natgillin/translations-raw huggingface dataset:
‘Thus, when it applies domestic law, and in particular legislative provisions specifically adopted for the purpose of implementing the requirements of a directive, the national court is bound to interpret national law, so far as possible, in the light of the wording and the purpose of the directive concerned in order to achieve the result sought by the directive and consequently comply with the third paragraph of Article 249 EC’. 9
„Pri použití vnútroštátneho práva, najmä ustanovení právnej úpravy špeciálne prijatej na vykonanie požiadaviek vyplývajúcich zo smernice, musí vnútroštátny súd vykladať vnútroštátne právo v najvyššej možnej miere v zmysle znenia a cieľov tejto smernice, aby sa dosiahol ňou sledovaný výsledok, ako aj súlad s článkom 249 tretím odsekom ES.“ 9
‘from the date upon which a directive has entered into force, the courts of the Member States must refrain as far as possible from interpreting domestic law in a manner which might seriously compromise, after the period for transposition has expired, attainment of the objective pursued by that directive’. 8
„odo dňa, keď smernica nadobudne účinnosť, sa vnútroštátne súdy členských štátov musia v čo najväčšej možnej miere zdržať takého výkladu vnútroštátneho práva, ktorý by po uplynutí lehoty na prebratie hrozil, že vystaví vážnemu nebezpečenstvu dosiahnutie cieľa, ktorý sleduje táto smernica.“ 8
Finally, in the dispute in the main proceedings, the national legislature had
Nakoniec v tejto veci sa vnútroštátny zákonodarca rozhodol o predčasné prebratie ustanovení smernice 2000/35 tým, že prijal
In those circumstances, in interpreting the implementing provisions in accordance with the Directive, the court must take account of the intention of the national legislature which sought rapid implementation.
Za týchto okolností musí súd pri výklade ustanovení smernice o transpozícii zohľadniť úmysel vnútroštátneho zákonodarcu, ktorý si želal jej urýchlené prebratie.
10Since Paragraphs 269, 270 and 286 of the BGB may be interpreted in different ways, resolution of the dispute depends to a great extent on the interpretation given by the Court to Article 3(1)(c)(ii) of the Directive on late payment, such that the relevance of the question put to the Court must be regarded as established.
10 § 269, § 270 a § 286 BGB môžu mať rôzny výklad, pričom rozhodnutie v danej veci závisí vo veľkej miere na výklade, ktorý Súdny dvor podá o článku 3 ods. 1 písm. c) bodu ii) smer -nice 2000/35, takže prejudiciálna otázka položená Súdnemu dvoru musí byť považovaná za relevantnú.
8 — Adeneler and Others, paragraph 123.
8 — Rozsudok Adeneler a i., už citovaný, bod 123.
B — Interpretation of Article 3(1)(c)(ii) the sum due must be credited to the creditor’s account on the due date if interest for late payment is no longer to be payable.
B — O výklade článku 3 ods. 1 písm. c) bodu ii) smernice 2000/35
The Court is asked essentially to determine on the basis of which operation a payment made by bank transfer may be regarded as correctly executed in the context of a commercial transaction and, accordingly, as not giving rise to the charging of interest for late payment within the meaning of Directive 2000/35.
Súdny dvor má v podstate určiť, od ktorého úkonu sa môže platba vykonaná bankovým prevodom považovať za riadne vykonanú v rámci obchodnej transakcie, a teda nevznikne nárok na navy -šovanie úrokov z omeškania v zmysle smernice 2000/35.
In support of that argument, it will also be noted that that requirement tallies perfectly with the objective of ensuring that creditors have effective protection against late payment, as is clear from recitals 7, 16, 19 and 20 in the preamble to Directive 2000/35, late payment constituting ‘an obstacle to the proper functioning of the internal market’.
Na podporu tohto tvrdenia tiež podotýkam, že táto požiadavka sa vzťahuje presne na cieľ zabezpečenia efektívnej ochrany veriteľa proti oneskoreným platbám, pričom ako z odôvodnení č. 7, 16, 19 a 20 smer -nice 2000/35 vyplýva, tieto oneskorené platby sú „prekážkou riadneho fungovania vnútorného trhu“ 11.
11The textual and teleological interpretations thus, at first sight, concur in favour of the requirement of effective payment of the amount due in the sense that the beneficiary should have at his disposal the amount credited to his account.
Slovný a teleologický výklad teda na prvý pohľad svedčia v prospech požiadavky skutočnej platby dlžnej sumy v tom zmysle, že príjemca musí mať možnosť disponovať s touto sumou pripísanou na jeho účte.
The claimant and the Commission of the European Communities argue for a rigorous interpretation of Article 3(1)(c)(ii) of Directive 2000/35, taking the view that the provision requires the debtor to ensure that the creditor has the amount due at his disposal on the due date.
Žalobkyňa a Komisia Európskych spoločenstiev podporujú doslovný výklad článku 3 ods. 1 písm. c) bodu ii) smer -nice 2000/35, keď sa domnievajú, že toto ustanovenie zaväzuje dlžníka zabezpečiť, že veriteľ môže načas disponovať dlžnou sumou.
In other words, only when the funds are actually credited to the creditor’s account will entitlement to payment of interest for late payment be brought to an end or avoided.
Inak povedané, len od momentu, keď sú prostriedky skutočne pripísané na účet veriteľa, mu nevzniká nárok na úroky z omeškania alebo mu od tohto momentu zaniká.
However, that interpretation imposes a responsibility on the debtor which does not appear to be his.
Tento výklad však robí dlžníka zodpovedným za niečo, za čo nie je zodpovedný.
It requires him to anticipate exactly the time necessary for the transaction to be handled by the various financial institutions involved.
Núti ho totiž presne predvídať lehoty potrebné na spracovanie transakcie rôznymi zúčastnenými peňažnými ústavmi.
Although the view may be taken that the originator of the transfer must accept responsibility for delays in payment attributable to his financial institution, that
Ak sa teda môžeme domnievať, že zadávateľ príkazu je zodpovedný za oneskorenie platieb spôsobených jeho peňažným ústavom, nie je tomu tak v prípade oneskorení spôsobených peňažným ústavom veriteľa, alebo dokonca
11 — See, inter alia, recitals 9 and 10 in the preamble to Directive 2000/35 as set out in Commission Recommendation 95/198/EC of 12 May 1995 on payment periods in commercial transactions (OJ 1995 L 127, p. 19).
11 — Pozri najmä odôvodnenia č. 9 a 10 smernice 2000/35, ako boli už uvedené v odporúčaní Komisie 95/198/ES z 12. mája 1995 o lehotách platieb v obchodných transakciách [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 127, s. 19).
It is true that a literal interpretation of the article, in most language versions, appears to confirm that position by stating that the creditor is entitled to interest for late payment if he ‘has not received the amount due on time’.
Je pravda, že doslovný výklad tohto článku vo väčšine jazykových verzií potvrdzuje tento postoj, keď uvádza, že veriteľ má nárok na úroky z omeškania, keď „neobdržal dlžnú čiastku načas“.
The choice of that verb by the Community legislature leads to the view that
Zdá sa, že tento pojem vybral normotvorca Spoločenstva s tým účelom, že dlžná suma musí byť uhradená na
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-306/06 parts of Article 3(1)(c)(ii), between the principle and the exception, which leaves open the circumstances in which the debtor will not be held responsible for the delay.
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA — M. POIARES MADURO — VEC C-306/06 na zásadu a výnimku, ktorá nestanovuje okolnosti, za ktorých nebude dlžník za oneskorenie zodpovedný.
Furthermore, such an interpretation is contrary to that adopted by Direct- ive 97/5/EC of the European Parliament and of the Council of 27 January 1997 on crossborder credit transfers, 12 according to which responsibility for late payment caused by the financial institution of the beneficiary must be accepted by the creditor and not by the debtor. 13
Takýto výklad je tiež v rozpore s výkladom smernice Európskeho parlamentu a Rady 97/5/ES z 27. januára 1997 o cezhraničných prevodoch 12, podľa ktorého má byť v prípade oneskorenej platby zodpovednosť za peňažný ústav príjemcu platby znášaná veriteľom a nie dlžníkom. 13
It seems to me that such an interpretation must be excluded for two main reasons.
Takýto výklad je podľa môjho názoru potrebné vylúčiť na základe dvoch hlavných dôvodov.
Firstly and despite clear progress on delays and transparency in banking transactions, 14it remains impossible, at the present time, for the debtor accurately to determine the date on which the creditor’s financial institution will transfer the funds to the creditor’s account.
V prvom rade napriek evidentnému progresu v oblasti lehôt a transparentnosti bankových transakcií 14, dlžník v súčasnosti nevie s určitosťou zistiť dátum, ku ktorému peňažný ústav veriteľa prevedie na veriteľov účet prostriedky.
Accordingly, to elevate into a principle a requirement that, in any event, can be based only on an estimation undermines the principle of legal certainty.
Takže povýšiť na úroveň zásady požiadavku, ktorá sa v každom prípade môže zakladať len na dohade, zasahuje do zásady právnej istoty.
What is more, according to the criteria adopted to determine whether the debtor is not responsible, the approach indicated is liable to be a source of legal uncertainty both for the debtor and for the creditor. Although the debtor
Navyše sa na základe kritérií, ktoré určujú, kedy dlžník nie je zodpovedný, môže stať uvedený prístup
Nevertheless, the solution could be found in the second part of the article submitted for interpretation by the Court, according to which a creditor who has not received the amount due on time is entitled to interest for late payment, ‘unless the debtor is not responsible for the delay’.
Riešenie je však možné nájsť v druhej časti článku predloženého Súdnemu dvoru na podanie výkladu, podľa ktorého má veriteľ, ktorý nedostal dlžnú čiastku načas, nárok na úrok z omeškania „s výnimkou prípadov, keď dlžník nie je za omeškanie zodpovedný“.
At the hearing, the Commission thus argued for the view that Article 3(1)(c)(ii) could be interpreted as laying down the principle, in the case of payment by transfer, that entry on the account of the creditor of the sum invoiced on time would avoid or end late payment, except in circumstances, which remain to be determined, of late payment for which the debtor was not responsible.
Na pojednávaní Komisia podporovala názor, podľa ktorého článok 3 ods. 1 písm. c) bod ii) môže byť vykladaný tak, že stanovuje pre prípady platby bankovým prevodom zásadu, že pripísanie fakturovanej sumy na účet veriteľa načas spôsobuje, že nevznikne nárok na úroky z omeškania alebo k tomuto dátumu zanikne, okrem platby oneskorenej za okolností, keď dlžník nie je za toto oneskorenie zodpovedný, pričom tieto okolnosti je ešte potrebné určiť.
However, such a reading supposes a split between the two
Takýto výklad však predpokladá rozkol medzi oboma časťami článku 3 ods. 1 písm. c) bodu ii), a to
14 — In this regard, reference may be made to the Report from the Commission to the European Parliament and to the Council on the application of Directive 97/5 (COM/2002/663 final).
13 — Pozri najmä článok 6 ods. 2 a 3, ako aj článok 7 ods. 3 smernice 97/5.
This report thus states that nearly 90% of credit transfers arrived within the time indicated by the executing institution.
14 — V tejto veci možno odkázať na správu Komisie Európskemu parlamentu a Rade o uplatňovaní smernice 97/5 [KOM(2002) 663 v konečnom znení].
A further 8% arrived within 3 days after the time indicated (paragraph 3.7.2.1). Furthermore, it is established that transfers took on average x2.97 days.
Táto správa tiež uvádzala, že 90 % prevodov príde na miesto určenia včas a 8 % do troch dní po uvedenom dátume (bod 3.7.2.1).
95.4% of transfers arrived within 6 working days, which is the default time specified in Directive 97/5 (paragraph 3.8.2).
Okrem toho bolo zistené, že prevod trval v priemere 2,97 dní; 95,4 % prišli v šiestich pracovných dňoch v súlade s bežnou lehotou stanovenou v smernici 97/5 (bod 3.8.2).
See also the Proposal for a Directive on payment services (COM (2005) 603 final), especially Articles 26, 28 and 60 of that directive, which impose a precise obligation on the service provider to inform the beneficiaries with regard, inter alia, to the ‘execution time for the payment service to be provided’ (Article 26(1)(a)(ii)).
Pozri tiež návrh smernice o platobných službách [KOM(2005) 603 v konečnom znení], najmä články 26, 28 a 60 tejto smernice, v ktorých sa ukladá poskytovateľom služieb informovať príjemcov najmä o „čase realizácie platobnej služby, ktorá má byť poskytnutá“ [článok 26 ods. 1 písm. a) bod ii)].
The draft also seeks to require the payer’s payment service provider to credit the payee’s payment account at the latest at the end of the first working day following the point in time of acceptance (Article 60).
Tento návrh tiež podnecuje, aby sa od poskytovateľa platobných služieb platiteľa vyžadovalo, aby zabezpečil, že od okamihu prijatia príkazu na úhradu bude na účet prijímateľa platby pripísaná predmetná suma najneskôr do konca prvého pracovného dňa nasledujúceho po okamihu prijatia príkazu (článok 60).
01051 TELECOM the principle of equality that the definition of responsibility with regard to late payment thus represents an autonomous Community law definition which is to be interpreted in a uniform manner.
01051 TELECOM
15 may find it impossible to determine the point from which he is free of his obligation, the creditor too could be forced to accept a risk which he cannot control, where delays in payment were caused by the debtor’s financial institution.
Ak totiž dlžník nevie stanoviť dátum, od ktorého sa zbavuje svojej povinnosti, môže byť aj veriteľ povinný niesť riziko, ktoré nemôže ovplyvniť, pokiaľ oneskorenia platieb sú spôsobené peňažným ústavom dlžníka.
Lastly, in any event, I would point out that the Directive was adopted on the basis of Article 95 EC.
Nakoniec však v každom prípade pripomínam, že smernica 2000/35 bola prijatá na základe článku 95 ES.
Consequently, the main object- ive which it pursues is indeed the approximation of the laws of the Member States.
V dôsledku toho je aproximácia právnych predpisov členských štátov jej hlavným sledovaným cieľom.
To that end, it seeks to eliminate obstacles to the smooth running of the internal market arising in particular as a result of divergences between the national legal orders.
Preto sa snaží o odstránenie prekážok riadneho fungovania vnútorného trhu, ktoré vyplývajú najmä z rozdielností medzi vnútroštátnymi právnymi poriadkami.
An interpretation of Article 3(1)(c)(ii) which left to the Member States the task of determining what is meant by ‘receipt of the amount due on time’ as cases where the debtor cannot be held responsible for late payment would amount, as has already been emphasised, to reintroducing disparities between the national rules which the Community legislature wished precisely to avoid.
Pritom výklad článku 3 ods. 1 písm. c) bodu ii), ktorý by ponechal na členských štátoch vymedzenia pojmu, kedy veriteľ „neobdržal dlžnú čiastku načas“, ako aj prípadov, v ktorých by zodpovednosť dlžníka za oneskorenú platbu bola vylúčená, by znova smerovalo, ako to už bolo zdôraznené, práve k tým rozdielom medzi právnymi úpravami členských štátov, ktorým sa snažil normotvorca Spoločenstva predísť.
Secondly, the interpretation envisaged means that the circumstances in which the debtor would not be responsible for late payment are left to the discretion of the Member States.
V druhom rade uvedený výklad zvádza k tomu, že posúdenie okolností, kedy dlžník nie je za omeškanie platby zodpovedný, sa necháva na posúdení členských štátov.
Although exceptions are to be interpreted strictly, that could reintroduce disparities between the Member States which would be directly contrary to the objective of harmonisation pursued by Direct- ive 2000/35 and, more generally, to the smooth functioning of the common market.
Hoci sa výnimky vykladajú zúžene, mohlo by dôjsť k rozdielom medzi členskými štátmi, čo by bolo v priamom rozpore s účelom harmonizácie, ktorý bol smernicou 2000/35 dosiahnutý, a všeobecnejšie v rozpore s riadnym fungovaním spoločného trhu.
As stated in recital 10 in the preamble to that directive: ‘distortions of competition would ensue if substantially different rules applied to domestic and transborder operations’.
Ako sa v odôvodnení č. 10 uvádza: „pri uplatňovaní podstatne rozdielnych pravidiel na domáce a cezhraničné obchodné transakcie by došlo k narušeniu voľnej hospodárskej súťaže“.
That would be the case if exoneration from responsibility had to be decided in the context of national laws under which the rules on the subject differed.
Išlo by o prípad, kedy by sa o zbavení zodpovednosti rozhodovalo v rámci vnútroštátnych právnych poriadkov, ktorých právne úpravy v tejto oblasti sa líšia.
None the less, it cannot meet the objectives of the Directive either to take the view that mere execution of the transfer order, accepted by the debtor’s financial institution,
Preto by navyše cieľom smernice nezodpovedala úvaha, že dlžník sa zbaví svojej povinnosti už vykonaním príkazu na úhradu, ktorý bude prijatý jeho peňažným ústavom.
Moreover, although the Directive regularly refers back to national law and confines itself to laying down minimal requirements for the combating of late payment, there is no such reference in Article 3(1)(c)(ii).
Navyše aj keď smernica pravidelne odkazuje na vnútroštátne právo a obmedzuje sa na stanovenie minimálnych požiadaviek v oblasti boja proti oneskoreným platbám, žiadny takýto odkaz sa v článku 3 ods. 1 písm. c) bode ii) nepredpokladá.
It follows both from the requirements of uniform application of Community law and
Z požiadavky jednotného uplatňovania práva
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-306/06 the creditor in an uncertain legal position with regard to the date on which interest for late payment may be claimed.
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA — M. POIARES MADURO — VEC C-306/06
To obtain that information, the creditor would therefore have to take the steps necessary to obtain a copy of the contract by which the transfer order was accepted in order to check the exact date of payment.
Takéto zneužitie je charakteri- zované najmä „zabezpečen[ím] dodatočnej likvidity dlžníka na úkor veriteľa“ 17.
19 frees the debtor from his obligation.
Pritom postavil veriteľa do právne neistej pozície, pokiaľ ide o navyšovanie úrokov z omeškania.
Such an interpretation would deprive the Directive of its effectiveness.
Ak by nárok na ne vznikol automaticky, keď je príkaz na úhradu oneskorený, je ešte potrebné, aby veriteľ vedel dátum, kedy bol príkaz na úhradu podaný peňažnému ústavu platiteľa.
The Directive pursues the objective of prohibiting ‘abuse of freedom of contract to the disadvantage of the creditor’.
Nato, aby získal tieto informácie, by veriteľ teda musel vykonať všetky potrebné kroky k získaniu kópie zmluvy, na základe ktorej bol príkaz na úhradu prijatý bankou, aby overil skutočný čas platby.
16Such abuse is characterised inter alia by the fact of ‘procuring the debtor additional liquidity at the expense of the creditor’.
Okrem okolnosti, že tieto potrebné kroky trochu menia automatický charakter navyšovania úrokov z omeškania, zdá sa byť nepopierateľné, že spôsobujú dodatočnú administratívnu záťaž veriteľovi — alebo dlžníkovi, ak sa zaviazal, že poskytne túto informáciu — hoci sa smer -nica 2000/35 výslovne snaží o zníženie správnych a finančných zaťažení.
17 To consider that only a late transfer order rather than the late receipt of the sum due entails the charging of interest for late payment amounts to authorising the debtor not to issue the transfer order until the last day of the period for payment, assuming that his financial institution accepts the order within the period.
19 však považovať, že len samotný neskorý príkaz na úhradu a nie neskoré prijatie dlžnej sumy spôsobuje vznik úrokov z omeškania, by umožňovalo dlžníkovi podať príkaz na úhradu až posledný deň splatnosti, pod podmienkou, že dostane potvrdenie o prijatí tohto príkazu od svojho peňažného ústavu načas.
Such opportunistic conduct brings to mind the abuse of freedom of contract referred to by the Directive in allowing the debtor to enjoy liquidity at the expense of the creditor during the day or days preceding a transfer order submitted on the last day of the period for payment, when the amount should have been ‘received’ on that date according to the Directive.
Takéto účelové správanie pripomína zneužitie zmluvnej slobody, na ktoré smernica odkazuje, a oprávňuje dlžníka disponovať s prostriedkami na úkor veriteľa počas dňa alebo dní, ktoré sú predo dňom vykonania príkazu na úhradu v posledný deň lehoty, hoci suma mala byť podľa ustanovení smernice k tomuto dátumu „obdržaná“.
18 Thus the German Government’s argument that to treat the transfer order as the equivalent of payment is not contrary to the Directive’s objectives appears to be incorrect.
18Taktiež tvrdenie nemeckej vlády, podľa ktorého považovanie príkazu na úhradu za rovnocenný úkon ako zaplatenie nie je v rozpore s cieľmi smernice, sa zdá byť chybné.
The object- ive pursued by the text is not to favour the debtor by allowing him to enjoy liquidity until the final day of the period for payment, but to guarantee the creditor receipt of the sum due within the period for payment.
Účel sledovaný týmto textom nie je uprednostniť dlžníka a umožniť mu disponovať prostriedkami až do posledného dňa lehoty, ale zabezpečiť veriteľovi, že dostane dlžnú sumu načas.
I would therefore invite the Court to adopt an intermediate solution that would ensure a fair distribution of the risk between the creditor and the debtor.
Navrhujem teda Súdnemu dvoru, aby sa priklonil k prostrednému riešeniu, ktoré by zabezpečilo rovnomerné rozdelenie rizika medzi veriteľa a dlžníka.
Furthermore, such a reading of Article 3(1)(c)(ii) of Directive 2000/35 places
Okrem toho by takýto výklad člán -ku 3 ods. 1 písm. c) bodu ii) smernice 2000/35
Given the relative consistency with which the expression ‘has received the amount’ is used in most language versions
Z dôvodu relatívnej ustálenosti, s akou je výraz „obdržal čiastku“ použitý v rôznych jazykových verziách smernice 2000/35,
16 — Recital 19 in the preamble to Directive 2000/35.17 — Idem.
16 — Odôvodnenie č. 19 smernice 2000/35.17 — Tamže.
19 — Recital 7 in the preamble to Directive 2000/35.
19 — Odôvodnenie č. 7 smernice 2000/35.
01051 TELECOM tion the date on which the funds will have been received by the beneficiary’s institution, it is, however, impossible for him to anticipate the time taken to transfer the funds from the creditor’s financial institution to the creditor’s account.
01051 TELECOM dátum, kedy dôjdu prostriedky peňažnému ústavu príjemcu, avšak nemôže predvídať lehoty prevodu prostriedkov peňažného ústavu veriteľa na veriteľov účet.
of Directive 2000/35, together with its purpose, it seems difficult not to construe such a requirement as implying that the sum must have left the debtor’s account to reach the creditor.
a na základe cieľa ňou sledovaného sa mi zdá ťažké pochopiť takú požiadavku inak, než tak, že znamená, že suma odišla z účtu dlžníka, aby bola doručená veriteľovi.
However, if the Court accepts, in accordance with the directive on crossborder transfers and usage in private international law, that the debtor cannot be held responsible for the contractual relationship between the creditor and his financial institution, it appears justifiable to take the view that that obligation is met when the sum has reached the beneficiary’s financial institution, without necessarily having already been credited to his account.
Keďže však Súdny dvor pripúšťa, v súlade so smernicou o cezhraničných prevodoch a zvyklosťami v medzinárodnom práve súkromnom, že dlžník nemôže byť zodpovedný za zmluvné záväzky, ktoré sú medzi veriteľovým peňažným ústavom a veriteľom, zdá sa mi za dôvodné považovať splnenie dlžníkovej povinnosti vtedy, keď suma došla peňažnému ústavu príjemcu bez toho, že by nutne musela byť pripísaná na jeho účte.