natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Netherlands: The response rate to the PISA 2000 survey was considered to be too low for purposes of meaningful comparison.
Holandsko: Pomer odpovedí v prieskume PISA 2000 bol vyhodnotený ako veľmi nízky pre plnohodnotné porovnanie.
This explains why the data (another official language of the country = 0; another language of the country with no official status = 12.7; any other language = 5.4) are not shown in the Figure.
Vysvetľuje to, prečo údaje (ďalší oficiálny jazyk štátu = 0; ďalší jazyk štátu bez oficiálneho statusu’ = 12.7; akýkoľvek ďalší jazyk = 5.4) nie sú zobrazené na obrázku.
Explanatory note (Figure A2b)
Vysvetlivka (obrázok A2b)
Interpretation of the data concerning this question about the language pupils spoke at home, which was asked in the PISA survey, should take two factors into account.
Pri interpretácii údajov týkajúcich sa tejto otázky o jazykoch, ktorými žiaci hovoria doma a bola v prieskume PISA, by sa mali zobrať do úvahy dva faktory.
First, in some countries pupils from regional or ethnic minorities who received instruction in their mother tongue were not included in the sample.
Prvý, v niektorých štátoch žiaci z regionálnej alebo etnickej menšiny, ktorí majú vyučovací jazyk v materinskom jazyku neboli zahrnutí do vzorky.
The proportion of pupils who at home speak a language other than the language of instruction has in such instances been slightly overestimated.
Pomer žiakov, ktorí doma hovoria iným jazykom ako je ich vyučovací jazyk bol v týchto príkladoch mierne nadhodnotený.
Secondly, the basis for replying to the question was a list of languages from which pupils had to choose the language spoken at home most of the time.
Druhý faktor, základ pre odpoveď na otázku bol zoznam jazykov, z ktorého si žiaci vyberali jazyk, ktorým hovoria doma väčšinu času.
The categories were drawn up subsequently using indicators provided by those responsible at national level.
Kategórie boli znázornené a používali indikátory poskytnuté zodpovednými na národnej úrovni.
Language of instruction: Official language of the country used to teach pupils.
Vyučovací jazyk: Oficiálny jazyk štátu používaný pri vyučovaní žiakov.
Another official language of the country: Another official language in a country in which several such languages coexist.
Ďalší oficiálny jazyk štátu: Ďalší oficiálny jazyk štátu, v ktorom súbežne existuje niekoľko takýchto jazykov.
Another language of the country with no official status: A regional language or dialect without official language status.
Ďalší jazyk štátu bez oficiálneho statusu: Regionálny jazyk alebo dialekt bez oficiálneho statusu.
Any other language: Any language other than an official language of the country, or a regional or minority language without official language status.
Akýkoľvek ďalší jazyk: Akýkoľvek jazyk, iný ako oficiálny jazyk štátu, príp. regionálny alebo menšinový jazyk bez oficiálneho statusu.
In general, this means a language spoken by immigrant pupils.
Všeobecne to znamená jazyk, ktorým hovoria deti imigrantov.
For further information, see the Statistical Tools and Annexes.
Ďalšie informácie pozri v štatistických nástrojoch a v prílohách.
THE PROPORTION OF PUPILS AGED 15 WHO DO NOT SPEAK THE LANGUAGE OF INSTRUCTION IS LOWER THAN THAT OF IMMIGRANT PUPILS
POMER ŽIAKOV VO VEKU 15 ROKOV, KTORÍ NEHOVORIA VYUČOVACÍM JAZYKOM JE NIŽŠÍ AKO JAZYK ŽIAKOV IMIGRANTOV
In countries that took part in the PISA 2000 international survey, it is possible to compare the proportions of 15-year-old immigrant pupils whose parents were born abroad with the proportions of pupils of the same age who at home speak a language other than the language of instruction, which is not one of the country’s other official or indigenous languages.
V štátoch, ktoré sa zapojili do medzinárodného prieskumu PISA 2000, je možné porovnávať podiely 15ročných žiakov imigrantov, ktorých rodičia sa narodili v zahraničí s podielom žiakov rovnakého veku, ktorí doma hovoria iným jazykom, ako je vyučovací jazyk, ktorý nie je jedným z ďalších oficiálnych jazykov štátu alebo pôvodným jazykom.
In almost half of the countries that took part in the international survey, the two percentages are close.
V takmer polovici štátov, ktoré sa zapojili do medzinárodného prieskumu, je to okolo blízko dvoch percent.
It is thus not unreasonable to suppose that the majority of immigrant pupils in these countries are accustomed to speaking their mother tongue at home, and that this language is different from the one used at their school.
Preto nie je neopodstatnené podporovať, aby väčšina žiakov imigrantov v týchto štátoch si zvykla doma hovoriť materinským jazykom, a preto je jazyk odlišný od jazyka používaného v škole.
Nevertheless, in some countries such as Belgium (the French Community), France, Luxembourg or the United Kingdom (England), a significant proportion of foreign residents speak the same (one or more) languages as those used in the education system, no doubt because of the large number of immigrants who originally come from French-speaking or English-speaking countries, respectively.
Avšak v niektorých štátoch, napr. Belgicko (Frankofónne spoločenstvo), Francúzsko, Luxembursko alebo Spojené kráľovstvo (Anglicko), významný podiel cudzincov hovorí rovnako (jedným alebo viacerými) jazykmi ako sa používajú vo vzdelávacom systéme, pretože veľký počet imigrantov pochádza zo štátov, kde sa hovorí francúzsky, respektívne anglicky.
Figure A3: Proportion of 15-year-old immigrant pupils (whose parents were born abroad) and the proportion of pupils of the same age who say that at home they mainly speak a language other than the language of instruction, which is not one of the country’s other languages (official or otherwise), 1999/2000
Obrázok A3: Podiel 15ročných žiakov imigrantov (ktorých rodičia sa narodili v zahraničí) a podiel žiakov rovnakého veku, ktorí odpovedali, že doma hovoria predovšetkým iným jazykom ako je vyučovací jazyk, ktorý nie je jedným zo štátnych jazykov (oficiálny alebo iný), 1999/2000
Immigrant pupils whose parents were born abroad 9"Countries that did not contribute to the collection of data Pupils who at home speak a language other than the language of instruction, which is not one of the country’s official or indigenous languages
Imigranti - žiaci, ktorých rodičia sa narodili v zahraničí X"Śtáty, ktoré sa nezapojili do zbierania údajov Žiaci, ktorí doma hovoria jazykom, ktorý je odlišný od vyučovacieho jazyka, a nie je oficiálnym štátnym alebo pôvodným jazykom
Additional note (Figure A3)
Doplňujúca poznámka (obrázok A3)
Netherlands: The response rate to the PISA 2000 survey was considered to be too low for purposes of meaningful comparison.
Holandsko: Podiel odpovedí v štúdii PISA 2000 bol vyhodnotený ako príliš nízky pre účely porovnávania.
This explains why the data (immigrant pupils = 11.9; pupils who at home speak a language other than the language of instruction, which is not one of the country’s official or indigenous languages = 18.3) are not shown in the Figure.
To vysvetľuje, prečo údaje (imigrantov žiakov = 11.9; žiaci, ktorí doma hovoria iným jazykom ako vyučovacím, a nie je jedným zo štátnych oficiálnych alebo pôvodných jazykov = 18.3) nie sú znázornené v tabuľke.
The indicator is calculated by dividing the number of 15-year-old pupils who at home speak a language other than the language of instruction (which is not one of the country’s other languages, official or otherwise) by the total number of pupils aged 15.
Indikátor je vypočítaný delením počtu 15ročných žiakov, ktorí doma hovoria iným jazykom ako vyučovacím (nie je jedným z ďalších štátnych jazykov, oficiálnych alebo podobných) s celkovým počtom žiakov vo veku 15 rokov.
The group referred to as immigrants corresponds to replies of the type ‘both parents and the 15-year-old pupil born abroad’ or ‘both parents born abroad and the 15-year-old pupil born in the country concerned’.
Skupina označená ako imigranti zodpovedá odpovediam typu ‘obaja rodičia a 15-ročný žiak narodený v zahraničí’ alebo ‘obaja rodičia narodení v zahraničí a 15-ročný žiak narodený v príslušnom štáte’.
SMALL AND MEDIUM-SIZED TOWNS, OR CITIES, HAVE THE HIGHEST PROPORTIONS OF 15-YEAR-OLDS WHOSE MOTHER TONGUE IS NOT THE LANGUAGE OF INSTRUCTION
MALÉ A STREDNE VEĽKÉ MESTÁ, ALEBO MESTÁ, S NAJVYŠŠÍM PODIELOM 15ROČNÝCH ŽIAKOV, KTORÝCH MATERINSKÝ JAZYK NIE JE VYUČOVACÍM JAZYKOM
From the PISA 2000 data one can compare the breakdown, by school area population, of 15-year-old pupils who at home speak a language other than the language of instruction, with the corresponding breakdown for pupils aged 15 who speak the language of instruction.
Z údajov PISA 2000 môžeme porovnať rozdelenie, podľa populácie 15ročných žiakov v školskej oblasti, ktorí doma hovoria iným ako vyučovacím jazykom, s príslušným rozdelením žiakov vo veku 15 rokov, ktorí hovoria vyučovacím jazykom.
This comparison reveals clearly that, as a general rule, pupils aged 15 who at home use a language other than the language of instruction are proportionally more numerous in schools in locations of under 100,000 inhabitants (‘small towns’) or urban areas (‘towns/cities’).
Toto porovnanie zreteľne ukazuje všeobecnú platnosť, že žiaci vo veku 15 rokov, ktorí doma hovoria iným ako vyučovacím jazykom sú proporcionálne početnejší v školách miest do 100000 obyvateľov (‘malé mestá”) alebo mestských oblastí (‘mestá/mestské časti’).
The same trend is also apparent in the capitals or largest cities of some countries.
Rovnaký trend je zrejmý v hlavných mestách, alebo najväčších mestách v štáte.
In Copenhagen, Athens, Vienna or London, pupils speaking languages other than those of their teachers in the classroom are proportionally more numerous than elsewhere in the country.
V Kodani, Aténach, Viedni alebo Londýne žiaci hovoriaci jazykmi, ktoré sú odlišné od vyučovacieho jazyka a používajú ich učitelia v triede sú proporcionálne početnejší ako kdekoľvek inde v štáte.
Conversely, in nearly all countries the proportion of pupils who speak solely the language of instruction is relatively higher in ‘villages’ with under 15 000 inhabitants.
Kontroverzne, v takmer všetkých štátoch podiel žiakov, ktorí hovoria iba vyučovacím jazykom je relatívne vyšší na ‘vidieku’ s menej ako 15 000 obyvateľmi.
The exceptions are Spain, Italy and above all Bulgaria in which the proportions of pupils in rural areas who speak a language other than the language of instruction are much higher.
Výnimkou sú Španielsko, Taliansko a predovšetkým Bulharsko, kde podiel žiakov vo vidieckych oblastiach, ktorí hovoria iným ako vyučovacím jazykom je oveľa vyšší.
The fact that more than one language is native to each of these three countries may account for this.
Toto môže byť ovplyvnené skutočnosťou, že viac ako jeden jazyk je pôvodný v týchto troch štátoch.
Additional note (Figure A4)
Doplňujúca poznámka (obrázok A4)
Netherlands: The response rate to the PISA 2000 survey was considered to be too low for purposes of meaningful comparison.
Holandsko: Podiel odpovedí v prieskume PISA 2000 bol vyhodnotený ako veľmi nízky na účely porovnávania.
This explains why the data (village: language of instruction (11.5)/another language (13.8); small town: language of instruction (59.4)/another language (60.3); town/city: language of instruction (29.1)/another language (25.9); large cities: language of instruction (0)/another language (0)) are not shown in the Figure.
To vysvetľuje, prečo údaje (vidiek: vyučovací jazyk (11.5)/iný jazyk (13.8); malé mesto: vyučovací jazyk (59.4)/iný jazyk (60.3); mesto/mestská časť: vyučovací jazyk (29.1)/iný jazyk (25.9); veľké mestá: vyučovací jazyk (0)/iný jazyk (0)) nie sú znázornené na obrázku.
For each of the four main area categories (‘village’, ‘small town’, ‘town/city’ and ‘large city’), the Figure shows the breakdown of 15-year-old pupils who at home speak the language of instruction and then, underneath, the corresponding breakdown for pupils of the same age who at home speak another language.
Pre každú zo štyroch hlavných kategórií (‘vidiek’, ‘malé mesto, ‘mesto/mestská časť’ a ‘veľké mesto’), obrázok znázorňuje rozdelenie 15ročných žiakov, ktorí doma hovoria vyučovacím jazykom a potom, zodpovedajúce rozdelenie žiakov rovnakého veku, ktorí doma hovoria iným jazykom.
A language other than the language of instruction: This category covers the other languages of the country (with or without official status) and all further languages.
Iný jazyk ako vyučovací jazyk: Táto kategória zahrňuje iné jazyky štátu (s alebo bez oficiálneho statusu) a všetky ďalšie jazyky.
Figure A4: Proportions of 15-year-old pupils who say that at home they mainly speak the language of instruction or a language other than the language of instruction, with respect to school area population, 1999/2000
Obrázok A4: Podiel 15ročných žiakov, ktorí odpovedali, že doma hovoria hlavne vyučovacím jazykom alebo iným ako vyučovacím jazykom s ohľadom na populáciu v školskej oblasti, 1999/2000
Large city
Veľké mesto
( < 15 000 inhabitants) ( < 100 000 inhabitants) ( < 1 000 000 inhabitants) ( > 1 000 000 inhabitants) %
( < 15 000 obyvateľov) ( < 100 000 obyvateľov) ( < 1 000 000 obyvateľov ( > 1 000 000 i obyvateľov) %
Another language
Iný jazyk
Countries that did not contribute to the collection of data
Štáty, ktoré sa nezapojili do zberu údajov
CERTAIN SCHOOLS ENROL LARGE NUMBERS OF PUPILS WHOSE MOTHER TONGUE IS NOT THE LANGUAGE OF INSTRUCTION
NIEKTORÉ ŠKOLY PRIJÍMAJÚ VÄČŠÍ POČET ŽIAKOV, KTORÝCH MATERINSKÝM JAZYKOM NIE JE VYUČOVACÍ JAZYK
In Europe, some schools have to cater significantly more than others for language diversity in their pupil intake.
V Európe sa niektoré školy musia viac starať ako ostatné kvôli jazykovej odlišnosti prijatých žiakov.
A large proportion of their pupils speak a language at home other than the language of instruction.
Väčší podiel žiakov hovorí doma iným jazykom ako vyučovacím.
Data on this taken from the PISA 2000 database show that countries such as Belgium (Flemish Community), Luxembourg and Liechtenstein face a very complex situation in their schools as far as the languages spoken by their pupils are concerned.
Údaje z databázy prieskumu PISA 2000 ukazujú, že napr. Belgicko (Flámske spoločenstvo), Luxembursko a Lichtenštajnsko riešia v školách veľmi zložitú situáciu čo sa týka jazykov, ktorými hovoria ich žiaci.
The intake at almost all schools in these countries reflects a distinctive pattern of language diversity.
Prijatí na takmer všetky školy v týchto štátoch odrážajú odlišnú vzorku jazykovej rozmanitosti.
In their classrooms and playgrounds, pupils speaking only the language of instruction are in constant contact with those who at home speak another language.
V triedach a skupinách, žiaci, ktorí hovoria iba vyučovacím jazykom sú v sústavnom kontakte s tými, ktorí doma hovoria iným jazykom.
The same phenomenon is also apparent to a lesser extent in Belgium (French Community), Spain and Italy.
Rovnaký fenomén je zrejmý v menšom rozsahu v Belgicku (Frankofónnom spoločenstve), Španielsku a Taliansku.
Figure A5: Proportion of 15-year-old pupils attending a school that enrols at least 20 % of pupils who say that at home they mainly speak a language other than the language of instruction, 1999/2000
Obrázok A5: Pomer 15ročných žiakov navštevujúcich školu, v ktorej je zapísaných najmenej 20 % žiakov, ktorí doma hovoria hlavne iným ako vyučovacím jazykom, 1999/2000
Countries that did not contribute to the collection of data
X štáty, ktoré sa nezapojili do zberu údajov
Belgium (BE nl): The percentage shown relates mainly to the Flemish dialect.
Belgicko (BE nl): Percento na obrázku sa týka hlavne flámského dialektu.
Ireland: Data correspond to the situation of pupils for whom Irish is the language of instruction at school.
Írsko: Údaje zodpovedajú situácii žiakov, pre ktorých je írčina vyučovacím jazykom v škole.
This explains why the data (28.5) are not shown in the Figure.
To vysvetľuje, prečo údaje (28.5) nie sú znázornené na obrázku.
Explanatory note Language of instruction: Official language of the country used to teach pupils.
Vysvetlivka Vyučovací jazyk: Oficiálny jazyk štátu, ktorý sa používa pri vyučovaní žiakov.
A language other than the language of instruction: This category covers the other languages of the country (with or without official status) and all further languages.
Iný jazyk ako je vyučovací jazyk: Táto kategória zahrňuje iné jazyky v štáte (s alebo bez oficiálneho statusu) a všetky ďalšie jazyky.
COMPULSORY LEARNING OF A FOREIGN LANGUAGE STARTS AT PRIMARY SCHOOL IN MOST EUROPEAN COUNTRIES
POVINNÉ VYUČOVANIE CUDZÍCH JAZYKOV ZAČÍNA VO VÄČŠINE EURÓPSKYCH ŠTÁTOV V ZÁKLADNEJ ŠKOLE
Figures B1 and B2 read in conjunction with each other give an overall view of how the teaching of foreign languages is organised within the minimum level of educational provision.
Obrázky B1 a B2 znázorňujú celkový prehľad o tom, ako je zorganizované vyučovanie cudzích jazykov v rámci minimálnej úrovne poskytovaného vzdelávania.
Relating these Figures to the real proportions of pupils engaged in learning foreign languages (Figures C1 to C10) clarifies the picture still further.
Údaje na týchto obrázkoch sú v pomere k celkovému počtu žiakov zapojených do vyučovania cudzích jazykov (obrázky od C1 do C10) a názorne objasňujú situáciu.
The investigation is supplemented with information on the percentage of overall taught time devoted to them in the curriculum (Chapter E).
Prieskum je doplnený informáciou o percente celkového vyučovacieho času prideleného v obsahu vzdelávania (kapitola E).
In 2002/03 in all countries except Ireland and the United Kingdom (Scotland), all pupils learnt at least one foreign language as a compulsory subject while at school.
V školskom roku 2002/03 vo všetkých štátoch, okrem Írska a Spojeného kráľovstva (Škótsko), sa všetci žiaci učili minimálne jeden cudzí jazyk ako povinný predmet.
In Ireland, all pupils learn Irish and English which are not foreign languages.
V Írsku sa všetci žiaci učia írčinu a angličtinu, ktoré nie sú cudzie jazyky.
Depending on requirements, this language learning has to begin in primary education, except in Belgium (the Flemish Community outside the region of Brussels), Slovakia, the United Kingdom and Bulgaria.
V závislosti od stanovených požiadaviek sa vyučovanie týchto jazykov musí začať v základnom vzdelávaní, okrem Belgicka (Flámske spoločenstvo bez regiónu Brusel), Slovenska, Spojeného kráľovstva a Bulharska.
In these countries, however, language learning does occur in practice at primary level (Figure C4).
V týchto štátoch sa však v praxi vyučovanie jazykov začína v základnom vzdelávaní (obrázok C4).
In several countries, a foreign language is taught as a compulsory subject from the first year of primary education onwards, or even earlier in some Autonomous Communities in Spain.
V niekoľkých štátoch sa cudzie jazyky vyučujú ako povinný predmet od prvého ročníka v základnom vzdelávaní, alebo v niektorých autonómnych spoločenstvách v Španielsku dokonca skôr.
The Autonomous Communities, along with schools in Estonia, the Netherlands, Finland and Sweden, are to some extent free to determine the year in which the first language is introduced as a compulsory subject.
Autonómne oblasti, súčasne so školami v Estónsku, Holandsku, Fínsku a Švédsku sú do určitého rozsahu slobodné určiť si ročník, v ktorom sa začne vyučovať prvý cudzí jazyk ako povinný predmet.
Not all pupils therefore begin language learning as soon as they attend primary school.
Z toho dôvodu nie všetci žiaci začínajú jazykovú prípravu hneď ako začnú navštevovať základnú školu. Tak je to v Luxembursku, na Malte a v Nórsku.
Following reforms in some countries, the situation is rapidly changing.
Podľa realizovaných reforiem v niektorých štátoch sa situácia rapídne mení.
It has become compulsory to learn a foreign language in primary education since 2003/04 in Bulgaria and since 2004/05 in Belgium (the Flemish Community).
Od školského roku 2003/04 sa povinné vyučovanie jazykov v základnom vzdelávaní zaviedlo v Bulharsku, a v Belgicku (Flámske spoločenstvo) od školského roku 2004/05.
The point at which this occurs has been brought forward to the age of 9 in Denmark and 8 in Greece.
Podobne sa vek žiakov posunul na 9 rokov v Dánsku a na 8 rokov v Grécku.
In Belgium (the Germanspeaking Community), Baden-Wurtemberg in Germany, as well as in Italy and Austria, a foreign language now has to be taught from the first year of primary education onwards.
V Belgicku (germanofónne spoločenstvo), Badensko-Wϋrtembersku v Nemecku, ako aj v Taliansku a Rakúsku, sa teraz cudzí jazyk musí začať vyučovať od prvého ročníka základného vzdelávania.
All pupils are obliged to learn a minimum of one foreign language at least up to the end of compulsory education, except in Italy and the United Kingdom (Wales).
Všetci žiaci sú povinní učiť sa minimálne jeden cudzí jazyk najmenej do konca povinného vzdelávania, okrem Talianska a Spojeného kráľovstva (Wales).
Learning two foreign languages is a curricular requirement in general secondary education in all countries of central and eastern Europe, all EFTA/EEA countries, and around 10 countries in the EU-15.
Vyučovanie dvoch cudzích jazykov je požiadavkou v obsahu vzdelávania vo všeobecnom stredoškolskom vzdelávaní vo všetkých štátoch strednej a východnej Európy, štátoch EFTA/EHO a v približne 10 štátoch v EÚ -15.
These languages are learnt from primary education onwards in just four countries (Estonia, Luxembourg, Sweden and Iceland).
Tieto jazyky sa vyučujú od základného vzdelávania iba v štyroch štátoch (Estónsko, Luxembursko, Švédsko a Island).
In Luxembourg, all pupils learn both French and German from the second year of primary school.
V Luxembursku sa všetci žiaci učia aj francúžštinu a nemčinu od druhého ročníka základnej školy.
Although both have official language status, they are nonetheless regarded as foreign languages in the curriculum.
Hoci obidva jazyky majú postavenie oficiálneho jazyka, v obsahu vzdelávania sú uvedené ako cudzie jazyky.
In secondary education in several countries, the central (or top-level) education authorities require that schools include at least one foreign language among their core curriculum options.
V niekoľkých štátoch na stredoškolskej úrovni ústredné (alebo na najvyššej úrovni) školské inštitúcie požadujú, aby školy začlenili minimálne jeden cudzí jazyk medzi povinne voliteľné predmety.
This arrangement enables each pupil, whatever his or her school, to opt for learning an additional language.
Tento postup umožňuje každému žiakovi, v ktorejkoľvek škole, zvoliť si ďalší jazyk.
It exists for example in Belgium (the French and Germanspeaking Communities) and Spain, in which secondary education curricula only include one foreign language as a compulsory subject.
Tak je to napríklad v Belgicku (Frankofónne a Germanofónne spoločenstvo) a v Španielsku, kde v obsahu vzdelávania na stredoškolskej úrovni je zahrnutý iba jeden cudzí jazyk ako povinný predmet.
Finally, in certain branches of secondary education, the number of compulsory foreign languages or foreign languages as core curriculum options (or both) may be greater than what is required or offered to all pupils at the same time.
Na záver, v určitých odboroch stredoškolského vzdelávania, počet povinných cudzích jazykov alebo cudzie jazyky ako povinne voliteľné (alebo oboje), môže byť aj vyšší ako sa požaduje alebo ponúka všetkým žiakom v rovnakom období štúdia.
Figure B1: Age at which pupils are first taught foreign languages as a compulsory subject or core curriculum option and the duration of this provision in pre-primary, primary, or general secondary education, as determined by the central (toplevel) education authorities, 2002/03
Obrázok B1: Vek žiakov, kedy sa začnú prvýkrát učiť cudzie jazyky ako povinný alebo povinne voliteľný predmet a doba vyučovania v predškolskom, základnom alebo všeobecnom stredoškolskom vzdelávaní, určenom ústrednou (na najvyššej úrovni) školskou autoritou, 2002/03
Compulsory subject
Povinný predmet
Core curriculum option
Povinne voliteľný
No foreign languages X"as a compulsory subject
X"Cudzí jazyk nie je povinným predmetom
The situation depends on the type of education and/or area of study
Situácia závisí od typu vzdelávania a/alebo odboru štúdia
Variable starting age
Variabilný vek začatia
A foreign language is being phased in
Cudzí jazyk sa postupne zavádza