natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Commission takes the view that, in requiring the automatic adjustment of rates of pay to reflect changes in the cost of living, the Luxembourg legislation conflicts with Directive 96/71 which provides only for minimum rates of pay to be regulated by the State of origin.
Komisia tvrdí, že luxemburská právna úprava tým, že vyžaduje automatickú úpravu odmeny v závislosti od vývoja životných nákladov, je v rozpore so smernicou 96/71, ktorá stanovuje iba úpravu minimálnej mzdy zo strany vysielajúceho štátu.
— Requirement of a written contract of employment or a corresponding document within the meaning of Directive 91/533 (point (1) of Article 1(1) of the Law of 20 December 2002)
— Požiadavky týkajúce sa písomnej zmluvy alebo dokumentu vydaného podľa smernice 91/533/EHS (článok 1 ods. 1 bod zákona z 20. decembra 2002)
— Compliance with rules on parttime and fixedterm work (point (8) of Article 1(1) of the Law of 20 December 2002)
— Dodržiavanie právnej úpravy práce na kratší pracovný čas a práce na dobu určitú (článok 1 ods. 1 bod 8 zákona z 20. decembra 2002)
This criticism concerns, first, the legal obligation only to post workers who are linked to the undertaking by a written contract of employment or corresponding document within the meaning of Directive 91/533.
Táto kritika sa týka v prvom rade právnej povinnosti, podľa ktorej možno vysielať len pracovníkov, ktorí majú s podnikom uzavretú písomnú zmluvu alebo im bol vydaný dokument podľa smernice 91/533.
The Commission takes the view that, in a case where workers are posted, the monitoring of compliance with the obligations arising
Komisia tvrdí, že v prípade vysielania kontrola dodržiavania ustanovení smernice 91/533 priná-
According to the Commission, Directive 96/71 does not permit the host State to impose its legislation concerning parttime and fixedterm work on undertakings which post workers.
Podľa Komisie hostiteľský štát nemá právo podľa smernice 96/71 zaväzovať svojou právnou úpravou v oblasti práce na kratší pracovný čas a práce na dobu určitú podniky, ktoré vysielajú pracovníkov.
B — Second complaint: incomplete transposition of Article 3(1)(a) of Directive 96/71
B — O druhej výhrade: neúplné prebratie článku 3 ods. 1 písm. a) smernice 96/71
— Compliance with collective labour agreements (point (11) of Article 1(1) of the Law of 20 December 2002)
— Dodržiavanie kolektívnych pracovných zmlúv (článok 1 ods. 1 bod 11 zákona z 20. decembra 2002)
The Luxembourg Government acknowledges the incomplete transposition of Direct ive 96/71 and refers to the legislative amendment of 19 May 2006.
Luxemburská vláda uznáva neúplné prebratie smernice 96/71 a odkazuje na zmenu a doplnenie zákona z 19. mája 2006.
The Commission argues that, regardless of their substantive content, collective labour agreements cannot constitute administrative provisions of ’national public policy’.
Komisia uvádza, že kolektívne pracovné zmluvy nemôžu byť pravidlami správneho práva, ktoré sa považujú za ustanovenia „vnútroštátneho verejného poriadku“ nezávisle od ich vecného obsahu.
The Commission argues that it has not been informed thereof.
Komisia tvrdí, že jej v tejto súvislosti nebola poskytnutá žiadna informácia.
C — Third complaint: lack of clarity concerning monitoring measures
C — O tretej výhrade: nedostatok jasnosti, pokiaľ ide o spôsoby kontroly
The Luxembourg Government refers extensively to the observations made in its letter of reply of 30 August 2004, according to which the provisions of Article 1 of the Law of 20 December 2002 constitute public policy provisions because their aim is to guarantee worker protection.
Luxemburská vláda odkazuje vo veľkej miere na to, čo uviedla vo svojej odpovedi z 30. augusta 2004 na odôvodnené stanovisko, podľa ktorého ustanovenia článku 1 zákona z 20. decembra 2002 predstavujú pravidlá politiky verejného poriadku, pretože ich cieľom je chrániť pracovníkov.
Although the Luxembourg Government considers the Commission’s reference to Declaration No 10 on Directive 96/71 to be in principle correct, it recalls that the said declaration was not published in the Official Journal of the European Communities and, accordingly, that it may not be used as an aid to interpretation.
Luxemburská vláda tvrdí, že hoci odkaz Komisie na vyhlásenie č. 10 smernice 96/71 je v zásade správny, pripomína, že uvedené vyhlásenie nebolo uverejnené v Úradnom vestníku, a preto nemôže byť výkladovým prvkom.
In any event, it considers the provisions of Article 1 of the Law of 20 December 2002 to be justified by overriding reasons of public interest.
V každom prípade luxemburská vláda tvrdí, že ustanovenia uvedené v článku 1 zákona z 20. decembra 2002 sú odôvodnené naliehavými dôvodmi všeobecného záujmu.
Finally, in support of its view it refers to the legislative procedure which led to the Commission proposal for a directive on services in the internal market. 5
Napokon s cieľom podporiť svoje tvrdenie odkazuje na legislatívny postup, ktorý viedol k návrhu Komisie týkajúcemu sa smernice o službách na vnútornom trhu. 5
5 — Amended proposal for a directive of the European Parliament and of the Council on services in the internal market of 4 April 2006 (COM(2006) 160 final).
5 — Zmenený a doplnený návrh smernice Európskeho parlamentu a Rady o službách na vnútornom trhu zo 4. apríla 2006, KOM(2006) 160 v konečnom znení.
According to the Commission, Article 7(1) of the Law of 20 December 2002 is formulated in a manner which is insufficiently clear to guarantee the requisite legal certainty for undertakings wishing to post workers to Luxembourg.
Podľa Komisie článok 7 ods. 1 zákona z 20. decembra 2002 nie je formulovaný spôsobom, ktorý by bol dostatočne jasný na zabezpečenie nevyhnutnej právnej istoty podnikom, ktoré chcú vysielať pracovníkov do Luxemburska.
In increasing the risk of those undertakings infringing the law, that provision constitutes an unjustified restriction on freedom to provide services.
Keďže toto ustanovenie zvyšuje riziko podnikov, že porušia zákon, predstavuje neodôvodnené obmedzenie slobodného poskytovania služieb.
In any event, the obligation to provide to the labour inspectorate prior to the commencement of work, on demand and within as short a period as possible, the information necessary for control purposes corresponds to a prior notification requirement incompatible with Article 49 EC.
V každom prípade povinnosť pred začatím prác sprístupniť inšpekcii práce na základe žiadosti a v čo najkratšej možnej lehote podstatné informácie nevyhnutné na kontrolu predstavuje povinnosť predbežného vyhlásenia, ktorá nie je zlučiteľná s článkom 49 ES.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-319/06 on which the work begins, irrespective of the date of posting.
NÁVRHY GENERÁLNEJ ADVOKÁTKY — V. TRSTENJAK — VEC C-319/06 sa vyžaduje len v samotný deň začatia prác, bez ohľadu na moment vyslania.
By contrast, the Luxembourg Government considers the legislative provision to be sufficiently clear.
Na druhej strane luxemburská vláda tvrdí, že legislatívny text je dostatočne jasný.
At any rate, the wording of Article 7(1) of the Law of 20 December 2002 does not constitute a requirement of prior notification.
V každom prípade znenie článku 7 ods. 1 zákona z 20. decembra 2002 nepredstavuje podľa nej povinnosť predbežného vyhlásenia.
VI — Legal appraisal
VI — Posúdenie
D — Fourth complaint: requirement for an ad hoc agent
D — O štvrtej výhrade: požiadavka mandatára ad hoc
A — Introductory observations
A — Úvodné poznámky
The Commission takes the view that the requirement laid down in Article 8 of the Law of 20 December 2002 to nominate an ad hoc agent resident in Luxembourg whose task it is to keep the documents necessary for monitoring the obligations incumbent on those undertakings for a period extending even beyond the actual provision of services constitutes a restriction on freedom to provide services.
Komisia tvrdí, že určenie mandatára ad hoc, stanovené v článku 8 zákona z 20. decembra 2002, s bydliskom v Luxembursku, povereného uchovávaním dokumentov potrebných na kontrolu povinností stanovených uvedeným podnikom počas obdobia presahujúceho dokonca poskytovanie služieb predstavuje obmedzenie slobodného poskytovania služieb.
That obligation is not only superfluous having regard to the cooperation on information provided for in Article 4 of Directive 96/71 but also results in costs for the undertakings concerned.
Táto povinnosť nie je nadbytočná len vzhľadom na organizovaný systém spolupráce alebo výmeny informácií uvedený v článku 4 smernice 96/71, ale takisto aj z dôvodu vynaložených nákladov zo strany predmetných podnikov.
Directive 96/71 requires certain mandatory terms and conditions of employment of the host State to be applied to posted workers.
Smernica 96/71 stanovuje, že v prípade vyslaných pracovníkov sa majú uplatňovať určité kogentné podmienky práce a zamestnávania hostiteľského štátu.
The adoption of those minimum terms and conditions of employment is intended to achieve three very different objectives: to avoid distortions of competition, to guarantee the rights of posted workers and to eliminate barriers and ambiguities affecting the freedom to provide services.
Prijatie týchto minimálnych podmienok práce a zamestnávania sleduje realizáciu troch rôznych cieľov: zabrániť skresľovaniu hospodárskej súťaže, zaručiť práva vyslaných pracovníkov a odstrániť prekážky a nejasnosti ovplyvňujúce slobodné poskytovanie služieb.
The Luxembourg Government considers, however, that the system of cooperation on information to which the Commission refers does not permit the competent authorities to carry out their monitoring with the necessary efficiency.
Luxemburská vláda tvrdí, že organizovaný systém spolupráce alebo výmeny informácií, na ktorý odkazuje Komisia, neumožňuje príslušným orgánom vykonávať kontroly s požadovanou účinnosťou.
For the remainder, the Law of 20 December 2002 does not require a particular legal form in order to act as agent.
Okrem toho zákon z 20. decembra 2002 nestanovuje nijakú osobitnú právnu formu na výkon funkcie mandatára ad hoc.
Moreover, deposit of the necessary documents with an agent is required only from the date
Napokon uloženie potrebných dokumentov u mandatára ad hoc
COMMISSION v LUXEMBOURG of the applicable employment conditions and thus to increase legal certainty. 8
KOMISIA/LUXEMBURSKO uplatniteľné pracovné podmienky a tak zvýšiť právnu istotu. 8
As regards the substantive legal framework in the light of which the Court is called upon to determine the compatibility with Community law of the Luxembourg provisions in issue, I would point out that Directive 96/71 effects only partial harmonisation in the area of posting of workers.
Pokiaľ ide o právne a skutkové rámce, vzhľadom na ktoré Súdny dvor rozhodoval o zlučiteľnosti sporných luxemburských ustanovení s právom Spoločenstva, poznamenávam, že smernica 96/71 vykonala iba čiastočnú harmonizáciu v oblasti vysielania pracovníkov.
9 It must be abroad on a temporary basis to perform work in the territory of a Member State other than the State in which they are habitually employed.
9 V prvom rade smernica 96/71 sa má pokladať za kolíznu právnu úpravu
8 — In recitals 7 to 11 in the preamble to Directive 96/71 reference is made to the relationship with the Rome Convention which, in Article 6, makes provision for individual employment contracts.
8 — Odôvodnenia č. 7 až 11 smernice 96/71 skúmajú existujúcu spojitosť medzi Rímskym dohovorom, ktorého článok 6 sa týka pracovných zmlúv a individuálnych pracovnoprávnych vzťahov.
According to that provision — whether as the applicable law of the contract or in constituting a restriction on the choice of law — ’… the law of the country in which the employee habitually carries out his work in performance of the contract, even if he is temporarily employed in another country’ (Article 6(2)(a) of the Rome Convention) is considered decisive.
Podľa týchto ustanovení je rozhodné kritérium na výber uplatniteľného práva ako práva na zmluvu „právny poriadok štátu, kde zamestnanec obyčajne vykonáva prácu na základe zmluvy, aj keď prechodne pracuje v inom štáte“ [článok 6 ods. 2 písm. a) Rímskeho dohovoru].
That provision is modified by Directive 96/71 to the extent that as regards the terms and conditions of employment listed in the Directive the law of the place of work is considered decisive unless the law of the employment contract determined in accordance with Article 6 of the Rome Convention provides for more favourable conditions. According to Jayme, E. and Kohler, C., ’Europäisches Kollisionsrecht 1997 — Vergemeinschaftung durch “Säulenwechsel”’, Praxis des internationalen Privat- und Verfahrensrechts, Volume 17, No 6, 1997, p.
Toto ustanovenie bolo zmenené a doplnené smernicou 96/71 v tom zmysle, že právo miesta výkonu práce sa uplatňuje na podmienky práce a zamestnávania uvedené v smernici, keď právo miesta výkonu práce určené článkom 6 Rímskeho dohovoru nestanovuje priaznivejšie podmienky. Podľa Jayme, E., Kohler, C.: Europäiches Kollisionsrecht 1997 — Vergemeinschaftung durch „Säulenwechsel“. In: Praxis des internationalen Privat- und Verfahrensrechts.
400, in the light of the express reference made in recital 10 thereto, the Posted Workers Directive may be treated as constituting specific expression of ’mandatory rules’ within the meaning of Article 7 of the Rome Convention.
17. ročník, č. 6, 1997, s. 400, je možné sa domnievať, že smernica o vysielaní predstavuje konkretizáciu „kogentných pravidiel“ v zmysle článku 7 Rímskeho dohovoru, pretože odôvodnenie č. 10 naň výslovne odkazuje.
Moreover, it was intended to resolve the problems with regard to the legislation applicable to the employment relationship which have arisen through the transnationalisation of the employment relationship.
Okrem toho problémy, ktoré spôsobuje internacionalizácia pracovnoprávneho vzťahu, pokiaľ ide o uplatniteľné právo na tento pracovnoprávny vzťah, je nutné riešiť.
7 In defining, as regards the posting of workers, which national provisions should have effect as mandatory rules within the meaning of Article 7 of the Rome Convention of 19 June 1980 on the law applicable to contractual obligations (‘Rome Convention’), Directive 96/71 aimed to ensure the foreseeability
7 Keďže smernica definuje, ktoré vnútroštátne ustanovenia sú také, že sa musia uplatniť v oblasti vysielania pracovníkov, a sú kogentnými ustanoveniami v zmysle článku 7 Rímskeho dohovoru o rozhodnom práve pre zmluvné záväzky (ďalej len „Rímsky dohovor“), jej cieľom je umožniť stanoviť
9 — See on this point the Opinion of Advocate General Léger in Case C-168/04 Commission v Austria [2006] ECR I-9041, point 28.
9 — Pozri návrhy, ktoré predniesol generálny advokát Léger 23. februára 2006 vo veci Komisia/Rakúsko, C-168/04 (rozsudok z 21. septembra 2006, Zb. s. I-9041, bod 28).
The area of the posting of workers has not yet been subjected to harmonisation.
Oblasť vysielania pracovníkov ešte nebola predmetom harmonizácie.
According to recital 86 in the preamble to Directive 2006/123/EC of the European Parliament and of the Council of 12 December 2006 on services in the internal market (OJ 2006 L 376, p.
Podľa odôvodnenia č. 86 smernice 2006/123/EHS z 12. decembra 2006 o službách na vnútornom trhu (Ú. v. EÚ L 376, s.
36), the area is expressly excluded from that directive’s scope.
36) je táto oblasť výslovne vylúčená.
At the behest of the European Parliament and the Council, the Commission deleted its earlier draft proposal regarding the removal of administrative obstacles and regarding obligations of Member States to cooperate regarding the posting of workers and the posting of third-country nationals.
Návrh Komisie týkajúci sa odstránenia administratívnych prekážok a povinnosti členských štátov spolupracovať v rámci vysielania pracovníkov a/alebo vysielania štátnych príslušníkov tretích krajín bol vylúčený z návrhu smernice pred iniciatívou Európskeho parlamentu a Rady.
On that point see the amended proposal for a directive of the European Parliament and of the Council of 4 April 2006 (COM(2006) 160 final, p. 13).
Pozri v tejto súvislosti zmenený a doplnený návrh smernice Európskeho parlamentu a Rady zo 4. apríla 2006, KOM(2006) 160 v konečnom znení, s. 15 a 16.
6 — See recital 5.7 — See recital 6.
6 — Pozri odôvodnenie č. 5.7 — Pozri odôvodnenie č. 6.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-319/06 regarded primarily as a conflict-of-laws provision of Community employment law concerning the details and conditions of employment of posted workers.
NÁVRHY GENERÁLNEJ ADVOKÁTKY — V. TRSTENJAK — VEC C-319/06 pracovného práva Spoločenstva, ktorá sa týka podrobností a podmienok pracovnoprávneho vzťahu vyslaných pracovníkov.
10 The objective of Directive 96/71 does not extend, however, to the aspect of entering and staying in the territory of the host Member State, 11 so that restrictions on the freedom to provide services in the framework of the transnational posting of workers must, in principle, also be assessed in the light of the relevant Treaty provisions, above all Article 49 EC.
10V druhom rade normatívnym cieľom smernice 96/71 nie je otázka vstupu a pobytu na území hostiteľského členského štátu, 11takže obmedzenia slobodného poskytovania služieb v oblasti cezhraničného vysielania pracovníkov v zásade musia byť posúdené vzhľadom na relevantné ustanovenia Zmluvy ES, a teda najprv článku 49 ES.
That means, as regards judicial review of the legality under Community law of national measures in the context of Treaty infringement proceedings under Article 226 EC, that in each case the question must be examined whether the alleged infringement concerns simply Directive 96/71 or instead relates directly to Article 49 EC.
Pokiaľ ide o súdne preskúmanie zákonnosti vnútroštátneho opatrenia vzhľadom na právo Spoločenstva v rámci konania o nesplnenie povinnosti na základe článku 226 ES, z toho vyplýva, že je potrebné skúmať, či údajné nesplnenie povinnosti sa týka výlučne smernice 96/71, alebo priamo článku 49 ES.
If national rules governing the transnational provision of services infringe the Directive, application of the Treaty is excluded, although, since the Directive has its legal basis in the Treaty, any infringement of the Directive must entail infringement of the Treaty.
Ak sú vnútroštátne právne úpravy týkajúce sa cezhraničného vykonávania práce v rozpore so smernicou, uplatniteľnosť Zmluvy je vylúčená, hoci, keďže Zmluva predstavuje právny základ smernice, každé porušenie smernice implikuje v konečnom dôsledku porušenie Zmluvy.
However, if the national rules contravene the Treaty directly and are not covered by the provisions of the Directive which gives it effect, the sole point of reference is the Treaty itself. 12
Ak tieto úpravy porušujú priamo Zmluvu a unikajú tak podrobnej právnej úprave smernice, ktorá vykonáva Zmluvu, jediným možným referenčným bodom je samotná Zmluva. 12
As regards the allocation of the burden of proof, it must be noted that in proceedings for failure to fulfil obligations under Article 226 EC it is for the Commission to prove the allegation of infringement.
Pokiaľ ide o rozdelenie dôkazného bremena, je potrebné uviesť, že v rámci konania o nesplnenie povinnosti prináleží Komisii, aby dokázala existenciu údajného nesplnenia povinnosti.
Moreover, it must provide the Court with the evidence necessary for the Court to establish the Treaty infringement, and it may not rely on any presumption.
Okrem toho Komisia musí poskytnúť Súdnemu dvoru potrebné podklady, na základe ktorých môže Súdny dvor preskúmať existenciu takéhoto porušenia bez toho, aby sa Komisia mohla opierať o domnienky.
13In that regard, it is incumbent on the defendant Member State to contest substantively and in detail the
13V tejto súvislosti prináleží napadnutému členskému štátu, aby vecne
12 — See, in the same vein, point 28 of the Opinion of Advocate General Ruiz-Jarabo Colomer in Case C-490/04 Commission v Germany [2007] ECR I-6095 and points 144 to 163 of the Opinion in Laval un Partneri, cited in footnote 10.
12 — Pozri v tomto zmysle takisto bod 28 návrhov, ktoré predniesol generálny advokát Ruiz-Jarabo Colomer 14. decembra 2006 vo veci Komisia/Nemecko, C-490/04 (rozsudok z 18. júla 2007, Zb. s.
614, draws attention to the fact that Directive 96/71 is based primarily on Article 57(2) of the EC Treaty (now, after amendment, Article 47(2) EC) and Article 66 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 55 EC).
614, zdôrazňuje, že smernica 96/71 vychádza najmä z článku 57 ods. 2 Zmluvy ES (zmenený, teraz článok 47 ods. 2 ES) a článku 66 Zmluvy ES (zmenený, teraz článok 55 ES).
He notes that Article 66 of the EC Treaty makes reference to the possibilities for legislative development and restriction in the area of the freedom of establishment and provides for their application in the area of the freedom to provide services.
Článok 66 Zmluvy ES odkazuje na možnosti úprav a obmedzení v oblasti slobody usadiť sa a nariaďuje ich uplatnenie na poskytovanie služieb.
According to Article 57(2) of the EC Treaty, the Council may issue directives for the coordination of the provisions laid down by law, regulation or administrative action in Member States in order to make it easier to exercise a fundamental freedom (establishment or the provision of services).
Podľa článku 57 ods. 2 ES Rada prijíma smernice sledujúce zámer koordinácie zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení členských štátov s cieľom zjednodušenia výkonu základných slobôd (právo usadiť sa a/alebo poskytovanie služieb).
He argues, having regard to those objectives, that such a development has occurred.
K tomu došlo v prípade tohto ustanovenia.
The Directive coordinates the employment law requirements which a provider of services must respect. Forgó, K., ’Aktuelles zur Entsenderichtlinie’, ecolex, 1996, p.
Smernica koordinuje podmienky pracovného práva, ktoré musí poskytovateľ služieb dodržať. Forgó, K.: Aktuelles zur Entsenderichtlinie. In: ecolex, 1996, s.
818, argues that Directive 96/71 removes differences arising by reason of different conflict-of-laws rules.
818, vysvetľuje, že rozdiely vyplývajúce z rôznych kolíznych pravidiel boli zrušené smernicou 96/71.
However, differences arising as a result of differing national employment law regimes are retained even after the entry into force of Directive 96/71 since the latter does not provide for harmonisation as to content. Borgmann, B., ’Kollisionsrechtliche Aspekte des Arbeitnehmer-Entsendegesetzes’, Praxis des internationalen Privat- und Verfahrensrechts, 1996, p.
Na druhej strane rozdiely vyplývajúce z rôznych vnútroštátnych právnych úprav práce boli zachované aj po nadobudnutí platnosti smer nice 96/71, pretože smernica nestanovila žiadnu harmonizáciu obsahu. Borgmann, B.: Kollisionsrechtliche Aspekte des Arbeitnehmer-Entsendegesetzes. In: Praxis des internationalen Privat- und Verfahrensrechts, 1996, s.
319, considers Directive 96/71 to be a measure coordinating the international mandatory rules in the area of employment law.
319, uvádza, že smernica 96/71 predstavuje koordináciu medzinárodných kogentných pravidiel v oblasti pracovného práva.
In point 58 of his Opinion in Case C-341/05 Laval un Partneri [2007] ECR I-11767, Advocate General Mengozzi indicates that the purpose of Directive 96/71 is to coordinate the conflict-of-laws rules of the Member States in order to determine which national law should apply to the provision of crossborder services where workers are posted temporarily abroad within the Community, without harmonising either the substantive rules of the Member States as regards employment law and the terms and conditions of employment relating, in particular, to rates of pay, or the right to resort to collective action.
V bode 58 návrhov z 23. mája 2007 vo veci v konaní na Súdnom dvore Laval un Partneri (C-341/05) generálny advokát Mengozzi uvádza, že cieľom smernice 96/71 bolo koordinovať kolízne pravidlá právnych poriadkov členských štátov, aby sa určilo vnútroštátne právo uplatniteľné na cezhraničné poskytovanie služieb v situácii dočasného vysielania pracovníkov v rámci Spoločenstva bez toho, žeby sa harmonizovali hmotnoprávne pravidlá členských štátov týkajúce sa pracovného práva a podmienok práce a zamestnávania, najmä výšky mzdy, alebo právo kolektívnej akcie.