natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Article 35 imposes restrictions in cases of abuse of rights or fraud.
Zameriava sa teda určite na prípadné účelové manželstvá, avšak možno sa takisto domnievať, že zneužitie práva zahŕňa aj prípad Akrich
This is obviously aimed at the possibility of marriages of convenience, but abuse of rights may also be deemed to cover the accordingly, is not such as to deter the citizen of the Union from exercising the rights in regard to freedom of movement conferred by Article 39 EC; conversely, where a citizen of the Union, established in a Member State and married to a national of a nonmember country with a right to remain in that Member State, moves to another Member State in order to work there as an employed person, that move must not result in the loss of the opportunity lawfully to live together, which is the reason why Article 10 of Regulation No 1612/68 confers on such a spouse the right to install himself in that other Member State.
Únie využil možnosti, ktoré ponúka Zmluva v oblasti pohybu osôb, a teda nemôže odradiť občana Únie od toho, aby vykonával práva na pohyb, ktoré sú priznané v článku 39 ES; naopak, pokiaľ sa občan Únie usadený v inom členskom štáte, ktorý uzavrel manželstvo so štátnym príslušníkom tretieho štátu poží -vajúcim právo na pobyt v tomto členskom štáte, premiestni do iného členského štátu, aby tam pracoval ako zamestnanec, toto premiestnenie sa nesmie prejaviť stratou možnosti legálne spolu žiť, čo predstavuje dôvod, pre ktorý článok 10 nariadenia č. 1612/68 priznáva uvedenému manželskému partnerovi právo usadiť sa v tomto inom členskom štáte.
22 At present Directive 2004/38 places equal emphasis on the right to reside freely within the territory of the Member States.
22V súčasnosti kladie smernica 2004/38 rovnaký dôraz na právo voľného pobytu na území členských štátov.
It is therefore no longer only the mobility but also the stability and permanence of residence in another Member State that is intended to be secured.
Má sa teda zabezpečiť nielen mobilita, ale aj stabilita, trvalosť pobytu v inom členskom štáte.
From this new standpoint, it is easy to see how requiring nationals of nonmember countries who are family members of a Union citizen to satisfy a condition of prior lawful residence in order to benefit from the right of residence conferred by Directive 2004/38 might affect continued residence in the Member State which a Union citizen has freely chosen.
Z tohto nového hľadiska možno vyvodiť záver, že uplatňovanie podmienky predchádzajúceho legálneho pobytu, uloženej v prípade práva na pobyt, ktoré priznáva smernica 2004/38 štátnym príslušníkom tretích štátov, ktorí sú rodinnými príslušníkmi občana Únie, by mohlo ovplyvniť ďalší pobyt v členskom štáte, pre ktorý sa občan slobodne rozhodol.
If his family life changes and a family member is unable to rely on Community law in order to join him because he has not been lawfully resident in another Member State, the Union citizen will be induced to leave the territory of the Member State in which he had chosen to establish himself in favour of a State, whether a Member State or not, in which he will be able to reunite the family unit.
Ak sa jeho rodinný život zmení a jeho rodinný príslušník sa nemôže dovolávať práva Spoločenstva, aby sa k nemu pripojil, pretože predtým nemal legálny pobyt v inom členskom štáte, bude to občana Únie viesť k tomu, aby opustil územie členského štátu, v ktorom sa rozhodol usadiť, v prospech štátu, a to buď členského štátu, alebo tretieho štátu, v ktorom sa bude môcť jeho rodina spojiť.
Thus, the infringement of the right to lead a normal family life that would be caused by the requirement of prior lawful residence in another Member State would, as can be seen, affect the effectiveness of the right of residence.
Zásah do práva viesť normálny rodinný život, ku ktorému by viedla požiadavka predchádzajúceho legálneho pobytu v inom členskom štáte, by teda zjavne ovplyvnil účinnosť práva na pobyt.
There is no reason to treat infringements of family life differently depending on
Nie je však nijaký dôvod, aby sa rozdielne zaobchádzalo so zásahmi do rodinného života podľa toho, či bránia slobode občana Únie
23 — See Case 249/86 Commission v Germany [1989] ECR 1263, paragraph 10, and Baumbast and R, paragraph 72.
23 — Pozri rozsudky z 18. mája 1989, Komisia/Nemecko, 249/86, Zb. s. 1263, bod 10, a Baumbast a R, už citovaný, bod 72.
22 — See Akrich, paragraphs 51 to 54.
22 — Pozri rozsudok Akrich, už citovaný, body 51 až 54.
VIEW OF MR POIARES MADURO — CASE C-127/08
STANOVISKO GENERÁLNEHO ADVOKÁTA — M. POIARES MADURO — VEC C-127/08 týkajúci sa pokusu o zneužívajúce obídenie uplatniteľnosti vnútroštátnej právnej úpravy v oblasti prisťahovalectva.
Akrich case of seeking to evade national immigration legislation illicitly. It should be noted that these limitations permitted by Directive 2004/38 mirror those which the Court authorised the Member States to impose, in connection with the freedom to provide services, on the right to respect for family life within the meaning of Article 8 of the European Convention.
Je potrebné poznamenať, že tieto obmedzenia, ktoré pripúšťa smernica 2004/38, zahŕňajú obmedzenia, ktoré Súdny dvor povolil členským štátom uložiť v rámci slobodného poskytovania služieb v prípade práva na rešpektovanie rodinného života v zmysle článku 8 EDĽP.
24 because Article 3(1) of the directive reserves the benefit of the directive to Union citizens and ‘to their family members … who accompany or join them’.
24 aj keď vstúpil do hostiteľského členského štátu predtým, než sa oženil, a dokonca pred príchodom občana Únie.
Should this wording not be considered to require the national of a nonmember country to have obtained the status of family member before coming to the host Member State?
Nemožno sa domnievať, že táto formulácia predpokladá, že štátny príslušník tretieho štátu musel získať postavenie rodinného príslušníka pred príchodom do hostiteľského členského štátu?
Ireland believes that it should.
Takýto je názor írskej vlády.
Otherwise, how could the national of a nonmember country be regarded as accompanying or joining the Union citizen as a family member?
Ako by v opačnom prípade mohol štátny príslušník tretieho štátu sprevádzať občana Únie ako rodinný príslušník alebo sa k nemu pripájať?
Therefore, the answer to the first question should be that Directive 2004/38 does not authorise a Member State to make the benefit of the right of residence which it grants to nationals of nonmember countries who are the family members of a Union citizen subject to the condition that those nationals must have previously been lawfully resident in another Member State.
Na prvú prejudiciálnu otázku treba teda odpovedať tak, že smernica 2004/38 neoprávňuje členský štát viazať právo na pobyt, ktoré priznáva štátnym príslušníkom tretieho štátu, ktorí sú rodinnými príslušníkmi občana Únie, na podmienku predchádzajúceho legálneho pobytu uvedených štátnych príslušníkov v inom členskom štáte.
B — Effect of the date of the marriage on the benefit of the right of residence conferred by Directive 2004/38
B — Vplyv dátumu uzatvorenia manželstva na právo na pobyt, ktoré priznáva smer -nica 2004/38
The second and third questions essentially ask the Court to rule on whether a national of a nonmember country can rely on the provisions of Directive 2004/38 to obtain the right to reside in the host Member State with the Union citizen who is his spouse even if he entered the host Member State before marrying or even before the Union citizen came there. The question arises
Na základe druhej a tretej prejudiciálnej otázky sa má Súdny dvor v podstate vyjadriť k tomu, či sa štátny príslušník tretieho štátu môže dovolávať ustanovení smernice 2004/38, aby získal právo na pobyt v hostiteľskom členskom štáte s občanom Únie, ktorého je manželským partnerom,
However, the wording of Article 3(1) of Directive 2004/38 does not really support the argument of the respondent in the main proceedings.
Článok 3 ods. 1 smernice 2004/38 však skutočne nepodporuje tézu členského štátu, ktorý je žalovaným vo veci samej.
The word ‘accompany’, in particular, can indicate a movement and be understood as meaning to go with but can also have a static connotation and mean to be with.
Slovo „sprevádzať“ môže označovať najmä pohyb a možno ho chápať v zmysle ísť s niekým, no môže mať aj štatistický význam a znamenať byť s niekým.
This double meaning is to be found in the equivalent of the English term ‘accompany’ used in the other language versions, whether it be the French word ‘accompagner’, the Spanish word ‘acompañar’, the Italian word ‘accompagnare’, or the Portuguese word ‘acompanhar’.
Tento dvojaký význam sa vyskytuje v ekvivalente francúzskeho pojmu, ktorý sa používa v ostatných jazykových verziách, či už ide o anglické slovo „accompany“, španielske slovo „acompañar“, talianske slovo „accompagnare“, alebo portugalské slovo „acompanhar“.
In order to remove the ambiguity in the wording it is therefore again necessary to develop a functional interpretation.
Na účely odstránenia tejto nejednoznačnosti vo formulácii je teda potrebné opätovne uplatniť funkčný výklad.
In this regard, if the emphasis were placed solely on the mobility of EU nationals, that is to say on their freedom to move to another Member State, it could be claimed, quite aptly, that Community law does not guarantee a family member a right of residence in the host Member State of a migrant Union citizen where the family relationships
Ak by sa v tejto súvislosti dôraz kládol iba na mobilitu štátnych príslušníkov Spoločenstva, čiže na ich slobodu presťahovať sa do iného členského štátu, bolo by možné s určitou relevantnosťou tvrdiť, že právo Spoločenstva nezaručuje rodinným príslušníkom právo na pobyt v hostiteľskom členskom štáte migrujúceho občana Únie, pokiaľ
24 — See Carpenter.
24 — Pozri rozsudok Carpenter, už citovaný.
METOCK AND OTHERS are not established until after the freedom of movement was exercised.
boli rodinné vzťahy založené až po vykonaní slobody pohybu.
In that case the fact that family reunification was prevented could have had no deterrent effect on the EU national’s freedom of movement.
V tomto prípade by totiž skutočnosť, že sa zabránilo zlúčeniu rodiny, nemohla mať žiaden odstrašujúci účinok na slobodu štátneho príslušníka Spoločenstva premiestniť sa.
In the context of the right of residence attached to the fundamental freedom of movement for workers, the Court has ruled that a Member State is unable, without infringing the right of residence conferred on Community workers and, thus, the members of their families by Directives 68/360/EEC 25and 73/148, to refuse to issue a residence permit to a national of a nonmember country who has married a Community worker in the host country after entering it unlawfully.
Už v súvislosti s právom na pobyt, ktoré je spojené so základnou slobodou pohybu pracovníkov, Súdny dvor rozhodol, že členský štát nemôže bez toho, aby porušil právo na pobyt, ktoré smernice 68/360/EHS 25a 73/148 priznávajú pracovníkom Spoločenstva, a teda aj ich rodinným príslušníkom, odmietnuť vydať pobytový preukaz štátnemu príslušníkovi tretieho štátu, ktorý uzatvoril manželstvo s pracovníkom Spoločenstva v hostiteľskom štáte po tom, čo doň nelegálne vstúpil.
26What was true under the legislation prior to Directive 2004/38 is all the more true now.
26To, čo platilo počas účinnosti právnej úpravy predtým, než bola prijatá smernica 2004/38, platí a fortiori v súčasnosti.
Again, that directive seeks to ‘strengthen’ the right of residence of all Union citizens.
Je potrebné zopakovať, že uvedená smernica má za cieľ, aby sa „posilnilo“ právo všetkých občanov Únie na pobyt.
It must therefore be concluded that nationals of nonmember countries can claim the benefit of the rights conferred by Directive 2004/38 on family members who ‘accompany’ the Union citizen within the meaning of Article 3 of that dir -ective, irrespective of the date on which they became members of that citizen’s family.
Treba teda dospieť k záveru, že štátni príslušníci tretích štátov sa môžu dovolávať práv, ktoré smernica 2004/38 priznáva rodinným príslušníkom, ktorí „sprevádzajú“ občana Únie v zmysle článku 3 uvedenej smernice, bez ohľadu na dátum, kedy sa stali rodinnými príslušníkmi uvedeného občana.
Therefore, the answer to the second and third questions should be that Article 3(1) of Directive 2004/38 applies to a national of a nonmember country who is the spouse of a Union citizen residing in the host Member State, irrespective of when or where their marriage took place and irrespective of when or how the national of the nonmember country entered the host Member State.
Na druhú a tretiu prejudiciálnu otázku treba teda odpovedať tak, že pôsobnosť článku 3 ods. 1 smernice 2004/38 sa vzťahuje na štátneho príslušníka tretej krajiny, ktorý je manželským partnerom občana Únie zdržiavajúceho sa v hostiteľskom členskom štáte, bez ohľadu na dátum alebo miesto uzatvorenia ich manželstva a bez ohľadu na to, kedy alebo ako vstúpil na územie hostiteľského členského štátu.
However, as is known, the rights attached to the status of Union citizen by Article 18 EC also include the right to reside freely within the Member States.
Ako je však známe, medzi práva spojené so štatútom občana Únie sa podľa článku 18 ES rovnako radí právo voľne sa zdržiavať na území členských štátov.
Logically, Dir -ective 2004/38, which seeks to regulate the exercise of Union citizens’ fundamental right of movement and residence, applies, by virtue of Article 3 thereof, to all Union citizens ‘who move to or reside’ in a Member State other than that of which they are nationals.
Smernica 2004/38, ktorá má za cieľ upravovať vykonávanie základného práva občanov Únie na pohyb a pobyt, sa podľa svojho článku 3 logicky uplatňuje na všetkých občanov Únie, „ktorí sa pohybujú alebo zdržiavajú“ v inom členskom štáte, ako je členský štát, ktorého sú štátnymi príslušníkmi.
As I have already pointed out in replying to the first question, the permanence of the Union citizen’s residence in the host Member State would be undermined if he were unable to live there with the members of his family.
Ako som už zdôraznil v rámci odpovede na prvú otázku, trvalosť pobytu občana Únie v hosti -teľskom členskom štáte by bola spochybnená, ak by tam nemohol žiť so svojimi rodinnými príslušníkmi.
The point at which a person became a member of his family is of little importance as regards the effectiveness of his right of residence.
Z hľadiska účinnosti jeho práva na pobyt je bezvýznamné, kedy sa osoba stala jeho rodinným príslušníkom.
The fact that the person who became a member of his family was already within the territory of the host Member State before the Union citizen arrived is likewise of little importance.
Je tiež bezvýznamné, či sa osoba, ktorá sa stala jeho rodinným príslušníkom, už nachádzala na území hostiteľského členského štátu pred príchodom občana Únie.
Even if, as in the cases in the main proceedings, the national of a nonmember country married the Union citizen only during the latter’s residence in the host Member State, and even if he had already entered the host Member State at the time of the marriage, the refusal by that Member State to grant him a residence card as the spouse of a Union citizen, in preventing family life, would not have any less of an effect on the Union citizen’s residence within its territory.
Aj keby, ako v konaniach vo veciach samých, štátny príslušník tretieho štátu uzavrel manželstvo s občanom Únie až počas pobytu tohto občana Únie v hostiteľskom členskom štáte a aj keby už v okamihu uzatvorenia manželstva vstúpil do hostiteľského členského štátu, odmietnutie uvedeného členského štátu vydať mu pobytový preukaz ako manželskému partnerovi občana Únie, čo by predstavovalo prekážku ich rodinného života, by nemalo nijaký vplyv na pobyt občana Únie na jeho území.
26 — See MRAX, paragraphs 63 to 80.
26 — Pozri rozsudok MRAX, už citovaný, body 63 až 80.
In the light of the above considerations, I propose that the Court should give the following answers to the questions referred by the High Court:
Vzhľadom na predchádzajúce úvahy navrhujem Súdnemu dvoru, aby na otázky, ktoré položil High Court odpovedal takto:
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the High Court (Ireland), made by decision of 14 March 2008, received at the Court on 25 March 2008, in the proceedings
Vo veci C-127/08, ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 234 ES, podaný rozhodnutím High Court (Írsko) zo 14. marca 2008 a doručený Súdnemu dvoru 25. marca 2008, ktorý súvisí s konaním:
2008 — CASE C-127/08
2008 — VEC C-127/08
THE COURT (Grand Chamber), composed of V. Skouris, President, P. Jann, C.W.A. Timmermans, A. Rosas and K. Lenaerts, Presidents of Chambers, A. Tizzano, U. Lõhmus, J.N. Cunha Rodrigues, M. Ilešič (Rapporteur), J. Malenovský, J. Klučka, C. Toader and J.-J. Kasel, Judges,
SÚDNY DVOR (veľká komora), v zložení: predseda V. Skouris, predsedovia komôr P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas a K. Lenaerts, sudcovia A. Tizzano, U. Lõhmus, J. N. Cunha Rodrigues, M. Ilešič (spravodajca), J. Malenovský, J. Klučka, C. Toader a J.-J. Kasel, generálny advokát: M. Poiares Maduro, tajomník: M. Ferreira, hlavná referentka,
METOCK AND OTHERS having regard to the decision of the President of the Court of 17 April 2008 to apply an accelerated procedure in accordance with Article 23a of the Statute of the Court of Justice and the first paragraph of Article 104a of the Rules of Procedure, having regard to the written procedure and further to the hearing on 3 June 2008, after considering the observations submitted on behalf of:
so zreteľom na rozhodnutie predsedu Súdneho dvora zo 17. apríla 2008 prerokovať a rozhodnúť o veci v skrátenom súdnom konaní v súlade s článkom 23a Štatútu Súdneho dvora a článkom 104a prvým odsekom rokovacieho poriadku, so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní z 3. júna 2008, so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
— B. Baheten Metock, H.E. Ngo Ikeng, C.J. Baheten and S.Z. Ikeng Baheten, by M. de Blacam, SC, and J. Stanley, BL, instructed by V. Crowley, S. Burke and D. Langan, Solicitors,
— B. Baheten Metock, H. E. Ngo Ikeng, C. J. Baheten a S. Z. Ikeng Baheten, v zastúpení: M. de Blacam, SC, a J. Stanley, BL, ktorých splnomocnili V. Crowley, S. Burke a D. Langan, solicitors,
— H. Ikogho and D. Ikogho, by R. Boyle, SC, G. O’Halloran, BL, and A. Lowry, BL, instructed by S. Mulvihill, Solicitor,
— H. Ikogho a D. Ikogho, v zastúpení: R. Boyle, SC, ako aj G. O’Halloran, BL, a A. Lowry, BL, ktorých splnomocnil S. Mulvihill, solicitor,
— R. Chinedu and M. Babucke Chinedu, by A. Collins, SC, M. Lynn, BL, and P. O’Shea, BL, instructed by B. Burns, Solicitor,
— R. Chinedu a M. Babucke Chinedu, v zastúpení: A. Collins, SC, M. Lynn, BL, a P. O’Shea, BL, ktorých splnomocnil B. Burns, solicitor,
— H. Igboanusi and R. Batkowska, by M. Forde, SC, and O. Ladenegan, BL, instructed by K. Tunney and W. Mudah, Solicitors,
— H. Igboanusi a R. Batkowska, v zastúpení: M. Forde, SC, a O. Ladenegan, BL, ktorých splnomocnili K. Tunney a W. Mudah, solicitors,
— the Minister for Justice, Equality and Law Reform, by D. O’Hagan, acting as Agent, and B. O’Moore, SC, S. Moorhead, SC, and D. Conlan Smyth, BL,
— Minister for Justice, Equality and Law Reform, v zastúpení: D. O’Hagan, splnomocnený zástupca, za právnej pomoci B. O’Moore, SC, S. Moorhead, SC, a D. Conlan Smyth, BL,
— the German Government, by M. Lumma and J. Möller, acting as Agents,
— nemecká vláda, v zastúpení: M. Lumma a J. Möller, splnomocnení zástupcovia,
— the Greek Government, by T. Papadopoulou and M. Michelogiannaki, acting as Agents,
— grécka vláda, v zastúpení: T. Papadopoulou a M. Michelogiannaki, splnomocnené zástupkyne,
— the Cypriot Government, by D. Lisandrou, acting as Agent,
— cyperská vláda, v zastúpení: D. Lisandrou, splnomocnený zástupca,
— the Netherlands Government, by C. Wissels and C. ten Dam, acting as Agents,
— holandská vláda, v zastúpení: C. Wissels a C. ten Dam, splnomocnené zástupkyne,
— the Austrian Government, by E. Riedl and T. Fülöp, acting as Agents,
— rakúska vláda, v zastúpení: E. Riedl a T. Fülöp, splnomocnení zástupcovia,
— the United Kingdom Government, by I. Rao, acting as Agent, and T. Ward, Barrister,
— vláda Spojeného kráľovstva, v zastúpení: I. Rao, splnomocnená zástupkyňa, za právnej pomoci T. Ward, barrister,
— the Commission of the European Communities, by D. Maidani and M. Wilder-spin, acting as Agents, after hearing the Advocate General, gives the following
— Komisia Európskych spoločenstiev, v zastúpení: D. Maidani a M. Wilderspin, splnomocnení zástupcovia, po vypočutí generálneho advokáta, vyhlásil tento
The reference was made in the course of four applications for judicial review before the High Court, each seeking inter alia an order of certiorari quashing the decision of the Minister for Justice, Equality and Law Reform (‘the Minister for Justice’) refusing
Tento návrh bol podaný v rámci štyroch konaní súdneho preskúmania, ktoré boli začaté pred High Court a ktoré smerovali najmä k vydaniu uznesenia certiorari s cieľom zrušiť rozhodnutia, ktorým Minister for Justice, Equality and Law Reform (minister spravodlivosti, rovnosti a právnej reformy, ďalej len „Minister for Justice“)
2008 — CASE C-127/08 to grant a residence card to a national of a nonmember country married to a Union citizen residing in Ireland.
2008 — VEC C-127/08 odmietol udeliť povolenie na pobyt štátnemu príslušníkovi tretej krajiny ženatému s občiankou Únie usadenou v Írsku.
Directive 2004/38 was adopted on the basis of Articles 12 EC, 18 EC, 40 EC, 44 EC and 52 EC.
Smernica 2004/38 bola prijatá na základe článkov 12 ES, 18 ES, 40 ES, 44 ES a 52 ES.
Recitals 1 to 5, 11, 14 and 31 in the preamble to that directive read as follows:
Odôvodnenia č. 1 až 5, 11, 14 a 31 znejú takto:
Citizenship of the Union confers on every citizen of the Union a primary and individual right to move and reside freely within the territory of the Member States, subject to the limitations and conditions laid down in the Treaty and to the measures adopted to give it effect.
„(1) občianstvo v Únii udeľuje každému občanovi Únie základné a individuálne právo voľne sa pohybovať a zdržiavať sa v rámci územia členských štátov s výhradou obmedzení a podmienok uvedených v zmluve a opatrení prijatých na tento účel;
The free movement of persons constitutes one of the fundamental freedoms of the internal market, which comprises an area without internal frontiers, in which freedom is ensured in accordance with the provisions of the Treaty.
(2) voľný pohyb osôb predstavuje jednu zo základných slobôd vnútorného trhu, ktorý vytvára oblasť bez vnútorných hraníc, kde je sloboda zabezpečená v súlade s ustanoveniami zmluvy;
Union citizenship should be the fundamental status of nationals of the Member States when they exercise their right of free movement and
(3) občianstvo Únie by malo byť základným štatútom štátnych príslušníkov členských štátov, keď uplatňujú svoje právo na voľný pohyb a pobyt. Je preto
It is therefore necessary to codify and review the existing Community instruments dealing separately with workers, selfemployed persons, as well as students and other inactive persons in order to simplify and strengthen the right of free movement and residence of all Union citizens.
potrebné, aby sa kodifikovali a preskúmali existujúce nástroje spoločenstva, ktoré sa oddelene zaoberajú pracovníkmi, samostatne zárobkovo činnými osobami a tiež študentmi a inými neaktívnymi osobami, aby sa zjednodušilo a posilnilo právo všetkých občanov Únie na voľný pohyb a pobyt;
With a view to remedying this sector-by-sector, piecemeal approach to the right of free movement and residence and facilitating the exercise of this right, there needs to be a single legislative act …
(4) aby sa tento sektorový, roztrieštený prístup k právu na voľný pohyb a pobyt napravil a aby sa umožnilo uplatňovanie tohto práva, je potrebný jednotný legislatívny akt…