natgillin/translations-raw huggingface dataset:
They raise, in particular, the question of the existence of an SGEI mission and also the question whether the RES is necessary for the purpose of discharging that mission and whether it is proportionate.
Nastoľujú predovšetkým otázku existencie úlohy SVHZ, ako aj otázku nevyhnutnosti RES na realizáciu tejto úlohy a jeho proporcionality.
It is therefore appropriate to begin by setting out the substance of all of those arguments so that they can properly be taken into account in the examination of those two pleas.
Najprv teda treba zopakovať podstatu všetkých týchto tvrdení, aby boli následne náležitým spôsobom zohľadnené v rámci preskúmania týchto dvoch dôvodov.
B — First and second pleas
B — O prvom a druhom dôvode
(a) The plea alleging misapplication of Article 87(1) EC
Tvrdenia účastníkov konania a) O dôvode založenom na nesprávnom uplatnení článku 87 ods. 1 ES i) Tvrdenia žalobcov
(1) General observations
1) Všeobecné pripomienky
The applicants submit, by way of preliminary observation, that by their first plea they take exception to Article 1 of the contested decision, which states that the RES ‘does not involve State aids in the sense of Article 87(1) EC’.
Žalobcovia na úvod uvádzajú, že svojím prvým dôvodom napádajú článok 1 napadnutého rozhodnutia, podľa ktorého RES „nepredstavuje štátnu pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 [ES]“.
They observe that the defendant puts forward no defence to that plea, so that the decision ought to be annulled on that ground alone.
Poznamenávajú, že žalovaná neuvádza tvrdenia na obranu proti tomuto dôvodu, takže iba na tomto jedinom základe musí byť napadnuté rozhodnutie zrušené.
The applicants further observe that the Commission correctly stated, at recital 39 to the contested decision, that in principle the RES satisfies the criteria set out in Article 87(1) EC and could therefore be qualified as State aid.
Žalobcovia dodávajú, že Komisia v bode 39 napadnutého rozhodnutia správne vyhlásila, že RES v zásade spĺňa kritériá článku 87 ods. 1 ES a možno ho preto kvalifikovať ako štátnu pomoc.
At recitals 61 and 62 to the contested decision, however, the Commission wrongly considered that the RES nevertheless did not constitute State aid within the meaning of that provision because it compensated for SGEI obligations.
V bodoch 61 a 62 tohto rozhodnutia sa však Komisia nesprávne domnievala, že RES napriek tomu nepredstavuje štátnu pomoc v zmysle tohto ustanovenia z dôvodu, že odškodňuje povinnosti SVHZ.
However, in this case the conditions for financial compensation for SGEI obligations, as recognised by the Court of Justice (Ferring, paragraph 41 above, paragraph 27, and Case C-280/00 Altmark Trans und Regierungspräsidium Magdeburg [2003] ECR I-7747, ‘Altmark’, paragraphs 87 to 93), are not satisfied.
V tomto prípade však podmienky kompenzácie povinností SVHZ, tak ako ich uvádza Súdny dvor (rozsudok Ferring, bod 41 vyššie, bod 27, a rozsudok Súdneho dvora z 24. júla 2003, Altmark Trans a Regierungspräsidium Magdeburg, C-280/00, Zb. s. I-7747, ďalej len „rozsudok Altmark“, body 87 až 93), nie sú splnené.
In particular, in Altmark the Court of Justice held that where a State measure must be regarded as compensation for the services provided by the recipient undertakings in order to discharge public service obligations, so that those undertakings do not enjoy a real financial advantage and the measure thus does not have the effect of putting them in a more favourable competitive position than the undertakings competing with them, such a measure is not caught by Article 87(1) EC (Altmark, paragraph 87).
Predovšetkým v rozsudku Altmark Súdny dvor rozhodol tak, že článok 87 ods. 1 ES sa nevťahuje na štátne opatrenie, ktoré možno považovať za kompenzáciu predstavujúcu protihodnotu za plnenia poskytované podnikmi, v prospech ktorých opatrenie smeruje, pokiaľ sa týmito plneniami vykonávajú povinnosti verejnej služby, takže tieto podniky v skutočnosti neprijmú žiadnu finančnú výhodu, a preto daným opatrením nezískajú výhodnejšie súťažné postavenie v porovnaní s podnikmi, ktoré sú ich konkurentmi (rozsudok Altmark, už citovaný, bod 87).
Furthermore, according to the Court of Justice, in that connection four cumulative conditions must be satisfied (Altmark, paragraphs 88 to 93; ‘the Altmark conditions’), and they are not satisfied in this case.
Navyše je podľa Súdneho dvora potrebné, aby boli splnené štyri kumulatívne podmienky (rozsudok Altmark, už citovaný, body 88 až 93), k čomu v tomto prípade nedošlo.
In that regard, the defendant’s attempt to avoid annulment of the contested decision by relying solely on Article 86(2) EC cannot succeed since the operative part of that decision makes no reference to Article 86(2) EC and the reason stated in that regard, at recital 61 to that decision, is not sufficient.
V tomto ohľade pokus žalovanej zabrániť zrušeniu napadnutého rozhodnutia tým, že sa odvoláva iba na článok 86 ods. 2 ES, nemôže byť úspešný, keďže výroková časť tohto rozhodnutia sa nezmieňuje o článku 86 ods. 2 ES a keďže odôvodnenie v tejto súvislosti v bode 61 uvedeného rozhodnutia nie je dostatočné.
Even to the extent to which the conditions for the application of Article 86(2) EC are equivalent to those applicable to Article 87(1) EC, which the defendant does not dispute, the defendant’s argument cannot succeed since it does not in any event demonstrate the existence of an SGEI obligation which would justify the RES or that the RES is proportionate within the meaning of Altmark and Article 86(2) EC.
Ani v rozsahu, v akom sú podmienky uplatnenia článku 86 ods. 2 ES rovnaké ako podmienky uplatnenia článku 87 ods. 1 ES, čo žalovaná nepopiera, nemôže jej argumentácia uspieť, lebo žalovaná v každom prípade nepreukazuje existenciu povinnosti SVHZ odôvodňujúcej RES a jeho proporcionalitu v zmysle tak rozsudku Altmark, bod 89 vyššie, ako aj článku 86 ods. 2 ES.
In that context, the applicants further claim that, unlike the defendant and the Kingdom of the Netherlands, Ireland and the VHI seek to defend the legality of the contested decision by asserting that the Altmark conditions are satisfied.
V tejto súvislosti žalobcovia okrem toho tvrdia, že na rozdiel od žalovanej a Holandského kráľovstva sa Írsko a VHI usilujú brániť zákonnosť napadnutého rozhodnutia tvrdením, že sú splnené podmienky uvedené v rozsudku Altmark, bod 89 vyššie.
Under Article 116(3) of the Rules of Procedure, however, interveners must accept the case as they find it at the time of their intervention and thus cannot alter the framework of the dispute (Case T-243/94 British Steel v Commission [1997] ECR II-1887, paragraph 70) as defined by the applicants and the defendant in their pleadings.
Podľa článku 116 ods. 3 rokovacieho poriadku však vedľajší účastníci konania musia prijať spor v stave, v akom sa nachádza v čase ich vstupu do konania, takže nemôžu meniť rámec sporu (rozsudok Súdu prvého stupňa z 24. októbra 1997, British Steel/Komisia, T-243/94, Zb. s. II-1887, bod 70) tak, ako je vymedzený v písomných podaniach žalobcov a žalovanej.
However, since the defendant has failed to submit argument based on Article 87(1) EC, the framework of the dispute at the time of the intervention related only to Article 86(2) EC.
Keďže však žalovaná neuvádzala tvrdenia založené na článku 87 ods. 1 ES, týkal sa rámec sporu v čase vstupu vedľajších účastníkov do konania iba článku 86 ods. 2 ES.
In the applicants’ submission, it follows that the arguments of Ireland and the VHI concerning Article 87(1) EC must be declared inadmissible.
Podľa žalobcov z toho vyplýva, že treba vysloviť neprípustnosť tvrdení Írska a VHI týkajúcich sa článku 87 ods. 1 ES.
On that ground, the arguments put forward by Ireland and the VHI must in any event be rejected as unfounded.
Z tohto dôvodu treba tvrdenia Írska a VHI každopádne zamietnuť ako nedôvodné.
Last, with respect to Ireland’s statement in intervention, the applicants maintain that, under Article 116(4)(b) of the Rules of Procedure and the caselaw (Case T-84/96 Cipeke v Commission [1997] ECR II-2081, paragraphs 31 and 34), the substantive arguments in Annexes 4, 7, 9 and 10 to that statement in intervention are admissible only in so far as they are set out in the statement in intervention itself.
Napokon, pokiaľ ide o vyjadrenie vedľajšieho účastníka Írska, žalobcovia tvrdia, že s prihliadnutím na článok 116 ods. 4 písm. b) rokovacieho poriadku a judikatúru (rozsudok Súdu prvého stupňa zo 7. novembra 1997, Cipeke/Komisia, T-84/96, Zb. s. II-2081, body 31 a 34) sú vecné tvrdenia nachádzajúce sa v prílohách 4, 7, 9 a 10 tohto vyjadrenia prípustné iba v rozsahu, v akom sú uplatnené v samotnom vyjadrení.
The applicants maintain that in the present case the four cumulative Altmark conditions are not satisfied so far as the RES is concerned.
Žalobcovia tvrdia, že v tomto prípade RES nespĺňa štyri kumulatívne podmienky uvedené v rozsudku Altmark, bod 89 vyššie.
They contend, moreover, that the Commission completely failed to examine the second, third and fourth conditions, after having accepted, without making a proper evaluation, the Irish authorities’ position on the first condition.
Komisia navyše po tom, čo bez vykonania vlastného posúdenia uznala stanovisko írskych orgánov týkajúce sa prvej podmienky, vôbec nepreskúmala druhú, tretiu a štvrtú podmienku.
(2) The first condition: there must be actual and clearlydefined SGEI obligations
2) O prvej podmienke týkajúcej sa skutočných a jasne definovaných povinností SVHZ
The applicants refer to the first condition laid down by the Court of Justice in Altmark (paragraph 89), namely that the recipient undertaking must actually have public service obligations to discharge, and those obligations must be clearly defined.
Žalobcovia pripomínajú prvú podmienku uvedenú Súdnym dvorom v rozsudku Altmark, bod 89 vyššie (bod 89), podľa ktorej musí byť prijímajúci podnik skutočne poverený plnením povinností verejnej služby a tieto povinnosti musia byť jasne definované.
The Commission itself recognised in the contested decision that those two concepts are equivalent.
Komisia v napadnutom rozhodnutí sama uznala ekvivalentnú povahu týchto dvoch pojmov.
Moreover, the Commission has explained publicly that those two concepts refer to services with special characteristics which the public needs (Commission report on the state of play in the work on the guidelines for State aid and [SGEIs], section 2) which do not benefit specific categories of service users (Commission non-papers on services of general economic interest and State aid, 12 November 2002, p.
Navyše verejne vysvetlila, že oba tieto pojmy sa vzťahujú na služby s osobitnými vlastnosťami, ktoré uspokojujú potreby širokej verejnosti (správa Komisie o stave prác na usmerneniach týkajúcich sa štátnej pomoci súvisiacej so [SVHZ] [neoficiálny preklad], časť 2), ktoré neprinášajú prospech špecifickým kategóriám užívateľov (neoficiálny dokumenty Komisie o SVHZ a štátnej pomoci z 12. novembra 2002, s.
21) and which, therefore, have the following common elements: universal service, continuity, quality of service, affordability, as well as user and consumer protection (Commission Green Paper on services of general interest, 21 May 2003, COM(2003) 270 final, paragraph 49).
21), a ktoré teda spĺňajú tieto spoločné znaky: univerzálna služba, nepretržitosť, kvalita služby, cenová dostupnosť, ochrana užívateľa a spotrebiteľa (zelená kniha Komisie o službách všeobecného záujmu z 21. mája 2003, COM (2003) 270, konečné znenie, bod 49).
The applicants further maintain that, in light of the specific and limited definition of the concept of an SGEI obligation, while any State regulation which imposes obligations on an undertaking may be regarded as being in the general or public interest, it does not follow that all such obligations are SGEI obligations in the strict sense, for which the State may legitimately compensate the undertakings concerned.
Žalobcovia okrem toho tvrdia, že s prihliadnutím na špecifickú a obmedzenú definíciu pojmu povinnosti SVHZ platí, že aj keby každú vnútroštátnu úpravu ukladajúcu povinnosti podniku bolo možné považovať za prijatú vo všeobecnom alebo verejnom záujme, predsa len z toho nevyplýva, že všetky tieto povinnosti predstavujú povinnosti SVHZ v presnom zmysle slova, za plnenie ktorých môže štát dotknuté podniky oprávnene odškodniť.
18); and Case T-266/97 Vlaamse Televisie Maatschappij v Commission [1999] ECR II-2329).
18, odôvodnenie č. 14, a rozsudok Súdu prvého stupňa z 8. júla 1999, Vlaamse Televisie Maatschappij/Komisia, T-266/97, Zb. s. II-2329).
The applicants submit that the concept of an SGEI obligation is a concept of Community law which must be interpreted objectively in the same way as the concept of State aid within the meaning of Article 87(1) EC, of which it forms an integral part (Case 173/73 Italy v Commission [1974] ECR 709, paragraph 13, and Case C-83/98 P France v Ladbroke Racing and Commission [2000] ECR I-3271, paragraph 25; and Opinion of Advocate General Jacobs in GEMO, paragraph 96 above, point 73).
Žalobcovia uvádzajú, že pojem povinnosti SVHZ je pojmom práva Spoločenstva, ktorý treba vykladať objektívne rovnako ako pojem štátnej pomoci v zmysle článku 87 ods. 1 ES, ktorého je neoddeliteľnou súčasťou (rozsudky Súdneho dvora z 2. júla 1974, Taliansko/Komisia, 173/73, Zb. s. 709, bod 13, a zo 16. mája 2000, France/Ladbroke Racing a Komisia, C-83/98 P, Zb. s.
That is confirmed by the caselaw according to which the concept of an SGEI within the meaning of Article 86(2) EC is to be interpreted strictly (GT-Link, paragraph 97 above, paragraph 50, and Case C-157/94 Commission v Netherlands [1997] ECR I-5699, paragraph 37), in order to ensure that the Member States cannot easily escape the application of the rules on State aid.
I-3271, bod 25; návrhy, ktoré predniesol generálny advokát Jacobs k rozsudku GEMO, bod 96 vyššie, bod 73). Potvrdzuje to judikatúra, podľa ktorej treba pojem SVHZ v zmysle článku 86 ods. 2 ES vykladať doslovne (rozsudky Súdneho dvora GT-Link, bod 97 vyššie, bod 50, a z 23. októbra 1997, Komisia/Holandsko, C-157/94, Zb. s.
Although a Member State is free to determine, in the exercise of its discretion, the way in which it proposes to provide and regulate the provision of an SGEI (Report
Hoci teda členský štát môže pri výkone svojej voľnej úvahy slobodne rozhodnúť o spôsobe, akým chce zabezpečiť a regulovať poskytovanie SVHZ (správa Komisie
2008 — CASE T-289/03 from the Commission on the state of play in the work on the guidelines for State aid and SGEIs, section 4.1; Commission Decision SG (99) D/10201 of 14 December 1999 on State aid No NN 88/98 — United Kingdom), the qualification of an SGEI obligation is subject to strict control by the Community institutions (Case 41/83 Italy v Commission [1985] ECR 873, paragraph 30).
2008 — VEC T-289/03 o stave prác na usmerneniach týkajúcich sa štátnej pomoci súvisiacej so [SVHZ] [neoficiálny preklad], časť 4.1; rozhodnutie Komisie SG (99) D/10201 zo 14. decembra 1999 o štátnej pomoci NN 88/98 — Spojené kráľovstvo), kvalifikácia povinnosti SVHZ podlieha úplnej kontrole zo strany inštitúcii Spoločenstva (rozsudok Súdneho dvora z 20. marca 1985, Taliansko/Komisia, 41/83, Zb. s. 873, bod 30).
In that regard, the applicants dispute the assertions of the defendant and the interveners that, first, the concept and application of an SGEI obligation are subject to control only for manifest error and, second, the definition of the scope of that concept is essentially a matter within the discretion of the Member States.
V tomto ohľade žalobcovia popierajú tvrdenia žalovanej a vedľajších účastníkov konania, podľa ktorých jednak pojem povinnosti SVHZ a jeho uplatňovania podliehajú iba kontrole zjavného pochybenia a jednak definícia pôsobnosti tohto pojmu patrí hlavne do diskrečnej právomoci členských štátov.
Last, the applicants maintain that the interveners put forward no argument capable of calling in question the Community definition of the concept of an SGEI obligation.
Napokon vedľajší účastníci konania neuvádzajú podľa žalobcov žiadne tvrdenie spôsobilé spochybniť definíciu pojmu povinnosti SVHZ na úrovni Spoločenstva.
The applicants contend that in the present case the first Altmark condition is not satisfied because there are no SGEI obligations connected with the RES.
Žalobcovia sa domnievajú, že tomto prípade nie je splnená prvá podmienka uvedená v rozsudku Altmark, bod 89 vyššie, z dôvodu neexistencie povinností SVHZ spojených s RES.
The Commission’s finding to the contrary at recital 49 to the contested decision is incorrect in two respects.
Opačné posúdenie Komisie v bode 49 napadnutého rozhodnutia je nesprávne z dvoch dôvodov.
The applicants first of all maintain that the Commission did not undertake an assessment of whether the SGEI obligations invoked by the Irish authorities, namely the requirements of open enrolment, community rating, lifetime cover and minimum benefits (‘the PMI obligations’) actually and objectively constituted SGEI obligations.
Na jednej strane sa Komisia nevenovala posúdeniu toho, či sú povinnosti SVHZ, na ktoré sa odvolávajú írske orgány, a to požiadavky otvoreného vstupu, spoločnej tarifikácie, doživotného poistenia a minimálnych dávok (ďalej len „povinnosti SZP“), skutočne a objektívne povinnosťami SVHZ.
In reality, the Commission avoided that question by incorrectly taking the view that the matter came within the competence of the Irish authorities and that its control
V skutočnosti Komisia obišla túto otázku tým, že sa nesprávne domnievala, že patrí do právomoci írskych orgánov a že jej kontrola sa obmedzuje len na kontrolu zjavných pochybení, ktorých sa dopustili tieto orgány pri výkone tejto právomoci. Týmto postupom Komisia ignorovala požiadavku
By adopting that approach, the Commission ignored the need for a strict and objective Community definition of SGEI obligations and unlawfully delegated to the Irish authorities the power to define what constituted such obligations.
BUPA A I./KOMISIA presnej a objektívnej definície povinností SVHZ na úrovni Spoločenstva a protiprávne delegovala na írske orgány právomoc definovať tieto povinnosti.
The Commission thus failed to exercise the degree of control required by Article 87(1) EC.
Komisia teda nevykonala kontrolu v miere požadovanej článkom 87 ods. 1 ES.
The applicants further maintain that the PMI obligations are not in the nature of an SGEI obligation, for the reasons set out below.
Na druhej strane žalobcovia tvrdia, že povinnosti SZP nemajú povahu povinnosti SVHZ z dôvodov uvedených nižšie.
First, in accordance with the caselaw and the Commission’s practice in taking decisions, the PMI obligations are simply normal regulatory obligations attached to the authorisation to provide a service and to the control by the public authorities of the activity of the operators concerned.
Po prvé, v súlade s judikatúrou a rozhodovacou praxou Komisie povinnosti SZP zodpovedajú iba bežným povinnostiam vyplývajúcim z právnej úpravy súvisiacim s povoľovaním poskytovania služby a kontrolou činnosti dotknutých subjektov orgánmi verejnej moci.
The regulations in issue do not impose on the operators concerned the obligation to provide PMI services, still less a minimum level of those services or a universal service.
Táto úprava totiž neukladá dotknutým subjektom povinnosť poskytovať služby SZP, a tým menej minimálnu úroveň týchto služieb alebo univerzálnu službu.
It is merely a matter of an authorisation to provide such services according to market demand subject to the condition that the operator concerned observes the principles of open enrolment, community rating, lifetime cover and minimum benefits.
Ide iba o povolenie poskytovať takéto služby podľa požiadaviek trhu pod podmienkou, že dotknutý subjekt dodržiava zásady otvoreného vstupu, doživotného poistenia, spoločnej tarifikácie a minimálnych dávok.
That is also true for the VHI, which, with the exception of Plan P, is not subject to any regulatory obligation to provide specific PMI services.
To rovnako platí pre VHI, ktorému s výnimkou plánu P nie je právnou úpravou uložená žiadna povinnosť poskytovať špecifické služby SZP.
Second, the Commission’s assertion that the PMI obligations seek to ensure a certain level of PMI services for all persons living in Ireland, at an affordable price and on similar quality conditions, is manifestly incorrect, as elderly persons and those suffering from pre-existing diseases may be excluded from PMI services.
Po druhé, konštatovanie Komisie, že povinnosti SZP majú zabezpečiť určitú úroveň služieb SZP všetkým osobám žijúcim v Írsku za prijateľnú cenu a v obdobnej kvalite, je s ohľadom na možnosť vylúčiť zo služieb SZP staršie a už choré osoby zjavne nesprávne.
In that regard, the Commission is incorrect to state that the ‘open enrolment’ rule avoids the exclusion of those persons.
V tomto ohľade je nesprávne tvrdenie Komisie, že pravidlo otvoreného vstupu zabraňuje vylúčeniu týchto osôb.
On the contrary, PMI insurers are entitled to exclude persons over the age of 65, or approximately 8% of the Irish population, who are seeking cover for the first time (recital 34, third indent, to the contested decision)
Poisťovatelia SZP majú naopak právo vylúčiť osoby, ktoré prekročili 65 rok veku, teda približne 8 % írskej populácie, a ktoré chcú vstúpiť do systému po prvýkrát (bod 34, tretia zarážka, napadnutého rozhodnutia), a VHI a BUPA Ireland v praxi neponúkajú poistenie takýmto osobám.
As regards persons suffering from pre-existing diseases, moreover, PMI insurers are entitled to limit cover by imposing ‘waiting periods’ of 5 to 10 years, depending on the age of the persons concerned, before they are covered, a possibility of which both VHI — except for Plan P — and BUPA Ireland make use in practice.
2008 — VEC T-289/03 že stanovia čakaciu dobu od piatich do desiatich rokov podľa veku dotknutých osôb skôr, ako môžu tieto osoby využívať poistenie, pričom túto možnosť využíva v praxi tak VHI — s výnimkou plánu P —, ako aj BUPA Ireland.
Last, according to current figures, approximately 49% of the Irish population do not benefit from PMI services.
Napokon, podľa aktuálnych číselných údajov približne 49 % írskej populácie nevyužíva služby SZP.
Furthermore, the regulations on minimum benefits provide for such a low level of cover that, in practice, they are immaterial, since the level specified is significantly exceeded even by the most basic plans on the market, such as the VHI’s ‘Plan A’.
Navyše úprava v oblasti minimálnych dávok upravuje úroveň tak nízku úroveň krytia, že v praxi je málo užitočná z dôvodu, že túto úroveň značne prekračuje úroveň najzákladnejších poistení dostupných na trhu, ako je napríklad poistenie s názvom „plán A“ od VHI.
Third, the applicants deny that the PMI obligations ensure uniformly affordable rates.
Po tretie, žalobcovia popierajú, že povinnosti SZP garantujú jednotne prijateľné tarify.
Even for those persons for whom those services are available and who can thus benefit from community rating, rates, with the exception of those for Plan P, are exclusively fixed by market forces.
Aj v prípade osôb, ktoré majú prístup k týmto službám a môžu tak využívať spoločnú tarifikáciu, sú tarify, s výnimkou taríf plánu P, stanovené výlučne na základe pôsobenia trhových síl.
Thus, waivers or significant premium reductions are available, in particular for persons under the age of 18 or aged between 18 and 23.
Oslobodenie alebo výrazné zľavy z poistného sa tak poskytujú najmä osobám mladším ako 18 rokov alebo osobám od 18 do 23 rokov.
Accordingly, community rating allows only rates freely determined by insurers on the basis of market conditions to be made uniform.
Spoločná tarifikácia teda umožňuje zjednotiť iba tarify určené slobodne poisťovateľmi v závislosti od podmienok trhu.
Fourth, the PMI obligations do not in any event display the characteristics of an SGEI obligation.
Po štvrté, povinnosti SZP nemajú v žiadnom prípade povahu povinnosti SVHZ.