natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Member States may, however, fix a different date for the payment of the amount or may demand an interim payment.
Členské štáty však môžu určiť iný dátum na zaplatenie tejto sumy, alebo môžu vyžadovať predbežnú platbu.
8. … Member States may impose other obligations which they deem necessary for the correct levying and collection of the tax and for the prevention of fraud.
8. … členské štáty môžu uložiť povinnosti, ktoré považujú za nevyhnutné pre správne vyrubenie a výber dane a predchádzanie daňovým podvodom.
Articles 8 and 9 of Law No 289/2002, which govern the ‘Supplementary return in respect of past years’ and the ‘Automatic settlement in respect of past years’, respectively, relate both to VAT and to other taxes and compulsory levies.
Články 8 a 9 zákona č. 289/2002, ktoré upravujú „Dodatočné priznanie zdaniteľných plnení za predchádzajúce roky“ a „Automatické vyrovnanie za predchádzajúce roky“, sa týkajú tak DPH, ako aj iných daní a povinných poplatkov.
Article 8 of Law No 289/2002
Článok 8 zákona č. 289/2002
Article 8 of Law No 289/2002 essentially allows taxable persons to submit a supplementary VAT return in order to correct returns which have already been filed in respect of tax periods falling between 1998 and 2001.
Článok 8 zákona č. 289/2002 v zásade stanovuje možnosť, aby zdaniteľná osoba podala na účely opravy už podaných daňových priznaní za zdaňovacie obdobia rokov 1998 až 2001 dodatočné priznanie k DPH.
Under Article 8(3), the supplementary return must be accompanied by payment of the additional VAT due before 16 April 2003, the amount of which is calculated by ‘applying the provisions in force during each of the tax periods’.
Podľa článku 8 ods. 3 musí byť toto priznanie doplnené zaplatením doplatku DPH splatnej pred 16. aprílom 2003, pričom doplatky sa vypočítajú „podľa ustanovení platných pre každé zdaniteľné obdobie“.
That return is valid only if it shows additional sums due of at least EUR 300 for each tax year.
Uvedené priznanie je platné, len ak vykazuje doplatkovú povinnosť vo výške minimálne 300 eur za každé zdaňovacie obdobie.
Payments may be made in two equal instalments if they exceed EUR 3 000 for individuals or EUR 6 000 for legal persons.
Platby môžu byť uskutočnené v dvoch splátkach v rovnakej výške, ak presahujú 3 000 eur v prípade fyzických osôb alebo 6 000 eur v prípade právnických osôb.
Article 8(4) of Law No 289/2002 provides for the possibility of filing a supplementary VAT return under a confidential procedure.
Článok 8 ods. 4 zákona č. 289/2002 stanovuje možnosť podať dodatočné priznanie k DPH podľa dôverného postupu.
However, that option is not available if the taxable person has not filed any returns for the tax years in question.
Pokiaľ však zdaniteľná osoba nepredložila v predmetných zdaňovacích obdobiach žiadne priznanie, túto možnosť využiť nemôže.
Under Article 8(6) of Law No 289/2002, the effect of submitting a supplementary VAT return is that, in respect of amounts equivalent to the additional VAT due under that return increased by 100% — in other words, a VAT amount due which is double that declared by the taxable person — fiscal administrative penalties lapse, criminal penalties may no longer be applied to the taxable person concerned for certain offences under tax law or ordinary law, and no more tax verifications may be carried out.
Podľa článku 8 ods. 6 tohto zákona spôsobuje podanie dodatočného priznania k DPH, pokiaľ ide o sumy zodpovedajúce zvýšenej DPH vychádzajúcej z tohto priznania a zvýšenej o 100 %, teda sumy DPH rovnajúcej sa dvojnásobku splatnej DPH priznanej zdaniteľnou osobou, zánik správnych daňových sankcií, vylúčenie uloženia trestných sankcií dotknutej zdaniteľnej osobe za niektoré protiprávne konania podľa daňových a všeobecných právnych predpisov, ako aj vylúčenie akejkoľvek daňovej kontroly.
Article 8(9) of Law No 289/2002 allows taxpayers who have used the confidential procedure under Article 8(4) of that law to be exempted from all verification save that of the consistency of their supplementary returns.
Článok 8 ods. 9 uvedeného zákona umožňuje zdaniteľným osobám, ktoré využili dôverný postup stanovený v článku 8 ods. 4 tohto zákona, vyhnúť sa akémukoľvek overovaniu, okrem overovania týkajúceho sa súladu ich dodatočných priznaní.
Article 8(10) of Law No 289/2002 provides, however, that the benefit of Article 8 is not to be available to the following:
Článok 8 ods. 10 zákona č. 289/2002 stanovuje, že možnosti uvedené v tomto článku 8 nemôžu využiť:
— taxable persons who, on the date of entry into force of Law No 289/2002, had already been served with a formal report finding an infringement, a correction notice or a notice to attend adversarial proceedings;
— zdaniteľné osoby, ktorým bola ku dňu nadobudnutia účinnosti tohto zákona oznámená zápisnica o zistení obsahujúca pozitívny výsledok, opravný daňový výmer alebo predvolanie na súdne konanie,
— taxable persons in respect of whom criminal proceedings had already been brought for the offences referred to in Article 8(6)(c) of Law No 289/2002 and of which they had been formally informed before the date on which they filed the supplementary VAT return.
— zdaniteľné osoby, voči ktorým bolo začaté trestné konanie týkajúce sa protiprávneho konania uvedeného v článku 8 ods. 6 písm. c) tohto zákona a o ktorom boli formálne informovaní predtým, ako podali dodatočné priznanie k DPH.
Under Article 8(12) of Law No 289/2002, submission of a supplementary VAT return cannot constitute information of a criminal offence.
Podľa článku 8 ods. 12 zákona č. 289/2002 nemožno považovať podanie dodatočného priznania k DPH za trestné oznámenie.
Article 9 of Law No 289/2002
Článok 9 zákona č. 289/2002
Article 9 of Law No 289/2002 concerns ‘Automatic settlement in respect of past years’.
Článok 9 zákona č. 289/2002 sa týka „Automatického vyrovnania za predchádzajúce roky“.
According to Bulletin No 12/2003 of 21 February 2003 of the Agenzia delle Entrate — Direzione centrale normativa e contenzioso (Revenue Authority — Direct orate-General for Legislation and Legal Affairs), the point of the return for the purposes of automatic settlement, provided for in Article 9 of Law No 289/2002, as opposed to the supplementary VAT return provided for under Article 8 thereof, is not to declare additional taxable amounts, but rather to provide the information needed to determine the amounts which have to be paid in order to obtain the tax amnesty.
Podľa obežníka č. 12/2003 Agenzia delle Entrate — Direzione centrale normativa e contenzioso (finančný úrad — generálne riaditeľstvo pre právnu úpravu a spory) z 21. februára 2003 nie je priznanie na účely tohto automatického vyrovnania stanovené v článku 9 zákona č. 289/2002 určené, na rozdiel od dodatočného priznania k DPH stanoveného v článku 8 tohto zákona, na priznanie dodatočných zdaniteľných súm, ale slúži na poskytnutie údajov umožňujúcich určiť sumy, ktoré majú byť zaplatené na účely amnestie.
Although the tax periods covered by the automatic settlement are the same as those under Article 8 of Law No 289/2002, the return submitted under Article 9 of that law must, by contrast, relate to ‘all tax periods, failing which it will be null and void’ (Article 9(1) of the law).
Pokiaľ sú zdaňovacie obdobia, na ktoré sa vzťahuje uvedené automatické vyrovnanie, rovnaké ako obdobia stanovené v článku 8 zákona č. 289/2002, odsek 1 článku 9 uvedeného zákona stanovuje, že priznanie podané podľa tohto článku 9 sa naproti tomu musí týkať „pod hrozbou neplatnosti všetkých zdaňovacích období“.
Under Article 9(2)(b) of Law No 289/2002, the automatic settlement for the purposes of VAT involves, for each of the tax periods, payment in the aggregate of (i) ‘an amount equal to 2% of the VAT on supplies of goods or services carried out by the taxable person, in respect of which the VAT has become chargeable during the tax period’ and (ii) an amount equal to 2% of the VAT on supplies of goods or ser -vices ‘deducted during the same period’.
Podľa článku 9 ods. 2 písm. b) zákona č. 289/2002 je v rámci automatického vyrovnania na účely DPH potrebné zaplatiť za každé zdaňovacie obdobie „sumu vo výške 2 % z dane súvisiacej s dodaním tovaru a poskytnutím služieb uskutočnených zdaniteľnou osobou, za ktoré sa daň stala v priebehu zdaňovacieho obdobia splatnou“, a sumu vo výške 2 % DPH z dodania tovaru a poskytnutia služieb „odpočítanej v priebehu rovnakého zdaňovacieho obdobia“, pričom sa uvedené sumy kumulujú.
That percentage is fixed at 1.5% for input or output tax which exceeds EUR 200 000 and 1% for amounts over EUR 300 000.
Tento podiel je stanovený vo výške 1,5 % v prípade dane na výstupe alebo dane na vstupe, ktorej výška presahuje 200 000 eur, a vo výške 1 % pre sumu vyššiu ako 300 000 eur.
Where application of Article 9(2)(b) of Law No 289/2000 entails payment of a sum in excess of EUR 11 600 000, the portion exceeding that figure is reduced by 80%.
Pokiaľ má byť na základe tohto ustanovenia zaplatená suma vyššia ako 11 600 000 eur, znižuje sa časť presahujúca uvedenú sumu o 80 %.
Article 9(6) of that law, however, sets a minimum figure for each year’s payments of EUR 500 where turnover does not exceed EUR 50 000; EUR 600 where turnover is between EUR 50 000 and EUR 180 000; and EUR 700 where turnover exceeds EUR 180 000.
Článok 9 ods. 6 uvedeného zákona však zakotvuje zaplatenie minimálnej sumy za každé zdaňovacie obdobie, a síce 500 eur, ak obrat danej zdaniteľnej osoby nepresahuje 50 000 eur, 600 eur, ak je jej obrat od 50 000 eur do 180 000 eur, a 700 eur, ak tento obrat presahuje 180 000 eur.
For each tax year in respect of which no returns have been submitted at all, Article 9(8) of Law No 289/2002 requires a flatrate payment of EUR 1 500 for natural persons, and EUR 3 000 for companies and associations.
Pre každé zdaňovacie obdobie, za ktoré nebolo predložené žiadne daňové priznanie, vyžaduje článok 9 ods. 8 zákona č. 289/2002, aby bola zaplatená paušálna suma 1 500 eur v prípade dotknutých fyzických osôb a 3 000 eur v prípade spoločností a združení.
Under Article 9(10)(b) and (c) of Law No 289/2002, the effect of the automatic settlement procedure for VAT purposes is that, for the taxable person concerned, fiscal administrative penalties lapse, criminal penalties may no longer be applied for certain related offences under tax law or non-tax law and no more tax verifications may be carried out.
Podľa článku 9 ods. 10 písm. b) a c) uvedeného zákona vedie automatické vyrovnanie na účely DPH v prípade dotknutej zdaniteľnej osoby k zániku správnych daňových sankcií, k vylúčeniu uloženia trestných sankcií za niektoré daňové priestupky alebo s nimi súvisiace nedaňové priestupky, ako aj k vylúčeniu akejkoľvek daňovej kontroly.
Under Article 9(14) of Law No 289/2002, automatic settlement is not available to the following:
Podľa článku 9 ods. 14 zákona č. 289/2002 sú z možnosti využiť automatické vyrovnanie vylúčené:
— taxable persons in respect of whom criminal proceedings had already been brought for the offences referred to in Article 9(10)(c) of Law No 289/2002 and of which they had been formally informed before the date on which they filed the supplementary VAT return;
— zdaniteľné osoby, voči ktorým bolo začaté trestné konanie týkajúce sa priestupkov uvedených v článku 9 ods. 10 písm. c) tohto zákona a o ktorom boli formálne informované predtým, ako podali dodatočné daňové priznanie,
— taxable persons who failed to submit returns in respect of every tax referred to in Article 9(2) and every tax period referred to in Article 9(1).
— zdaniteľné osoby, ktoré nepodali všetky daňové priznania týkajúce sa všetkých príspevkov uvedených v tomto článku 9 ods. 2 a za všetky zdaňovacie obdobia uvedené v článku 9 ods. 1.
On the view that Articles 8 and 9 of Law No 289/2002 are incompatible with Art -icles 2 and 22 of the Sixth Directive and with Articles 10 EC and 249 EC, the Commission, pursuant to the procedure provided for in Article 226 EC, sent a letter of formal notice, dated 16 December 2003, to the Italian Republic.
Keďže Komisia sa domnievala, že články 8 a 9 zákona č. 289/2002 sú nezlučiteľné s článkami 2 a 22 šiestej smernice, ako aj s článkami 10 ES a 249 ES, zaslala v súlade s postupom podľa článku 226 ES Talianskej republike výzvu listom datovaným 16. decembra 2003.
By letter of 30 March 2004, that Member State denied the incompatibility alleged by the Commission.
Listom z 30. marca 2004 tento členský štát spochybnil akúkoľvek nezlučiteľnosť uvádzanú Komisiou.
Not satisfied with the response from the Italian Republic, the Commission sent that Member State a reasoned opinion by letter of 18 October 2004, calling upon it to comply with that opinion within two months of receipt thereof.
Keďže Komisiu odpoveď neuspokojila, zaslala Talianskej republike listom z 18. októbra 2004 odôvodnené stanovisko a vyzvala ju, aby tomuto stanovisku vyhovela v lehote dvoch mesiacov od jeho doručenia.
In its reply of 31 January 2005 to that reasoned opinion, the Italian Republic again denied that there was such an incompatibility.
Talianska republika odpovedala na odôvodnené stanovisko 31. januára 2005, pričom naďalej popierala existenciu akejkoľvek nezlučiteľnosti.
It was in those circumstances that the Commission decided to bring the present action.
Za týchto podmienok sa Komisia rozhodla podať túto žalobu.
The Commission claims that, by explicitly providing in Articles 8 and 9 of Law No 289/2002 for a general waiver of verification of taxable transactions effected in a series of tax years, the Italian Republic has failed to fulfil its obligations under Art -icles 2 and 22 of the Sixth Directive and Article 10 EC.
Komisia tvrdí, že Talianska republika si tým, že výslovne a všeobecne stanovila v článkoch 8 a 9 zákona č. 289/2002, že sa vzdáva overovania zdaniteľných plnení uskutočnených v priebehu niekoľkých zdaňovacích období, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článkov 2 a 22 šiestej smernice, ako aj z článku 10 ES.
The Commission states that Articles 2 and 22 of the Sixth Directive and Article 10 EC impose a twofold obligation on Member States, in that they are required to adopt not only all the national legislation necessary to give effect to the Sixth Directive, but also all the administrative measures necessary to ensure that persons liable to pay VAT comply with the obligations arising under that directive, in particular with the obligation to pay in a timely manner the VAT payable following a taxable transaction.
Komisia spresňuje, že články 2 a 22 šiestej smernice, ako aj článok 10 ES ukladajú členským štátom dvojitú povinnosť, členské štáty musia prijať jednak všetky zákonodarné akty vnútroštátneho práva nevyhnutné na prebratie šiestej smernice a jednak všetky správne opatrenia potrebné na zabezpečenie dodržiavania povinností vyplývajúcich z tejto smernice platiteľmi DPH a najmä povinnosť zaplatiť v určitej lehote DPH splatnú po uskutočnení zdaniteľných plnení.
According to the Commission, Articles 8 and 9 of Law No 289/2002 derogate from the general legislation governing VAT and transposing the Community VAT direct -ives into Italian law.
Podľa Komisie predstavujú články 8 a 9 zákona č. 289/2002 výnimku zo všeobecnej právnej úpravy, ktorá upravuje DPH a preberá do talianskeho vnútroštátneho práva smernice Spoločenstva v oblasti DPH.
The Commission considers that such derogation is contrary to Articles 2 and 22 of the Sixth Directive.
Komisia sa domnieva, že takáto výnimka je v rozpore s článkami 2 a 22 šiestej smernice.
Regarding the obligation imposed on Member States by Article 2 of the Sixth Direct- ive to make all supplies of goods and services subject to VAT, it is inconceivable, according to the Commission, that a Member State may unilaterally release itself from the obligation to make certain categories of taxable transactions subject to VAT, either by introducing tax exemptions not provided for by the Community legislature, or by excluding from the scope of the Sixth Directive taxable transactions which ought properly to be covered by it.
Pokiaľ ide o povinnosť uloženú členským štátom na základe článku 2 šiestej smernice zdaniť DPH všetky dodávky tovaru, ako aj poskytnutia služieb, Komisia tvrdí, že je vylúčené, aby sa niektorý členský štát jednostranne vyhol povinnosti zdaniť DPH určité kategórie zdaniteľných plnení, či už zavedením oslobodení od dane, ktoré nie sú stanovené normotvorcom Spoločenstva, alebo tým, že z pôsobnosti uvedenej smernice vylúči zdaniteľné plnenia, ktoré do nej naopak patria.
As regards the obligations referred to in Article 22 of the Sixth Directive, the Commission maintains that, as those obligations are framed in unequivocal and imperative terms, Member States may exempt taxable persons from one or other of those obligations only if a specific provision in Article 22 expressly empowers them to derogate from those obligations.
Pokiaľ ide o povinnosti uvedené v článku 22 šiestej smernice, Komisia tvrdí, že keďže sú tieto povinnosti formulované jednoznačne a kogentne, môžu členské štáty oslobodiť zdaniteľné osoby od niektorej z uvedených povinností, len pokiaľ im osobitné ustanovenie tohto článku 22 výslovne priznáva možnosť odchýliť sa od uvedených povinností.
According to the Commission, Article 22(8) of that directive is intended to ensure that the national tax authorities possess the necessary means of enforcement through controls, whilst making taxable persons subject to the obligations arising from those enforcement requirements, and to place Member States under an obligation to ensure ‘the correct levying and collection of the tax’ through an effective strategy of verification and combating tax evasion.
Podľa Komisie je cieľom článku 22 ods. 8 uvedenej smernice udeliť vnútroštátnym daňovým úradom potrebné kontrolné nástroje a zároveň uložiť zdaniteľným osobám povinnosti zodpovedajúce týmto kontrolným požiadavkám, ako aj uložiť členským štátom povinnosť zaistiť „správne vyrubenie a výber dane“ vďaka účinnému overovaniu a boju proti daňovým podvodom.
According to the Commission, Article 22 of the Sixth Directive does not confer on the Member States a measure of discretion enabling them to exempt all taxable persons from their obligation to keep accounts, to issue invoices and to submit VAT returns.
Podľa Komisie nepriznáva uvedený článok 22 členským štátom diskrečnú právomoc, ktorá by im umožňovala oslobodiť všetky zdaniteľné osoby od ich povinnosti viesť účtovnú knihu, vystavovať faktúry a predložiť vyhlásenie o zaplatení DPH.
The Commission acknowledges that when Member States check the accuracy of VAT returns and the related payments made by taxable persons, they enjoy a measure of discretion enabling them to adjust their controls according to the human resources and technical means at their disposal for that purpose.
Komisia uznáva, že pri overovaní správnosti priznaní k DPH a príslušných platieb zaplatených zdaniteľnými osobami disponujú členské štáty určitou mierou voľnej úvahy, ktorá im umožňuje meniť ich kontrolnú činnosť v závislosti od ľudských zdrojov a technických prostriedkov, ktoré majú na tento účel k dispozícii.
However, the Commission argues that Articles 8 and 9 of Law No 289/2002 go above and beyond the discretion granted to Member States by the Community legislature, in that the Italian Republic has introduced a general, indiscriminate and prior renunciation of the right of verification and enforcement through controls in the matter of VAT.
Tvrdí však, že články 8 a 9 zákona č. 289/2002 idú nad rámec miery voľnej úvahy udelenej členským štátom normotvorcom Spoločenstva, pretože Talianska republika sa všeobecne, nediferencovane a vopred vzdala akejkoľvek kontrolnej činnosti, ako aj overovania v oblasti DPH.
On the view that there is no link whatsoever between the tax debt calculated in accordance with the ordinary VAT rules and the amounts to be paid by the taxable persons wishing to take advantage of the amnesty arrangements provided for in Art -icles 8 and 9, respectively, of Law No 289/2002, the Commission maintains that the provisions laid down in those articles are liable seriously to disrupt the proper functioning of the common system of VAT, to distort the principle of fiscal neutrality inherent in that system and to infringe the obligation to ensure that VAT is collected in a uniform manner in all the Member States.
Keďže Komisia okrem toho nezistila žiadnu spojitosť medzi daňovým dlhom vypočítaným podľa bežných pravidiel upravujúcich DPH a sumami, ktoré mali byť zaplatené zdaniteľnými osobami, ktoré hodlajú využiť režimy amnestie stanovené článkami 8 a 9 zákona č. 289/2002, domnieva sa, že ustanovenia uvedených článkov môžu vážne narušiť riadne fungovanie spoločného systému DPH, porušiť zásadu daňovej neutrality, ktorá je tomuto systému vlastná, a ohroziť povinnosť zabezpečiť jednotný výber dane vo všetkých členských štátoch.
The Italian Republic, which recognises that the Community rules on VAT require Member States to apply VAT to all taxable persons and to carry out checks as a result of that obligation, maintains that the mechanism provided for in Articles 8 and 9 of Law No 289/2002 does not affect either taxpayers’ obligations or the components
Talianska republika, ktorá uznáva, že právna úprava Spoločenstva v oblasti DPH ukladá členským štátom uplatniť daň voči všetkým zdaniteľným osobám a v dôsledku tejto povinnosti vykonávať kontrolu, tvrdí, že mechanizmus stanovený v člán -koch 8 a 9 zákona č. 289/2002 nemá vplyv ani na povinnosti zdaniteľných osôb, ani
2008 — CASE C-132/06 of VAT.
2008 — VEC C-132/06 na základné zložky dane.
Rather, it comes into play in the area of enforcement and recovery of VAT, where Member States enjoy some margin of discretion.
Naopak, zasahuje do oblasti kontroly a výberu dane, v ktorej členské štáty disponujú voľnou úvahou.
The Italian Republic takes the view that the logical conclusion of the Commission’s plea, which aims to classify the mechanism provided for in Articles 8 and 9 of Law No 289/2002 as a ‘general, indiscriminate and prior renunciation of the right of verification and enforcement through controls in the matter of VAT’, would be that Member States would be generally precluded from making use of conciliation or dispute settlement mechanisms in order to avoid litigation and ensure immediate revenue through negotiated tax reductions.
Podľa tohto členského štátu by dôvod uvedený Komisiou, ktorý smeruje ku kvalifikácii postupu stanoveného v článkoch 8 a 9 zákona č. 289/2002 ako „všeobecného, nediferencovaného a predchádzajúceho vzdania sa akejkoľvek kontrolnej a overovacej činnosti v oblasti DPH“, všeobecne bránil členským štátom použiť nástroje smerujúce k zmieru alebo k vyriešeniu prejednávaných sporov s cieľom vyhnúť sa súdnym konaniam a prostredníctvom dojednaných daňových zliav si zaistiť okamžitý príjem.
The Italian Republic argues in particular that its tax authorities are unable to carry out controls of all taxpayers; thus the scheme provided for in Articles 8 and 9 of Law No 289/2002 enables it to collect immediately a not insignificant portion of the VAT and to focus its enforcement efforts on those taxpayers who have not availed themselves of the amnesty procedure at issue.
Talianska republika osobitne tvrdí, že jej daňové úrady nie sú schopné kontrolovať všetky zdaniteľné osoby, takže režim stanovený v článkoch 8 a 9 zákona č. 289/2002 umožňuje okamžite vybrať nezanedbateľnú časť dane a sústrediť svoju kontrolnú činnosť na zdaniteľné osoby, ktoré predmetnú amnestiu nevyužili.