natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In any event, even on the assumption that RegTP is obliged to consider whether retail charges proposed by the applicant are compatible with Article 82 EC, the Commission would not thereby be precluded from finding that the applicant was responsible for an infringement.
V každom prípade, aj za predpokladu, že by RegTP bol povinný skúmať zlučiteľnosť žalobkyňou navrhovaných maloobchodných taríf s článkom 82 ES, takáto okolnosť nebráni tomu, aby protiprávne konanie pripisované žalobkyni mohlo byť konštatované Komisiou.
The Commission cannot be bound by a decision taken by a national body pursuant to Article 82 EC (see, to that effect, Case C-344/98 Masterfoods and HB [2000] ECR I-11369, paragraph 48).
Komisia totiž nemôže byť viazaná rozhodnutím vydaným vnútroštátnym orgánom podľa článku 82 ES (pozri v tomto zmysle rozsudok Súdneho dvora zo 14. decembra 2000, Masterfoods a HB, C-344/98, Zb. s. I-11369, bod 48).
Third, it must be noted that attribution of any infringement to the applicant in the present case depends on whether the applicant had sufficient scope at the material time to fix its charges at a level that would have enabled it to end or reduce the margin squeeze at issue.
Po tretie je namieste uviesť, že aby mohlo byť prípadné protiprávne konanie pripísané žalobkyni, je v prejednávanom prípade rozhodnou otázka, či v čase, keď nastali skutkové okolnosti sporu, mala žalobkyňa dostatočný rozhodovací priestor, aby stanovila tarify na takej úrovni, ktorá by jej umožnila vylúčiť alebo zmierniť udávaný nožnicový efekt.
It has already been held that the applicant was able to influence the level of its retail charges through applications to RegTP for authorisation (see paragraphs 98 to 105 above).
Pritom už bolo konštatované, že žalobkyňa mohla ovplyvňovať výšku svojich maloobchodných taríf prostredníctvom žiadostí o povolenie podávaných na RegTP (pozri body 98 až 105 vyššie).
Furthermore, in its judgment of 10 February 2004 (paragraph 79 above), the Bundesgerichtshof expressly confirmed the applicant’s responsibility to make applications for the adjustment of its charges.
Bundesgerichtshof inak vo svojom rozsudku z 10. februára 2004 (bod 79 vyššie) výslovne potvrdil zodpovednosť žalobkyne za predkladanie žiadostí o zmenu jej taríf.
In addition, it noted that the German legal framework did not preclude RegTP from authorising proposed charges which are contrary to Article 82 EC.
Okrem toho uviedol, že nemecký právny poriadok nevylučuje, aby RegTP povolil navrhované tarify, ktoré sú v rozpore s článkom 82 ES.
The Bundesgerichtshof held, in fact, that, ‘[u]nlike those cases in which the conduct of the undertaking in a dominant position is directly determined by national legal provisions, the authorisation of charges that is prescribed by telecommunications law is nevertheless based on the application for authorisation made by the provider’, and that, ‘[e]ven if the administrative examination procedure is intended not to authorise tariffs which prove to constitute an abuse of a dominant position …, that does not preclude the possibility in practice of an undertaking submitting a charge by which it abuses its dominant position and obtains authorisation for it because the abuse is not revealed during the examination procedure’.
Tento súd totiž stanovil, že „na rozdiel od prípadov, keď je konanie podniku v dominantnom postavení priamo určované vnútroštátnymi právnymi ustanoveniami, sa povoľovanie taríf požadované telekomunikačným právom odvíja od žiadosti o povolenie podanej poskytovateľom“ a že „aj keď správne preskúmavacie konanie smeruje k tomu, aby sa nepovoľovali tarify, ktoré sú zrejme prejavom zneužívania dominantného postavenia, nie je tým v praxi vylúčená možnosť, že podnik predloží tarifu, ktorou zneužíva svoje dominantné postavenie, a dosiahne jej povolenie, pretože sa zneužitie v preskúmavacom konaní nezistí“.
It follows from all the foregoing that, notwithstanding RegTP’s intervention in the setting of the applicant’s charges, the applicant had sufficient discretion during the period from 1 January 1998 to 31 December 2001 for its pricing policy to fall within the scope of Article 82 EC.
Zo všetkých vyššie uvedených skutočností vyplýva, že napriek pôsobeniu RegTP pri stanovovaní taríf žalobkyne mala žalobkyňa v období od 1. januára 1998 do 31. decembra 2001 dostatočný rozhodovací priestor na to, aby jej tarifná politika mohla spadať do pôsobnosti článku 82 ES.
In the third place, it is necessary to consider whether the applicant used the discretion which it had in relation to its retail prices in order to avoid the margin squeeze identified in the contested decision in the period from 1 January 1998 to 31 December 2001.
V treťom rade je dôležité preskúmať, či žalobkyňa využila rozhodovací priestor, ktorým disponovala, aby pôsobila na svoje maloobchodné ceny a tak zabránila nožnicovému efektu konštatovanému v napadnutom rozhodnutí na obdobie od 1. januára 1998 do 31. decembra 2001.
In the present case, first of all, as regards retail prices for analogue lines, the applicant does not deny that it made no application to RegTP for authorisation for an increase in one-off charges and/or monthly charges.
V prejednávanom prípade po prvé, pokiaľ ide o maloobchodné ceny za analógové linky, žalobkyňa nespochybňuje, že na RegTP nezaslala žiadnu žiadosť o povolenie zvýšenia vstupných poplatkov a/alebo súm mesačného predplatného.
Thus, it is common ground that ‘the monthly and one-off access charges for standard analogue telephone connections remained unchanged throughout the entire time from 1998 to the end of 2001’ (recital 38 to the contested decision).
Je tak nesporné, že „sumy mesačného predplatného a vstupné poplatky za sprevádzkovanie štandardného pripojenia na analógovú linku… zostali nezmenené v priebehu oboch období platnosti cenového stropu, t. j. od roku 1998 do konca roka 2001“ (napadnuté rozhodnutie, odôvodnenie č. 38).
The applicant nevertheless maintains that, before 1 May 2002, it was bound in accordance with Paragraph 97(3) of the TKG by the mandatory charges for analogue lines that had been set in 1990 by the Federal Minister for Post and Telecommunications.
Žalobkyňa však zdôrazňuje, že pred 1. májom 2002 bola v súlade s § 97 ods. 3 TKG viazaná záväznými tarifami pre analógové linky, tak ako boli v roku 1990 stanovené spolkovým ministrom pôšt a telekomunikácií.
However, Paragraph 97(3) of the TKG, containing a transitional provision, provided only that the applicant’s charges approved before the entry into force of the TKG would remain in effect until 31 December 2002 at the latest.
Pritom § 97 ods. 3 TKG, obsahujúci prechodné ustanovenie, iba stanovuje, že tarify žalobkyne, ktoré boli schválené pred nadobudnutím účinnosti TKG, zostávajú v platnosti najdlhšie do 31. decembra 2002.
That provision in no way therefore prevented the applicant from intervening in retail prices by making applications for price changes to RegTP before that date or, in particular, during the entire period from 1 January 1998 to 31 December 2001.
Toto ustanovenie teda žalobkyni nijako nebránilo pôsobiť na maloobchodné ceny tak, že by bola podala na RegTP žiadosti o zmenu taríf pred týmto dátumom a najmä počas celého obdobia od 1. januára 1998 do 31. decembra 2001.
Second, as regards retail prices for ISDN lines, it is undisputed that, following the applicant’s application, RegTP authorised a reduction in the basic monthly charges by decision of 16 February 2000 (recital 40 to the contested decision).
Po druhé, pokiaľ ide o maloobchodné ceny pri linkách ISDN, niet námietok, že v nadväznosti na žiadosť žalobkyne RegTP rozhodnutím zo 16. februára 2000 povolil pokles taríf pri mesačnom predplatnom (napadnuté rozhodnutie, odôvodnenie č. 40).
Furthermore, throughout the period from 1 January 1998 to 31 December 2001, the applicant made no application for price adjustment in respect of its one-off charges for the provision of ISDN lines.
Okrem toho v období od 1. januára 1998 do 31. decembra 2001 žalobkyňa nepodala žiadnu žiadosť o zmenu cien, ktorá by sa týkala vstupných poplatkov za sprevádzkovanie liniek ISDN.
Those charges, which, according to the applicant, are
Tieto tarify, ktoré sa podľa žalobkyne zakladali na
2008 — CASE T-271/03 based on a 1996 decision of the BMPT and which remained valid in accordance with Paragraph 97(3) of the TKG after the entry into force of the TKG, were not therefore adjusted during the period from 1 January 1998 to 31 December 2001 (recital 41 to the contested decision).
2008 — VEC T-271/03 rozhodnutí BMPT prijatom v roku 1996 a ktoré v súlade s § 97 ods. 3 TKG boli naďalej platné aj po nadobudnutí účinnosti TKG, teda neboli v období od 1. januára 1998 do 31. decembra 2001 dotknuté nijakou zmenou (napadnuté rozhodnutie, odôvodnenie č. 41).
It follows that the applicant did not use the discretion available to it in order to secure an increase in its retail prices, which would have helped to reduce the margin squeeze in the period from 1 January 1998 to 31 December 2001.
Z toho plynie, že žalobkyňa nevyužila rozhodovací priestor, ktorým disponovala, aby dosiahla zvýšenie svojich maloobchodných cien, ktoré by prispelo k zmierneniu nožnicového efektu v období od 1. januára 1998 do 31. decembra 2001.
On the contrary, it even used that discretion to lower its retail prices in respect of ISDN lines during that period.
Práve naopak, v tom istom období dokonca tento rozhodovací priestor využila, aby svoje maloobchodné ceny, pokiaľ ide o linky ISDN, znížila.
Finally, in the fourth place, it is necessary to consider whether the Commission has established to the requisite legal standard in the contested decision that the applicant had sufficient scope in the period from 1 January 1998 to 31 December 2001 to ‘[avoid] the margin squeeze’ (recital 164).
Vo štvrtom a v poslednom rade sa musí preskúmať, či Komisia v napadnutom rozhodnutí z právneho hľadiska dostatočne preukázala, že v období od 1. januára 1998 do 31. decembra 2001 žalobkyňa disponovala dostatočným rozhodovacím priestorom na to, aby „zabránila nožnicovému efektu“ (odôvodnenie č. 164).
In that respect, the Commission states in the contested decision that the applicant ‘was in a position [during that period] to end the margin squeeze entirely by adjusting its retail charges’ (recital 199).
V tomto ohľade Komisia v napadnutom rozhodnutí uvádza, že žalobkyňa „mala [v uvedenom období] možnosť úplne vylúčiť nožnicový efekt tým, že by bola zmenila tarify účtované účastníkom“ (odôvodnenie č. 199).
It must be noted in that regard that the margin squeeze identified in the contested decision for that period amounted to EUR [confidential] up to 31 December 1998, EUR [confidential] up to 31 December 1999, EUR [confidential] up to 31 December 2000 and EUR [confidential] up to 31 December 2001 (recitals 152 and 153 to the contested decision, and Table 10).
V tomto ohľade treba uviesť, že nožnicový efekt, ako bol pre dané obdobie konštatovaný v napadnutom rozhodnutí, dosahoval k 31. decembru 1998 [dôverné] eura, k 31. decembru 1999 [dôverné] eura, k 31. decembru 2000 [dôverné] eura a k 31. decembru 2001 [dôverné] eura (napadnuté rozhodnutie, odôvodnenia č. 152 a 153 a tabuľka 10).
However, as the Commission contends in its reply to a written question of the Court, it follows from the findings in recital 167 to the contested decision, which have not been challenged by the applicant, that the applicant actually lowered its call charges
Pritom, ako napokon v odpovedi na písomnú otázku Súdu prvého stupňa zdôrazňuje Komisia, z konštatovaní urobených v odôvodnení č. 167 napadnutého rozhodnutia, ktoré žalobkyňa nespochybňovala, vyplýva, že žalobkyňa v období 1998/1999 svoje
DEUTSCHE TELEKOM v COMMISSION by a total of EUR [confidential] during the period 1998 and 1999.
DEUTSCHE TELEKOM/KOMISIA tarify telefonických hovorov skutočne znížila celkovo o [dôverné] eur.
However, that amount — distributed over [confidential] lines (Table 7 of the contested decision) and 24 months — would have enabled the applicant to raise the average price of its retail charges to EUR [confidential] per month.
Pritom táto suma — rozpočítaná na [dôverné] liniek (napadnuté rozhodnutie, tabuľka 7) a 24 mesiacov — by bola žalobkyni umožnila zdvihnúť priemernú cenu jej maloobchodných cien až na približne [dôverné] eura mesačne.
It follows that the reduction in call charges would have created sufficient scope to end entirely the margin squeeze identified in the contested decision.
Z toho plynie, že rozhodovací priestor vytvorený poklesom cien telefonických hovorov by bol postačoval na úplné vylúčenie nožnicového efektu, aký bol konštatovaný v napadnutom rozhodnutí.
For if, by exercising its discretion, the applicant had ended the margin squeeze as from 1998, it would have sufficed for the applicant to maintain the balance between its charges for wholesale access and its retail charges in order to avoid the margin squeeze identified in the contested decision throughout the period from 1 January 1998 to 31 December 2001.
Pokiaľ by totiž žalobkyňa využila svoj rozhodovací priestor a vylúčila už od roku 1998 nožnicový efekt, na to, aby počas celého obdobia od 1. januára 1998 do 31. decembra 2001 zabránila nožnicovému efektu konštatovanému v napadnutom rozhodnutí, by jej bolo stačilo zachovávať vo vzájomnom pomere tarify sprostredkovacích služieb a maloobchodné tarify.
In addition, as the Commission also points out in the contested decision (recital 167), it is common ground that the applicant reduced its call charges further during the 2000 and 2001 period to EUR [confidential], and that the effect of that reduction was to increase further the applicant’s scope to raise its retail prices.
Okrem toho je nesporné, ako inak v napadnutom rozhodnutí uvádza Komisia (odôvodnenie č. 167), že v období 2000/2001 žalobkyňa pristúpila k ďalšiemu zníženiu taríf telefonických hovorov o približne [dôverné] eur, čo viedlo k ďalšiemu zväčšeniu jej rozhodovacieho priestoru, aby zdvihla svoje maloobchodné ceny.
At the hearing the applicant pointed out that, during the period from 1 January 1998 to 31 December 2001, RegTP had to investigate compliance with the price ceilings separately in respect of business and private customers.
Na pojednávaní žalobkyňa pripomenula, že v období od 1. januára 1998 do 31. decembra 2001 mal RegTP overovať dodržiavanie cenového stropu oddelene pre zákazníkov v postavení jednak podnikateľov a jednak súkromných osôb.
The applicant maintains that it had little scope to increase retail prices for individuals, and that it could not use its greater discretion to increase retail access prices for its business customers because that would have resulted in discrimination against those customers, contrary to point 3 of Paragraph 24(2) of the TKG.
Zdôrazňuje, že na zvýšenie jej maloobchodných cien za prístup pre súkromné osoby bol jej rozhodovací priestor malý a že nemohla využiť väčší rozhodovací priestor, ktorým disponovala na zvýšenie svojich maloobchodných cien za prístup pre svojich zákazníkov v postavení podnikateľov, pretože by to zakladalo diskrimináciu týchto zákazníkov v rozpore s § 24 ods. 2 bodom 3 TKG.
However, in its application, the applicant has not disputed the finding in recital 167 to the contested decision that the amount released by the reductions in call charges could have been redirected to ‘connections for residential and business customers’ and could have been used entirely to increase retail access charges. Nor, in its application, has the applicant disputed the Commission’s statement in recital 132 to the
Popritom však žalobkyňa vo svojej žalobe nespochybňuje konštatovanie uvedené v odôvodnení č. 167 napadnutého rozhodnutia, že suma plynúca z poklesov taríf telefonických hovorov mohla byť premietnutá na úseku „liniek pre domácnosti a podnikateľov“ a v plnom rozsahu prevzatá na zvýšenie taríf za služby prístupu pre
2008 — CASE T-271/03 contested decision that ‘no distinction [should be made] between residential and business customers … because no sufficiently precise demarcation between them is possible’.
2008 — VEC T-271/03 účastníkov. Okrem toho žalobkyňa vo svojej žalobe nespochybňuje ani tvrdenie Komisie v odôvodnení č. 132 napadnutého rozhodnutia, že „medzi zákazníkmi nemožno robiť rozdiel podľa toho, či ide o domácnosti, alebo o podnikateľov, pretože tieto dva úseky služieb nemožno od seba dostatočne zreteľným spôsobom oddeliť“.
The line of argument referred to in paragraph 136, which was raised for the first time at the hearing, must therefore be declared inadmissible, in accordance with Article 48(2) of the Rules of Procedure.
Argumentácia pripomenutá v bode 136, ktorá bola prvýkrát vznesená na pojednávaní, sa preto v súlade s článkom 48 ods. 2 rokovacieho poriadku musí vyhlásiť za neprípustnú.
Finally, it must be noted that the applicant does not dispute the finding in recital 168 to the contested decision that, during the period from 1 January 1998 to 31 December 2001, it could have ‘[undertaken] further reductions in call charges … and thereby … [obtained additional] leeway for price increases in the monthly and one-off charges for analogue and ISDN connections’.
Na záver je potrebné uviesť, že žalobkyňa nespochybňuje konštatovanie uvedené v odôvodnení č. 168 napadnutého rozhodnutia, že v priebehu obdobia od 1. januára 1998 do 31. decembra 2001 mohla pristúpiť k „ďalším zníženiam cien telefonických hovorov… a zabezpečiť si tak [dodatočný] rozhodovací priestor na zvýšenie cien mesačného predplatného a vstupných poplatkov za analógové a ISDN linky“.
It follows from all the foregoing that the Commission was entitled to find in the contested decision (recitals 164 and 199) that the applicant had sufficient scope during the period from 1 January 1998 to 31 December 2001 to end entirely the margin squeeze complained of in that decision.
Zo všetkých vyššie uvedených skutočností vyplýva, že Komisia mohla v napadnutom rozhodnutí (odôvodnenia č. 164 a 199) právom konštatovať, že žalobkyňa v období od 1. januára 1998 do 31. decembra 2001 disponovala dostatočným rozhodovacím priestorom, aby mohla úplne vylúčiť nožnicový efekt udávaný v uvedenom rozhodnutí.
(iv) Absence of an abuse because the applicant had insufficient scope to reduce the margin squeeze by increasing its ADSL retail access charges from 1 January 2002
iv) O neexistencii zneužívajúceho konania z dôvodu, že žalobkyňa nemala dostatočný rozhodovací priestor, aby zmiernila nožnicový efekt tým, že by bola zvýšila svoje maloobchodné ceny za prístup ADSL v čase od 1. januára 2002
It must be borne in mind that a new price cap system in Germany, approved by RegTP by decision of 21 December 2001, has been in force since 1 January 2002.
Je nevyhnutné pripomenúť, že od 1. januára 2002 existuje v Nemecku nový systém cenového stropu zavedený rozhodnutím RegTP z 21. decembra 2001. V súlade
Within that basket, the increase in retail prices for analogue and ISDN connections was capped at 4.1% per annum.
V rámci tohto koša bol na zvýšenie maloobchodných cien za analógové a ISDN linky stanovený strop 4,1 % ročne.
It is not disputed that, following an application to RegTP on 15 January 2002, the applicant was authorised to increase its monthly charges for analogue and ISDN lines by EUR 0.56, which represented an increase in the average level of charges for all the services in the basket concerned of 4.04% (recital 44 to the contested decision).
Niet námietok, že žalobkyni bolo na základe žiadosti podanej na RegTP 15. januára 2002 povolené zvýšiť jej mesačné predplatné na analógové a ISDN linky o 0,56 eura, čo predstavovalo zvýšenie priemernej úrovne taríf za služby spadajúce do daného koša o 4,04 % (napadnuté rozhodnutie, odôvodnenie č. 44).
Nor is it disputed that the applicant’s application of 31 October 2002 for an increase in its retail prices — in relation to the monthly rental charge for a T-Net analogue telephone line and the one-off takeover charges for T-Net and T-ISDN lines — was largely rejected by RegTP, because the increase would no longer have been consistent with the current price cap index figures (recital 45 to the contested decision).
Ďalej niet námietok, že žiadosť žalobkyne z 31. októbra 2002 o zvýšenie maloobchodných cien, týkajúca sa mesačného predplatného na analógové pripojenie T-Net a vstupných poplatkov za pripojenia T-Net a T-ISDN, RegTP v podstatnom rozsahu zamietol, pretože zvýšenie už nebolo v súlade s hodnotami stanovenými v rámci systému cenového stropu (napadnuté rozhodnutie, odôvodnenie č. 45).
Accordingly, the Commission finds in the contested decision (recital 206) that ‘since 1 January 2002, [the applicant’s] only legal means of reducing the margin squeeze has been limited to increases in the T-DSL charges’.
Preto Komisia v napadnutom rozhodnutí (odôvodnenie č. 206) konštatuje, že „od 1. januára 2002 právna možnosť [žalobkyne] zmierniť nožnicový efekt bola obmedzená len na zvýšenie ceny T-DSL“.
According to the Commission, from that date, the applicant’s discretion covered only ADSL retail access charges (see also recitals 174 and 199 to the contested decision).
Podľa Komisie sa od tohto dňa vzťahuje rozhodovací priestor žalobkyne už iba na maloobchodné tarify za prístup ADSL (pozri tiež napadnuté rozhodnutie, odôvodnenia č. 174 a 199).
In the first place, it must be noted in that regard that the applicant does not deny that it could have increased its ADSL charges from 1 January 2002.
V prvom rade je v tomto ohľade namieste uviesť, že žalobkyňa nespochybňuje, že svoje tarify ADSL mohla od 1. januára 2002 zvýšiť.
It maintains, however, that it did not have unlimited leeway because its charges had to be set on the basis of the cost of efficient service provision and could be reviewed subsequently by RegTP.
Podotýka však, že jej rozhodovací priestor nebol neobmedzený, lebo jednak jej tarify museli byť stanovené v závislosti od nákladov na účinné poskytovanie služby a jednak mohli byť dodatočne preskúmané zo strany RegTP.
However, since the applicant fixes its ADSL charges at its own discretion, within the limits imposed under German law, its pricing practices in that area are capable of being caught by Article 82 EC (see paragraphs 87 and 88 above).
Keďže však žalobkyňa svoje tarify ADSL určuje voľne v medziach stanovených nemeckými právnymi predpismi, môžu postupy, akými uplatňuje svoje tarify v tejto oblasti, spadať pod článok 82 ES (pozri body 87 a 88 vyššie).
The fact that the Commission referred in the contested decision only to charges deriving from a decision of RegTP of 30 March 2001 in order to assess the extent of the applicant’s discretion from 1 January 2002 alters nothing in that respect.
Skutočnosť, že pri posudzovaní rozhodovacieho priestoru žalobkyne v čase od 1. januára 2002 sa Komisia v napadnutom rozhodnutí opiera len o tarify vychádzajúce z rozhodnutia RegTP z 30. marca 2001, v tomto ohľade nič nemení.
The applicant does not deny that it had a limited discretion to increase its charges for ADSL access services from 1 January 2002.
Žalobkyňa totiž nijako nespochybňuje, že od 1. januára 2002 u nej existoval rozhodovací priestor, aby zvýšila ceny služieb prístupu ADSL.
In the second place, it is necessary to consider whether, as the Commission contends in the contested decision (recital 199), the applicant could have ‘reduced the margin squeeze’ by increasing its charges for ADSL access services from 1 January 2002.
V druhom rade náleží preskúmať, či žalobkyňa, ako to v napadnutom rozhodnutí (odôvodnenie č. 199) konštatuje Komisia, mohla „zmierniť nožnicový efekt“ tým, že by bola od 1. januára 2002 zvýšila svoje tarify služieb prístupu ADSL.
The applicant submits in that respect that, for end-users, the markets for narrowband and ADSL access services are separate markets.
V tejto súvislosti žalobkyňa zdôrazňuje, že pre účastníkov predstavujú trhy služieb úzkopásmového prístupu a prístupu ADSL rozdielne trhy.
In those circumstances, an increase by the applicant in ADSL retail charges would have had no effect on the alleged margin squeeze identified in the markets for analogue and ISDN access services.
Za týchto okolností by žalobkyňou vykonané zvýšenie maloobchodných taríf ADSL nemalo vplyv na údajný nožnicový efekt konštatovaný na trhoch služieb prístupu k analógovým a ISDN linkám.