natgillin/translations-raw huggingface dataset:
See also the survey of preferential origin and free circulation certificates in Lux, M., Das Zollrecht der EG, Cologne 2003, p. 136.
Pozri tiež tabuľku osvedčení o preferenčnom pôvode a voľnom pohybe v: LUX, M.: Das Zollrecht der EG, Kolín 2003, s. 136.
Preference certificates for goods from Turkey display the abbreviation ‘A.TR’, whereas ‘Form A’ is used for goods from developing countries, which benefit from the Generalised System of Preferences (GPS) as an independent trading instrument of the Community in its trade with third States.
Preferenčné osvedčenia pre tovar z Turecka majú skratku „A.TR“, zatiaľ čo osvedčenie o pôvode „Form A“ (formulár A) sa používa pre tovar pochádzajúci z rozvojových krajín, na ktorý sa uplatňuje Všeobecný systém preferencií (GSP) ako autonómny nástroj Spoločenstva pre obchod s tretími krajinami.
57 — Case C-61/98 De Haan Beheer [1999] ECR I-5003, paragraph 36, and Hyper v Commission, cited in footnote 23, paragraph 126.
57 — Rozsudok zo 7. septembra 1999, De Haan, C-61/98, Zb. s. I-5003, bod 36, rozsudok Hyper/Komisia, už citovaný v poznámke pod čiarou 23, bod 126.
C.A.S. v COMMISSION of customs transactions effected by those importers under a system of preferential treatment.
C.A.S./KOMISIA o platnosti colných operácií, ktoré vykonávajú v rámci preferenčného režimu.
arguments, since its submissions expressly seek a new finding of facts and not exclusively a legal review of the grounds of the Court’s judgment, which does not fall within the jurisdiction of the Court of Justice as the appellate court.
vychádza z neprípustného tvrdenia, pretože jej vyjadrenia smerujú výslovne k novému posúdeniu skutkových okolností a nie k právnemu preskúmaniu úvah Súdu prvého stupňa. Takéto preskúmanie však nepatrí do právomoci Súdneho dvora, ako odvolacieho stupňa.
Nevertheless, the possibility remains that the Commission may be obliged, under its general duty of diligence, to issue a general warning to Community importers.
To však nevylučuje, aby Komisia mohla v zmysle jej povinnosti starostlivosti byť povinná za určitých okolností všeobecne upozorniť dovozcov Spoločenstva.
However, such a duty to warn can arise only when the Commission has serious doubts as to the legality of a large number of exports effected under a system of preferential treatment. 58
Komisia má v každom prípade takúto povinnosť iba vtedy, ak má vážne pochybnosti o zákonnosti veľkého počtu vývozov vykonaných v rámci preferenčného režimu. 58
As the Court noted in paragraph 273, the appellant failed to demonstrate conclusively that the Turkish authorities made serious errors which affected all exports of fruit juice concentrates and contributed to the circulation of forged certificates.
Ako to Súd prvého stupňa konštatoval v bode 273, odvolateľka nepreukázala existenciu vážneho nesplnenia povinnosti zo strany tureckých orgánov, ktoré by zasahovali súhrn vývozov koncentrátov ovocných štiav a ktoré by prispeli k obehu sfalšovaných osvedčení.
No analogy could therefore be drawn with the facts which gave rise to the judgment in Kaufring and Others.
Ako vyplýva z bodu 242 vyššie, žiadna analógia so skutočnosťami, ktoré viedli k už citovanému rozsudku Kaufring a i., nie je možná.
It must nevertheless be pointed out that, in paragraph 274 of the contested judgment, the Court of First Instance took into account the fact that the appellant’s imports at issue here date from the period from April 1995 to November 1997, whereas doubts as to the authenticity and/or correctness of content of Turkish A.TR.1 certificates arose only subsequently, namely as of 1998.
Nezávisle od týchto úvah je potrebné konštatovať, že v bode 274 napadnutého rozsudku Súd prvého stupňa prijal záver, že sporné dovozy odvolateľky sa datujú do obdobia medzi aprílom 1995 až novembrom 1997, zatiaľ čo pochybnosti o pravosti alebo presnosti obsahu tureckých osvedčení A.TR.1 vznikli až neskôr, a to od roku 1998.
Consequently, the Commission was aware of the existence of the forged certificates only after the Italian authorities had discovered the first forged certificate and an investigation procedure had been initiated.
V dôsledku toho si Komisia mohla uvedomiť existenciu falošných osvedčení až po odhalení prvého sfalšovaného osvedčenia talianskymi colnými orgánmi a po začatí vyšetrovania.
It must be concluded from this that, even if the Commission had been obliged as of 1998 to warn the Community importers, that would have had no effect on the imports from 1995 to 1997 at issue here.
Z toho je potrebné vyvodiť, že aj za predpokladu, že by Komisia bola povinná upozorniť dovozcov Spoločenstva od roku 1998, táto povinnosť nemohla mať žiadny účinok na dovoz počas rokov 1995 až 1997, ktorý je sporný v danom prípade.
The appellant’s submissions in these appeal proceedings allow no differing appraisal, since its allegation in points 225 and 226 of the appeal expressly relates to the issuing of ‘incorrect’, but not ‘forged’, movement certificates, so that it has still failed to produce evidence of the Turkish authorities’ involvement in the forgeries. Moreover, the appellant bases its claim on inadmissible
Tvrdenia odvolateľky v tomto odvolaní neumožňujú dospieť k odlišnému posúdeniu. Námietka, ktorú odvolateľka formuluje v bodoch 225 a 226 odvolania, sa výslovne týka vydávania „neplatných“, nie však „sfalšovaných“ sprievodných osvedčení, z toho dôvodu stále nepredložila dôkaz o uvádzanom spolupáchateľstve tureckých orgánov na sfalšovaní.
Commission, cited in footnote
Navyše odvolateľka
58 — See Hyper v paragraph 128.
58 — Rozsudok Hyper/Komisia, už citovaný v poznámke pod čiarou 23, bod 128.
Accordingly, the Court of First Instance rightly found that there was no duty of the Commission to warn importers in good time.
V dôsledku toho Súd prvého stupňa správne konštatoval, že Komisia nebola povinná včas upozorniť dovozcov.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-204/07 P
NÁVRHY GENERÁLNEJ ADVOKÁTKY — V. TRSTENJAK — VEC C-204/07 P c) Predbežný záver iv) Absencia nesplnenia povinnosti v rámci objasnenia a posúdenia skutočností pri vyšetrovaní v Turecku
In conclusion, it must be held that in this case neither the Turkish authorities nor the Commission failed in their duties and, therefore, in that respect, there is no ‘special situation’ within the meaning of Article 239 of the CCC and Article 905 of the CCC implementing regulation.
Je teda potrebné konštatovať, že z vyššie uvedených úvah jasne vyplýva, že ani turecké orgány, ani Komisia sa nedopustili nesplnenia povinností, ktoré im boli uložené, a že teda neexistuje „špeciálna situácia“ v zmysle článku 239 CKS a článku 905 vykonávacieho nariadenia k CKS. Piaty odvolací dôvod teda musí byť zamietnutý ako nedôvodný.
As regards the allegation of deficiency in clarifying and assessing the facts during the investigations in Turkey, the Court held in paragraph 284 of the contested judgment, without erring in law, that the appellant was not able to substantiate its argument.
Pokiaľ ide o námietku založenú na nesplnení povinnosti v rámci objasnenia a posúdenia skutočností pri vyšetrovaní v Turecku, Súd prvého stupňa bez právnej chyby v bode 284 napadnutého rozsudku konštatoval, že odvolateľka nedokázala podoprieť svoju argumentáciu dôkazmi.
The Court had rightly concluded, in the course of assessing the facts, that the Commission had properly examined and then assessed all the relevant facts by means of missions.
Pri posudzovaní skutkových okolností správne došiel k záveru, že misie vedené Komisiou v Turecku jej umožnili správne preskúmať a posúdiť súhrn relevantných skutočností.
Sixth ground of appeal: the Commission’s failure to call on the Customs Committee/Association Council
Šiesty odvolací dôvod: neobrátenie sa na colný výbor/asociačnú radu zo strany Komisie
In so far as, by this ground of appeal, the appellant again complains of a legally incorrect allocation of the burden of proof, this submission must, in the light of my observations on the third ground of appeal, be rejected.
V rozsahu, v akom odvolateľka v tomto odvolaní ešte raz kritizuje nesprávne rozdelenie dôkazného bremena, vzhľadom na moje odôvodnenie uvedené k tretiemu odvolaciemu dôvodu, je potrebné zamietnuť rovnako tento odvolací dôvod.
By its sixth ground of appeal, the appellant criticises the fact that the Commission did not turn to the Customs Committee or the Association Council in order to stop the irregularities which were occurring in trade between the Community and Turkey.
Svojím šiestym odvolacím dôvodom odvolateľka kritizuje neobrátenie sa na colný výbor/asociačnú radu zo strany Komisie, s cieľom zákazu nezrovnalostí, ktoré sa objavili v obchodných vzťahoch medzi Spoločenstvom a Tureckom.
In its view, the error of law in the contested judgment lies in the fact that the Court confined itself to describing the duties of the Association Council and the Joint Customs Committee stipulated in the relevant provisions, but without undertaking any legal qualification of those provisions in relation to the specific case.
Podľa názoru odvolateľky sa v napadnutom rozsudku Súd prvého stupňa dopustil právnej chyby tým, že sa obmedzil na opis povinností asociačnej rady, tak ako sú uvádzané dohodou o pridružení, ako aj zmiešaného výboru colnej únie bez toho, aby pristúpil ku právnej kvalifikácii vyššie citovaných ustanovení vo vzťahu k tomuto konaniu.
Moreover, the Court did not draw the necessary legal inferences as regards the course of action required of
Súd prvého stupňa navyše nevyvodil právne dôsledky, pokiaľ ide
Moreover, the appellant also bases its ground of appeal on inadmissible submissions, since its arguments expressly seek a renewed assessment of the facts and not exclusively a legal review of the grounds of the Court’s judgment.
Navyše je potrebné konštatovať, že odvolateľka zakladá svoj odvolací dôvod na neprípustnom argumente, pretože jej tvrdenia výslovne smerujú k novému posúdeniu skutočností a nie výlučne k právnemu preskúmaniu úvah Súdu prvého stupňa.
In particular, it is unable to explain clearly how the Court made an error of law.
Odvolateľka najmä nemôže dostatočne jasne vysvetliť, v akom rozsahu sa Súd prvého stupňa dopustil právnej chyby.
Since this submission does not satisfy the procedural requirements applicable to the grounds of an appeal, this argument must also be rejected.
Keďže tento odvolací dôvod tiež nespĺňa procesné požiadavky týkajúce sa odvolania, je potrebné tiež ho zamietnuť.
C.A.S. v COMMISSION the Commission on the basis of the facts adduced.
C.A.S./KOMISIA o postup, aký mala Komisia prijať na základe uvedených skutočností.
59 without erring in law, that the applicant had not been able to establish that the Commission encountered difficulties concerning the administrative assistance agreed upon with the Republic of Turkey which would have justified discussion within those bodies of the adoption of specific measures to combat such difficulties.
59 aby sa dopustil právnej chyby, že odvolateľka nepreukázala, že Komisia sa dostala do ťažkostí v rámci administratívnej pomoci dohodnutej s Tureckou republikou, ktoré by odôvodňovali diskusiu v rámci týchto orgánov o prijatí osobitných opatrení smerujúcich k ich zabráneniu.
That argument cannot be accepted, since in paragraph 239 of the contested judgment the Court certainly examined the facts of the main proceedings as to whether the conditions for calling in the Joint Customs Committee in this specific case were fulfilled.
S touto argumentáciou nie je možné súhlasiť, pretože v bode 239 napadnutého rozsudku Súd prvého stupňa analyzoval skutočnosti konania vo veci samej s cieľom odpovedať na otázku, či v danom prípade boli splnené podmienky na obrátenie sa na zmiešaný výbor colnej únie.
The Court was therefore entitled to take the view that no analogy could be drawn with the facts in Kaufring and Others, particularly as similar failings on the part of the Turkish authorities, which would have created a special situation, had not been established in relation to the movement certificates at issue. 60
Súd prvého stupňa v dôsledku toho správne konštatoval, že nebolo možné navodiť analógiu so skutkovými okolnosťami, na ktorých sa zakladal rozsudok Kaufring a i., pretože pokiaľ ide o sporné osvedčenia, neboli preukázané nesplnenia povinností zo strany tureckých orgánov, ktoré by predstavovali špeciálnu situáciu, analogickú situácii v citovanom konaní. 60
The Commission was therefore not obliged to refer to the Customs Committee or the Association Council.
Komisia v dôsledku toho nebola povinná obrátiť sa na colný výbor alebo asociačnú radu.
Consequently, this ground of appeal should be rejected as unfounded.
V dôsledku toho je potrebné odmietnuť tento odvolací dôvod ako nedôvodný.
The legal basis for that body to act on the initiative of the Commission would have to be Article 52(2) of Decision No 1/95, under which the Parties are to consult within the Committee on any point relating to the implementation of the Decision which gives rise to a difficulty for either of them.
Preto, aby tento výbor zakročil na podnet Komisie, je potrebné dovolávať sa článku 52 ods. 2 rozhodnutia č. 1/95, podľa ktorého sa strany dohody v rámci zmiešaného výboru radia o všetkých bodoch vyplývajúcich z vykonania tohto rozhodnutia, ktoré pre jednu z nich vzbudzujú ťažkosti.
If such difficulties had arisen, that committee would have been competent to formulate appropriate recommendations to the Association Council with a view to ensuring the proper functioning of the Customs Union.
V prípade vzniku takýchto ťažkostí by bolo odôvodnené, podľa článku 52 ods. 1 rozhodnutia č. 1/95, dbať o riadne fungovanie colnej únie formulujúc odporúčania určené asociačnej rade a vydávajúc stanoviská určené na riadne fungovanie colnej únie.
However, there were obviously no indications of any great difficulties.
V prejednávanej veci však neexistuje žiadna indícia, ktorá by umožňovala domnievať sa, že došlo k značným ťažkostiam.
On the contrary, it must be assumed that, in view of the willingness of the Turkish authorities to cooperate, recourse to those bodies was neither necessary nor justified.
Naopak, vzhľadom na ochotu tureckých orgánov spolupracovať, je potrebné domnievať sa, že nebolo ani potrebné, ani odôvodnené obrátiť sa na tieto orgány.
Seventh ground of appeal: failure to take into account a legitimate interest of the appellant in relation to A.TR.1 movement certificate D 437214
Siedmy odvolací dôvod: porušenie legitímneho záujmu odvolateľky, pokiaľ ide o osvedčenie A.TR.1 WVB D 437214
Accordingly, in paragraph 239 of the contested judgment, the Court found,
Súd prvého stupňa teda v bode 239 napadnutého rozsudku konštatoval bez toho,
In so far as the appellant obviously relies, in connection with its seventh ground
Keďže odvolateľka sa v rámci jej siedmeho odvolacieho dôvodu dovoláva
59 — Point 240 of the appeal.
59 — Bod 240 odvolania.
60 — See above, point 148.
60 — Pozri bod 148 vyššie.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-204/07 P of appeal, on the three-year period under Article 221(3) of the CCC 61 in order to avoid
NÁVRHY GENERÁLNEJ ADVOKÁTKY — V. TRSTENJAK — VEC C-204/07 P trojročnej lehoty stanovenej článkom 221 ods. 3 CKS 61, aby sa zbavila svojej povin- teoretické úvahy o prípadnej uplatniteľnosti tohto ustanovenia v prípade, ak Súd prvého stupňa rozhodol odlišne, ako irelevantné.
63 its obligation to pay import duties, that argument must be answered by pointing out that it is founded on an incorrect interpretation of Community law.
63 nosti zaplatiť dovozné clo, je potrebné uviesť, že tento argument sa zakladá na nesprávnom výklade práva Spoločenstva.
On the one hand, it fails to take into account the fact that this case concerns the remission or repayment of duties pursuant to Article 239 of the CCC and not, as probably assumed by the appellant, the waiver of subsequent entry in the accounts under Article 220(2)(b) of the CCC, to which Article 221(3) of the CCC is applicable. 62
Tento argument na jednej strane popiera, že v tomto konaní ide o vrátenie alebo odpustenie cla podľa článku 239 CKS a nie, ako to, zdá sa, predpokladala odvolateľka, o prípad podľa článku 220 ods. 2 písm. b) CKS, keď nedošlo k dodatočnému zapísaniu cla do evidencie, na ktorý sa uplatňuje článok 221 ods. 3 CKS.
61 — In point 254 of its appeal, the appellant refers to the ‘threeyear period under Article 218(3) of the CCC’, which, however, contrary to what the appellant suggests, is not a limitation period.
61 — V bode 254 odvolania odvolateľka spomína „trojročnú lehotu uvedenú článkom 218 ods. 3 CKS“, ktorá v rozpore s jej tvrdeniami nie je premlčacou dobou.
On the contrary, that provision lays down a specific period within which the amount resulting from the customs debt must be entered in the accounts.
Toto ustanovenie naopak určuje osobitnú lehotu, v rámci ktorej je potrebné vykonať dodatočný zápis cla vyplývajúceho z colného dlhu do účtovnej evidencie.
It applies to cases other than the normal case of incurrence of the customs debt and thus applies also to the postclearance recovery of duties under Article 220 of the CCC, to which the appellant refers (see Alexander, S., Zollkodex, cited above, footnote 10, Article 218, paragraph 6).
Je uplatňované v prípade vzniku colného dlhu za iných podmienok, než sú podmienky, ktoré patria pod všeobecné pravidlá a v dôsledku toho aj pod dodatočné zapísanie do evidencie podľa článku 220 CKS, ktoré mala odvolateľka zjavne na mysli (pozri ALEXANDER, S.: Zollkodex, už citovaný v poznámke pod čiarou 10, článok 218, bod 6).
On the other, these considerations are based on the legally incorrect view that the Court of First Instance should have annulled the contested decision on procedural grounds.
Na druhej strane tieto úvahy spočívajú na právne nesprávnom názore, podľa ktorého mal Súd prvého stupňa zrušiť napadnuté rozhodnutie z formálnych dôvodov.
However, as the Court correctly explained in paragraph 133 of the contested judgment, even partial annulment could only have led to the adoption of another decision identical in substance.
Ako to však Súd prvého stupňa správne uviedol v bode 133 napadnutého rozsudku, dokonca v prípade čiastočného zrušenia napadnutého rozhodnutia môže byť vydané iba nové, v podstate zhodné rozhodnutie.
It is admittedly true that, as held by the Court in paragraph 128 of the contested judgment, the Commission was not in a position properly to conclude, at the time of the adoption of the contested decision, that is, on 18 December 2002, in view of the unclear statements of the Turkish authorities, that certificate D 437214 had been forged.
Je síce pravda, že ako to Súd prvého stupňa konštatoval v bode 128 napadnutého rozsudku, keď bolo prijaté napadnuté rozhodnutie, teda 18. decembra 2002, Komisia nemohla dospieť k záveru o sfalšovaní osvedčenia D 437214, vzhľadom na nejednoznačné tvrdenia tureckých orgánov.
Nevertheless, that conclusion ultimately proved to be objectively correct, as the Turkish authorities’ letter of 22 August
Tento záver sa ale nakoniec ukázal byť objektívne presným, ako to potvrdil list tureckých orgánov z 22. augusta 2003.
The latter assumes that subsequent entry in the accounts pursuant to Article 220 of the CCC, following a decision (favourable to the person liable) on the remission or repayment of import duties pursuant to Article 239 of the CCC, is possible only where the customs duty again becomes payable pursuant to Article 242 of the CCC because, for example, the remission or repayment was made in error.
Uvedený autor zastáva názor, že dodatočné zapísanie cla do evidencie podľa člán -ku 220CKS nasledujúce po prijatí rozhodnutia (výhodného pre osobu zodpovednú za zaplatenie cla) o odpustení, alebo vrátení dovozného cla podľa článku 239 CKS prichádza do úvahy iba vtedy, ak sa pôvodný dlh stane znovu splatným podľa článku 242 CKS, napríklad preto, že k odpus -teniu alebo vráteniu cla došlo omylom.
However, such a set of circumstances clearly does not exist in this case, since the Commission’s decision was not preceded by a favourable decision on remission or repayment pursuant to Article 239 of the CCC in respect of the movement certificates at issue.
Je však zrejmé, že o takúto situáciu v danom prípade nejde, pretože pokiaľ ide o sprievodné osvedčenia, pred prijatím rozhodnutia Komisie nebolo vydané žiadne zvýhodňujúce rozhodnutie o odpustení alebo vrátení cla podľa článku 239 CKS.
Nor do the circumstances exist in which, in the view of Huchatz, W., Lehrbuch des Europäischen Zollrechts, cited above (footnote 10), pp. 379, 380, subsequent entry in the accounts pursuant to Article 220 of the CCC is, in general, considered a possibility.
Nejde tiež o situáciu, v akej podľa názoru HUCHATZ, W.: Lehrbuch des Europäischen Zollrechts, už citovaný v poznámke pod čiarou 10, s. 379 a najmä 380, je potrebné všeobecným spôsobom pristúpiť k dodatočnému zapísaniu do účtovnej evidencie, tak ako je uvádzané článkom 220 CKS.
That is the case, first, where the amount of duty was not entered in the accounts by the administration within the time limits for entry in the accounts laid down in Art -icles 218 and 219 of the CCC; second, where the amount of duty was entered in the accounts at a level lower that the amount legally owed.
Takým by bol prípad, ak by na jednej strane clo nebolo zapísané do účtovnej evidencie v lehotách stanovených článkami 218 a 219 CKS a na druhej strane, ak clo bolo do účtovnej evidencie zapísané v nižšej než zákonnej sume.
63 — See Alexander, S. Zollkodex, cited above (footnote 10), Before Article 220, paragraph 8, who draws attention to the differing requirements of remission or repayment under the second indent of Article 239(1) of the CCC and waiver of postclearance recovery under Article 220(2)(b) of the CCC.
63 — Pozri ALEXANDER, S.: Zollkodex, už citovaný v poznámke pod čiarou 10, pred článkom 220 bod 8, ktorý zdôrazňuje rozdiely v podmienkach, ktoré je potrebné splniť, podľa toho, či ide o prípad odpustenia, alebo vrátenia cla podľa článku 239 ods. 1 druhej zarážky CKS, alebo či orgány odmietli pristúpiť k dodatočnému zapísaniu cla do účtovnej evidencie, ako je prípad podľa článku 220 ods. 2 písm. b) CKS.
This circumstance requires parallel procedures to be carried out.
Táto okolnosť robí nevyhnutným vedenie paralelných konaní.
C.A.S. v COMMISSION
C.A.S./KOMISIA so zrušeným rozhodnutím.
The Court’s decision is therefore unexceptionable in law.
Tiež tento odvolací dôvod je teda potrebné zamietnuť.
As the appellant itself acknowledges in points 257 and 258 of the grounds of its appeal, traders’ confidence in the validity of import licences which subsequently prove to be forged is not, as a rule, protected by Community law, but is a general commercial risk.
Ako to uznáva samotná odvolateľka v bodoch 257 a 258 svojho odvolania, viera podnikateľských subjektov v platnosť dovozných osvedčení, ktoré sa následne ukážu byť sfalšované, nie je obvykle právom Spoločenstva chránená, ale je súčasťou všeobecného podnikateľského rizika.
65In Article 904(c) of the CCC implementing regulation, the Community legislature has already made a clear assessment of risks, by which the Community judicature is bound when interpreting Community law.
Článkom 904 písm. c) vykonávacieho nariadenia k CKS zákonodarca už pristúpil k jasnému zváženiu rizík, ktorým sú súdy Spoločenstva pri výklade práva Spoločenstva viazané.
In so far as the appellant infers from the caselaw that the Commission should have carried out a balancing of fairness and risk, it specifically cannot base its claim on the caselaw which it cites for that purpose.
Pokiaľ odvolateľka vyvodzuje z judikatúry súdov Spoločenstva, že Komisia mala vykonať všeobecné zváženie podmienok spravodlivosti a rizika, nemôže vychádzať z judikatúry, ktorej sa dovoláva.
In the Bonn Fleisch case 66 cited by it, there was misconduct both on the part of the Member State’s customs authorities and on the part of the Commission in discharging their duties of care, any indication of which is absent in this case.
V rozsudku Bonn Fleisch 66, ktorý cituje, išlo o nesprávny
As the Court noted in paragraph 295 of the contested judgment, the Commission had not, in the contested decision, expressed its view on the issue of the appellant’s due care or negligence.
Ako to konštatoval Súd prvého stupňa v bode 295 napadnutého rozsudku, Komisia sa v napadnutom rozhodnutí nevyslovila k otázke starostlivosti alebo nedbanlivosti odvolateľky.