natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In view of all of the foregoing considerations and in the light of the conclusions already drawn in the examination of the previous two limbs, I consider that the Court of First Instance committed an error of law in finding that the Commission had infringed the principle of legal certainty by ordering repayment of the aid which, without notification, had been unlawfully granted to Salzgitter.
Vzhľadom na všetky tieto skutočnosti a závery, ktoré som už vyvodil v rámci preskúmania obidvoch predchádzajúcich častí, zastávam názor, že Súd prvého stupňa sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodol, že Komisia tým, že požadovala vrátenie pomoci, ktorá bola z dôvodu jej neoznámenia poskytnutá spoločnosti Salzgitter protiprávne, porušila zásadu právnej istoty.
I therefore propose that the Court should declare the first plea to be well founded and set aside the judgment under appeal in so far as it annulled Articles 2 and 3 of the contested decision concerning repayment of the aid granted to Salzgitter between 1986 and 1995.
V dôsledku toho Súdnemu dvoru navrhujem, aby vyhlásil prvý odvolací dôvod hlavného odvolania za dôvodný a zrušil napadnutý rozsudok v rozsahu, v akom sa ním zrušujú články 2 a 3 sporného rozhodnutia týkajúceho sa vrátenia pomoci poskytnutej spoločnosti Salzgitter v rokoch 1986 a 1995.
In my view, the state of the proceedings in this case does not permit final judgment.
Zastávam názor, že v prejednávanej veci nie je možné v spore rozhodnúť.
Examination of the pleas raised by Salzgitter in its application for annulment will inevitably require verifications of fact which the Court of First Instance did not examine in the judgment under appeal.
Preskúmanie žalobných dôvodov, ktoré uplatňuje spoločnosť Salzgitter v rámci svojej žaloby o neplatnosť, si bude totiž nevyhnutne vyžadovať overenia skutkového stavu, ktoré Súd prvého stupňa v rámci napadnutého rozsudku nevykonal.
I am thinking, in particular, of the fourth plea, alleging an error of assessment arising from the classification of certain investments as measures falling within the scope of application of the ECSC Treaty, the fifth plea, alleging an error of assessment by virtue of the Commission’s failure to classify certain investment plans as environmental protection measures, and the sixth plea, alleging an error of assessment in the definition of the decisive discount rate.
Mám na mysli najmä štvrtý žalobný dôvod založený na nesprávnom posúdení, pokiaľ ide o kvalifikáciu niektorých investičných opatrení patriacich do pôsobnosti Zmluvy ESUO, piaty žalobný dôvod založený na nesprávnom posúdení, ktoré spočíva v tom, že Komisia nekvalifikovala niektoré investičné projekty ako opatrenia smerujúce k ochrane životného prostredia, a šiesty žalobný dôvod založený na nesprávnom posúdení pri určení rozhodujúcej miery diskontácie.
In the light of these considerations, I propose that this case be referred back to the Court of First Instance for a ruling on the substance of the matter and that the decision as to costs be reserved.
Tieto úvahy má vedú k tomu, aby som navrhol vrátenie prejednávanej veci Súdu prvého stupňa na rozhodnutie o veci samej a aby sa o trovách konania rozhodlo neskôr.
In the light of the foregoing, there is in my view no need for a ruling on the other limbs of this plea.
Vzhľadom na vyššie uvedené skutočnosti zastávam názor, že nie je potrebné vyjadriť sa k ostatným častiam tohto odvolacieho dôvodu.
Nor do I consider there to be any need for a ruling on the second plea of this appeal.
Takisto si myslím, že nie potrebné vyjadriť sa k druhému odvolaciemu dôvodu tohto odvolanie.
In the light of the foregoing considerations, I propose that the Court of Justice should:
Vzhľadom na predchádzajúce úvahy navrhujem, aby Súdny dvor rozhodol takto:
22 April 2008 *
ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (veľká komora) z 22. apríla 2008 *
APPEAL under Article 56 of the Statute of the Court of Justice, lodged on 16 September 2004,
Vo veci C-408/04 P, ktorej predmetom je odvolanie podľa článku 56 Štatútu Súdneho dvora, podané 16. septembra 2004,
Commission of the European Communities, represented by V. Kreuschitz and M. Niejahr, acting as Agents, with an address for service in Luxembourg, appellant, the other parties to the proceedings being:
Komisia Európskych spoločenstiev, v zastúpení: V. Kreuschitz a M. Niejahr, splnomocnení zástupcovia, s adresou na doručovanie v Luxemburgu, odvolateľka, ďalší účastníci konania:
JUDGMENT OF 22. 4.
ROZSUDOK Z 22. 4.
2008 — CASE C-408/04 P
2008 — VEC C-408/04 P
Federal Republic of Germany, represented by M. Lumma and W.-D. Plessing, as well as C. Schulze-Bahr, acting as Agents, intervener at first instance,
Spolková republika Nemecko, v zastúpení: M. Lumma a W.-D. Plessing, ako aj C. Schulze-Bahr, splnomocnení zástupcovia, vedľajší účastníci konania v prvostupňovom konaní,
THE COURT (Grand Chamber), composed of V. Skouris, President, C.W.A. Timmermans, A. Rosas, K. Lenaerts, A. Tizzano and L. Bay Larsen, Presidents of Chambers, J.N. Cunha Rodrigues, R. Silva de Lapuerta, M. Ilešič, P. Lindh and J.-C. Bonichot (Rapporteur), Judges,
SÚDNY DVOR (veľká komora), v zložení: predseda V. Skouris, predsedovia komôr C. W. A. Timmermans, A. Rosas, K. Lenaerts, A. Tizzano a L. Bay Larsen, sudcovia J. N. Cunha Rodrigues, R. Silva de Lapuerta, M. Ilešič, P. Lindh a J.-C. Bonichot (spravodajca), generálny advokát: Y. Bot, tajomník: J. Swedenborg, referent, so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní zo 6. februára 2007, po vypočutí návrhov generálneho advokáta na pojednávaní 11. septembra 2007,
COMMISSION v SALZGITTER gives the following
KOMISIA/SALZGITTER vyhlásil tento
5, ’the contested decision’).
5, ďalej len „sporné rozhodnutie“).
By its crossappeal, Salzgitter AG (‘Salzgitter’) seeks to have the judgment under appeal set aside in part.
Salzgitter AG (ďalej len „spoločnosť Salzgitter“) požaduje prostredníctvom vzájomného odvolania čiastočné zrušenie napadnutého rozsudku.
In paragraphs 1 to 5 of the judgment under appeal, the Court of First Instance set out the legal context as follows:
V bodoch 1 až 5 napadnutého rozsudku Súd prvého stupňa vymedzil právny rámec takto:
“The following are recognised as incompatible with the common market for coal and steel and shall accordingly be abolished and prohibited within the Community, as provided in this Treaty:
‚Keďže sa považujú za nezlučiteľné so spoločným trhom uhlia a ocele, sú za podmienok uvedených v tejto zmluve v rámci Spoločenstva zrušené a zakázané:
2008 — CASE C-408/04 P
2008 — VEC C-408/04 P c) subvencie alebo pomoci poskytované štátmi alebo osobitné poplatky ukladané štátmi v akejkoľvek forme.‘ [neoficiálny preklad]
Any action by a Member State which is liable to have appreciable repercussions on conditions of competition in the coal or the steel industry shall be brought to the knowledge of the Commission by the government concerned.
Každé opatrenie členského štátu spôsobilé citeľne ovplyvniť podmienky hospodárskej súťaže v uhoľnom a oceliarskom priemysle musí dotknutá vláda oznámiť Komisii.
If the action is liable, by substantially increasing differences in production costs otherwise than through changes in productivity, to provoke a serious disequilibrium, the Commission, after consulting the Consultative Committee and the Council, may take the following steps:
Ak by takéto opatrenie mohlo vyvolať vážnu nerovnováhu tým, že inak ako zmenou výnosnosti podstatne zväčší rozdiely medzi výrobnými nákladmi, Komisia môže po porade s Poradným výborom a s Radou prijať nasledujúce opatrenia:
— if the action taken by that State is having harmful effects on the coal or steel undertakings within the jurisdiction of that State, the Commission may authorise it to grant aid to these undertakings, the amount, conditions and duration of which shall be determined in agreement with the Commission. …;
— ak má opatrenie tohto štátu škodlivé účinky na uhliarske alebo oceliarske podniky podliehajúce právomoci tohto štátu, Komisia mu môže povoliť udeliť im pomoc, ktorej výška, podmienky a trvanie sa stanovia dohodou s Komisiou. …
— if the action taken by that State is having harmful effects on the coal or steel undertakings within the jurisdiction of other Member States, the Commission shall make a recommendation to that State with a view to remedying these effects by such measures as that State may consider most compatible with its own economic equilibrium.
— ak má opatrenie tohto štátu škodlivé účinky na uhliarske alebo oceliarske podniky podliehajúce právomoci iných členských štátov, Komisia mu podá odporúčanie, aby vykonal nápravu prostredníctvom opatrení, ktoré sám uzná za najviac zlučiteľné so svojou hospodárskou rovnováhou.
The first and second paragraph of Article 95 CS provide as follows:
Článok 95 prvý a druhý odsek UO stanovuje:
“In all cases not provided for in this Treaty where it becomes apparent that a decision or recommendation of the Commission is necessary to attain, within the common market in coal and steel and in accordance with Article 5, one of the objectives of the Community set out in Articles 2, 3 and 4, the decision may be taken or the recommendation made with the unanimous assent of the Council and after the Consultative Committee has been consulted.
‚Vo všetkých prípadoch nepredvídaných touto Zmluvou, keď sa rozhodnutie alebo odporúčanie Komisie ukáže byť nevyhnutným na to, aby sa vo fungovaní spoločného trhu uhlia a ocele dosiahol v súlade s článkom 5 niektorý z cieľov Spoločenstva stanovených v článkoch 2, 3 a 4, môže byť takéto rozhodnutie alebo odporúčanie prijaté na základe súhlasného stanoviska Rady prijatého jednomyseľne a po porade s Poradným výborom.
Any decision so taken or recommendation so made shall determine what penalties, if any, may be imposed.”
Rovnaké rozhodnutie alebo odporúčanie prijaté rovnakým postupom prípadne stanoví uplatniteľné sankcie.‘ [neoficiálny preklad]
In order to meet the restructuring needs of the steel industry, the Commission relied on the provisions of Article 95 CS to introduce, in the early 1980s, a Community scheme authorising the grant of State aid to the steel industry in specific and limited cases.
Komisia s cieľom vyhovieť požiadavkám reštrukturalizácie železiarskeho a oceliarskeho priemyslu zaviedla na základe ustanovení článku 95 UO na začiatku osemdesiatych rokov režim Spoločenstva, ktorý povoľuje udelenie štátnej pomoci železiarskemu a oceliarskemu priemyslu v určitých taxatívne vymedzených prípadoch.
That scheme underwent a series of amendments in order to deal with the cyclical problems encountered by the steel industry.
Tento režim sa postupne prispôsoboval tak, aby zodpovedal konjunkturálnym ťažkostiam železiarskeho a oceliarskeho priemyslu.
The decisions successively adopted for that purpose are commonly known as the “Steel Aid Codes”.
Rozhodnutia, ktoré boli v tejto súvislosti postupne prijaté, sa spolu nazývajú ‚kódexy pomoci železiarskemu a oceliarskemu priemyslu‘.
On 18 December 1996, the Commission adopted Decision No 2496/96/ECSC establishing Community rules for State aid to the steel industry (OJ 1996 L 338,
Dňa 18. decembra 1996 prijala Komisia rozhodnutie č. 2496/96/ESUO o zavedení pravidiel Spoločenstva pre pomoc železiarskemu a oceliarskemu priemyslu
2008 — CASE C-408/04 P p.
2008 — VEC C-408/04 P
That decision was applicable from 1 January 1997 to 22 July 2002.’
Toto rozhodnutie bolo účinné od 1. januára 1997 do 22. júla 2002.“
In paragraphs 6 to 11 of the judgment under appeal, the Court of First Instance set out the pre-litigation procedure, in the following terms:
Súd prvého stupňa ďalej v bodoch 6 až 11 napadnutého rozsudku vymedzil okolnosti predchádzajúce sporu takto:
In Germany, the Zonenrandförderungsgesetz (German law on the development of the border zone between the former German Democratic Republic and the former Czechoslovak Socialist Republic, “the ZRFG”) was adopted on 5 August 1971 and approved, along with subsequent amendments to it, by [decision of] the Commission [(“the 1971 Decision”)], following assessment of the measures planned by the Commission pursuant to Article 92 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 87 EC) and Article 93 of the EC Treaty (now Article 88 EC).
Zonenrandförderungsgesetz (nemecký zákon, ktorého cieľom je prispieť k rozvoju zóny pozdĺž hranice s bývalou Nemeckou demokratickou republikou a s bývalou Československou republikou, ďalej len ‚ZRFG‘) bol v Nemecku prijatý 5. augusta 1971 a Komisia ho schválila, rovnako ako aj jeho ďalšie zmeny [rozhodnutím] [(ďalej len ‚rozhodnutie z roku 1971‘)]… po tom, čo preskúmala opatrenia predvídané týmto zákonom vo svetle článku 92 Zmluvy ES (zmenený, teraz článok 87 ES) a článku 93 Zmluvy ES (zmenený, teraz článok 88 ES).
The most recent amendments to the ZRFG were approved by the Commission as State aid compatible with the EC Treaty (OJ 1993 C 3, p. 3).
Posledné zmeny ZRFG Komisia schválila ako štátnu pomoc zlučiteľnú so Zmluvou ES (Ú. v. ES 1993 C 3, s. 3).
The ZRFG came to an end definitively in 1995.
Platnosť a účinnosť ZRFG sa definitívne skončila v roku 1995.
From the beginning, Paragraph 3 of the ZRFG provided for tax incentives in the form of special depreciation allowances (“Sonderabschreibungen”) and taxfree reserves (“steuerfreie Rücklagen”) for investments made in any establishment of an undertaking situated along the border area between the former German Democratic Republic and the former Czechoslovak Socialist Republic … .
§ 3 ZRFG od počiatku upravoval daňové stimuly vo forme mimoriadnych odpisov (‚Sonderabschreibungen‘) a rezerv oslobodených od dane (‚steuerfreie Rücklagen‘) pre investície uskutočnené v akomkoľvek mieste podnikateľskej činnosti podniku umiestnenom pozdĺž hranice s bývalou Nemeckou demokratickou republikou alebo s bývalou Československou republikou… .
The special depreciation allowances permitted the entry of a higher rate of depreciation for eligible investment in the company accounts than would be possible, under the ordinary legislation, in the initial year or years of the investment of the
Mimoriadne odpisy pozostávali z možnosti uviesť v súvahe spoločnosti za prvý rok alebo prvé roky nasledujúce po investíciách daného podniku, na ktoré sa mohla
COMMISSION v SALZGITTER company in question.
KOMISIA/SALZGITTER vzťahovať pomoc, vyššie odpisy uvedených investícií, ako by to bolo možné podľa všeobecnej úpravy.
Thus the company’s tax base was reduced and liquidity was increased for the first year or years of the investment, thereby procuring a gain for the company.
Vďaka tomu mal podnik nižší daňový základ a teda vyššiu likviditu za prvý rok alebo prvé roky nasledujúce po investíciách tým, že získal výhodu likvidity.
Taxfree reserves also produced a gain for the company.
Obdobnú výhodu podnik získal tiež prostredníctvom rezerv oslobodených od dane.
The special depreciation allowances and taxfree reserves could not be cumulated, however.
Mimoriadne odpisy a rezervy oslobodené od dane však nebolo možné využiť súčasne.
By letter dated 3 March 1999 the Commission, after having observed from a reading of the annual accounts of Preussag Stahl AG, one of the companies of … Salzgitter …, that the company had been subsidised repeatedly between 1986 and 1995 on the basis of Paragraph 3 of the ZRFG, informed Germany of its decision to initiate the procedure under Article 6(5) of the Sixth Steel Aid Code in respect of the aid granted by [the Federal Republic of] Germany to Preussag Stahl AG and to the other subsidiaries of … Salzgitter ….
Komisia po tom, čo v ročných účtovných závierkach Preussag Stahl AG, jednej zo spoločností… Salzgitter…, zistila, že v rokoch 1986 až 1995 jej boli na základe § 3 ZRFG pridelené viaceré formy pomoci, informovala listom z 3. marca 1999 Spolkovú republiku Nemecko o svojom rozhodnutí začať konanie upravené v článku 6 ods. 5 šiesteho kódexu pomoci železiarskemu a oceliarskemu priemyslu v súvislosti s pomocou, ktorú Nemecko poskytlo Preussag Stahl AG a iným oceliarskym spoločnostiam… Salzgitter… .
By that decision, published on 24 April 1999 in the Official Journal of the European Communities (OJ 1999 C 113, p.
Uvedené rozhodnutie bolo uverejnené 24. apríla 1999 v Úradnom vestníku Európskych spoločenstiev (Ú. v. ES C 113, s.
9), the Commission invited the parties concerned to submit their observations on the aid in question.
9) a Komisia ním vyzvala oprávnené subjekty, aby predložili svoje pripomienky k predmetnej pomoci.
By Articles 2 and 3 of the [contested] decision, the Commission ordered the Federal Republic of Germany to recover that aid from the recipient and requested it to state the specific conditions for its recovery.’
Článkami 2 a 3 [sporného] rozhodnutia Komisia nariadila Spolkovej republike Nemecko, aby ich vymohla späť od ich príjemcu a vyzvala ju, aby Komisii oznámila presné podmienky tohto vymáhania.“
Proceedings before the Court of First Instance and the judgment under appeal
Konanie na Súde prvého stupňa a napadnutý rozsudok
By application lodged at the Registry of the Court of First Instance on 11 September 2000, Salzgitter brought an action seeking the annulment of the contested decision.
Spoločnosť Salzgitter návrhom podaným do kancelárie Súdu prvého stupňa 21. septembra 2000 podala proti spornému rozhodnutiu žalobu o neplatnosť.
By order of the President of the Court of First Instance of 29 March 2001, the Federal Republic of Germany was given leave to intervene in support of the form of order sought by Salzgitter.
Uznesením z 29. marca 2001 sa vyhovelo návrhu Spolkovej republiky Nemecko na vstup vedľajšieho účastníka do konania na podporu návrhov spoločnosti Salzgitter.
In the judgment under appeal, the Court of First Instance held that the Commission was entitled to apply Article 4(c) CS, and not Article 67 CS, to the State aid granted to Salzgitter.
V napadnutom rozsudku sa Súd prvého stupňa domnieva, že Komisia správne uplatnila na pomoc poskytnutú spoločnosti Salzgitter článok 4 písm. c) UO, a nie článok 67 UO.
In reaching that conclusion, the Court of First Instance stated, particularly in paragraphs 111 to 115 of the judgment under appeal, that Articles 4(c) CS and 67 CS cover two distinct areas, with Article 67 not covering State aid, and that the uncertainty brought about by developments in the legal regime governing aid not specific to the coal and steel sectors during the period that saw the successive adoption of the first three Steel Aid Codes could not change its interpretation.
Keď Súd prvého stupňa dospel k tomuto záveru, v tejto súvislosti v bodoch 111 až 115 napadnutého rozsudku najmä upresnil, že článok 4 písm. c) UO a článok 67 UO sa týkajú dvoch odlišných oblastí, a síce, že článok 67 UO sa nevzťahuje na oblasť štátnej pomoci a že neistota spojená s vývojom právneho režimu v oblasti pomoci, ktorá nie je osobitná pre odvetvie uhlia a ocele, pri postupnom prijatí prvých troch kódexov pomoci oceliarskemu priemyslu nemôže zmeniť jeho výklad.
Moreover, the Court of First Instance rejected as unfounded Salzgitter’s arguments concerning the Commission’s erroneous interpretation of the notion of State aid and of Article 95 CS, as well as its argument concerning the failure to state reasons in the contested decision.
Súd prvého stupňa okrem toho ako nedôvodné zamietol tvrdenia spoločnosti Salzgitter týkajúce sa nesprávneho výkladu, ktorý vykonala Komisia, pojmu štátna pomoc, článku 95 UO a takisto nedostatku odôvodnenia sporného rozhodnutia.
By contrast, the Court of First Instance held that the Commission could not order the recovery of the aid paid to the applicant between 1986 and 1995 without breaching the principle of legal certainty, and annulled Articles 2 and 3 of the contested decision concerning the Federal Republic of Germany’s obligation to recover the State aid covered by that decision.
V dôsledku toho sa Súd prvého stupňa domnieval, že Komisia nemôže požadovať vrátenie pomoci, ktorá bola spoločnosti Salzgitter poskytnutá v rokoch 1986 až 1995, bez toho, aby tým porušila zásadu právnej istoty, a zrušil články 2 a 3 sporného rozhodnutia týkajúce sa povinnosti Spolkovej republiky Nemecko vymáhať štátnu pomoc uvedenú v tomto rozhodnutí.
To reach the finding that there was a breach of the principle of legal certainty, the Court of First Instance held, in paragraph 174 of the judgment under appeal, that the situation resulting from the adoption of the Second and the Third Steel Aid Code had created a legal situation that was ambiguous as to the scope of the 1971 Decision and the scope of the obligation to notify the aid granted to Salzgitter after adoption of that third code, pursuant to Article 6 of that code.
Keď Súd prvého stupňa skonštatoval porušenie zásady právnej istoty, v tejto súvislosti v bode 174 napadnutého rozsudku vyjadril názor, že situácia, ktorá vyplynula z prijatia druhého a tretieho kódexu pomoci oceliarskemu priemyslu, viedla k vzniku nejasnej právnej situácie, pokiaľ ide o rozsah rozhodnutia z roku 1971, a oznamovacej povinnosti vo vzťahu k pomoci poskytnutej spoločnosti Salzgitter po prijatí uvedeného tretieho kódexu na základe článku 6 tohto kódexu.
Subsequently, the Court of First Instance held, in paragraph 179 of the judgment under appeal, that the Commission had been aware of the aid paid to Salzgitter under the ZRFG because Salzgitter had sent the Commission its annual reports and accounts for the years 1987/1988.
Súd prvého stupňa napokon v bode 179 napadnutého rozsudku skonštatoval, že Komisia vedela o pomoci, ktorá bola spoločnosti Salzgitter poskytnutá na základe ZRFG, keďže spoločnosť Salzgitter predložila svoju správu o činnosti a svoje ročné účtovné závierky za roky 1987/1988.
The Court of First Instance inferred from this, in paragraph 180 of the judgment under appeal, that the situation of uncertainty and lack of clarity, combined with the prolonged lack of reaction on the part of the Commission, in spite of its awareness of the aid received by Salzgitter, had led to the creation by the Commission, in disregard of its duty of diligence, of an equivocal situation which the Commission was under a duty to clarify before it could take any action to order the recovery of the aid already paid.
Súd prvého stupňa z toho v bode 180 napadnutého rozsudku vyvodil, že neistá a nejasná situácia v spojení s okolnosťou, že Komisia napriek svojej vedomosti o pomoci, ktorá bola poskytnutá spoločnosti Salzgitter, dlhodobo nekonala, čím porušila svoju povinnosť náležitej starostlivosti, viedla k vzniku nejasnej právnej situácie, ktorú mala Komisia povinnosť vyjasniť skôr, než podnikla akékoľvek opatrenia s cieľom nariadiť vrátenie už poskytnutej pomoci.
Therefore, the Court of First Instance held, in paragraph 182 of the judgment under appeal, that the Commission could not order the recovery of the aid paid to Salzgitter between 1986 and 1995 without breaching the principle of legal certainty.
Súd prvého stupňa preto v bode 182 napadnutého rozsudku rozhodol, že Komisia nemôže žiadať o vrátenie pomoci, ktorá bola spoločnosti Salzgitter poskytnutá v rokoch 1986 až 1995, bez toho, aby tým porušila zásadu právnej istoty.
In those circumstances, the Court of First Instance held that it was not necessary to rule on the calculation of the amount of aid covered by the contested decision.
Vzhľadom na tieto skutočnosti Súd prvého stupňa rozhodol, že nie je potrebné rozhodnúť o výpočte výšky pomoci uvedenej v spornom rozhodnutí.
By its appeal, the Commission asks the Court to set aside the judgment under appeal, to refer the dispute back to the Court of First Instance and to order Salzgitter to pay the costs.
Komisia vo svojom odvolaní navrhuje, aby Súdny dvor zrušil napadnutý rozsudok, vrátil vec Súdu prvého stupňa a zaviazal spoločnosť Salzgitter na náhradu trov konania.