natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The hearing officer stated, in that regard, that the notes relating to the telephone conversations between Chisso and the Commission were internal documents and therefore non-accessible.
Pracovníčka poverená vypočúvaním v tejto súvislosti spresnila, že záznamy z telefonických hovorov medzi podnikom Chisso a zástupcami Komisie sú internými dokumentmi a z tohto dôvodu prístup k nim nie je možný.
In the absence of any strong evidence to the contrary, it had to be presumed that the Commission had made an objective assessment of the information that would be useful to Hoechst.
V prípade neexistencie rozhodného dôkazu o opaku treba predpokladať, že Komisia objektívne posúdila všetky informácie v prospech podniku Hoechst.
Furthermore, as regards Chisso’s letter of 17 December 2002 (and the letter of 26 March 1999 annexed to that letter), the hearing officer informed Hoechst that Chisso had requested confidential treatment for those documents.
Okrem toho, čo sa týka listu od podniku Chisso zo 17. decembra 2002 (a listu z 26. marca 1999 uvedeného v jeho prílohe), pracovníčka poverená vypočúvaním uviedla, že Chisso požadoval, aby sa s nimi zaobchádzalo dôverne.
On 7 March 2003 Hoechst, together with Nutrinova, reiterated, through their counsel, the requests set out in the letter of 22 January 2003, in the context of their response to the statement of objections.
Dňa 7. marca 2003 podniky Hoechst a Nutrinova zopakovali prostredníctvom svojich právnych zástupcov žiadosti uvedené v liste z 22. januára 2003 v rámci ich odpovede na oznámenie o výhradách.
More particularly, Hoechst insisted, with Nutrinova, on obtaining access to the file, and submitted arguments relating to the unequal treatment which had been in evidence during the proceedings.
Konkrétne podniky Hoechst a Nutrinova nástojili na prístupe k spisu, pričom tvrdili, že boli počas konania znevýhodnené.
On 23 September 2003 the hearing officer submitted her final report in the case (OJ 2005 C 173, p. 5).
Dňa 23. septembra 2003 pracovníčka poverená vypočúvaním predložila záverečnú správu v tejto veci (Ú. v. EÚ C 173, s. 5).
In that report, she observed, in particular:
V tejto správe predovšetkým uviedla:
‘… I informed the parties by letter of 24 February 2003 that further access to the file would not be granted at that stage of the procedure.
„Dňa 24. februára 2003 som… [informovala strany], že v danom štádiu konania im dodatočný prístup k súboru nebude umožnený.
I explained that notes of telephone conversations between parties and Commission officials are internal documents of the Commission and thus, in principle, non-accessible.
Vysvetlila som, že záznamy z telefonických hovorov medzi stranami a úradníkmi Komisie sú interné dokumenty Komisie, a preto v zásade nie sú prístupné.
In this particular case, the Commission had, exceptionally, made accessible some of the internal file notes and had referred to them in the [s]tatement of [o]bjections, in order to explain the facts and dates of the meetings that the Commission held with the different addressees.
V tomto konkrétnom prípade Komisia výnimočne umožnila prístup k niektorým interným záznamom a odvolala sa na ne v súpise námietok, aby vysvetlila skutočnosti a termíny stretnutí, ktoré Komisia usporiadala s rôznymi adresátmi.
With regard to the letters from Chisso, the latter had requested confidential treatment for these letters and the parties had been given access to nonconfidential summaries of those letters.’
Čo sa týka dokumentov od podniku Chisso, ten požadoval, aby sa s nimi zaobchádzalo dôverne, pričom stranám bol poskytnutý prístup k zhrnutiu týchto listov, ktoré nie je dôvernej povahy.“
A footnote accompanying that paragraph stated:
V poznámke pod čiarou pod týmto odsekom bolo spresnené:
‘Chisso’s legal representative subsequently after the [o]ral [h]earing and in response to a request from me to reconsider the confidentiality nature of the letter sent to the Commission on 26 March 1999, confirmed its view that this document contained business secrets and thus as such was confidential.’
„[Advokát] podniku Chisso následne po ústnom vypočutí a v reakcii na moju žiadosť prehodnotiť dôvernú povahu listu zaslaného Komisii 26. marca 1999 potvrdil svoje stanovisko, že uvedený dokument obsahoval obchodné tajomstvo a z toho dôvodu bol ako taký dôverný.“
The hearing officer then observed in her final report:
Pracovníčka poverená vypočúvaním následne uviedla vo svojej záverečnej správe:
‘As a result of these claims made by Hoechst and Nutrinova, I have paid special attention to the conclusions of the Commission on the issue of leniency in the present draft decision.
„Z dôvodu… tvrdení podnikov Hoechst a Nutrinova som osobitnú pozornosť venovala záverom Komisie týkajúcim sa problému zhovievavosti v tomto návrhu rozhodnutia.
I have also examined internal notes of the Commission services in so far as these exist.
Taktiež som prešetrila interné záznamy útvarov Komisie, pokiaľ tieto existujú.
In the event, the concerns expressed by Hoechst and Nutrinova are largely rendered moot by the conclusions set out in the draft decision on the issue of leniency.
V tomto prípade sú obavy, ktoré prejavili podniky Hoechst a Nutrinova vo veľkej miere sporné podľa záverov uvedených v návrhu rozhodnutia týkajúcich sa problému zhovievavosti.
In addition, I am satisfied that the actions of the Commission services vis-à-vis the parties have had no impact on the outcome of the case on this issue.
Teší ma, že opatrenia útvarov Komisie vo vzťahu ku stranám nemali žiaden vplyv na výsledok prípadu týkajúceho sa uvedeného problému.
I also confirm that no additional access to file is required in order to satisfy Hoechst’s
Taktiež potvrdzujem, že nie je požadovaný dodatočný prístup k súboru s cieľom uspokojiť právo
HOECHST v COMMISSION rights of defence.
HOECHST/KOMISIA podniku Hoechst na obhajobu.
Neither the Commission’s internal documents nor the documents provided by Chisso provide … additional inculpatory or exculpatory evidence which would be required to be made available to Hoechst.’
Interné dokumenty Komisie ani dokumenty, ktoré poskytol podnik Chisso neposkytujú… obviňujúce či viny zbavujúce dôkazy, ktoré by bolo potrebné sprístupniť podniku Hoechst.“
On 1 October 2003 the Commission adopted the Decision and, at recitals 26 and 27, answered Hoechst’s claims as follows:
Dňa 1. októbra 2003 Komisia prijala rozhodnutie, pričom v odôvodneniach č. 26 a 27 odpovedala na žiadosti podniku Hoechst:
As regards the documents or parts of documents provided by Chisso for which it claimed protection as “business secrets”, their non-transmission to the other parties protects the legitimate commercial interests of this company.
Čo sa týka dokumentov alebo častí dokumentov, ktoré poskytol Chisso, a žiadal ich chrániť ako „obchodné tajomstvo“, ich neoznámenie ostatným stranám chráni oprávnené obchodné záujmy tohto podniku.
It prevents the other parties from obtaining strategic information on Chisso’s commercial interests and on the operation and development of its business, pursuant to Article 20 of Regulation No 17 and the Commission Notice on the internal rules of procedure for processing requests for access to the file in cases pursuant to Articles 85 [EC] and 86 [EC], Articles 65 and 66 of the ECSC Treaty and Council Regulation (EEC) No 4064/89.
Táto ochrana bráni prezradeniu ostatným stranám strategických informácií o obchodných záujmoch podniku Chisso a o výkone a rozvoji jeho činností v súlade s článkom 20 nariadenia č. 17 a oznámenie Komisie o interných pravidlách spracovania žiadostí o prístup k spisu v prípadoch podľa článkov 85 a 86 Zmluvy o ES, článkov 65 a 66 Zmluvy o ESUO a nariadenia Rady (EHS) č. 4064/89.
Secondly, as to the access to the Commission’s internal documents, according to well established case-law, the Commission is under no obligation with regard to the rights of the defence to grant access to its internal documents during the procedure.
Po druhé, čo sa týka prístupu k interným dokumentom Komisie, podľa ustálenej judikatúry Komisia nie je pre zabezpečenie práva na obhajobu počas konania povinná poskytnúť prístup k jej interným dokumentom.
Moreover, as far as contacts with undertakings in the context of their cooperation are concerned, the Commission considers that Hoechst’s reasoning is based on a fundamentally wrong premis.
Navyše, pokiaľ ide o kontakt s podnikmi v rámci ich spolupráce s Komisiou, domnieva sa, že úvahy Hoechst sa zakladajú na zjavne nesprávnych domnienkach.
Additional access to the Commission’s internal documents in no way would facilitate the companies’ rights of defence and contribute to determine who was the first undertaking to provide the Commission with decisive evidence.
Dodatočný prístup k interným dokumentom Komisie nijako nezlepší práva na obhajobu podnikov ani neumožní zistiť, ktorý podnik ako prvý poskytol rozhodujúce dôkazy.
In fact, this appraisal will be made exclusively on the basis of the documents provided by the undertakings, to which the parties had access.’
Toto posúdenie sa totiž vykoná len na základe dokumentov predložených podnikmi, ku ktorým mali strany prístup.“ [neoficiálny preklad]
Arguments of the parties a) Arguments of Hoechst
Tvrdenia účastníkov konania a) Tvrdenia podniku Hoechst
Hoechst states that it was only on reading the statement of objections that it observed that at the beginning of the proceedings, more or less in parallel with Hoechst, Chisso had cooperated with the Commission in reliance on the 1996 Leniency Notice.
Hoechst uvádza, že až z oznámenia o výhradách sa prvýkrát dozvedel, že na začiatku konania, viac-menej zároveň s ním, spolupracoval s Komisiou aj podnik Chisso podľa oznámenia o spolupráci z roku 1996.
At the same time, the document to which Hoechst had access enabled it to discover irregularities in the administrative procedure.
Hoechst tiež zistil až z tohto oznámenia, na základe dokumentov, ku ktorým mal prístup, že došlo k pochybeniam v správnom konaní.
Hoechst makes clear in that regard that it is challenging, in the eighth plea, the fact that the first decisive evidence of the existence of the cartel was supplied by Chisso on 13 November 1998.
Hoechst v tejto súvislosti zdôrazňuje, že v ôsmom žalobnom dôvode spochybňuje skutočnosť, že by prvé rozhodujúce dôkazy, ktoré preukazovali existenciu kartelu, poskytol Chisso 13. novembra 1998.
In its first plea, first, Hoechst disputes the refusal of access to internal documents relating to the conversations between the Commission and Chisso.
V rámci svojho prvého dôvodu Hoechst po prvé napáda zamietnutie prístupu k interným dokumentom týkajúcim sa kontaktov medzi Komisiou a Chisso.
Second, Hoechst disputes the refusal of access to a letter from Chisso dated 17 December 2002, together with the annexes to that letter.
Po druhé Hoechst napáda zamietnutie prístupu k listu Chisso zo 17. decembra 2002 a jeho prílohám.
Third, Hoechst draws attention to the fact that the Commission did not agree to its request to carry out fresh investigations.
Po tretie Hoechst zdôrazňuje skutočnosť, že Komisia nevyhovela jeho žiadosti o vykonanie nového vyšetrovania.
In addition, Hoechst requests that measures of organisation of procedure be taken.
Okrem toho Hoechst navrhuje nariadenie opatrení na zabezpečenie priebehu konania.
The refusal of access to documents relating to the conversations between the Commission and Chisso
O zamietnutí prístupu k dokumentom týkajúcim sa kontaktov medzi Komisiou a Chisso
The applicant submits that the Commission refused to grant it access to certain documents submitted by Chisso and also to notes drawn up by the Commission concerning the meetings and telephone conversations with Chisso.
Komisia zamietla podniku Hoechst prístup k niektorým dokumentom predloženým podnikom Chisso, ako aj k záznamom Komisie týkajúcich sa stretnutí a telefonických hovorov s podnikom Chisso.
If the applicant had been able to consult them, it would have been able to obtain a complete picture of the contacts between the Commission and Chisso and it would therefore have been easier for the applicant to prove that it was it, and not Chisso, that had been the first, in time and with respect to content, to adduce decisive evidence of the existence of the cartel and that therefore ought to have obtained a reduction in its fine. It
Ak by Hoechst mohol do nich nahliadnuť, mohol by si vytvoriť celkový obraz o kontaktoch medzi Komisiou a Chisso a v dôsledku toho by mohol jednoduchšie preukázať, že práve on a nie Chisso, poskytol ako prvý z časového a obsahového hľadiska rozhodujúce dôkazy o existencii kartelu, a teda mu mala
HOECHST v COMMISSION would therefore also have been easier for Hoechst to demonstrate that Chisso’s acts of cooperation had been influenced by information from the Commission.
HOECHST/KOMISIA byť znížená pokuta. Hoechst by tiež mohol lepšie preukázať, že úkony spolupráce Chisso boli ovplyvnené informáciami, ktoré mu poskytla Komisia.
The right of access to the file must, in particular, ensure the effective exercise of the right to be heard, since it provides the opportunity to be aware of and to assess the evidence used by the Commission in the statement of objections and, where possible, to refute that evidence in the response.
Právo na prístup k spisu má predovšetkým zaručovať účinný výkon práva byť vypočutý, pretože umožňuje zoznámiť sa a zvážiť dôkazy použité Komisiou v oznámení o výhradách a prípadne ich v odpovedi vyvrátiť.
The Commission’s duty is to give access, in principle, to the whole file.
Povinnosťou Komisie je umožniť prístup v zásade k celému spisu.
The situation is otherwise only with respect to the Commission’s internal documents and evidence containing business secrets of third parties.
To neplatí len v prípade interných dokumentov Komisie a dokladom obsahujúcich obchodné tajomstvo tretích osôb.
Hoechst also submits that the principle of equality of arms means that the Commission cannot decide alone whether, and to what extent, it will grant access to the documents which a party might use as exculpatory evidence.
Hoechst tiež uvádza, že zásada rovnosti zbraní znamená, že Komisia nemôže sama rozhodnúť, či a v akom rozsahu umožní prístup k dokladom, ktoré by niektorá zo strán mohla použiť ako dôkazy vo svoj prospech.
There would be a breach of the rights of the defence if it were possible to demonstrate that the administrative procedure might have had a different outcome if Hoechst had obtained access to the exculpatory documents concerned.
Bolo by porušené právo na obhajobu, ak by sa ukázalo, že správne konanie sa mohlo inak skončiť, ak by Hoechst získal prístup k dotknutým dokumentom, ktoré sú v jeho prospech.
For the documents not in the file, Hoechst ought to have expressly requested to consult the documents in question.
Čo sa týka dokladov, ktoré neboli v spise, Hoechst musel výslovne požiadať o nahliadnutie do týchto dokladov.
In this case, Hoechst made quite clear that all the notes relating to the telephone conversations which took place between September 1998 and April 1999 between the Commission’s representatives and Chisso were important for its defence, as they might have been exculpatory documents, showing the lack of impartiality in the conduct of the proceedings at that time.
V tomto prípade Hoechst jasne zdôraznil, že všetky záznamy z telefonických hovorov uskutočnených medzi zástupcami Komisie a Chisso v období od septembra 1998 do apríla 1999 boli dôležité pre jeho obhajobu, pretože mohli predstavovať dokumenty v prospech žalobcu, ktorými by mohol preukázať zaujatosť pri vedení konania v danom období.
The parts of the file that Hoechst was able to consult show that the applicant was treated unequally by comparison with Chisso.
Na základe tých častí spisu, do ktorých mohol Hoechst nazrieť, dospel k záveru, že došlo k nerovnému zaobchádzaniu na jeho úkor v porovnaní s Chisso.
First, the Commission granted Chisso, in autumn 1998, something that it refused to grant at the same time to Hoechst, namely recognition of oral depositions as acts of cooperation.
Po prvé Komisia na jeseň 1998 uznala podniku Chisso ústne svedectvá ako úkony spolupráce, ale v tom istom období to podniku Hoechst odmietla.
At the same time, the Commission actively invited Chisso to meetings with it, whereas it refused the same meetings to Hoechst.
V rovnakom čase aktívne vyzývala Chisso na spoločné stretnutia, zatiaľ čo odmietla tieto stretnutia s podnikom Hoechst.
In particular, an internal Commission note dated 9 November 1998 states that ‘[Chisso’s] lawyers [had] at last agreed to hold the promised meetings, following calls initiated from [the Direct-orate-General for Competition]’.
Konkrétne jedna interná poznámka Komisie z 9. novembra 1998 uvádza, že „advokáti [Chisso] po telefonátoch s generálnym riaditeľstvom hospodárskej súťaže aspoň súhlasili so spoločným stretnutím“.
Those repeated telephone calls from the Commission show the partisan way in which it conducted the proceedings.
Tieto opakované telefonické hovory od Komisie preukazujú zaujatosť s akou viedla konanie.
Second, it is also established that during that decisive period of the proceedings, that is to say, at the end of 1998, Chisso unlawfully obtained a promise from the Commission that it would receive a ‘warning’ if it appeared that other undertakings would overtake it in relation to cooperation.
Po druhé, ako už bolo preukázané, v čase rozhodujúcej časti konania, t. j. koncom roka 1998 bol Chisso protiprávne poskytnutý prísľub Komisie, že ho „varuje“, ak by ho iné podniky predbehli v spolupráci.
Such partial warnings are not only unlawful in themselves but also relevant for Hoechst’s defence.
Takéto zaujaté varovania by boli nielen samy osebe protiprávne, ale aj relevantné pre obhajobu Hoechst.
In effect, that defence depends essentially on whether, and to what extent, the Commission gave Chisso such ‘warnings’ or indications concerning the state of the cooperation supplied by Hoechst.
Obhajoba Hoechst zásadne totiž závisí od toho, či a v akom rozsahu Komisia poskytla Chisso také „varovanie“ alebo indície o stave spolupráce s podnikom Hoechst.
Furthermore, according to settled caselaw the principle of sound administration includes the obligation for the competent institution to examine carefully and impartiality all the relevant aspects of the individual case (Case T-31/99 ABB Asea Brown Boveri v Commission [2002] ECR II-1881, paragraph 99).
Navyše podľa ustálenej judikatúry zásada riadnej správy vecí verejných znamená povinnosť príslušnej inštitúcie preskúmať starostlivo a nestranne všetky relevantné skutočnosti prejednávanej veci (rozsudok Súdu prvého stupňa z 20. marca 2002, ABB Asea Brown Boveri/Komisia, T-31/99, Zb. s. II-1881, bod 99).
That breach of the principle of sound administration is in itself sufficient to justify granting Hoechst greater access to the file in order to preserve its rights of defence.
Už len na základe tohto porušenia zásady riadnej správy vecí verejných by malo byť podniku Hoechst priznané širšie právo na prístup k spisu, aby bolo chránené jeho právo na obhajobu.
In those circumstances, all the documents dealing with the contacts between Chisso’s lawyers and the Commission officials responsible for the case are important for Hoechst’s defence, as exculpatory documents.
Za týchto okolností sú všetky dokumenty, ktoré sa týkajú kontaktov advokátov podniku Chisso s úradníkmi Komisie poverenými touto vecou, dôležité pre obhajobu podniku Hoechst ako dokumenty v jeho prospech.
Hoechst explained that point of view on several occasions, both in writing (for the attention of the hearing officer and the head of division of the Commission responsible for the case) and at the hearing on 24 April 2003.
Hoechst tento názor opakovane vyjadril jednak písomne (pracovníčke poverenej vypočúvaním a vedúcemu oddelenia Komisie zodpovedného za túto vec) a jednak na vypočutí 24. apríla 2003.
However, the hearing officer rejected those requests by letter of 24 February 2003 to counsel for Hoechst and Nutrinova, stating, in particular, the following:
Pracovníčka poverená vypočúvaním však zamietla ich žiadosti listom z 24. februára 2003 zaslaným právnym poradcom Hoechst a Nutrinova, pričom predovšetkým uviedla:
‘In the absence of strong evidence to the contrary, it has to be presumed that the Commission made an objective assessment of the information which is useful to [your clients] in this regard.
„V prípade neexistencie rozhodných dôkazov o opaku treba predpokladať, že Komisia objektívne posúdila všetky informácie, ktoré sú v tejto súvislosti v prospech vaš[ich] klient[ov]. Váš list neobsahuje nijaký presvedčivý dôkaz o opaku.
Moreover, the reason given (quoted above), for requesting additional access is not an appropriate basis upon which to consider granting access and, more specifically, it is not relevant to the issue of the application of the Leniency Notice in this case.’
Navyše (vyššie uvedený) dôvod pre túto žiadosť o dodatočný prístup k spisu nie je dôvodný na umožnenie prístupu k dokladom; presnejšie nie je relevantný pre otázku použitia oznámenia o spolupráci v danom prípade.“
Those arguments show that the hearing officer, whose actions are attributable to the Commission, misunderstood her powers and her duties to ensure respect for the rights of the defence.
Z týchto tvrdení vyplýva, že pracovníčka poverená vypočúvaním, ktorej úkony je možné pripísať Komisii, prekročila svoje právomoci a porušila svoje povinnosti, ktoré sú jej zverené ako strážcovi dodržiavania práv na obhajobu.
In accordance with the case-law, all that can be expected of a party which seeks wider access to the file is that it should establish by relevant arguments what documents may be of interest for its defence, and for what reason (Atlantic Container Line and Others v Commission, paragraph 70 above, paragraph 335).
Podľa judikatúry sa od účastníka konania požadujúceho širší prístup k spisu vyžaduje, aby vo svojich relevantných tvrdeniach uviedol, že ktoré dokumenty môžu byť dôležité pre jeho obhajobu a z akého dôvodu (rozsudok Atlantic Container Line a i./Komisia, už citovaný v bode 70 vyššie, bod 335).
Whether a particular document is of interest for the defence must be assessed from the viewpoint of the party defending itself and neither the Commission’s agent responsible for the case nor the hearing officer is competent to decide what documents may serve for the defence as exculpatory documents.
Posúdenie významu pre obhajobu je potrebné vykonať z pohľadu osoby, ktorá sa obhajuje, pričom zástupca Komisie poverený danou vecou ani pracovníčka poverená vypočúvaním nemôže posúdiť, ktoré dokumenty by na obhajobu mohla daná osoba použiť vo svoj prospech.
The applicant also refers to Case T-30/91 Solvay v Commission [1995] ECR II-1775, paragraphs 81 and 83, and submits that where a case calls for difficult and complex economic assessments, the Commission must ensure that the addressees of a decision have the same knowledge of the facts as the Commission itself and the other parties concerned do.
Hoechst odkazuje tiež na rozsudok Súdu prvého stupňa z 29. júna 1995, Solvay/Komisia (T-30/91, Zb. s. II-1775, body 81 a 83), pričom zdôrazňuje, že ak je v nejakej veci potrebné komplexné a zložité ekonomické posúdenie, Komisia ho musí vykonať tak, aby osoby, ktorým je rozhodnutie určené, mali k dispozícii tie isté dôkazy ako ona a ostatné dotknuté osoby.
That principle also applies for the Commission’s internal documents relating to the contacts with Chisso, to which Hoechst requested access in order to protect its rights.
Táto zásada platí aj pre interné dokumenty Komisie týkajúce sa jej kontaktov s podnikom Chisso, ku ktorým Hoechst žiadal prístup, aby mohol chrániť svoje práva.
Referring to Case T-9/99 HFB and Others v Commission [2002] ECR II-1487, paragraph 40, the applicant states that the Commission’s internal documents must be communicated where circumstances of the case are exceptional and the applicant makes out a plausible case for the need to communicate them.
Hoechst sa odvoláva na rozsudok Súdu prvého stupňa z 20. marca 2002, HFB a i./Komisia (T-9/99, Zb. s. II-1487, bod 40), a tvrdí, že interné dokumenty Komisie musia byť predložené, ak na základe vážnych indícií vyplýva, že to vyžadujú výnimočné okolnosti daného prípadu.