natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Letters from the Registry of the Court of First Instance had informed the appellants of the composition of the court before the hearing and the Judge-Rapporteur’s name was on the Report for the Hearing.
Listami od kancelárie Súdneho dvora boli odvolateľky informované o zložení súdu pred pojednávaním a meno sudcu spravodajcu bolo uvedené v správe z pojednávania.
The appellants nevertheless raised no objections before that court.
Odvolateľky však pred uvedeným súdom nevzniesli žiadne
Petrides 18 shows that a procedural safeguard thus waived cannot be invoked on appeal.
Ide teda o otázku verejného poriadku, ktorú Súdny dvor musí vzniesť z úradnej moci.
The appellants submit that the inadmissibility plea is ill-founded in any event.
Odvolateľky tvrdia, že námietka neprípustnosti je v každom prípade nedôvodná.
The plea could not have been raised before the delivery of the judgment under appeal.
Predmetný odvolací dôvod nemohol byť uplatnený pred doručením napadnutého rozsudku.
Pleas in an appeal are necessarily new in that they challenge the judgment under appeal.
Odvolacie dôvody sú z podstaty veci nové v tom zmysle, že napádajú napadnutý rozsudok.
The right to an impartial tribunal is inalienable and cannot be waived like a procedural guarantee.
Právo na nestranný súd je nescudziteľné a nemožno sa ho vzdať tak, ako procesnej záruky.
Further, the appellants maintain that there is no procedure to challenge the composition of the Court of First Instance or to object to a particular judge sitting.
Odvolateľky ďalej tvrdia, že neexistuje žiadny postup upravujúci spochybnenie zloženia Súdu prvého stupňa ani podanie námietok proti konkrétnemu sudcovi.
Finally, Chronopost states that the letters from the Registry of the Court of First Instance did not contain the names of the judges sitting in the Chambers and that it did not receive a copy of the Report for the Hearing.
Chronopost nakoniec tvrdí, že listy kancelárie Súdu prvého stupňa neobsahovali mená sudcov v komorách a že nedostala kópiu správy z pojednávania.
As to the substance of the plea, UFEX submits, first, that the composition of the Court of First Instance for the judgment under appeal conformed with Article 118 of the Rules of the Court of First Instance regarding the composition of the Court of First Instance for a case referred back by the Court of Justice upon quashing a previous decision.
Pokiaľ ide o podstatu tohto odvolacieho dôvodu, UFEX po prvé tvrdí, že zloženie Súdu prvého stupňa pri rozhodovaní o napadnutom rozsudku zodpovedalo článku 118 Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa, pokiaľ ide o zloženie Súdu prvého stupňa vo veci vrátenej Súdnym dvorom po zrušení predchádzajúceho rozhodnutia.
Moreover, the principle of collegiality governing the composition of the Community judicature serves to neutralise any risk of bias.
Na neutralizáciu akéhokoľvek nebezpečenstva zaujatosti okrem toho slúži zásada kolegiality, ktorou sa riadi zloženie súdnych orgánov Spoločenstva.
Second, those Community rules do not infringe Article 6(1) ECHR.
Po druhé, uvedené pravidlá Spoločenstva neporušujú článok 6 ods. 1 EDĽP.
The European Court of Human Rights, says UFEX, takes a case-by-case approach to the question and has not stated any general principle that a judge cannot sit in successive procedures in the same case.
UFEX uvádza, že Európsky súd pre ľudské práva rieši uvedenú otázku v závislosti od konkrétneho prípadu a nestanovil žiadnu všeobecnú zásadu, podľa ktorej sudca nemôže rozhodovať v rovnakej veci v po sebe nasledujúcich konaniach.
Third, the rules take account of the diverse traditions of the Member States.
Po tretie, uvedené pravidlá zodpovedajú rozmanitým tradíciám členských štátov.
Moreover, it is in the interests of good administration of Community justice for the Judge-Rapporteur to be maintained in a complex case referred back to the Court of First Instance.
Okrem toho je v záujme riadnej správy súdnictva Spoločenstva, aby v zložitej veci vrátenej Súdu prvého stupňa bola zachovaná osoba sudcu spravodajcu.
In their replies, the appellants challenge the inadmissibility plea raised by UFEX.
Odvolateľky vo svojich replikách spochybňujú námietku neprípustnosti vznesenú UFEX.
Chronopost considers the plea inoperative because a violation of the right to an impartial tribunal constitutes an infringement of an essential procedural requirement.
Chronopost sa domnieva, že uvedená námietka je irelevantná, keďže porušenie práva na nestranný súd predstavuje porušenie podstatnej procesnej náležitosti.
In its rejoinders, UFEX argues that the assertion that the present plea is a matter of public policy is in itself a new plea.
UFEX vo svojich duplikách tvrdí, že tvrdenie, že predmetný odvolací dôvod je otázkou verejného poriadku, je samo osebe novým dôvodom.
Since there was no infringement of a fundamental right, it is also inoperative.
Vzhľadom na to, že nedošlo k porušeniu základného práva, je toto tvrdenie aj irelevantné.
The appellants could have raised the plea before the Court of First Instance under Article 48(2) of the Rules of the Court of First Instance.
Odvolateľky mohli uvedený dôvod uviesť pred Súdom prvého stupňa podľa článku 48 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa.
Pleas on appeal are not necessarily new, since they should be raised on points debated before the court below.
Odvolacie dôvody nie sú nevyhnutne nové, pretože majú byť vznesené k otázkam prerokúvaným pred súdom nižšieho stupňa.
Where they are new, Article 42(2) of the Rules of the Court of Justice applies
Pokiaľ sú nové, článok 42 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora sa na odvolania použije na
UFEX also notes that Chronopost should have known the composition of the Chambers of the Court of First Instance since they were published in the Official Journal. 19
UFEX tiež konštatuje, že Chronopost mal poznať zloženie komôr Súdu prvého stupňa, keďže boli zverejnené v úradnom vestníku. 19
An allegation of breach of procedure on the ground of the composition of the Court of First Instance has no connection with the pleas raised before that court by the Commission.
Tvrdenie o porušení procesných pravidiel z dôvodu zloženia Súdu prvého stupňa nemá žiadnu súvislosť s dôvodmi vznesenými Komisiou pred uvedeným súdom.
Consequently, Chronopost and La Poste were precluded from raising that plea before the Court of First Instance.
Chronopost a La Poste teda neboli oprávnené vzniesť uvedený dôvod pred Súdom prvého stupňa.
One should then ask whether the Commission itself could have raised such a plea in the proceedings before the Court of First Instance.
Možno si potom položiť otázku, či Komisia samotná mohla vzniesť taký dôvod v konaní pred Súdom prvého stupňa.
As to admissibility, I recall that Chronopost and La Poste were interveners supporting the Commission in the proceedings before the Court of First Instance.
Pokiaľ ide o prípustnosť, pripomínam, že Chronopost a La Poste boli v konaní pred Súdom prvého stupňa vedľajšími účastníkmi konania na strane Komisie.
Under Article 48(2) of the Rules of the Court of First Instance, no new plea may be introduced in the course of proceedings unless it is based on matters which come to light in the course of the procedure.
Podľa článku 48 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa je uvádzanie nových dôvodov prípustné počas konania len vtedy, ak sú tieto dôvody založené na nových právnych a skutkových okolnostiach, ktoré vyšli najavo v priebehu konania.
The Court of First Instance applies an objective test to the question whether the matters have ‘come to light’ during the procedure, namely whether the party had been in a position to be aware of the matters previously. 21
Súd prvého stupňa používa pri rozhodovaní o otázke, či okolnosti „vyšli najavo“ v priebehu konania, objektívne kritérium, a to či sa účastník konania mohol o týchto okolnostiach dozvedieť skôr. 21
Under Article 40 of the Statute of the Court of Justice, an intervener may only support the form of order sought by one of the parties.
Podľa článku 40 Štatútu Súdneho dvora môže vedľajší účastník konania podporovať iba návrhy jedného z účastníkov konania.
The Community Courts have interpreted that limitation as precluding an intervener from raising arguments or pleas that are entirely unconnected with the issues underlying the dispute, as established by the applicant and defendant. 20
Súdy Spoločenstva vykladajú toto obmedzenie v tom zmysle, že bráni vedľajšiemu účastníkovi konania vznášať argumenty alebo dôvody, ktoré sa úplne líšia od návrhov, ktoré sú základom sporu medzi žalobcom a žalovaným. 20
The composition of the Chamber of the Court of First Instance to which the case was assigned upon being referred back by the Court is self-evidently a matter which could not have come to light before the proceedings commenced.
Zloženie komory Súdu prvého stupňa, ktorej bola uvedená vec pridelená po jej vrátení Súdnym dvorom, je zjavne okolnosťou, ktorá nemohla vyjsť najavo pred začatím konania.
Under Article 48(2) of the Rules of the Court of First Instance, the Commission would therefore have been en -titled to raise a new plea to challenge it.
Podľa článku 48 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa by teda Komisia bola oprávnená vzniesť nový dôvod na účely napadnutia zloženia komory.
19 — See footnote 15.
19 — Pozri poznámku pod čiarou 15.
21 — See Case T-340/04 France Télécom v Commission [2007] ECR II-573, paragraph 164 and the caselaw cited there.
20 — Pozri rozsudok Súdneho dvora zo 17. marca 1993, Komisia/Rada, C-155/91, Zb. s.
20 — See Case C-155/91 Commission v Council [1993] ECR I-939, paragraphs 23 to 24, and Case T-237/02 Technische Glaswerke Ilmenau v Commission [2006] ECR II-5131, paragraph 97 and the caselaw cited there.
I-939, body 23 a 24, a rozsudok Súdu prvého stupňa zo 14. decembra 2006, Technische Glaswerke Ilmenau/Komisia, T-237/02, Zb. s. II-5131, bod 97 a tam citovanú judikatúru.
The latter judgment is currently under appeal (Case C-139/07 P) but not on this point.
Posledný uvedený rozsudok bol napadnutým odvolaním, ktoré sa v súčasnosti prejednáva (C-139/07 P), ale nie v tejto otázke.
The Commission would here likewise not be permitted to raise the question of the composition of the Court of First Instance as a ground of appeal.
V prejednávanej veci by Komisia podobne nebola oprávnená vzniesť námietku týkajúcu sa zloženia Súdu prvého stupňa ako odvolací dôvod.
The Commission could have objected to the composition of the Chamber before the lower court.
Komisia mohla namietať zloženie komory pred súdom nižšieho stupňa.
By not so doing, it waived a procedural safeguard and would not now be able to revive the issue.
Tým, že to neurobila, vzdala sa procesnej záruky a túto otázku by teraz nebola oprávnená znovu nastoliť.
The Commission was, moreover, objectively in a position to do so.
Komisia mala navyše objektívne možnosť to urobiť.
The Chamber to which the case was allocated was communicated to the parties.
Zloženie komory, ktorej bola vec pridelená, bolo účastníkom konania oznámené.
The changes in composition of the Chambers of the Court of First Instance in 2004 were announced in the Official Journal.
Zmeny v zložení komôr Súdu prvého stupňa v roku 2004 boli uverejnené v Úradnom vestníku.
The composition of the Chambers is also disclosed on the Court’s web site.
Zloženie komôr bolo zverejnené aj na internetovej stránke Súdneho dvora.
The name of the Judge-Rapporteur appears on the report for the hearing sent to the parties before the hearing.
Meno sudcu spravodajcu je uvedené v správe z pojednávania zaslanej účastníkom konania pred pojednávaním.
Finally, the composition of the court and the name of the Judge-Rapporteur are clearly shown on the notice listing the case for hearing that is displayed outside the courtroom.
Nakoniec zloženie súdu a meno sudcu spravodajcu sú jasne uvedené na oznámení o konaní vo veci, ktoré je vyvesené pred súdnou sieňou.
It seems to me that it would be contrary both to the Court’s ruling in Petrides and to Article 40 of the Statute of the Court of Justice if an intervener at first instance were able to raise on appeal a plea which the party it supported had failed to raise before the court below.
Domnievam sa, že by bolo v rozpore s rozhodnutím Súdneho dvora vo veci Petrides a článkom 40 Štatútu Súdneho dvora, pokiaľ by vedľajší účastník, ktorý vstúpil do konania v prvom stupni, mohol uplatniť v odvolacom konaní dôvod, ktorý ním podporovaný účastník neuplatnil pred súdom nižšieho stupňa.
The Commission was therefore objectively in a position to know, in the course of the proceedings before the Court of First Instance, that the Judge-Rapporteur in UFEX I was included in the composition of the court the second time round.
Komisia teda objektívne mala možnosť vedieť v priebehu konania pred Súdom prvého stupňa, že sudca spravodajca vo veci UFEX I je členom komory v konaní o prejednávaných veciach po ich vrátení Súdu prvého stupňa.
However, nothing in the judgment under appeal or the Court’s case file suggests that the Commission raised any objection.
Z napadnutého rozsudku ani zo spisu však nevyplýva, že by Komisia vzniesla akúkoľvek námietku.
In Petrides 22 the Court rejected a ground of appeal alleging infringement of the principle audi alteram partem and the principle of equality of arms because the appellant had not raised the matter before the Court of First Instance in circumstances where it had the opportunity to do so and had thus waived a procedural safeguard.
V rozsudku Petrides 22Súdny dvor zamietol odvolací dôvod, ktorým účastník konania tvrdil, že došlo k porušeniu zásady audi alteram partem a zásady „rovnosti zbraní“, keďže odvolateľ túto okolnosť neuviedol pred Súdom prvého stupňa, hoci to mohol urobiť; vzdal sa tým procesnej záruky.
22 — Cited in footnote 18.
22 — Už citované v poznámke pod čiarou 18.
See also point 33 of the Opinion of Advocate General Ruiz-Jarabo Colomer.
Pozri tiež bod 33 návrhov, ktoré predniesol generálny advokát Ruiz-Jarabo Colomer.
That conclusion is admittedly based on a rather formal analysis of the position of an intervener.
Treba priznať, že tento záver je založený na skôr formálnej analýze postavenia vedľajšieho účastníka konania.
Conceptually, I do not think it can be said that an intervener has no right to a fair trial, even if it is not his own trial.
Z koncepčného hľadiska sa nedomnievam, že by bolo možné povedať, že vedľajší účastník konania nemá právo na spravodlivé súdne konanie, aj keď to nie je jeho vlastné súdne konanie.
In accordance with Article 40 of the Statute of the Court of Justice, he necessarily has an interest in the result of a case (otherwise, he would not be permitted to intervene).
V súlade s článkom 40 Štatútu Súdneho dvora má nevyhnutne záujem na výsledku konania (inak by mu nebol povolený vstup do konania).
Moreover, Chronopost and La Poste are no longer interveners, but appellants before this Court.
Chronopost a La Poste navyše už nie sú vedľajšími účastníkmi konania, ale odvolateľkami v konaní pred Súdnym dvorom.
Article 6(1) ECHR guarantees everyone the right to a fair trial ‘[i]n the determination of
Článok 6 ods. 1 EDĽP zaručuje každému právo na spravodlivé súdne konanie, v ktorom sa „rozhodne o jeho občianskych právach alebo záväzkoch alebo
The appellants’ argument is based on caselaw showing that an essential procedural requirement is violated if an administrative authority, such as the Commission, denies interested parties the opportunity to respond or comment before the adoption of an administrative act. 24
Tvrdenie odvolateliek je založené na judikatúre, podľa ktorej dôjde k porušeniu podstatnej procesnej náležitosti, ak taký správny orgán, ako je Komisia, uprie zúčastneným stranám možnosť odpovedať alebo podať pripomienky pred prijatím správneho aktu. 24
However, it seems to me that, if the Court decides that Chronopost and La Poste could themselves have objected to the composition of the Court of First Instance before that Court even in the absence of an objection from the Commission, they must then be considered, for the reasons given in points 40 to 43 above, to have waived that right.
Domnievam sa však, že pokiaľ Súdny dvor rozhodne, že Chronopost a La Poste mohli sami vzniesť námietku proti zloženiu Súdu prvého stupňa pred týmto súdom i v prípade neexistencie námietky zo strany Komisie, treba v tom prípade konštatovať, že z dôvodov uvedených v bodoch 40 až 43 vyššie sa tohto práva vzdali.
However, Petrides is clear authority that an applicant which fails, in the course of judicial proceedings, to assert its rights of defence when it has the opportunity to do so cannot invoke those rights later on.
Rozsudok Petrides však predstavuje jednoznačnú judikatúru, podľa ktorej žalobca, ktorý v priebehu súdneho konania neuplatní svoje práva na obranu, pokiaľ má na to možnosť, sa na také práva neskôr nemôže odvolávať.
The Court in that case did not deem it necessary to consider the applicant’s plea of its own motion.
Súdny dvor v uvedenej veci nepovažoval za potrebné zaoberať sa námietkou žalobcu ex offo.
I therefore consider that the first ground of appeal is inadmissible.
Domnievam sa preto, že prvý odvolací dôvod je neprípustný.
The principles alleged by the applicant in Petrides to have been breached are as much an element of the right to a fair trial as the right to an impartial tribunal: indeed, audi alteram partem and nemo judex in sua causa form the two pillars of natural justice.
Zásady, na ktorých porušenie sa odvolával žalobca vo veci Petrides, sú rovnako súčasťou práva na spravodlivé súdne konanie, ako aj práva na nestranný súd: zásady audi alteram partem a nemo judex in sua causa totiž predstavujú dva piliere zásady spravodlivosti.
I therefore see no reason why the Court should adopt a different approach in the present case.
Nevidím teda žiadny dôvod, prečo by Súdny dvor mal postupovať v prejednávanej veci inak.
As regards the appellants’ argument that their plea must be examined by the Court in any event since it raises a matter of public policy, I do not agree with UFEX that that argument itself constitutes a new plea.
Pokiaľ ide o tvrdenie odvolateliek, že nimi uvádzaný dôvod musí byť v každom prípade preskúmaný Súdnym dvorom, keďže nastoľuje otázku verejného poriadku, nesúhlasím s UFEX, že toto tvrdenie samo osebe predstavuje nový dôvod.
It was, rather, submitted in reply to UFEX’s objection of inadmissibility.
Toto tvrdenie bolo uvedené ako odpoveď na námietku neprípustnosti vznesenú UFEX.
That said, I do not accept the appellants’ argument.
Aj napriek tomu s tvrdením odvolateliek nesúhlasím.
Should the Court nonetheless decide to admit the plea, it should in my view reject it on the substance.
Pokiaľ by sa Súdny dvor aj napriek tomu rozhodol pripustiť uvedený dôvod, domnievam sa že ho treba zamietnuť ako nedôvodný.
64330/01, § 43, 31 May 2005, the European Court of Human Rights held that Article 6(1) ECHR was applicable in a case where an applicant who had asked for criminal proceedings to be taken up against her former government employer and who participated in those proceedings as an ‘assistente’ had, by that token, demonstrated her interest in the conviction of the accused and in compensation for damages suffered.
I-2257, body 14 až 17, a rozsudok Súdu prvého stupňa z 10. mája 2001, Kaufring a i./Komisia, T-186/97, T-187/97, T-190/97 až T-192/97, T-210/97, T-211/97, T-216/97 až T-218/97, T-279/97, T-280/97, T-293/97 a T-147/99, Zb. s. II-1337, body 134 a 135.
24 — Case C-291/89 Interhotel v Commission [1991] ECR I-2257, paragraphs 14 to 17; Joined Cases T-186/97, T-187/97, T-190/97 to T-192/97, T-210/97, T-211/97, T-216/97, T-217/97, T-218/97, T-279/97, T-280/97, T-293/97 and T-147/99 Kaufring and Others v Commission [2001] ECR II-1337, paragraphs 134 to 135.
23 — Vo veci Antunes v. Portugalsko (č. 64330/01, §43, 31. mája 2005), Európsky súd pre ľudské práva rozhodol, že článok 6 ods. 1 EDĽP sa uplatní v prípade, v ktorom žalobkyňa, ktorá navrhla začatie trestného konania proti štátnemu orgánu, ktorý bol jej bývalým zamestnávateľom, a ktorá sa zúčastnila uvedeného konania „assistente“, týmto preukázala svoj záujem na odsúdení obžalovaného a na náhrade vzniknutej škody.
OPINION OF MS SHARPSTON — JOINED CASES C-341/06 P AND C-342/06 P rights the observance of which the Court ensures.
NÁVRHY GENERÁLNEJ ADVOKÁTKY — E. SHARPSTON — SPOJENÉ VECI C-341/06 P A C-342/06 P ťuje.
25 Article 6(1) ECHR, which guaran- tees the right to an impartial tribunal, forms part of those fundamental rights.
25Článok 6 ods. 1 EDĽP, ktorý zaručuje právo na nestranné súdne konanie, patrí medzi také základné práva.
First, there is no manifest breach of an essential procedural requirement.
Po prvé nedošlo k žiadnemu zjavnému porušeniu podstatnej procesnej náležitosti.
Article 118(1) of the Rules of the Court of First Instance does not prohibit successive proceedings in a case which has been remitted from being heard by the same Chamber.
Článok 118 ods. 1 Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa nezakazuje, aby v ďalšom konaní o veci, ktorá bola vrátená Súdu prvého stupňa, rozhodovala rovnaká komora.
That may be contrasted with the very different rule under Article 118(2a), according to which a judge may not rehear a case referred back to the Court of First Instance if he or she sat as a single judge the first time round.
Naproti tomu možno uviesť úplne rozdielne ustanovenie článku 118 ods. 2a, podľa ktorého sudca nemôže rozhodovať o veci vrátenej Súdu prvého stupňa, o ktorej rozhodoval ako samosudca.
Nor does anything in the Rules of the Court of First Instance suggest that the same judge may not act as Judge-Rapporteur if a case is remitted after appeal.
Z Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa tiež nevyplýva, že by rovnaký sudca nemohol pôsobiť ako sudca spravodajca vo veci vrátenej Súdu prvého stupňa na základe odvolania.
Indeed, Article 118(2) specifically requires Grand Chamber (and, of course, plenary) cases to be re-examined by the same formation of judges.
Článok 118 ods. 2 totiž konkrétne vyžaduje, aby vrátená vec bola pridelená veľkej komore (alebo samozrejme plénu) v rovnakom zložení.
In respect of objective bias, which arises when there are legitimate doubts about the impartiality of a tribunal, the European Court of Human Rights has held that ‘it cannot be stated as a general rule resulting from the obligation to be impartial that a superior court which sets aside an administrative or judicial decision is bound to send the case back to a different jurisdictional authority or to a differently composed branch of that authority’.
Pokiaľ ide o objektívnu zaujatosť, ktorá vzniká v prípade, keď existujú oprávnené pochybnosti o nestrannosti súdu, Európsky súd pre ľudské práva rozhodol, že „z povinnosti zachovať nestrannosť nemožno všeobecne vyvodzovať, že by súd vyššieho stupňa, ktorý zruší rozhodnutie správneho alebo súdneho orgánu, bol povinný vec vrátiť buď odlišnému orgánu alebo odlišne zloženému oddeleniu pôvodného orgánu“.
26The participation of the same judge in successive hearings of the same case may raise justified doubts as to impartiality only in combination with other factors.
26 Účasť toho istého sudcu v nasledujúcom konaní o tej istej veci môže viesť k odôvodneným pochybnostiam, pokiaľ ide o nestrannosť, len v spojení s inými faktormi.
27 No such additional factor is alleged here.
27 Žiadny taký ďalší faktor sa v prejednávanej veci neuvádza.
Secondly, the appellants do not allege actual (subjective) bias.
Po druhé odvolateľky sa neodvolávajú na skutočnú (subjektívnu) zaujatosť.
The only (objective) bias alleged relates to the composition of the Chamber in the Court of First Instance to which their case was assigned upon being referred back by the Court of Justice.
Odvolávajú sa len na (objektívnu) zaujatosť súvisiacu so zložením komory Súdu prvého stupňa, ktorej bola uvedená vec pridelená po jej vrátení Súdnym dvorom.
25 — See, for example, Case C-540/03 Parliament v Council [2006] ECR I-5769, paragraph 35 and the caselaw cited there.
25 — Pozri napríklad rozsudok z 27. júna 2006, Parlament/Rada, C-540/03, Zb. s. I-5769, bod 35 a tam citovanú judikatúru.
26 — Ringeisen v Austria, judgment of 16 July 1971, Series A no. 13, p. 40, § 97, my emphasis.
26 — Rozsudok Európskeho súdu pre ľudské práva zo 16. júla 1971, Ringeisen v.