natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The alleged margin squeeze is the direct consequence of regulatory decisions of RegTP and previously of the BMPT, and of the regulatory approach underpinning them.
Údajný nožnicový efekt je totiž priamym dôsledkom regulačných rozhodnutí RegTP a predtým BMPT, ako aj prístupu k regulácii, ktorý stojí na ich pozadí.
The Commission is wrong to find that the applicant has infringed Article 82 EC, because the applicant was simply complying with the binding decisions of RegTP, which gave rise to a legitimate expectation by the applicant.
Komisia nemá právo konštatovať porušenie článku 82 ES zo strany žalobkyne, pretože tá sa len zariadila podľa záväzných rozhodnutí RegTP, ktoré u žalobkyni vzbudili legitímnu dôveru.
Through the medium of the contested decision, the Commission is subjecting the applicant’s pricing practices to double regulation, thereby infringing the principle of proportionality and the legal certainty guaranteed by the division of powers under Community law in relation to charges in the telecommunications sector.
Prostredníctvom napadnutého rozhodnutia Komisia podriaďuje tarify uplatňované žalobkyňou dvojnásobnej regulácii, čím porušuje zásadu proporcionality, ako i zásadu právnej istoty zaručenú prerozdelením právomocí, ku ktorému právo Spoločenstva pristupuje v oblasti taríf v telekomunikačnom odvetví.
Furthermore, by adopting the contested decision, the Commission is trying to correct the German authorities’ exercise of their own regulatory powers, whereas it should to that end have initiated proceedings for failure to fulfil obligations.
Popritom prijatím napadnutého rozhodnutia sa Komisia pokúša opravovať spôsob, akým nemecké orgány vykonávajú svoje vlastné právomoci v oblasti regulácie, hoci aby dosiahla tento cieľ, mala začať konanie pre nesplnenie povinnosti.
By proceeding in this way, the Commission has misused its powers.
Týmto konaním sa Komisia dopustila zneužitia právomoci.
The Commission and the first and second interveners contend that this plea should be rejected.
Komisia a vedľajší účastníci konania I a II navrhujú prejednávaný žalobný dôvod zamietnuť.
In the first place, as regards the applicant’s complaint that the Commission has subjected the applicant’s pricing practices to double regulation and thereby infringed the principles of proportionality and of legal certainty, it must be held that the legal framework to which the applicant refers in paragraph 258 above does not affect the
V prvom rade, pokiaľ ide o výhradu žalobkyne, že Komisia podriaďuje tarify uplatňované žalobkyňou dvojnásobnej regulácii a tým porušuje zásady proporcionality a právnej istoty, je nevyhnutné konštatovať, že právny rámec Spoločenstva, na ktorý
1) to find infringements of Articles 81 EC and 82 EC.
205), aby konštatovala porušenia článkov 81 ES a 82 ES.
It has already been held that, between 1 January 1998 and 31 December 2001, the applicant had sufficient scope to end the margin squeeze identified in the contested decision and, from 1 January 2002, sufficient scope to reduce that margin squeeze (see paragraphs 97 to 151 above).
Pritom už bolo konštatované, že žalobkyňa disponovala jednak v čase medzi 1. januárom 1998 a 31. decembrom 2001 dostatočným rozhodovacím priestorom, aby vylúčila nožnicový efekt konštatovaný v napadnutom rozhodnutí, a jednak od 1. januára 2002 dostatočným rozhodovacím priestorom, aby tento nožnicový efekt zmiernila (pozri body 97 až 151 vyššie).
Its conduct therefore falls within the scope of Article 82 EC.
Jej konanie teda spadá do pôsobnosti článku 82 ES.
While it is not inconceivable that the German authorities also infringed Community law — particularly the provisions of Directive 90/388, as amended by Directive 96/19 — by opting for a gradual rebalancing of connection and call charges, such a failure to act, if it were to be established, would not remove the scope which the applicant had to reduce the margin squeeze.
Aj keď sa nedá vylúčiť, že nemecké orgány rovnako porušili právo Spoločenstva — a najmä ustanovenia smernice 90/388 v znení smernice 96/19 — tým, že sa rozhodli pre postupné vyposudzovanie taríf pripojení a taríf telefonických hovorov, takéto nesplnenie povinnosti, pokiaľ by malo byť konštatované, by neodstraňovalo rozhodovací priestor, ktorý žalobkyňa skutočne mala na zmiernenie nožnicového efektu.
The first complaint cannot therefore be upheld.
Prvú výhradu preto nemožno uznať.
In the second place, as regards the complaint relating to the protection of legitimate expectations, it must be borne in mind that, in a number of decisions taken in the period covered by the contested decision, RegTP did in fact consider whether a margin squeeze resulted from the applicant’s charges.
V druhom rade, pokiaľ ide o výhradu vychádzajúcu z ochrany legitímnej dôvery, musí sa pripomenúť, že v mnohých rozhodnutiach prijatých v období posudzovanom v napadnutom rozhodnutí sa RegTP naozaj zaoberal otázkou existencie nožnicového efektu vyplývajúceho z taríf žalobkyne.
However, in its decisions, after finding the negative spread between the applicant’s wholesale and retail prices, RegTP took the view in each case that other operators should be able to offer their endusers competitive prices by resorting to cross-subsidisation of access services and call services (see paragraphs 115 to 119 above).
RegTP však vo svojich rozhodnutiach po tom, čo konštatoval záporný rozdiel medzi cenami sprostredkovacích služieb a maloobchodnými cenami žalobkyne, zakaždým usúdil, že využívanie krížového dotovania medzi prístupovými službami a službami telefonických hovorov má ostatným operátorom umožniť ponúkať ich účastníkom konkurencieschopné ceny (pozri body 115 až 119 vyššie).
The fact remains that RegTP’s decisions do not include any reference to Article 82 EC (see paragraph 114 above).
Je nutné konštatovať, že rozhodnutia RegTP neobsahujú nijaký odkaz na článok 82 ES (pozri bod 114 vyššie).
In addition, RegTP’s statement that ‘[c]ompetitors are not so prejudiced with regard to their competitive opportunities in the local network by the slight difference between retail and wholesale prices as to make it economically impossible for them to enter the market successfully or even to remain in the market’ (decision of RegTP of 29 April 2003) does not imply that the applicant’s pricing practices do not distort competition within the meaning of Article 82 EC.
Okrem toho postoj RegTP, že „súťažitelia nie sú malým rozdielom medzi maloobchodnými cenami a cenami sprostredkovacích služieb ohrození vo svojej možnosti súťažiť v miestnej sieti natoľko, že by pre nich bolo hospodársky nemožné úspešne vstúpiť na trh, či sa dokonca na trhu udržať“ (rozhodnutie RegTP z 29. apríla 2003), neznamená, že by tarifná politika žalobkyne nenarušovala hospodársku súťaž v zmysle článku 82 ES.
On the contrary, it follows implicitly but necessarily from RegTP’s decisions that the applicant’s pricing practices have an anticompetitive effect, since the applicant’s competitors have to resort to cross-subsidisation in order to be able to remain competitive on the market in access services (see paragraphs 119 and 238 above).
Naopak, z rozhodnutí RegTP konkludentne, no nevyhnutne vyplýva, že tarifná politika žalobkyne má protisúťažný účinok, pretože súťažitelia žalobkyne, aby mohli na trhu prístupových služieb zostať konkurencieschopní, musia využívať krížové dotovanie (pozri body 119 a 238 vyššie).
In those circumstances, RegTP’s decisions could not have created for the applicant a legitimate expectation that its pricing practices were compatible with Article 82 EC.
Za týchto podmienok nemohli rozhodnutia RegTP vyvolať u žalobkyne legitímnu dôveru, že jej tarifná politika je v súlade s článkom 82 ES.
It must be observed furthermore that, in its judgment of 10 February 2004 setting aside the judgment of the Oberlandesgericht Düsseldorf of 16 January 2002, the Bundesgerichtshof confirmed that ‘the administrative examination procedure [undertaken by RegTP] does not preclude the possibility in practice of an undertaking submitting a charge by which it abuses its dominant position and obtains authorisation for it because the abuse is not revealed during the examination procedure’.
Zároveň je dôležité zdôrazniť, že Bundesgerichtshof vo svojom rozsudku z 10. februára 2004, ktorým bol zrušený rozsudok Oberlandesgericht Düsseldorf zo 16. januára 2002, potvrdil, že „správne preskúmavacie konanie [zo strany RegTP] nevylučuje v praxi možnosť, že podnik predloží tarifu, ktorou zneužíva svoje dominantné postavenie, a dosiahne jej povolenie, pretože sa zneužitie v preskúmavacom konaní nezistí“.
In the third place, as regards the applicant’s complaint that the Commission misused its powers, it must be observed that a measure is only vitiated by misuse of powers if it is evident, on the basis of objective, relevant and consistent evidence, that it was taken with the exclusive or main purpose of achieving an end other than that stated (see Joined Cases C-186/02 P and C-188/02 P Ramondín and Others v Commission [2004] ECR I-10653, paragraph 44, and the caselaw cited).
V treťom rade, pokiaľ ide o výhradu žalobkyne, že Komisia sa dopustila zneužitia právomoci, je nevyhnutné pripomenúť, že akt je zneužitím právomoci, len ak sa na základe objektívnych, logických a súvzťažných dôkazov ukáže, že bol prijatý výlučne alebo prinajmenšom prevažne na iný ako uvádzaný účel (pozri rozsudok Súdneho dvora z 11. novembra 2004, Ramondín a i./Komisia, C-186/02 P a C-188/02 P, Zb. s. I-10653, bod 44 a tam citovanú judikatúru).
In the contested decision, the Commission refers only to the applicant’s pricing practices and not to the decisions of the German authorities.
Komisia sa v napadnutom rozhodnutí venuje iba postupu žalobkyne pri uplatňovaní taríf, a nie rozhodnutiam nemeckých orgánov.
Even if RegTP had infringed a Community rule and even if the Commission could have initiated proceedings
Aj keby RegTP porušil právny predpis Spoločenstva a aj keby Komisia mohla z tohto dôvodu začať konanie pre nesplnenie
DEUTSCHE TELEKOM v COMMISSION against the Federal Republic of Germany for failure to fulfil obligations, such possibilities cannot affect the lawfulness of the contested decision.
DEUTSCHE TELEKOM/KOMISIA povinnosti proti Spolkovej republike Nemecko, takéto možnosti nemôžu mať samy osebe nijaký vplyv na zákonnosť napadnutého rozhodnutia.
In that decision, the Commission merely found that the applicant had committed an infringement of Article 82 EC, a provision which concerns only economic operators, not the Member States.
V tomto rozhodnutí sa totiž Komisia obmedzila na konštatovanie, že žalobkyňa sa dopustila porušenia článku 82 ES, čiže ustanovenia, ktoré sa nevzťahuje na členské štáty, ale iba na hospodárske subjekty.
The Commission did not therefore misuse its powers by making that finding on the basis of Article 82 EC.
Komisia sa teda tým, že toto konštatovanie urobila na základe článku 82 ES, žiadneho zneužitia právomoci nedopustila.
The final plea in law therefore cannot be upheld either.
Ani posledný žalobný dôvod preto nemožno uznať.
II — The alternative form of order sought, seeking a reduction of the fine imposed
II — O podporných návrhoch smerujúcich k zníženiu uloženej pokuty
The applicant puts forward six pleas in law in support of the alternative form of order sought.
Na podporu svojich podporných návrhov uvádza žalobkyňa šesť žalobných dôvodov.
The first relates to an infringement of the rights of defence and the second to an infringement of Article 253 EC.
Prvý vychádza z porušenia práva na obhajobu a druhý z porušenia článku 253 ES.
The third plea in law is based on the applicant’s lack of negligence and intentional fault and the fourth on the insufficiency of the account taken of charges legislation in calculating the level of the fine.
Tretí žalobný dôvod sa vyvodzuje z absencie nedbanlivosti a úmyselného zavinenia u žalobkyne a štvrtý z nedostatočného zohľadnenia tarifnej regulácie pri výpočte výšky pokuty.
The fifth plea in law concerns the calculation of the duration of the infringement, and the sixth, the failure to take account of attenuating circumstances.
Piaty žalobný dôvod sa týka výpočtu doby trvania protiprávneho konania a šiesty nezohľadnenia poľahčujúcich okolností.
A — First plea in law: infringement of the rights of defence
A — O prvom žalobnom dôvode vychádzajúcom z porušenia práv na obhajobu
The applicant submits that the Commission infringed Article 19(1) of Regulation No 17 in relation to the rights of defence by failing in its statement of objections of
Žalobkyňa tvrdí, že Komisia porušila článok 19 ods. 1 nariadenia č. 17 týkajúci sa práv na obhajobu tým, že vo svojom oznámení o výhradách z 2. mája 2002 a vo svojom
In order to be reasonably able to defend itself, the applicant should have been informed during the administrative procedure of the facts on the basis of which the Commission was accusing it of such fault or negligence.
Aby sa totiž žalobkyňa mohla účinne brániť, mala byť v priebehu správneho konania informovaná o skutočnostiach, na základe ktorých jej Komisia takéto zavinenie alebo nedbanlivosť vytýka.
The Commission contends that this plea should be rejected.
Komisia navrhuje prejednávaný žalobný dôvod zamietnuť.
It must be observed at the outset that the conditions which must be fulfilled to enable the Commission to impose fines (initial conditions) are set out in the first subparagraph of Article 15(2) of Regulation No 17.
Je dôležité najprv pripomenúť, že článok 15 ods. 2 nariadenia č. 17 v prvom odseku uvádza podmienky, za ktorých môže Komisia uložiť pokuty (procesné podmienky).
These include the condition that the infringement was committed intentionally or negligently (order in SPO and Others v Commission, cited in paragraph 274 above, paragraph 53).
Medzi nimi sa uvádza aj podmienka týkajúca sa úmyselnej alebo nedbanlivostnej povahy konštatovaného protiprávneho konania (uznesenie SPO a i./Komisia, už citované v bode 274 vyššie, bod 53).
Next, it must be observed that the Commission is required to give a brief provisional assessment in the statement of objections as to the duration of the alleged infringement, its gravity and the question whether, in the circumstances of the case, the infringement was committed intentionally or negligently.
Potom je nevyhnutné pripomenúť, že Komisia je povinná v oznámení o výhradách podať stručný predbežný odhad trvania údajného porušovania, jeho závažnosť a to, či za okolností tohto prípadu bolo porušenie úmyselné, alebo z nedbanlivosti.
However, the adequacy of that provisional assessment, the purpose of which is to give the addressees of the statement of objections an opportunity to defend themselves, must be evaluated in relation not only to the wording of the measure in question but also to its context and the entirety of the legal rules governing the matter concerned (Case T-48/00 Corus UK v Commission [2004] ECR II-2325, paragraph 146).
Primeranosť tohto predbežného odhadu, ktorého cieľom je dať príjemcom príležitosť obhájiť sa, sa však musí posudzovať nielen vo vzťahu k obsahu daného opatrenia, ale tiež vo vzťahu k jeho kontextu a celkovo k právnej úprave upravujúcej danú oblasť (rozsudok Súdu prvého stupňa z 8. júla 2004, Corus UK/Komisia, T-48/00, Zb. s. II-2325, bod 146).
It must be held that the Commission informed the applicant in the statement of objections (paragraphs 95 to 140) that it considered the applicant’s pricing practices, and in particular the margin squeeze resulting from the negative or insufficient spread between its wholesale and retail prices, to be in breach of Article 82 EC.
Je nutné konštatovať, že v oznámení o výhradách (body 95 až 140) Komisia žalobkyňu informovala, že podľa nej je jej postup pri uplatňovaní taríf a najmä nožnicový efekt vyplývajúci zo záporného alebo z nedostatočného rozdielu medzi cenami jej sprostredkovacích služieb a jej maloobchodnými cenami v rozpore s článkom 82 ES.
Furthermore, in the statement of objections (paragraphs 141 to 152), the Commission examined the applicant’s scope to set its charges and thus addressed the issue of the applicant’s culpability with regard to the activities criticised.
Popritom Komisia v oznámení o výhradách (body 141 až 152) skúmala rozhodovací priestor, ktorý mala žalobkyňa na stanovovanie svojich taríf, a tým sa dotkla otázky zavinenia žalobkyne v súvislosti s namietaným konaním.
In those circumstances, it must be concluded that the information supplied in the statement of objections concerning the initial conditions laid down by the first subparagraph of Article 15(2) of Regulation No 17 was sufficiently precise.
Za týchto podmienok je potrebné uzavrieť, že informácie poskytnuté v oznámení o výhradách týkajúce sa procesných podmienok stanovených v článku 15 ods. 2 prvom pododseku nariadenia č. 17 boli dostatočne určité.
Moreover, since infringements committed negligently are not, in competition terms, less serious than those committed intentionally (order in SPO and Others v Commission, cited in paragraph 274 above, paragraph 55), the applicant did not need to receive more detailed information about its culpability in order to be reasonably able to exercise its rights of defence.
Zároveň, pretože protiprávne konania zavinené z nedbanlivosti nie sú z hľadiska hospodárskej súťaže menej závažné než protiprávne konania zavinené úmyselne (uznesenie SPO a i./Komisia, už citované v bode 274 vyššie, bod 55), žalobkyňa nemusela dostať bližšie informácie o svojom zavinení, aby mohla účinnejšie vykonávať svoje práva obhajoby.
In any event, it must be held that the applicant did in fact exercise its rights of defence on that point since it denied its culpability in its reply to the statement of objections, referring to the national regulation of its charges.
V každom prípade sa musí konštatovať, že žalobkyňa z tejto stránky riadne vykonala svoje právo na obhajobu, keď vo svojej odpovedi na oznámenie o výhradách spochybňovala svoje zavinenie s poukázaním na vnútroštátnu reguláciu jej taríf.
The first plea in law must therefore be rejected.
Prvý žalobný dôvod sa preto musí zamietnuť.
B — Second plea in law: infringement of Article 253 EC
B — O druhom žalobnom dôvode vychádzajúcom z porušenia článku 253 ES
The applicant observes that the contested decision must set out the grounds on which the Commission considers that the conditions for the imposition of a fine
Žalobkyňa pripomína, že v napadnutom rozhodnutí musia byť vyložené dôvody, pre ktoré Komisia usudzuje, že sú splnené podmienky na uloženie pokuty (rozsudok
The contested decision, which does not contain any grounds relating to the applicant’s negligence or to its intention to commit the infringement, infringes Article 253 EC; the fine should therefore be annulled.
Napadnuté rozhodnutie, ktoré neobsahuje žiadne odôvodnenie vo veci nedbanlivosti žalobkyne alebo úmyselnosti protiprávneho konania, je v rozpore s článkom 253 ES, a preto je nevyhnutné pokutu zrušiť.
It must be noted as a preliminary point that the obligation to state reasons laid down under Article 253 EC is an essential procedural requirement, unlike the question whether the reasons given are correct, which goes to the substantive legality of the contested measure.
Na úvod treba pripomenúť, že povinnosť odôvodnenia tvorí podstatnú formálnu náležitosť, ktorú je nevyhnutné odlíšiť od otázky opodstatnenosti odôvodnenia, spätej so zákonnosťou sporného aktu z meritórnej stránky.
From that point of view, the statement of reasons required by Article 253 EC must be appropriate to the act at issue and must disclose in a clear and unequivocal fashion the reasoning followed by the institution which adopted that measure in such a way as to enable the persons concerned to ascertain the reasons for it and to enable the competent court to exercise its power of review (C-17/99 France v Commission [2001] ECR I-2481, paragraph 35).
Z tohto pohľadu musí byť odôvodnenie vyžadované článkom 253 ES prispôsobené povahe daného aktu a musí byť z neho jednoznačne a nepochybne zrejmá úvaha orgánu, ktorý akt vydal, aby mali dotknuté osoby možnosť oboznámiť sa s dôvodmi prijatého opatrenia a príslušný súd možnosť ich preskúmať (rozsudok Súdneho dvora z 22. marca 2001, Francúzsko/Komisia, C-17/99, Zb. s. I-2481, bod 35).
It is not necessary for the reasoning to go into all the relevant facts and points of law, since the question whether the statement of reasons meets the requirements of Article 253 EC must be assessed with regard not only to its wording but also to its context and to all the legal rules governing the matter in question (France v Commission, cited in paragraph 284 above, paragraph 36, and Case C-113/00 Spain v Commission [2002] ECR I-7601, paragraph 48).
Nevyžaduje sa, aby odôvodnenie pomenovávalo všetky relevantné skutkové a právne okolnosti, keďže otázka, či odôvodnenie aktu spĺňa požiadavky článku 253 ES, sa musí posudzovať nielen vo vzťahu k obsahu daného opatrenia, ale aj vo vzťahu k jeho kontextu a celkovo k právnej úprave upravujúcej danú oblasť (rozsudky Súdneho dvora z 22. marca 2001, Francúzsko/Komisia, už citovaný v bode 284 vyššie, bod 36, a z 19. septembra 2002, Španielsko/Komisia, C-113/00, Zb. s. I-7601, bod 48).
First, it must be held that the contested decision (second citation) contains a reference to Article 15(2) of Regulation No 17.
Na jednej strane treba konštatovať, že napadnuté rozhodnutie (druhý odkaz) obsahuje poukázanie na článok 15 ods. 2 nariadenia č. 17.
The first subparagraph of Article 15(2) lays down the conditions which must be fulfilled to enable the Commission to impose fines (initial conditions).
Toto ustanovenie spresňuje vo svojom prvom odseku podmienky, ktoré musia byť splnené, aby Komisia mohla uložiť pokuty (procesné podmienky).
These include the condition that the infringement was committed intentionally or negligently (order in SPO and Others v Commission, cited in paragraph 274 above, paragraph 53).
Medzi týmito podmienkami sa uvádza aj podmienka týkajúca sa úmyselnej alebo nedbanlivostnej povahy konštatovaného protiprávneho konania (uznesenie SPO a i./Komisia, už citované v bode 274 vyššie, bod 53).
Second, the Commission sets out in detail in recitals 102 to 162 and 176 to 183 to the contested decision the grounds on which it considers the applicant’s pricing practices to be abuses within the meaning of Article 82 EC and, in recitals 163 to 175, the grounds on which the applicant must be deemed responsible for the infringement found, in spite of the fact that the German authorities have to approve the applicant’s charges.
Na druhej strane Komisia v napadnutom rozhodnutí — v odôvodneniach č. 102 až 162 a 176 až 183 — podrobne rozvádza dôvody, pre ktoré usudzuje, že postup žalobkyne pri uplatňovaní taríf je zneužívaním v zmysle článku 82 ES, a — v odôvodneniach č. 163 až 175 — dôvody, pre ktoré sa žalobkyňa musí považovať za zodpovednú za konštatované protiprávne konanie napriek tomu, že jej tarify musia schvaľovať nemecké orgány.
In those circumstances, it must be concluded that the contested decision contains sufficient reasoning regarding the application to the present case of the initial conditions laid down under the first subparagraph of Article 15(2) of Regulation No 17.
Za týchto podmienok je nevyhnutný záver, že pokiaľ ide o uplatnenie procesných podmienok stanovených v článku 15 ods. 2 prvom pododseku nariadenia č. 17 v prejednávanom prípade, je napadnuté rozhodnutie dostatočne odôvodnené.
This plea must therefore also be rejected.
Aj tento žalobný dôvod sa preto musí zamietnuť.
C — Third plea in law: the applicant’s lack of negligence or intentional fault
C — O treťom žalobnom dôvode založenom na absencii nedbanlivosti a úmyselného zavinenia žalobkyne
The applicant maintains that it is guilty of neither negligence nor intentional fault.
Žalobkyňa namieta, že sa nedopustila ani nedbanlivosti, ani úmyselného konania.
First of all, it observes that its wholesale and retail charges were all authorised by decisions of the BMPT, then of RegTP.
Po prvé pripomína, že jej tarify za sprostredkovacie služby a maloobchodné tarify boli všetky predmetom povoľovacích rozhodnutí BMPT a neskôr RegTP.
The applicant could thus legitimately assume that those charges were lawful.
Žalobkyňa tak mohla legitímne predpokladať zákonnosť týchto taríf.