natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The ECB’s opinion mentions that other parties responsible for and or involved with stocks and transportation (e.g. police and military forces in a number of Euro area Member States) have asked the ECB to keep such information confidential.
V stanovisku ECB sa uvádza, že ostatní účastníci zodpovední za proces spravovania zásob a prepravy peňažných prostriedkov (napr. polícia a vojsko v jednotlivých členských štátoch „eurozóny“) požiadali ECB o utajenie týchto informácií.
However, parties such as police and military forces, are not “persons who supplied any of the information.”
Avšak policajné a vojenské jednotky nie sú osoby, ktoré by poskytovali takéto informácie.
Therefore, the fi h indent cannot apply to them.
Preto sa v súvislosti s nimi nemôže uplatňovať spomenutý piaty odsek.
Furthermore, confidentiality does not arise simply by virtue of a person requesting it.
Okrem toho, utajenie informácie nevzniká následkom žiadosti osôb.
There has to be actual confidentiality within the meaning of Article 8 of Regulation 2533/98.35 For such purposes, the national central banks (NCBs) are not “reporting agents” but collectors of information pursuant to their obligations under Articles 5.1 and 5.2 of the Statute of the ESCB and ECB.
Musí existovať aktuálna potreba utajenia v zmysle článku 8 nariadenia 2533/9835. Na tieto účely nie sú národné centrálne banky „agentami podávajúcimi správu“, ale zberateľmi informácií v súvislosti so svojimi povinnosťami stanovenými v článku 5.1 a 5.2 štatútu ESCB a ECB.
Therefore, although the information would, by its nature, allow the NCBs to be identified, it would not be confidential. dential.
Z toho vyplýva, že hoci by informácia, vzhľadom na svoj charakter, umožnila identifi káciu bánk, nebola by utajenou.
As regards the issue of security, the complainant points out that variations in country-specific stocks of Euro banknotes would not normally lead to transfers of banknotes between national central banks and that Article 3 (4) of Decision ECB/2001/15 makes clear that such transfers are the exception and not the rule.36 Therefore, it cannot be concluded, from data on country-specific stocks or variations in them, either that such transfers have occurred or that exceptional circumstances, giving rise to future transfers, have arisen.
Vo vzťahu k otázke bezpečnosti sťažovateľ poukazuje na to, že výkyvy v stave zásob peňažných prostriedkov v jednotlivých krajinách by bežne viedli k transferu peňazí medzi národnými centrálnymi bankami, a že v článku 3 ods.4 rozhodnutia ECB/2001/15 je jasne stanovené, že tieto transfery sú výnimkami a nie pravidlom36.
The ECB’s argument that “such information might worry the public unnecessarily and therefore lead to irrational behaviour” is a highly dangerous notion.
Preto nie je možné z údajov o stave zásob peňazí a ich výkyvov určiť ani uskutočnenie takýchto transferov a ani to, či došlo k výnimočným okolnostiam, podľa ktorých by sa mohli identifikovať nasledujúce transfery.
If it was accepted, there would be no limit to its application and it would substantially undermine the Declaration on the Right of Access to Information annexed to the Final Act of the Treaty on European Union.
Aj keby bolo možné dospieť k takýmto záverom, nie je možné podľa nich určiť koncepciu z dôvodu toho, že výnimočné okolnosti nie sú súčasťou koncepcie.
Council Regulation (EC) No 2533/98 of 23 November 1998 concerning the collection of statistical information by the European Central Bank, 1998 OJ L 318/8.
Nariadenie Rady (ES) č. 2533/98 z 23. novembra 1998 o zbere štatistických informácií Európskou centrálnou bankou, 1998 Ú. v. L 318/8.
Decision of the European Central Bank of 6 December 2001 on the issue of euro banknotes (ECB/2001/15) 2001 OJ L 337/52: “NCBs shall not transfer euro banknotes accepted by them to other NCBs and shall keep such euro banknotes available for reissue.
Rozhodnutie Európskej centrálnej banky zo 6. decembra 2001 o vydaní eurobankoviek (ECB/2001/15) 2001 Ú. v.
As an exception, and in accordance with any rules laid down by the Governing Council of the ECB: (...) (b) euro banknotes held by NCBs may, for logistical reasons, be redistributed in bulk within the Eurosystem.”
L 337/52: „Eurobankovky prijaté NCB nie sú predmetom transferov medzi NCB a sú pripravené k opätovnému vydaniu.Výnimka v súlade s predpismi stanovenými Riadiacou radou ECB: (...) (b) eurobankovky, ktoré vlastnia NCB, sa môžu z logických dôvodov redistribuovať hromadne v rámci eurosystému.“
1.1 The complainant contests the rejection by the European Central Bank (ECB) of his confirmatory application for access to statistics about stocks and flows of Euro banknotes.
1.1 Sťažovateľ napáda zamietavé rozhodnutie Európskej centrálnej banky (ECB) o jeho opakovanej sťažnosti vo veci sprístupnenia výkazov o stave zásob a obehu eura.
The complainant argues that none of the exceptions contained in Article 4 of Decision ECB/1998/1237 applies to the statistics to which he claims access.
Sťažovateľ argumentoval tým, že žiadna výnimka uvedená v článku 4 rozhodnutia ECB/1998/1237sa nevzťahuje na výkazy, ku ktorým žiadal o prístup.
1.2 The ECB argues that it has provided the complainant with the most recent information on aggregated volumes of Euro banknotes in circulation and in stock, broken down by denomination.
1.2 ECB tvrdí, že poskytla sťažovateľovi najnovšie informácie o stave menových agregátov , ktoré boli rozdelené podľa nominálnej hodnoty.
Disclosure of statistics about stocks and flows of Euro banknotes in the territories of different Euro area Member States could undermine the interests set out in Article 4 of Decision ECB/1998/12, because it could jeopardise the security of both the storage of banknotes and their subsequent transfer between national central banks.
Zverejnenie výkazov o stave zásob a obehu eura v jednotlivých členských štátoch „eurozóny“ ohrozuje záujmy stanovené v článku 4 rozhodnutia ECB/1998/12, pretože môže ohroziť bezpečnosť uskladnenia peňazí a ich následný transfer medzi národnými centrálnymi bankami.
This reasoning also applies to information on past transports, since this kind of information may a ract significant criminal a ention.
Tieto argumenty platia aj pre už uskutočnené prevozy, pretože takýto druh informácií môže výrazne upútať pozornosť zločincov.
In light of the above security concerns, the national central banks and other parties such as police and military forces have asked the ECB to keep such information confidential. dential.
Na základe horeuvedených bezpečnostných záujmov požiadali národné centrálne banky a ostatní účastníci, ako napr. polícia a vojsko, ECB o utajenie týchto informácií.
Moreover, according to the ECB, information on stocks and flows of banknotes in different Member States could be misinterpreted, leading to a false assessment of the availability of certain banknote denominations.
Ďalej, podľa ECB, by mohli byť informácie o stave zásob a obehu peňazí v jednotlivých členských štátoch zle pochopené, čo by viedlo k nesprávnemu hodnoteniu stavu bankoviek určitej hodnoty v obehu.
This could prompt the general public and retailers to hoard certain banknote denominations, thus leading to a shortage of such denominations thus creating, in effect, a self-fulfilling prophecy.
Sprístupnenie týchto informácií môže dať podnet verejnosti a obchodníkom k hromadeniu bankoviek určitej hodnoty (vytvorilo by sa vlastne „sebanapĺňajúce proroctvo“).
This argument would also hold true were country-specific stock data to be published a er their actual availability, because certain trends could still be identified. ed.
Tento argument by platil aj vtedy, keby sa zverejnili špecifické údaje o stave zásob po období, kedy boli tieto informácie aktuálne, pretože sa podľa nich dá identifikovať určitá koncepcia.
Also according to the ECB, based on the past experience of Eurosystem national central banks, such information might worry the public unnecessarily and therefore lead to irrational behaviour.
Na základe predošlých skúseností národných centrálnych bánk, ktoré sú súčasťou Eurosystému, ECB rozhodla, že informácie tohto druhu by zbytočne znepokojili verejnosť a následne poviedli k iracionálnemu správaniu občanov.
1.3 In observations on the ECB’s opinion, the complainant clarifies that he seeks data on country-specific stocks; i.e. the value of Euro banknotes in circulation from time to time within the territory of each of the participating Member States, expressed either in absolute terms or in relative terms, as proportions of the aggregate value of Euro banknotes in circulation in the Euro area.
1.3 Aby nevznikali pochybnosti, informácia, ktorú sťažovateľ požaduje obsahuje údaje o stave zásob peňažných prostriedkov určitej krajiny, to znamená objem bankoviek eura, ktoré sú v priebehu určitého obdobia v obehu na území jednotlivého štátu „eurozóny“. Tieto údaje sú len vyjadrením vývoja menových agregátov týkajúcich sa bankoviek eura, ktoré sú v obehu v oblasti „eurozóny“, a neobsahujú žiadne absolútne ani relatívne vyjadrenia.
According to the complainant, the ECB is not entitled to rely on the exception concerning requests for confidentiality contained in the fi h indent of Article 4 of Decision ECB/1998/12.
Podľa sťažovateľa nie je ECB oprávnená spoliehať sa na výnimky týkajúce sa žiadostí o utajenie informácií obsiahnuté v článku 4 rozhodnutia ECB/1998/12.
As regards the issue of security, no information on transfers of Euro banknotes can be derived from data on country-specific stocks or variations in them.
Čo sa týka otázky bezpečnosti, nedajú sa vyvodiť žiadne informácie o transferoch peňazí z údajov o stave zásob jednotlivých členských štátoch a ich výkyvoch.
If accepted, the ECB’s argument that such information might worry the public unnecessarily and therefore lead to irrational behaviour would substantially undermine the Declaration on the Right of Access to Information annexed to the Final Act of the Treaty on European Union.
Ak by bol prijatý argument ECB, že informácie tohto druhu môžu zbytočne znepokojiť verejnosť a následne viesť k iracionálnemu správaniu občanov, podrýval by základy deklarácie práva na sprístupnenie informácií pripojenej k záverečnému aktu Zmluvy o Európskej únii.
1.4 The Ombudsman first notes that the complainant’s observations clarify the information that he wishes to obtain from the ECB.
1.4 Ombudsman najskôr konštatuje, že vyjadrenie sťažovateľa objasňuje informáciu, ktorú chce dostať od ECB.
The Ombudsman considers, however, that the ECB’s interpretation of the complainant’s application was reasonable.
Ombudsman sa ale domnieva, že interpretácia žiadosti sťažovateľa zo strany ECB bola relevantá.
The present decision therefore examines whether the ECB was entitled to refuse to supply the information which it understood the complainant to be seeking.
Predmetom tohto rozhodnutia je teda preskúmanie veci, či bola ECB oprávnená zamietnuť poskytnutie informácie, o ktorú, podľa jej výkladu, sťažovateľ žiada.
Decision of the European Central Bank of 3 November 1998 (ECB/1998/12), concerning public access to documentation and the archives of the European Central Bank 1999 OJ L110/30.
Rozhodnutie Európskej centrálnej banky z 3. novembra 1998 (ECB/1998/12) týkajúce sa sprístupnenia dokumentov a archívov Európskej centrálnej banky verejnosti, ktoré bolo publikované 1999 v OJ L110/30.
Decisions following an inquiry support the ECB’s reliance on the exception for public security in the first indent38 of Article 4 of Decision ECB/1998/12, not as a reference to its fi h indent39.
Ombudsman poukazuje na to, že sťažovateľ mohol ECB podať novú žiadosť v súlade s rozhodnutím ECB/1998/12, v ktorej by bližšie špecifikoval obsah informácie, ktorú chce získať.
The Ombudsman considers that the arguments advanced by the ECB concerning public security are reasonable and justify the ECB’s decision to refuse access to the information which it understood the complainant to be seeking.
ECB v súvislosti s bezpečnosťou občanov sú relevantné a zdôvodňujú zamietavé rozhodnutie ECB o sprístupnení informácie, o ktorú, podľa jej výkladu, sťažovateľ žiada.
1.6 As regards the ECB’s argument concerning the risk of a self-fulfilling prophecy leading to shortage of certain banknote denominations, the Ombudsman first notes that Article 106 EC gives the ECB the exclusive right to authorise the issue of banknotes within the Community and that Article 12 (1) of the Statute of the ESCB and ECB provides that the Executive Board of the ECB shall implement monetary policy in accordance with the guidelines and decisions laid down by the Governing Council of the ECB.
1.6 Vo vzťahu k argumentu ECB o riziku sebanapĺňajúceho sa proroctva, ktoré vedie k nedostatku bankoviek určitej hodnoty v obehu, ombudsman najskôr konštatuje, že podľa článku 106 zmluvy o ES má ECB výlučné právo vydávať bankovky a mince na území ES, a že v súlade s článkom 12 ods.1 štatútu ESCB a ECB. Výkonná rada ECB realizuje menovú politiku v súlade s usmerneniami a rozhodnutiami Rady Guvernérov ECB.
The Ombudsman is aware that the concept of a self-fulfilling prophecy is used in the literature of economics.
Ombudsman si je vedomý toho, že pojem sebanapĺňajúceho proroctva sa používa v odbornej ekonomickej literatúre.
The Ombudsman points out that in carrying out the above-mentioned responsibilities, the ECB is entitled to take into account economic analysis of the possible effects of self-fulfilling prophecies on monetary developments.
Ombudsman poukazuje na to, že ECB je pri plnení horeuvedených úloh oprávnená zohľadňovať ekonomické hodnotenie možného dopadu sebanapĺňajúceho proroctva na menový vývoj.
The Ombudsman therefore considers that such analysis is also relevant to the exception for protection of the public interest contained in the first indent of Article 4 of Decision ECB/1998/12.
Ombudsman sa preto domnieva, že tieto hodnotenia sú relevantné pre zdôvodnenie využitia výnimky týkajúcej sa ochrany verejného záujmu, ktorá je obsiahnutá v článku 4 rozhodnutia ECB/1998/12.
The Ombudsman does not accept, however, that the ECB is entitled to rely on the argument that information about country-specific stocks might worry the public unnecessarily and therefore lead to irrational behaviour.
Pre ombudsmana však nie je prijateľné oprávnenie ECB odvolávať sa na argument, že informácia o stave zásob peňažných prostriedkov jednotlivých krajín môže zbytočne znepokojiť obyvateľstvo a vyvolať iracionálne správanie ľudí.
The Ombudsman points out that the ECB off ers no evidence to substantiate this argument which, moreover, does not appear to relate to any of the exceptions contained in Article 4 of Decision ECB/1998/12.
Ombudsman poukazuje na to, že ECB neposkytla údaje, ktoré by odôvodňovali tento argument, ktorý okrem toho nemá opodstatnenie v žiadnej z výnimiek obsiahnutých v článku 4 rozhodnutia ECB/1998/12.
1.7 For the reason given in 1.5 above, the Ombudsman considers that the ECB was entitled to refuse access to the information which it understood the complainant to be seeking.
1.7 Z dôvodu uvedeného v bode 1.5 tohto rozhodnutia sa ombudsman domnieva, že ECB bola oprávnená zamietnuť sprístupnenie informácie, o ktorú, podľa jej výkladu, sťažovateľ žiadal.
The Ombudsman therefore finds no maladministration in the ECB’s rejection of the complainant’s confirmatory application.
Ombudsman preto nezistil žiadne nedostatky v konaní ECB v súvislosti s jej zamietavým rozhodnutím vo veci opakovanej sťažnosti sťažovateľa.
On the basis of the Ombudsman’s inquiries into this complaint, there appears to have been no maladministration by the European Central Bank.
Z výsledkov vyšetrovania tejto sťažnosti ombudsmanom vyplýva, že nedošlo k porušeniu úradného postupu zo strany Európskej centrálnej banky.
“the protection of the public interest, in particular public security, international relations, monetary and exchange rate stability, court proceedings, inspections and investigations.”
„ochranu verejného záujmu, predovšetkým verejnú bezpečnosť, medzinárodné vzťahy, stabilitu menového a výmenného kurzu, súdne konania, kontroly a vyšetrovania.“
“the protection of confidentiality as requested by any natural or legal person who supplied any of the information contained in the document or as required by the law applicable to such person.”
„ochrana dôvernosti, ako o ňu žiada akákoľvek fyzická alebo právnická osoba, ktorá poskytla akékoľvek informácie uvedené v dokumente, alebo ako ju vyžadujú právne predpisy aplikovateľné na takúto osobu.“
Access to documents held by the Court is governed by Decision No 18/97 laying down internal rules for the treatment of applications for access to documents held by the Court (OJ 1998 no.
V júni 2003 sťažovateľ, občan Spojeného kráľovstva Veľkej Británie a Severného Írska, podal písomnú žiadosť pánovi R., členovi Dvora audítorov, o sprístupnenie dokumentov v súvislosti s auditom, ktorý sa konal v roku 2001 v Nigeri.
C 295 page 1).
NAVYŠETROVANIE
According to Article 2 of the Decision, all applications are forwarded to the Director of the External Relations Department and Legal Service who decides on their admissibility.
V súlade s článkom 2 uvedeného rozhodnutia sú všetky žiadosti doručené riaditeľovi oddelenia vonkajších vzťahov a právnej služby, ktorí rozhodnú o jej prijateľnosti.
Where appropriate, the applicant shall be asked to formulate the application in greater detail.
Ak je to potrebné, žiadateľ je vyzvaný, aby podrobnejšie formuloval svoju žiadosť.
The Court may refuse access on the basis of the criteria set out in Article 4 (3) of the Decision.
Dvor audítorov môže zamietnuť sprístupnenie dokumentov na základe kritérií stanovených v článku 4 ods.3 uvedeného rozhodnutia.
Applicants shall be informed within one month of receipt of the application of the Court’s response to it.
Žiadateľ dostane odpoveď Dvora audítorov do jedného mesiaca od doručenia žiadosti.
According to Article 3 (1) of Decision No 18/97, all appeals shall be submi ed to the President of the Court of Auditors, and the applicant must be notified of the decision on the appeal within two months.
V súlade s článkom 3 ods.1 rozhodnutia č. 18/97 sa všetky odvolania predložia predsedovi Dvora audítorov a žiadateľ musí byť do dvoch mesiacov vyrozumený o rozhodnutí vo veci jeho odvolania.
The decision must state the reasons for the rejection and inform the complainant of the channels of appeal open to him.
V rozhodnutí musí byť uvedený dôvod zamietnutia a sťažovateľovi musí byť poskytnutá informácia o možnosti odvolania sa voči tomuto rozhodnutiu.
By email of 17 June 2003 sent by Mrs L. on behalf of Mr R., the complainant was informed that an audit had indeed taken place in Niger in June 2001.
Sťažovateľ bol listom, ktorý mu zaslala pani L. v mene pána R. elektronickou poštou, oboznámený s tým, že v júni 2001 bol v Nigeri skutočne vykonaný audit.
However, the sender pointed out that the Court’s rules prevented the la er from disclosing internal documents concerning audits.
Avšak odosielateľ v ňom poukázal na to, že interné predpisy Dvora audítorov zabránili neskoršiemu zverejneniu interných dokumentov týkajúcich sa auditov.
In this context, reference was made to point 6 of the Communications Policies and Standards that the Court had adopted at its meeting on 25/26 September 2001 and that is worded as follows: “In order to protect the professional relationship between auditor and auditee, the Court cannot provide a greater level of specific information to the outside world than is provided in its adopted reports.”
V súvislosti s tým sa odvoláva na bod 6 dokumentu Smernice a stratégie komunikačnej politiky, ktorý prij al Dvor audítorov na svojom zasadaní 25 - 26. septembra 2001, v ktorom sa hovorí: ,,Z dôvodu ochrany pracovných vzťahov medzi audítorom a auditovaným nemôže Dvor audítorov navonok poskytovať podrobnejšie informácie ako tie, ktoré obsahujú jeho prijaté správy.“ Pán R. pre doplnenie dodal, že predmetný audit tvoril základ špeciálnej správy č. 2/2002 o realizácii bezpečnostnej politiky v rozvojových krajinách, ktorá je fi nancovaná zo všeobecného rozpočtu Európskej únie.
Mr R. added that to the extent that the relevant audit formed the basis of Special Report No 2/2002 on the implementation of the food security policy in developing countries financed by the general budget of the European Union, information that could be of interest to the complainant was to be found on the Court’s website.
Táto informácia, ktorá by mohla zaujímať sťažovateľa, sa dala nájsť na internetovej stránke Dvora audítorov.
In his complaint to the Ombudsman, the complainant made the following allegations:
Vo svojej sťažnosti podanej ombudsmanovi sťažovateľ tvrdil:
(1) The Court’s refusal to grant access to the relevant documents was in breach of the relevant rules, namely Regulation No 1049/2001 and Article 23 of the Code of Good Administrative Behaviour.
(1) Zamietnutím prístupu k relevantným dokumentom Dvor audítorov porušil platné pravidlá, konkrétne nariadenie č. 1049/2001 a článok 23 Európskeho kódexu riadnej správnej praxe.
(2) There was a breach of Article 19 of the Code of Good Administrative Behaviour, since no information on how to appeal was provided.
(2) Došlo k porušeniu ustanovení článku 19 Európskeho kódexu riadnej správnej praxe, pretože nebola sťažovateľovi poskytnutá informácia o spôsobe odvolania sa.
The European Court of Auditors’ opinion
Stanovisko Európskeho dvora audítorov
In its opinion, the Court noted that it was clear that the complainant’s request had not been treated in accordance with the procedures laid down in Decision No 18/97.
Vo svojom stanovisku Dvor audítorov konštatoval, že bolo zrejmé, že žiadosť sťažovateľa nebola spracovaná v súlade s postupom ustanoveným v rozhodnutí č. 18/97.
The President of the Court had therefore decided to contact the complainant again in order to invite him to provide the Court with a detailed indication of any additional information he may need, in order to enable the services of the Court to examine the request in accordance with the Court’s internal rules.
Predseda Dvora audítorov sa preto rozhodol opätovne sa skontaktovať so sťažovateľom a vyzval ho, aby poskytol podrobnejšiu indikáciu akejkoľvek doplňujúcej informácie, ktorú potrebuje, a tým umožnil službám Dvora audítorov preskúmať žiadosť v súlade s jeho vnútorným poriadkom.
The Court submi ed a copy of its le er to the complainant dated 17 July 2003 in which it apologised for its first email reply of 17 June 2003.
Dvor audítorov predložil kópiu svojho listu sťažovateľovi z 17. júla 2003, v ktorom sa mu ospravedlnil za prvú odpoveď odoslanú elektronickou poštou 17. júna 2003.
Failure to grant access to document and information on how to appeal
Chyba pri poskytovaní prístupu k dokumentom a pri informovaní o spôsobe odvolania sa
1.1 On 6 June 2003, the complainant, a UK citizen, wrote to Mr R., a member of the European Court of Auditors, in order to ask for access to documents in relation to an audit carried out in 2001
1.1 6 júna 2003 sťažovateľ, občan Spojeného kráľovstva Veľkej Británie a severného Írska, podal písomnú žiadosť pánovi R., členovi Európskeho dvora audítorov, o sprístupnenie dokumentov v súvislosti s auditom, ktorý sa konal v roku 2001 v Nigeri.
Decisions following an inquiry in Niger.
Rozhodnutia v nadväznosti na vyšetrovanie
1.3 The Ombudsman considers that the Court of Auditors has thus taken adequate steps in response to the complaint.
PRÍSTUP K PROGRAMU A ZÁPISNICIAM KONVENTU O BUDÚCNOSTI EURÓPY
Conclusion
SŤAŽNOSŤ
On the basis of the Ombudsman’s inquiries into this complaint, and taking into account the steps taken by the institution a er it was informed of the complaint, there appears to be no maladministration by the European Court of Auditors.
V októbri 2002 bola podaná sťažnosť ombudsmanovi v mene ECAS (European Citizen Action Service) na Konvent o budúcnosti Európy a Radu.
The Ombudsman therefore closes the case.
Predmetné rozhodnutie sa týka výhradne sťažnosti proti konventu.
The complainant is of course free to lodge a new complaint if the Court should, a er having reexamined his application, refuse to grant access to the relevant document.
Vyšetrovaniu sťažnosti proti Rade ombudsmanom je venované osobitné rozhodnutie (viď. odsek 3.1.2).