natgillin/translations-raw huggingface dataset:
For that purpose, the Court draws inspiration from the constitutional traditions common to the Member States and from the guidelines supplied by international instruments for the protection of human rights on which the Member States have collaborated or to which they are signatories.
Na tieto účely sa Súdny dvor inšpiruje ústavnými tradíciami spoločnými pre členské štáty, ako aj usmerneniami, ktoré vyplývajú z medzinárodných nástrojov ochrany ľudských práv, na ktorých tvorbe členské štáty spolupracovali alebo ku ktorým pristúpili.
In that regard, the ECHR has special significance (see, inter alia, Case C-305/05 Ordre des barreaux francophones et germanophone and Others [2007] ECR I-5305, paragraph 29 and caselaw cited).
Zvláštny význam prináleží v tejto súvislosti EDĽP (pozri najmä rozsudok z 26. júna 2007, Ordre des barreaux francophones et germanophone a i., C-305/05, Zb. s. I-5305, bod 29 a citovanú judikatúru).
It is also clear from the caselaw that respect for human rights is a condition of the lawfulness of Community acts (Opinion 2/94, paragraph 34) and that measures incompatible with respect for human rights are not acceptable in the Community (Case C-112/00 Schmidberger [2003] ECR I-5659, paragraph 73 and caselaw cited).
Z judikatúry Súdneho dvora tiež vyplýva, že dodržiavanie ľudských práv predstavuje podmienku zákonnosti aktov Spoločenstva (stanovisko 2/94, už citované, bod 34) a že v Spoločenstve nemožno prijať opatrenia nezlučiteľné s ich dodržiavaním (rozsudok z 12. júna 2003, Schmidberger, C-112/00, Zb. s. I-5659, bod 73 a citovaná judikatúra).
It follows from all those considerations that the obligations imposed by an international agreement cannot have the effect of prejudicing the constitutional principles of the EC Treaty, which include the principle that all Community acts must respect fundamental rights, that respect constituting a condition of their lawfulness which it is for the Court to review in the framework of the complete system of legal remedies established by the Treaty.
Zo súhrnu týchto okolností vyplýva, že povinnosti, ktoré ukladá medzinárodná dohoda, nemôžu mať za následok zasahovanie do ústavných zásad Zmluvy ES, vrátane zásady, podľa ktorej všetky akty Spoločenstva musia dodržiavať základné práva, pričom toto dodržiavanie predstavuje podmienku ich zákonnosti, ktorú má Súdny dvor preskúmavať v rámci úplnej sústavy žalôb a konaní, ktoré upravuje táto Zmluva.
In this regard it must be emphasised that, in circumstances such as those of these cases, the review of lawfulness thus to be ensured by the Community judicature applies to the Community act intended to give effect to the international agreement at issue, and not to the latter as such.
V tomto ohľade treba zdôrazniť, že v kontexte, o aký ide v predmetnej veci, sa preskúmanie zákonnosti, ktoré musí byť takto zabezpečené súdom Spoločenstva, týka aktu Spoločenstva, ktorý má vykonať dotknutú medzinárodnú dohodu, a nie tejto dohody ako takej.
With more particular regard to a Community act which, like the contested regulation, is intended to give effect to a resolution adopted by the Security Council under Chapter VII of the Charter of the United Nations, it is not, therefore, for the Community judicature, under the exclusive jurisdiction provided for by Article 220 EC, to review the lawfulness of such a resolution adopted by an international body, even if that review were to be limited to examination of the compatibility of that resolution with jus cogens.
Pokiaľ ide konkrétnejšie o akt Spoločenstva, akým je sporné nariadenie, ktorý má vykonať rezolúciu Bezpečnostnej rady prijatú podľa kapitoly VII Charty Organizácie Spojených národov, nie je úlohou súdu Spoločenstva v rámci výlučnej právomoci, ktorú upravuje článok 220 ES, preskúmavať zákonnosť takejto rezolúcie prijatej týmto medzinárodným orgánom, keďže toto preskúmanie sa obmedzuje na skúmanie zlučiteľnosti tejto rezolúcie s ius cogens.
However, any judgment given by the Community judicature deciding that a Community measure intended to give effect to such a resolution is contrary to a higher rule of law in the Community legal order would not entail any challenge to the primacy of that resolution in international law.
Okrem toho prípadný rozsudok súdu Spoločenstva, ktorým by sa rozhodlo, že akt Spoločenstva, ktorý má vykonať takúto rezolúciu, je v rozpore s vyššou normou právneho poriadku Spoločenstva, nezahŕňa spochybnenie prednosti tejto rezolúcie z hľadiska medzinárodného práva.
The Court has thus previously annulled a decision of the Council approving an international agreement after considering the internal lawfulness of the decision in the light of the agreement in question and finding a breach of a general principle of Community law, in that instance the general principle of non-discrimination (Case C-122/95 Germany v Council [1998] ECR I-973).
Súdny dvor už zrušil rozhodnutie Rady schvaľujúce medzinárodnú dohodu, po preskúmaní jej vnútornej zákonnosti vzhľadom na dotknutú dohodu a po konštatovaní porušenia všeobecnej zásady práva Spoločenstva, v predmetnej veci všeobecnej zásady zákazu diskriminácie (rozsudok z 10. marca 1998, Nemecko/Rada, C-122/95, Zb. s. I-973).
It must therefore be considered whether, as the Court of First Instance held, as a result of the principles governing the relationship between the international legal order under the United Nations and the Community legal order, any judicial review of the internal lawfulness of the contested regulation in the light of fundamental freedoms is in principle excluded, notwithstanding the fact that, as is clear from the decisions referred to in paragraphs 281 to 284 above, such review is a constitutional guarantee forming part of the very foundations of the Community.
Je teda namieste preskúmať, či, ako rozhodol Súd prvého stupňa, zásady upravujúce skĺbenie vzťahov medzi medzinárodným právnym poriadkom Organizácie Spojených národov a právnym poriadkom Spoločenstva v sebe zahŕňajú, že súdne preskúmanie vnútornej zákonnosti sporného nariadenia vzhľadom na základné práva je v zásade vylúčené bez ohľadu na skutočnosť, že, ako vyplýva z judikatúry pripomenutej v bodoch 281 až 284 tohto rozsudku, takéto preskúmanie predstavuje ústavnú záruku vyplývajúcu zo samotných základov Spoločenstva.
In this respect it is first to be borne in mind that the European Community must respect international law in the exercise of its powers (Poulsen and Diva Navigation, paragraph 9, and Racke, paragraph 45), the Court having in addition stated, in the same paragraph of the first of those judgments, that a measure adopted by virtue of those powers must be interpreted, and its scope limited, in the light of the relevant rules of international law.
V tejto súvislosti treba najskôr pripomenúť, že právomoci Spoločenstva musia byť vykonávané za dodržiavania medzinárodného práva (rozsudky Poulsen a Diva Navigation, už citovaný, bod 9, a Racke, už citovaný, bod 45), pričom Súdny dvor okrem toho v rovnakom bode prvého z týchto rozsudkov spresnil, že akt prijatý na základe jeho právomocí musí byť vykladaný a jeho pôsobnosť obmedzená vo svetle relevantných pravidiel medzinárodného práva.
Moreover, the Court has held that the powers of the Community provided for by Articles 177 EC to 181 EC in the sphere of cooperation and development must be exercised in observance of the undertakings given in the context of the United Nations and other international organisations (Case C-91/05 Commission v Council [2008] ECR I-3651, paragraph 65 and caselaw cited).
Navyše Súdny dvor rozhodol, že právomoci Spoločenstva upravené v článkoch 177 ES až 181 ES v oblasti spolupráce a rozvoja musia byť vykonávané za dodržiavania záväzkov prevzatých v rámci Organizácie Spojených národov a iných medzinárodných organizácií (rozsudok z 20. mája 2008, Komisia/Rada, C-91/05, Zb. s. I-3651, bod 65 a citovaná judikatúra).
Observance of the undertakings given in the context of the United Nations is required just as much in the sphere of the maintenance of international peace and security when the Community gives effect, by means of the adoption of Community
Dodržiavanie záväzkov prevzatých v rámci Organizácie Spojených národov je uložené tiež v oblasti zachovania medzinárodného mieru a bezpečnosti pri vykonávaní rezolúcií prijatých Bezpečnostnou radou podľa kapitoly VII Charty Organizácie
KADI AND AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION v COUNCIL AND COMMISSION measures taken on the basis of Articles 60 EC and 301 EC, to resolutions adopted by the Security Council under Chapter VII of the Charter of the United Nations.
Spojených národov zo strany Spoločenstva prijatím aktov Spoločenstva na základe článkov 60 ES a 301 ES.
In the exercise of that latter power it is necessary for the Community to attach special importance to the fact that, in accordance with Article 24 of the Charter of the United Nations, the adoption by the Security Council of resolutions under Chapter VII of the Charter constitutes the exercise of the primary responsibility with which that international body is invested for the maintenance of peace and security at the global level, a responsibility which, under Chapter VII, includes the power to determine what and who poses a threat to international peace and security and to take the measures necessary to maintain or restore them.
Pri výkone tejto poslednej uvedenej právomoci musí Spoločenstvo priznať osobitný význam skutočnosti, že v súlade s článkom 24 Charty Organizácie Spojených národov predstavuje prijatie rezolúcií Bezpečnostnou radou podľa kapitoly VII Charty výkon hlavnej zodpovednosti, ktorá je zverená tomuto medzinárodnému orgánu na zachovanie mieru a bezpečnosti na svetovej úrovni, teda zodpovednosti, ktorá v rámci uvedenej kapitoly VII zahŕňa právomoc určiť, čo predstavuje ohrozenie medzinárodného mieru a bezpečnosti, ako aj prijať opatrenia nevyhnutné na ich zachovanie alebo ich opätovné nastolenie.
Next, it is to be noted that the powers provided for in Articles 60 EC and 301 EC may be exercised only in pursuance of the adoption of a common position or joint action by virtue of the provisions of the EC Treaty relating to the CFSP which provides for action by the Community.
Ďalej treba konštatovať, že právomoci upravené v článkoch 60 ES a 301 ES môžu byť vykonávané iba v nadväznosti na prijatie spoločnej pozície alebo jednotnej akcie na základe ustanovení Zmluvy EÚ o SZBP, ktorá predpokladá činnosť Spoločenstva.
Although, because of the adoption of such an act, the Community is bound to take, under the EC Treaty, the measures necessitated by that act, that obligation means, when the object is to implement a resolution of the Security Council adopted under Chapter VII of the Charter of the United Nations, that in drawing up those measures the Community is to take due account of the terms and objectives of the resolution concerned and of the relevant obligations under the Charter of the United Nations relating to such implementation.
Ak teda z dôvodu prijatia takéhoto aktu je Spoločenstvo povinné prijať v rámci Zmluvy ES opatrenia, ktoré ukladá tento akt, táto povinnosť v sebe zahŕňa, ak ide o vykonanie rezolúcie Bezpečnostnej rady prijatej podľa kapitoly VII Charty Organizácie Spojených národov, že pri vypracovávaní týchto opatrení Spoločenstvo riadne prihliada na znenie a ciele dotknutej rezolúcie, ako aj na relevantné povinnosti vyplývajúce z Charty Organizácie Spojených národov týkajúce sa takéhoto vykonania.
Furthermore, the Court has previously held that, for the purposes of the interpretation of the contested regulation, account must also be taken of the wording and purpose of Resolution 1390 (2002) which that regulation, according to the fourth recital in the preamble thereto, is designed to implement (Möllendorf and Möllen­dorf­Niehuus, paragraph 54 and caselaw cited).
Okrem toho Súdny dvor rozhodol, že na účely výkladu sporného nariadenia je taktiež potrebné zohľadniť text a predmet rezolúcie č. 1390 (2002), ktorej vykonanie je cieľom tohto nariadenia, ako je to uvedené v jeho odôvodnení č. 4 (rozsudok Möllendorf a Möllendorf-Niehuus, už citovaný, bod 54 a citovaná judikatúra).
It must however be noted that the Charter of the United Nations does not impose the choice of a particular model for the implementation of resolutions adopted by the Security Council under Chapter VII of the Charter, since they are to be given effect in accordance with the procedure applicable in that respect in the domestic legal order of each Member of the United Nations.
Napriek tomu je opodstatnené uviesť, že Charta Organizácie Spojených národov neukladá povinnosť výberu vopred určeného modelu na vykonanie rezolúcií prijatých Bezpečnostnou radou podľa kapitoly VII Charty, keďže toto vykonanie sa musí uskutočniť v súlade s postupmi uplatniteľnými v tomto ohľade vo vnútroštátnom právnom poriadku každého členského štátu OSN.
It follows from all those considerations that it is not a consequence of the principles governing the international legal order under the United Nations that any judicial review of the internal lawfulness of the contested regulation in the light of fundamental freedoms is excluded by virtue of the fact that that measure is intended to give effect to a resolution of the Security Council adopted under Chapter VII of the Charter of the United Nations.
Zo súhrnu vyššie uvedených úvah vyplýva, že zásady riadiace medzinárodný právny poriadok Organizácie Spojených národov v sebe nezahŕňajú, že súdne preskúmanie vnútornej zákonnosti sporného nariadenia vzhľadom na základné práva je vylúčené z dôvodu, že tento akt má vykonať rezolúciu Bezpečnostnej rady prijatú podľa kapitoly VII Charty Organizácie Spojených národov.
What is more, such immunity from jurisdiction for a Community measure like the contested regulation, as a corollary of the principle of the primacy at the level of international law of obligations under the Charter of the United Nations, especially those relating to the implementation of resolutions of the Security Council adopted under Chapter VII of the Charter, cannot find a basis in the EC Treaty.
Takáto súdna imunita aktu Spoločenstva, akým je sporné nariadenie, ako dôsledok zásady prednosti na úrovni medzinárodného práva povinností vyplývajúcich z Charty Organizácie Spojených národov, osobitne tých, ktoré sa týkajú vykonania rezolúcií Bezpečnostnej rady prijatých podľa kapitoly VII Charty, nemá okrem toho žiadny základ v Zmluve ES.
Admittedly, the Court has previously recognised that Article 234 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 307 EC) could, if the conditions for application have been satisfied, allow derogations even from primary law, for example from Article 113 of the EC Treaty on the common commercial policy (see, to that effect, Centro­Com, paragraphs 56 to 61).
Je nepochybne presné, že Súdny dvor už uznal, že článok 234 Zmluvy ES (zmenený, teraz článok 307 ES) mohol umožniť odchýlky aj z primárneho práva, aby boli splnené podmienky jeho uplatnenia, napríklad z článku 113 Zmluvy ES (zmenený, teraz článok 133 ES) o spoločnej obchodnej politike (pozri v tomto zmysle rozsudok Centro-Com, už citovaný, body 56 až 61).
It is true also that Article 297 EC implicitly permits obstacles to the operation of the common market when they are caused by measures taken by a Member State to carry out the international obligations it has accepted for the purpose of maintaining international peace and security.
Je rovnako pravda, že článok 297 ES implicitne umožňuje vznik prekážok fungovania spoločného trhu, spôsobených opatreniami, ktoré členský štát prijme na vykonanie medzinárodných záväzkov, ktoré uzavrel s cieľom zachovania medzinárodného mieru a bezpečnosti.
Those provisions cannot, however, be understood to authorise any derogation from the principles of liberty, democracy and respect for human rights and fundamental freedoms enshrined in Article 6(1) EU as a foundation of the Union.
Tieto ustanovenia napriek tomu nemôžu byť vnímané ako oprávňujúce odchýlku od zásad slobody, demokracie, ako aj dodržiavania ľudských práv a základných slobôd upravených v článku 6 ods. 1 EÚ ako základu Únie.
Article 307 EC may in no circumstances permit any challenge to the principles that form part of the very foundations of the Community legal order, one of which is the protection of fundamental rights, including the review by the Community judicature of the lawfulness of Community measures as regards their consistency with those fundamental rights.
Článok 307 ES totiž nemôže v nijakom prípade umožniť spochybnenie zásad, ktoré vyplývajú zo samotných základov právneho poriadku Spoločenstva, medzi ktoré patrí ochrana základných práv zahŕňajúca preskúmanie zákonnosti aktov Spoločenstva zo strany súdu Spoločenstva, pokiaľ ide o ich súlad s týmito základnými právami.
Nor can an immunity from jurisdiction for the contested regulation with regard to the review of its compatibility with fundamental rights, arising from the alleged absolute primacy of the resolutions of the Security Council to which that measure is designed to give effect, find any basis in the place that obligations under the Charter of the United Nations would occupy in the hierarchy of norms within the Community legal order if those obligations were to be classified in that hierarchy.
Súdna imunita sporného nariadenia, pokiaľ ide o preskúmanie jeho zlučiteľnosti so základnými právami, ktorá má svoj pôvod v údajnej absolútnej prednosti rezolúcií Bezpečnostnej rady, ktoré má tento akt vykonať, tiež nemôže byť založená na mieste, ktoré zaberajú povinnosti vyplývajúce z Charty Organizácie Spojených národov v hierarchii noriem v rámci právneho poriadku Spoločenstva, ak boli tieto povinnosti zatriedené v tejto hierarchii.
Article 300(7) EC provides that agreements concluded under the conditions set out in that article are to be binding on the institutions of the Community and on Member States.
Článok 300 ods. 7 ES totiž stanovuje, že dohody uzavreté podľa podmienok stanovených v tomto článku sú záväzné pre orgány Spoločenstva a členské štáty.
Thus, by virtue of that provision, supposing it to be applicable to the Charter of the United Nations, the latter would have primacy over acts of secondary Community law (see, to that effect, Case C-308/06 Intertanko and Others [2008] ECR I-4057, paragraph 42 and caselaw cited).
Podľa tohto ustanovenia, ak by bolo uplatniteľné na Chartu Organizácie Spojených národov, táto charta by mala prednosť pred sekundárnou právnou úpravou Spoločenstva (pozri v tomto zmysle rozsudok z 3. júna 2008, Intertanko a i., C-308/06, Zb. s. I-4057, bod 42 a citovanú judikatúru).
That interpretation is supported by Article 300(6) EC, which provides that an international agreement may not enter into force if the Court has delivered an adverse opinion on its compatibility with the EC Treaty, unless the latter has previously been amended.
Tento výklad je posilnený odsekom 6 toho istého článku 300 ES, podľa ktorého medzinárodná dohoda nemôže nadobudnúť platnosť, ak Súdny dvor vydal zamietavé stanovisko o jej zlučiteľnosti so Zmluvou ES, prinajmenšom vtedy, ak táto zmluva nebola predtým zmenená.
It has however been maintained before the Court, in particular at the hearing, that the Community judicature ought, like the European Court of Human Rights, which in several recent decisions has declined jurisdiction to review the compatibility of certain measures taken in the implementing of resolutions adopted by the Security Council under Chapter VII of the Charter of the United Nations, to refrain from reviewing the lawfulness of the contested regulation in the light of fundamental freedoms, because that regulation is also intended to give effect to such resolutions.
Napriek tomu na pojednávaní pred Súdnym dvorom sa tvrdilo, že podľa vzoru Európskeho súdu pre ľudské práva, ktorý vo viacerých nedávnych rozhodnutiach vyhlásil, že nemá právomoc preskúmavať súlad niektorých aktov prijatých v rámci vykonania rezolúcií prijatých Bezpečnostnou radou podľa kapitoly VII Charty Organizácie Spojených národov, sa súdy Spoločenstva musia zdržať preskúmania zákonnosti sporného nariadenia z pohľadu základných práv, keďže tento akt sa tiež týka vykonania takýchto rezolúcií.
In this respect, it is to be found that, as the European Court of Human Rights itself has noted, there exists a fundamental difference between the nature of the measures concerned by those decisions, with regard to which that court declined jurisdiction to carry out a review of consistency with the ECHR, and the nature of other measures with regard to which its jurisdiction would seem to be unquestionable (see Behrami and Behrami v. France and Saramati v. France, Germany and Norway of 2 May 2007, not yet published in the Reports of Judgments and Decisions, §151).
V tejto súvislosti treba konštatovať, ako to inak uviedol samotný Európsky súd pre ľudské práva, že existuje základný rozdiel medzi povahou aktov dotknutých týmito rozhodnutiami, vo vzťahu ku ktorým tento súd vyhlásil, že nemá právomoc na výkon preskúmania súladu vo vzťahu k EDĽP, a povahou iných aktov, pre ktoré sa jeho právomoc zdá byť nespochybniteľnou (pozri rozhodnutie Európskeho súdu pre ľudské práva Behrami a Behrami/Francúzsko a Saramati/Francúzsko, Nemecko a Nórsko z 2. mája 2007, zatiaľ neuverejnené v Zbierke rozsudkov a rozhodnutí, § 151).
While, in certain cases before it the European Court of Human Rights has declined jurisdiction ratione personae, those cases involved actions directly attributable to the United Nations as an organisation of universal jurisdiction fulfilling its imperative collective security objective, in particular actions of a subsidiary organ of the UN
Ak totiž Európsky súd pre ľudské práva v niektorých veciach, o ktorých rozhodoval, vyhlásil, že nemá právomoc ratione personae, tie sa týkali činností priamo pripísateľných OSN ako organizácii so všeobecným poslaním, ktorá plní záväzný cieľ kolektívnej bezpečnosti, osobitne činností subsidiárneho orgánu OSN zriadeného v rámci
KADI AND AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION v COUNCIL AND COMMISSION created under Chapter VII of the Charter of the United Nations or actions falling within the exercise of powers lawfully delegated by the Security Council pursuant to that chapter, and not actions ascribable to the respondent States before that court, those actions not, moreover, having taken place in the territory of those States and not resulting from any decision of the authorities of those States.
KADI A AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION/RADA A KOMISIA kapitoly VII Charty Organizácie Spojených národov alebo činností patriacich do rámca právomocí platne delegovaných Bezpečnostnou radou podľa tej istej kapitoly, a nie činností pripísateľných štátom žalovaným pred týmto súdom, pričom sa tieto činnosti okrem iného neuskutočnili na území týchto štátov a nevyplývali z rozhodnutia ich orgánov.
By contrast, in paragraph 151 of Behrami and Behrami v. France and Saramati v. France, Germany and Norway, the European Court of Human Rights stated that in the case leading to its judgment in Bosphorus Hava Yolları Turizm ve Ticaret Anonim Şirketi v. Ireland, concerning a seizure measure carried out by the authorities of the respondent State on its territory following a decision by one of its ministers, it had recognised its competence, notably ratione personae, vis-à-vis the respondent State, despite the fact that the source of the contested measure was a Community regulation taken, in its turn, pursuant to a resolution of the Security Council.
Naopak, v odseku 151 už citovaného rozhodnutia Behrami a Behrami/Francúzsko a Saramati/Francúzsko, Nemecko a Nórsko Európsky súd pre ľudské práva uviedol, že vo veci, ktorá viedla k vydaniu už citovaného rozsudku Bosphorus Hava Yolları Turizm ve Ticaret Anonim Şirketi/Írsko, týkajúcom sa zaisťovacieho opatrenia vykonaného orgánmi žalovaného štátu na jeho vnútroštátnom území v nadväznosti na rozhodnutie ministra tohto štátu, uznal svoju právomoc, najmä ratione personae, voči žalovanému štátu, hoci o spornom opatrení sa rozhodlo na základe nariadenia Spoločenstva, ktoré samotné bolo prijaté na základe rezolúcie Bezpečnostnej rady.