojej materskej spoločnosti usadenej v inom členskom štáte.
In that context, the national court wishes, however, to know whether fiscal neutrality is unaffected by the fact that the tax credits cannot always be set off against the tax payable by the parent company, as is mentioned in paragraph 17 of this judgment.
V tomto kontexte však chce vnútroštátny súd vedieť, či daňovú neutralitu neovplyvňuje skutočnosť, že uvedené daňové kredity nie sú vždy započítateľné s daňou, ktorú má zaplatiť materská spoločnosť, ako to vyplýva z bodu 17 tohto rozsudku.
In that regard, it must be pointed out, first, that, under the scheme laid down by the directive, where a parent company has a holding of at least 25% in the capital of a subsidiary established in another Member State, the imposition of a withholding tax in the latter State is generally prohibited by virtue of Article 5(1) of the directive.
V tejto súvislosti je v prvom rade potrebné pripomenúť, že v rámci systému, ktorý zaviedla smernica, pokiaľ materská spoločnosť má podiel najmenej 25 % na imaní dcérskej spoločnosti usadenej v inom členskom štáte, zrážkové dane v tomto inom štáte sú v zásade zakázané podľa článku 5 ods. 1 smernice.
In circumstances such as those arising in this case, certain Member States were permitted, during the transitional periods allowed to them, to levy such a withholding tax in accordance with Article 5(2) to (4) of the directive.
Za okolností, o aké ide vo veci samej, však určité členské štáty mohli také zrážkové dane vyberať počas prechodného obdobia, ktoré im bolo poskytnuté v súlade s článkom 5 ods. 2 až 4 smernice.
As the Advocate General noted at point 36 of her Opinion, the directive does not require a Member State to provide for the set off of such a withholding tax, where that Member State has, in accordance with Article 4(1) of the directive, opted for the exemption method.
Ako pritom uviedla generálna advokátka v bode 36 svojich návrhov, smernica neukladá členskému štátu povinnosť stanoviť započítanie takých zrážkových daní, pokiaľ si tento členský štát v súlade s článkom 4 ods. 1 smernice zvolil systém oslobodenia od dane.
In that respect, a Member State which has opted for the exemption method cannot be criticised for offseting the withholding tax charged in the
V tomto kontexte nemožno členskému štátu, ktorý si zvolil systém oslobodenia od dane, vytýkať, že kompenzuje daň vyberanú zrážkou v členskom štáte dcérskej spoločnosti poskytnutím daňového kreditu, pričom obmedzuje
2008 — CASE C-27/07
2008 — VEC C-27/07 započítateľnosť uvedeného daňového kreditu na prípad, ak materská spoločnosť, ktorá dostala dividendy, ich v lehote piatich rokov prerozdelí svojim vlastným akcionárom.
Second, it should be borne in mind that Article 4(2) of the directive allows a Member State to set the management costs which are not deductible at a fixed amount which may not exceed 5% of the profits distributed by the subsidiary, without distinguishing between a situation in which that Member State has opted for the exemption method and one in which it has opted for the credit method.
V druhom rade treba uviesť, že článok 4 ods. 2 smernice členskému štátu umožňuje, aby určil neodpočítateľné náklady na riadenie paušálnou sumou, ktorá nepresahuje 5 % ziskov rozdelených dcérskou spoločnosťou, pričom nerozlišuje medzi situáciou, keď si tento členský štát zvolil systém oslobodenia od dane, a situáciou, keď si zvolil systém započítania.
It follows that, with respect to the concept of distributed profits, that provision makes no distinction between cases where the State is subject to the requirement to provide for the set-off of the withholding tax charged in the Member State of the subsidiary and cases where it is not subject to such a requirement.
Z toho plynie, že pokiaľ ide o pojem rozdelené zisky, toto ustanovenie nerozlišuje podľa toho, či uvedený štát má povinnosť stanoviť započítanie zrážkových daní vyberaných v členskom štáte dcérskej spoločnosti, alebo nie.
While it is true that, under national legislation such as the legislation at issue in this case, where there is no redistribution of the profits received by the parent company to its own shareholders within five years, the inclusion of tax credits in the fixed amount of the management costs relating to the holding, within the meaning of Article 4(2) of the directive, contributes to an increase in the tax burden on the parent company, such an effect is the result of the withholding tax imposed by the Member State of the subsidiary, in accordance with Article 5(1) and (2) to (4) of the directive: in that respect, Article 4(1) of the directive imposes, where the exemption method is applied, no obligation to ensure that the withholding tax is set off against the amount of tax payable.
Aj keď totiž v rámci vnútroštátnej právnej úpravy, o akú ide vo veci samej, zahrnutie daňových kreditov do paušálnej sumy nákladov na riadenie týkajúcich sa podielu v zmysle článku 4 ods. 2 smernice, pokiaľ materská spoločnosť v lehote piatich rokov neprerozdelí zisk, ktorý dostala, svojim vlastným akcionárom, iste prispieva k zvýšeniu daňového zaťaženia materskej spoločnosti, taký dôsledok vyplýva zo zrážkových daní, ktoré vyberá členský štát dcérskej spoločnosti v súlade s článkom 5 ods. 1 a 2 až 4 smernice a pri ktorých článok 4 ods. 1 smernice nestanovuje v rámci systému oslobodenia od dane žiadnu povinnosť zabezpečiť ich započítanie so sumou dlžnej dane.
Thus, it is not the inclusion of tax credits in the fixed amount of the management costs relating to the holding, within the meaning of Article 4(2) of the directive, which affects the tax neutrality of the crossborder distribution of profits from a subsidiary to its parent company established in another Member State, but rather the possibility which the directive allows for a withholding tax to be levied in the Member State of the subsidiary affecting the parent company.
Daňovú neutralitu cezhraničného rozdeľovania zisku dcérskou spoločnosťou svojej materskej spoločnosti usadenej v inom členskom štáte teda neovplyvňuje zahrnutie daňových kreditov do paušálnej sumy nákladov na riadenie týkajúcich sa podielu v zmysle článku 4 ods. 2 smernice, ale smernicou ponechaná možnosť uložiť v členskom štáte dcérskej spoločnosti zrážkovú daň, ktorej podlieha materská spoločnosť.
In any event, the inclusion of tax credits — as a mechanism designed to avoid juridical double taxation — in the fixed amount of the management costs relating to the holding, within the meaning of Article 4(2) of the directive, cannot fall within the scope of Article 7(2) of the directive, which does not affect the application of domestic or agreement-based provisions designed to eliminate or lessen economic double taxation of dividends alone.
V každom prípade sa na zahrnutie daňových kreditov, ako mechanizmu určeného na zamedzenie právneho dvojitého zdanenia, do paušálnej sumy nákladov na riadenie týkajúcich sa podielu v zmysle článku 4 ods. 2 smernice nemôže vzťahovať článok 7 ods. 2 smernice, ktorý nemá vplyv na uplatňovanie vnútroštátnych alebo z dohôd vyplývajúcich ustanovení, ktorých účelom je zamedziť alebo obmedziť iba hospodárske dvojité zdanenie dividend.
Consequently, the answer to the question referred must be that the concept of ‘profits distributed by the subsidiary’, within the meaning of the last sentence of Article 4(2) of the directive, is to be interpreted as not precluding legislation of a Member State which includes in those profits tax credits which have been granted in order to offset a withholding tax levied by the Member State of the subsidiary in the hands of the parent company.
Preto treba odpovedať na položenú otázku tak, že pojem „zisky rozdelené dcérskou spoločnosťou“ v zmysle poslednej vety článku 4 ods. 2 smernice sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni právnej úprave členského štátu, ktorá do uvedených ziskov zahŕňa daňové kredity, ktoré boli poskytnuté s cieľom kompenzovať zrážkovú daň vyberanú členským štátom dcérskej spoločnosti od materskej spoločnosti.
The concept of ‘profits distributed by the subsidiary’, within the meaning of the last sentence of Article 4(2) of Council Directive 90/435/EEC of 23 July 1990 on the common system of taxation applicable in the case of parent companies and subsidiaries of different Member States, is to be interpreted as not precluding legislation of a Member State which includes in those profits tax credits which have been granted in order to offset a withholding tax levied by the Member State of the subsidiary in the hands of the parent company.
Pojem „zisky rozdelené dcérskou spoločnosťou“ v zmysle poslednej vety článku 4 ods. 2 smernice Rady 90/435/EHS z 23. júla 1990 o spoločnom systéme zdaňovania uplatňovanom v prípade materských spoločností a dcérskych spoločností v rozličných členských štátoch sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni právnej úprave členského štátu, ktorá do uvedených ziskov zahŕňa daňové kredity, ktoré boli poskytnuté s cieľom kompenzovať zrážkovú daň vyberanú členským štátom dcérskej spoločnosti od materskej spoločnosti.
Case C-124/07
Vec C-124/07
(Sixth VAT Directive — Supply of services relating to insurance transactions — Insurance brokers and insurance agents)
„Šiesta smernica o DPH — Poskytovanie služieb súvisiacich s poisťovacími činnosťami — Poisťovací makléri a agenti“
Judgment of the Court (First Chamber), 3 April 2008 . . . . . . . . . . . .
Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 3. apríla 2008 . . . . . . . . . . .
(Council Directive 77/388, Art. 13B(a))
[Smernica Rady 77/388, článok 13 B písm. a)]
SUMMARY — CASE C-124/07 those parties, and to whom the insurance broker or agent is contractually bound does not prevent the service provided by the latter from being exempt from value added tax under that provision.
ABSTRAKT — VEC C-124/07 maklér alebo poisťovací agent zmluvne viazaný, nebráni tomu, aby plnenie poskytované poisťovacím maklérom alebo poisťovacím agentom bolo oslobodené od dane z pridanej hodnoty podľa tohto ustanovenia.
Article 13B(a) of Sixth Council Directive 77/388 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes must be interpreted as meaning that the fact that an insurance broker or agent does not have a direct relationship with the parties to the insurance or reinsurance contract in the conclusion of which he has been instrumental, but merely an indirect relationship with them through the intermediary of another taxable person who is, himself, in a direct relationship with one of
Článok 13 B písm. a) šiestej smernice 77/388/EHS o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu sa má vykladať tak, že okolnosť, že poisťovací maklér alebo poisťovací agent neudržiava priamy, ale iba nepriamy vzťah so zmluvnými stranami poistnej alebo zaisťovacej zmluvy, ku ktorej uzavretiu prispel, a to prostredníctvom iného platiteľa dane, ktorý je sám v priamom vzťahu s jednou z týchto zmluvných strán a voči ktorému je tento poisťovací
(see para. 29, operative part)
(pozri bod 29 a výrok)
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC, by the Hoge Raad der Nederlanden (Netherlands), made by decision of 9 February 2007, received at the Court on 2 March 2007, in the proceedings
Vo veci C-124/07, ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 234 ES, podaný rozhodnutím Hoge Raad der Nederlanden (Holandsko) z 9. februára 2007 a doručený Súdnemu dvoru 2. marca 2007, ktorý súvisí s konaním:
THE COURT (First Chamber), composed of P. Jann, President of Chamber, A. Tizzano, A. Borg Barthet, M. Ilešič and E. Levits (Rapporteur), Judges,
SÚDNY DVOR (prvá komora), v zložení: predseda prvej komory P. Jann, sudcovia A. Tizzano, A. Borg Barthet, M. Ilešič a E. Levits (spravodajca),