natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the Athens of Pericles, citizens of the polis might claim a right to equal treatment in respect of access to justice or civic advancement; 33but the concept of equality excluded equal treatment with citizens in those respects for metics 34or slaves. Spartan equality — a
V Periklových Aténach sa občania polisu mohli domáhať práva na rovnosť zaobchádzania pri prístupe ku spravodlivosti a pri zastávaní úradov 33, pojem rovnosti však vylu- čoval, aby bolo v týchto ohľadoch zaobchádzané s občanmi rovnako ako s miešancami 34
It is worth pausing to enquire why that should be so.
Na tomto mieste je vhodné urobiť prestávku s cieľom zistiť, prečo je to tak.
A classic formulation of the principle of equality, such as Aristotle’s ‘treat like cases alike’ 30leaves open the crucial question of which aspects should be considered relevant to equal treatment and which should not.
Klasická aristotelovská formulácia zásady rovnosti, že „s rovnakými prípadmi sa musí zaobchádzať rovnako“ 30, ponecháva otvorenú základnú otázku, a to, ktoré aspekty sa majú považovať za relevantné pre rovnaké zaobchádzanie a ktoré nie.
31 Any set of human beings will resemble each other in some respects and differ from each other in others.
31 Každá skupina ľudí si bude s inou skupinou ľudí v niektorých veciach podobná a v iných sa budú líšiť.
A maxim like Aristotle’s therefore remains an empty rule until it is established what differences are relevant for the purposes at hand.
Maxima, akou je tá Aristotelova, preto zostáva prázdnym pravidlom, kým sa neurčí, ktoré rozdiely sú pre daný účel relevantné.
28 — Opinion in Lindorfer, cited in footnote 19, point 55, referring to Mangold, cited in footnote 2, paragraph 74.
28 — Návrhy vo veci Lindorfer, už citované v poznámke pod čiarou 19, bod 15, odkazujúc na rozsudok vo veci Mangold, už citovaný v poznámke pod čiarou 2, bod 74.
29 — See the Commission’s Report on the Member States’ Legal Provisions to Combat Discrimination, cited in footnote 24, p.
29 — Pozri správu Komisie o právnej úprave boja proti diskriminácii v členských štátoch, už citovanú v poznámke pod čiarou 24, s. 70; pozri tiež SARGEANT, M. (ed.): The Law on Age Discrimination in the EU. 2008.
33 — See Pericles’ Funeral Oration for the Athenian dead in the first year of the (ultimately disastrous) war against Sparta: ‘Our form of government does not enter into rivalry with the institutions of others. Our government does not copy our neighbours’, but is an example to them.
33 — Pozri Periklov pohrebný prejav Aténčanom, ktorí padli v prvý rok (koniec koncov hrôzostrašnej) vojny proti Sparte: „ Štátne zriadenie, ktoré máme, nemusí nič závidieť zákonom suseda, namiesto aby sme závideli iným, slúžime im za príklad a môžu nás napodobňovať.
It is true that we are called a democracy, for the administration is in the hands of the many and not of the few.
Toto zriadenie sa volá demokracia, vláda ľudu, lebo štát spravujú viacerí, nie pár jednotlivcov.
But while there exists equal justice to all and alike in their private disputes, the claim of excellence is also recognized; and when a citizen is in any way distinguished, he is preferred to the public service, not as a matter of privilege, but as the reward of merit.
Podľa zákonov majú všetci občania rovnaké práva, keď ide o súkromné záujmy, a pokiaľ ide o veci spoločného záujmu, pri výbere do verejných úradov má každý prednosť podľa toho, v čom vyniká, podľa schopností, nie podľa príslušnosti k skupine.
34 — A resident alien, having some but not all of the privileges of citizenship.
34 — Bývajúci cudzinec mal niektoré, nie však všetky, výhody vyplývajúce z občianstva.
OPINION OF MS SHARPSTON — CASE C-427/06 treatment?’ and ‘what aspects of economic, social, political, civic and personal life are encompassed by that principle?’ are not immutable.
NÁVRHY GENERÁLNEJ ADVOKÁTKY — E. SHARPSTON — VEC C-427/06 alebo otrokmi. Spartská rovnosť — značne rozdielny model — obdobným spôsobom vylučoval Helótov a otrokov.
As they do so, the law reflects that change by starting to state explicitly that certain forms of discriminatory treatment, previously unnoticed or (if noticed) tolerated, will be tolerated no longer.
V deklarácii nezávislosti Spojených štátov amerických, ktorá je nám historicky bližšia sa síce vyhlasuje, že „všetci ľudia sú si rovní“ 36, bola však potrebná občianska vojna a pomerne dlhé obdobie jej dozvukov, kým sa naozaj rovnaké zaobchádzanie začalo rozširovať aj na potomkov černošských otrokov.
Such legal changes are an extension — a new and further expression — of the general principle of equality.
37 zaobchádzania?“ a „ktoré aspekty hospodárskeho, sociálneho, politického, občianskeho a osobného života sú zahrnuté do tejto zásady?“ nie sú nemenné.
rather different model — similarly excluded Helots and slaves.
Tieto odpovede sa vyvíjajú spolu so spoločnosťou.
35Both (naturally) excluded women. Nearer to our times, the Declaration of Independence of the United States of America may have proclaimed that ‘all men are created equal’, 36 but it took the Civil War and a rather long aftermath before truly equal treatment began to extend to the descendants of black slaves.
Právo reaguje na túto zmenu tým, že začne výslovne vyhlasovať, že niektoré formy diskriminačného zaobchádzania, ktoré skôr zostávali nepovšimnuté, alebo (ak boli povšimnuté) boli tolerované, nebudú ďalej viac tolerované. Takéto právne zmeny sú rozšírením — novým a ďalším výrazom — všeobecnej zásady rovnosti.
37Discrimin-ation on grounds of religion seemed perfectly natural — indeed, ordained by God — during large portions of the history of Europe and the Mediterranean basin.
Diskriminácia na základe viery bola považovaná za úplne prirodzenú — v skutočnosti prikázanú bohom — počas dlhého obdobia histórie Európy a Stredozemia.
In short, the answers to the questions ‘who is covered by the principle of equal
Stručne povedané, odpovede na otázky „na koho sa vzťahuje zásada rovnosti
35 — A class of serfs in ancient Sparta intermediate in status between ordinary slaves and free Spartan citizens.
35 — Trieda Helótov v antickej Sparte sa nachádzala v postavení medzi obyčajnými otrokmi a slobodnými Sparťanmi.
Marshall I 38suggests that EC law did not, from its very inception, regard age as an obviously suspect ground on which to base distinctions.
Z rozsudku Marshall 38 vyplýva, že právo ES na samom počiatku neprizeralo na vek, ako na zjavne obávaný dôvod pre vznik rozdielov.
There, the Court was confronted with age as grounds for termination of employment.
V uvedenej veci bol Súdny dvor konfrontovaný s vekom, ako s dôvodom na ukončenie pracovného pomeru.
It responded by establishing that certain provisions of Direct- ive 76/207 guaranteeing equal treatment in working conditions between the sexes can have direct effect and that, whilst the direct- ive did not have ‘horizontal’ direct effect, Mrs Marshall could rely upon it ‘vertically’ because her employer, the defendant health authority, was an emanation of the State.
Súdny dvor odpovedal tak, že uznal, že niektoré ustanovenia smernice 76/207 zaručujúce rovnaké pracovné podmienky bez ohľadu na pohlavie môžu mať priamy účinok a aj keď smernica nemala priamy „horizontálny“ účinok, mohla sa jej pani Marshall dovolávať „vertikálne“, pretože jej zamestnávateľ, žalovaný zdravotnícky orgán, bol pod štátnou správou.
That well-known ruling tends to indicate that in 1986 differentiating on the basis of age (as distinct from sex) was considered obviously relevant for the purposes of the termination of employment and hence acceptable under the general principle of equality in EC law.
Tento známy rozsudok sa, zdá sa, prikláňa k názoru, že v roku 1986 sa rozlišovanie na základe veku (na rozdiel od rozlišovania na základe pohlavia) považovalo za zjavne relevantné na účely ukončenia pracovného pomeru, a teda prípustné z pohľadu všeobecnej zásady rovnosti v práve Spoločenstva. Ak by to tak
37 — The Supreme Court of the United States played a large role in the process of establishing that discriminating on grounds of race was unacceptable.
37 — Najvyšší súd Spojených štátov zohrával významnú rolu pri presadení myšlienky, že diskriminácia na základe rasy je neprijateľná. Pozri napríklad Brown v.
Only Justice John Marshall Harlan dissented in the latter case, holding that the ‘Constitution is colour-blind and neither knows nor tolerates classes among its citizens’.
Len sudca John Marshall Harlan s týmto v neskoršej veci nesúhlasil, keď rozhodol, že „Ústava je farboslepá a nevie a ani netoleruje triedy medzi jej občanmi“.
BARTSCH would have relied on the prohibition on discrimination by reference to age to buttress her main argument.
BARTSCH nebolo, pani Marshall by sa zrejme dovolávala zákazu diskriminácie na základe veku, aby tak posilnila svoj hlavný argument.
ceptable inequality of treatment — inter alia, discrimination on grounds of age.
rozdielneho zaobchádzania — okrem iného s diskrimináciou na základe veku.
It thus enables the Community legislator both to define (inter alia) age discrimination more precisely and to lay down rules designed to eliminate it.
Umožňuje teda zákonodarcovi Spoločenstva presnejšie definovať (okrem iného) diskrimináciou na základe veku a tiež (predovšetkým) stanoviť pravidlá určené pre jej vymedzenie.
Once the possible (new) scope of the principle has emerged, the natural next step is to define it more precisely and to put in place the rules to combat the discrimination that has been identified. 39
Ak sa objaví nový rozsah tejto zásady, je prirodzené, že ďalším krokom bude jej presnejšie vymedzenie a zavedenie pravidiel pre boj so zistenou diskrimináciou. 39
For that reason, any argument to the effect that if a principle prohibiting discrimination on grounds of age had already existed, Article 13 EC or Directive 2000/78 would have been unnecessary is fundamentally misconceived.
Z toho dôvodu akýkoľvek argument v tom zmysle, že keby zásada zakazujúca diskrimináciu na základe veku už existovala, boli by článok 13 ES alebo smernica 2000/78 zbytočnými, je zásadne chybný.
It is precisely because the general principle of equality has now been recognised also to include equality of treatment irrespective of age that an enabling legislative provision such as Article 13 EC becomes necessary and is duly used as the basis for detailed legislative intervention.
Práve preto, že bolo uznané, že všeobecná zásada rovnosti zahrnuje tiež rovnosť zaobchádzania bez ohľadu na vek, stáva sa takéto legislatívne ustanovenie umožňujúce ďalšie kroky, akým je článok 13 ES, nevyhnutným a je správne uplatniť ho ako základ pre ďalší legislatívy krok.
Admittedly, it may be possible to deal with certain situations (involving some form of straightforward, crude or arbitrary age discrimination) by applying the principle of equal treatment irrespective of age in its bare, unvarnished form.
Je pravda, že je možné riešiť niektoré situácie (v ktorých dochádza k priamej, hrubej alebo svojvoľnej diskriminácii) bez ohľadu na vek uplatnením zásady rovnosti zaobchádzania v jej jednoduchej, idealizovanej podobe.
Where the situation is more complex and the dividing line between justifiable differentiation and unjustifiable discrimination is less self-evident, however, effective action to combat discrimination necessarily also involves the elaboration of appropriate definitions.
V zložitejších situáciách, kedy je deliaca čiara medzi odôvodneným rozlišovaním a neodôvodnenou diskrimináciou menej zreteľná, však musí účinný mechanizmus pre boj proti diskriminácii zahrnovať aj vytvorenie zodpovedajúcich definícií.
Article 13 EC provides the legal basis for legislative action at EC level to ‘combat’ various forms of unac-
Článok 13 ES poskytuje právny základ pre legislatívnu činnosť na úrovni Spoločenstva pre „boj“ s rôznymi formami nedovoleného
A principle states a reason that argues in one direction, but does not necessitate a particular decision.
Zásada stanovuje dôvod, ktorý argumentuje určitým spôsobom, ale nevyžaduje osobitné rozhodnutie.
A rule sets out legal consequences that follow automatically when the conditions provided are met.
Zákon stanovuje právne účinky, ktoré nastanú automaticky, ak sú splnené zákonom stanovené podmienky.
Conversely, rules lack the dimension of weight that principles have: if two rules conflict, one must be inapplicable or invalid, while two conflicting principles can be weighed against each other.
Naopak, zákony nemajú takú váhu ako zásady: ak si dva zákony odporujú, jeden z nich bude neuplatniteľný alebo neplatný, zatiaľ čo dve odporujúce si zásady sa môžu navzájom porovnávať.
The obverse of that coin is that detailed specific prohibitions on ‘discrimination based on sex, racial or ethnic origin, religion or belief, disability, age or sexual orientation’ cannot have existed at the moment when Article 13 was incorporated into the EC Treaty.
Druhou stranou tej istej mince je, že podrobné osobitné zákazy „diskriminácie na základe pohlavia, rasového alebo etnického pôvodu, náboženského vyznania alebo svetonázoru, zdravotného postihnutia, veku alebo sexuálnej orientácie“ nemohli existovať v čase, kedy bol článok 13 ES vložený do Zmluvy ES.
If they had, Article 13 EC would
Pokiaľ by existovali, potom by naozaj hrozilo, že článok 13 ES bude
OPINION OF MS SHARPSTON — CASE C-427/06 indeed have been in danger of being a redundant provision.
NÁVRHY GENERÁLNEJ ADVOKÁTKY — E. SHARPSTON — VEC C-427/06 nepotrebným ustanovením.
40Still less can they have sprung fully armed, like Athene from the head of Zeus, at that precise moment.
40Ešte menej pravdepodobné je, že v tomto presne vymedzenom okamihu vyskočili v plnej zbroji, tak ako Aténa z hlavy Dia.
Second, Article 13 EC empowers the Council (acting unanimously), after consulting the European Parliament, to ‘take appropriate action to combat discrimination based on’ various specific grounds.
Po druhé článok 13 ES dáva Rade právomoc (Rada koná jednomyseľne) po porade s Európskym parlamentom „prijať opatrenia na boj proti diskriminácii založenej“ na špecifických dôvodoch.
It does not itself define those types of discrimination.
Samotný článok 13 ES tieto druhy diskriminácie nedefinuje.
It starts from the assumption that, unfortunately, they exist and should be (vigorously) opposed.
Odráža sa od predpokladu, že žiaľ existujú a malo by sa im (rozhodným spôsobom) zabrániť.
Taking its lead from Article 13 EC, Directive 2000/78 likewise starts from the assumption that certain forms of discrimination exist.
Smernica 2000/78, ktorá vychádza z článku 13 ES, sa takisto odráža od predpokladu, že niektoré formy diskriminácie existujú.
It proceeds — referring not to existing specific prohibitions on such forms of discrimination, but rather (in general terms) to the need to respect fundamental rights — to define what the principle of equal treatment means in certain contexts, as the necessary precursor to guaranteeing that the principle should be respected.
Následne — nie s odkazom na existujúce osobitné zákazy takýchto foriem diskriminácie, ale skôr na (všeobecne formulovanú) potrebu dodržiavať základné práva — definuje, čo znamená zásada rovnosti zaobchádzania v určitých kontextoch, ako nevyhnutný predstupeň na to, aby bolo zaručené dodržiavanie tejto zásady.
The analysis that I here put forward is supported by examining more closely the enabling provision contained in Article 13 EC.
Analýza, ktorú predkladám, je postavená na podrobnejšom štúdiu splnomocňujúceho ustanovenia, ktoré je obsiahnuté v článku 13 ES.
First, Article 13 EC states that it is ‘without prejudice to the other provisions of [the] Treaty’ (and thus, a fortiori, to the general principles underlying Community law).
Po prvé článok 13 ES stanovuje, že platí „bez toho, aby boli dotknuté ostatné ustanovenia tejto zmluvy“ (a teda a fortiori všeobecné zásady, na ktorých spočíva právo Spoločenstva).
Its use as a legal base for detailed measures to combat, inter alia, discrimination on grounds of age does not undermine the general principle of equality.
Jeho uplatnenie ako právneho základu pre podrobnejšie opatrenia na boj okrem iného proti diskriminácii na základe veku neohrozuje všeobecnú zásadu rovnosti.
Rather, it enables specific manifestations of that general principle to be developed more effectively.
Skôr umožňuje, aby boli špecifické prejavy tejto všeobecnej zásady efektívnejšie rozvinuté.
Third, the Community legislator has proceeded on the basis that directives enacted under Article 13 EC do not merely facilitate the application of the prohibitions on discrimination on the grounds enumerated in that Treaty article.
Po tretie zákonodarca Spoločenstva konal na základe toho, že smernice prijaté na základe článku 13 ES nemajú len uľahčiť uplatňovanie zákazu diskriminácie z dôvodov vymenovaných v tomto článku Zmluvy.
They also define the precise scope of those prohibitions in certain contexts.
Definujú tiež presný dosah týchto zákazov v niektorých kontextoch.
41 I do not see that as undermining the proposition that the basic principle (that discrimination on grounds of age
41Toto nechápem tak, že je tým spochybnený názor,
40 — Further detailed action to combat specific forms of discrimination each already prohibited as general principles of Community law might conceivably have been enacted by the Council under Article 308 EC (ex Article 235) read in conjunction with the Community’s objectives enumerated in Article 2.
40 — Rada by pravdepodobne mohla prijať aj ďalšie podrobnejšie opatrenia bojujúce proti osobitným formám diskriminácie, ktoré sú už zakázané vo forme všeobecných zásad práva Spoločenstva, podľa článku 308 ES (bývalý článok 235 Zmluvy ES) v spojení s cieľmi Spoločenstva vymenovanými v článku 2.
The Member States clearly felt that a separate legal base in the Treaty would be required for such action and duly provided it, in the form of Article 13 EC.
Členské štáty jasne cítili, že samostatný právny základ v Zmluve bude potrebný pre takéto konanie a náležite ho poskytli vo forme článku 13 ES.
41 — For comparison, see the Race Discrimination Directive, especially Articles 2 (‘Concept of discrimination’) and 3 (‘scope’).
41 — Na porovnanie pozri smernicu o rasovej diskriminácii, konkrétne článok 2 („Pojem diskriminácie“) a článok 3 („Rozsah“).
BARTSCH should be prohibited) had already come into existence.
BARTSCH že základná zásada (že by diskriminácia na základe veku mala byť zakázaná) už existuje.
Rather, it seems to me that — as a matter of legal practicality — it is only possible effectively to combat an evil that has been carefully and specifically defined.
Zastávam skôr názor, že — z dôvodu praktického uplatnenia práva — je možné účinne bojovať so zlom, ktoré bolo starostlivo a konkrétne definované.
I therefore agree with the Court in Mangold that the origins of the principle — that is, of the concept that it is now unacceptable to discriminate on any of the grounds enumerated in Article 13 EC — lie neither in Directive 2000/78 as an implementing directive, nor indeed in Article 13 EC as such.
Stotožňujem sa preto s rozsudkom Súdneho dvora vo veci Mangold v tom, že pôvod tejto zásady, t. j. myšlienky, že je v súčasnosti neprípustné diskriminovať z akéhokoľvek dôvodu vymenovaného v článku 13 ES, sa nenachádza v smernici 2000/78, ako preberacej smernici, ani v samotnom článku 13 ES.
They must be found in a prior time and place. 44
Tento pôvod je potrebné hľadať na inom mieste a v čase, ktorý im predchádza. 44
That is, in essence, because the difference between (acceptable) differential treatment and (unacceptable) discrimination 42lies not in whether people are treated differently, but in whether society accepts as justifiable the criteria whose application results in different treatment, or whether, on the contrary, they are considered as arbitrary.
Je to tak hlavne preto, že rozdiel medzi (prípustným) rozdielnym zaobchádzaním a (neprípustnou) diskrimináciou 42 nespočíva v tom, či sa s ľuďmi zaobchádza rozdielne, ale v tom, či spoločnosť pripúšťa ako odôvodniteľné také kritériá, ktorých uplatnenie vedie k rozdielnemu zaobchádzaniu, alebo či sa naopak považujú za svojvoľné.
43 Detailed legislation will be needed to address this issue: to classify the application of particular criteria in particular circumstances as acceptable or unacceptable and to give binding legal effect to that classification.
43 Pre úpravu problematiky, či je uplatnenie konkrétnych okolností klasifikované za prípustné alebo neprípustné, a či má mať táto klasifikácia záväzné právne účinky, bude potrebná podrobná právna úprava.
It seems to me that, from its inception, Community law would indeed have precluded certain distinctions based on age.
Zastávam názor, že právo Spoločenstva od samého začiatku zakázalo určité rozdiely na základe veku.
Suppose that in (say) 1960 a Member State had permitted free movement of workers from other Member States except for those aged between 28 and 29 and between 52 and 53.
Pripusťme, že by (napríklad) v roku 1960 niektorý členský štát umožnil voľný pohyb pracovníkov z iných členských štátov s výnimkou pracovníkov, ktorí majú od 28 do 29 rokov a pracovníkov, ktorí majú od 52 do 53 rokov.
Such an (unlikely) arrangement would surely have been caught by the general principle of equal treatment that has always formed part of Community law.
Takéto (nepravdepodobné) riešenie by sa určite dostalo do rozporu so všeobecnou zásadou rovnosti zaobchádzania, ktorá bola vždy súčasťou práva Spoločenstva.
Differentiating between workers in accordance
Rozlišovanie medzi pracovníkmi podľa toho, či spadajú do uvedených dvoch vekových kategórií, by sa
44 — The transition from concept to full implementation is, I think, often more likely to be evolutionary than the result of some ‘big bang’.
44 — Myslím si, že prechod od myšlienky k úplnej realizácii je často skôr evolučným vývojom, než výsledkom nejakého „veľkého tresku“.
For example, it would be difficult to pinpoint the exact moment between (say) 1780 and 1807 when the principle emerged that, thanks to the work of reformers such as Peter Peckard, Thomas Clarkson and William Wilberforce, found specific expression in ‘An Act for the Abolition of the Slave Trade’ (47 Georgii III, Session 1, cap. XXXVI).
Bolo by napríklad zložité určiť presný moment medzi (povedzme) rokmi 1780 a 1807, kedy zásada vznikla, vďaka práci reformátorov, ako napríklad Peter Peckard, Thomas Clarkson a Wiliam Wilberforce, a našla osobitné vyjadrenie v „An Act for the Abolition of the Slave Trade“ (zákon o zrušení obchodovania s otrokmi) (47 Georgii III, časť 1, kapitola XXXVI).
43 — Thus (for example) the principle behind rationing is to apply specific criteria to differentiate between potential recipients and thus to allocate scarce resources.
43 — Z tohto dôvodu (napríklad) sa zásada prideľovania uplatňuje na osobitné kritériá na účely rozlíšenia medzi potenciálnymi príjemcami a tými, ktoré vymedzujú obmedzené zdroje.
Criteria that are regarded as justifiable are accepted; other criteria are opposed as arbitrary or unfair.
Kritériá, ktoré sa považujú za odôvodnené sú akceptované, ostatné kritériá sú naopak svojvoľné a nespravodlivé.
But what is justifiable is determined by the view taken by society in that particular time and place.
Čo je však odôvodniteľné, je určené z pohľadu spoločnosti v osobitnom čase a mieste.
See further the Opinion of Advocate General Poiares Maduro in Case C-303/06 Coleman, point 16, and my Opinion of 24 April 2008 in Case C-353/06 Grunkin and Paul, points 62 and 71, and see, on the element of arbitrariness in discrimination: Bossuyt, cited in footnote 42, pp. 37 to 39 and 97 to 128.
Pozri ďalej návrhy, ktoré predniesol generálny advokát Poiares Maduro 31. januára 2008 vo veci Coleman, C-303/06, vec v konaní, bod 16, a moje návrhy z 24. apríla 2008 prednesené vo veci Grunkin and Paul, C-353/06, vec v konaní, body 62 a 71, a o prvku ľubovoľnosti v diskriminácii pozri: BOSSUYT: c. d., s. 37 — 39 a 97 — 128.
45 — Cited in footnote 19.
45 — Už citovaný v poznámke pod čiarou 19.
OPINION OF MS SHARPSTON — CASE C-427/06 with those two age bands would have been regarded as arbitrary and unjustifiable.
NÁVRHY GENERÁLNEJ ADVOKÁTKY — E. SHARPSTON — VEC C-427/06 považovalo za svojvoľné a neodôvodniteľné.