natgillin/translations-raw huggingface dataset:
CAMPOLI v COMMISSION the correction coefficients applied to pensions into line with the definitive rules, which abolish them.
CAMPOLI/KOMISIA koeficienty uplatňované na dôchodky ku konečnému režimu, ktorý ich ruší.
To that extent, that rule merely anticipates, for a large number of Member States and the pensioners concerned, the abolition of correction coefficients applied to pensions.
V tomto zmysle uvedené pravidlo iba vopred uskutočňuje pre veľký počet členských štátov zrušenie opravných koeficientov uplatňovaných na dôchodky.
IV — The appeal
IV — O odvolaní
By his appeal, Mr Campoli claims that the Court should:
Pán Campoli vo svojom odvolaní navrhuje, aby Súdny dvor:
— grant the appellant the relief sought by him in the proceedings at first instance, modified in the light of the inadmissibility of his claims regarding the household allowance and the education allowance and, therefore, annul the decision of the Appointing Authority of 13 December 2004 rejecting his complaint, along with, first, the decision of the Appointing Authority challenged in the complaint, which altered on 1 May 2004 the correction coefficient applicable to his pension, and, second, his pension statements, in so far as they apply that decision from May 2004; and
— vyhovel jeho návrhom, ktoré uplatnil v konaní na prvom stupni, pozmeneným vzhľadom na neprípustnosť jeho návrhov týkajúcich sa príspevku na domácnosť a príspevku na vzdelanie, a aby preto zrušil rozhodnutie menovacieho orgánu z 13. decembra 2004 zamietajúce jeho sťažnosť, spolu s rozhodnutím menovacieho orgánu, proti ktorému podal túto sťažnosť a ktorým bol zmenený od 1. mája 2004 opravný koeficient uplatniteľný na jeho dôchodok, ako aj výplatné listiny dôchodku, v rozsahu, v akom sa týkajú uplatnenia tohto posledného uvedeného rozhodnutia od mesiaca mája 2004, a
— order the defendant to pay all the costs.
— zaviazal žalovanú na náhradu všetkých trov konania.
The Commission, which also lodged a cross-appeal, contends that the Court should:
Komisia, ktorá podala vzájomné odvolanie, navrhuje, aby Súdny dvor:
— dismiss the appeal as inadmissible;
— v prvom rade zamietol odvolanie ako neprípustné,
— in the alternative, dismiss the appeal in its entirety as unfounded; and
— subsidiárne ho zamietol v celom rozsahu ako nedôvodné a
— order the appellant to pay all the costs.
— zaviazal pána Campoliho na náhradu všetkých trov konania.
The Council contends that the Court should:
Rada Európskej únie navrhuje, aby Súdny dvor:
— order the appellant to pay the costs.
— zaviazal pána Campoliho na náhradu trov konania.
By his appeal, the appellant challenges the findings of the Court of First Instance concerning the first, third and fourth arguments put forward in support of that part of his plea alleging infringement of the principle of equal treatment.
Svojím odvolaním odvolateľ spochybňuje posúdenie Súdom prvého stupňa prvého, tretieho a štvrtého tvrdenia predložené na podporu časti žalobného dôvodu vychádzajúcej z porušenia zásady rovnosti zaobchádzania.
Relying on a single plea in law in his appeal, the appellant claims that the Court of First Instance failed to have proper regard to the principle of equal treatment, the principle of the rights of the defence, the principle of equal treatment of the parties before the Community judicature, the obligation to state reasons, which is binding on the institutions, the concept of legal interest in bringing proceedings in the context of an objection of illegality, and its own obligation to state reasons.
Predložením jediného odvolacieho dôvodu odvolateľ v tejto súvislosti uvádza, že Súd prvého stupňa poprel zásadu rovnosti zaobchádzania, zásadu dodržiavania práv na obranu, zásadu rovnosti účastníkov konania pred súdom Spoločenstva, povinnosť odôvodnenia, ktorú majú inštitúcie, pojem záujmu na konaní v rámci námietky nezákonnosti a svoju vlastnú povinnosť odôvodnenia.
Before considering whether this plea is well founded, it is necessary to rule on the Commission’s cross-appeal, since it seeks a declaration that the appellant’s appeal is inadmissible.
Pred preskúmaním dôvodnosti tohto odvolacieho dôvodu treba rozhodnúť o vzájomnom odvolaní, ktoré podala Komisia, keďže navrhuje vyhlásiť odvolanie podané odvolateľom za neprípustné.
A — The cross-appeal
A — O vzájomnom odvolaní
The Commission maintains that the Court of First Instance should have declared inadmissible, of its own motion, the first, third and fourth arguments put forward in support of the part of the plea alleging infringement of the principle of equal treatment since those arguments were not raised at the pre-litigation stage.
Komisia si myslí, že Súd prvého stupňa mal aj bez návrhu vyhlásiť za neprípustné prvé, tretie a štvrté tvrdenie uvádzané na podporu časti žalobného dôvodu vychádzajúce z porušenia zásady rovnosti zaobchádzania, keďže neboli uvedené v konaní pred podaním žaloby.
It argues that, in his complaints submitted in the pre-litigation procedure, the appellant raised, in relation to the part of that plea, only the second argument, alleging discrimination between officials and pensioners, and that that argument is separate from the three other arguments put forward subsequently.
V tejto súvislosti uplatňuje, že vo svojej sťažnosti pred podaním žaloby odvolateľ uvádzal v rámci tejto časti len druhé tvrdenie založené na diskriminácii medzi úradníkmi a dôchodcami a že toto tvrdenie bolo odlišné od ďalších troch tvrdení uvádzaných neskôr.
The Commission states in its rejoinder that the purpose of its cross-appeal is to have the appeal declared inadmissible, since it refers exclusively to the three inadmissible arguments.
Komisia vo svojej duplike upresňuje, že cieľom jej vzájomného odvolania je vyhlásenie odvolania za neprípustné, pretože odkazuje výlučne na tri neprípustné tvrdenia.
It acknowledges that, even formulated in that way, the purpose of its cross-appeal does not conform fully with the terms of Article 56 of the Statute of the Court of Justice, but it considers that the Court is none the less required to consider of its own motion whether the Court of First Instance erred in law in not declaring the three arguments at issue inadmissible of its own motion.
Pripúšťa, že predmet jej vzájomného odvolania, aj keď je takto formulovaný, nezodpovedá úplne zneniu článku 56 Štatútu Súdneho dvora, ale domnieva sa, že Súdny dvor je predsa len povinný aj bez návrhu preskúmať otázku, či sa Súd prvého stupňa nedopustil nesprávneho právneho posúdenia nevyhlásením predmetných troch tvrdení za neprípustné aj bez návrhu.
In the appellant’s view, the cross-appeal is inadmissible since, contrary to the requirements of the aforementioned Article 56, the Commission was not unsuccessful in its submissions at first instance.
Podľa odvolateľa je vzájomné odvolanie neprípustné, lebo v rozpore s tým, čo vyžaduje uvedený článok 56, Komisii bolo vyhovené na prvom stupni.
In particular, it did not plead that the action was inadmissible and the Court of First Instance fully accepted its pleas by dismissing the action as unfounded.
Komisia najmä nenavrhovala neprípustnosť žaloby a Súd prvého stupňa vyhovel jej návrhom v celom rozsahu zamietnutím žaloby ako nedôvodnej.
Moreover, although it has brought a cross-appeal, the Commission does not seek to have the judgment under appeal set aside, in whole or in part.
Okrem toho, aj keď Komisia podala vzájomné odvolanie, nenavrhuje zrušiť napadnutý rozsudok v celom rozsahu alebo čiastočne.
In the alternative, the appellant maintains that the cross-appeal is unfounded.
Subsidiárne sa odvolateľ okrem toho domnieva, že vzájomné odvolanie Komisie je tiež nedôvodné.
The first, third and fourth arguments in question are linked to the infringement of the principle of equal treatment relied on in his complaint.
Predmetné prvé, tretie a štvrté tvrdenie sú totiž spojené s porušením zásady rovnosti zaobchádzania uvedenej v sťažnosti.
In the contested decision,
V spornom rozhodnutí Komisia
2008 — CASE C-71/07 P the Commission itself clearly identified his argument as a criticism of the fact that ‘the inhabitants of an “expensive” area were therefore deprived of purchasing power equal to that of the inhabitants who have taken up residence in “less expensive” areas’ and that ‘pensioners no longer enjoy the same purchasing power according to their residence’.
2008 — VEC C-71/07 P sama jasne označila svoju argumentáciu za kritiku skutočnosti, že „obyvatelia ‚drahej‘ oblasti nebudú mať rovnakú kúpnu silu ako obyvatelia s bydliskom v ‚lacnejších‘ oblastiach“ a že „dôchodcovia už nebudú mať podľa ich bydliska rovnakú kúpnu silu“.
The report for the hearing of the Court of First Instance clearly states the four arguments put forward by the appellant in support of the allegation of infringement of the principle of nondiscrimination and the Commission did not criticise the report or contest the admissibility of those arguments.
Správa z pojednávania Súdu prvého stupňa jasne uvádza štyri tvrdenia prednesené odvolateľom na podporu argumentácie o porušení zásady zákazu diskriminácie bez toho, aby Komisia kritizovala túto správu alebo prípustnosť týchto tvrdení.
Pursuant to the second paragraph of Article 56 of the Statute of the Court of Justice, an appeal may be brought by any party which has been unsuccessful, in whole or in part, in its submissions.
Podľa článku 56 druhého pododseku Štatútu Súdneho dvora odvolanie môže podať každá strana, ktorá so svojimi podaniami nebola úspešná vôbec alebo len čiastočne.
As the Commission itself states in its rejoinder, the judgment under appeal grants the form of order it sought before the Court of First Instance in its entirety.
Pritom, ako potvrdila sama Komisia vo svojej duplike, napadnutý rozsudok vyhovel jej návrhom predloženým Súdu prvého stupňa v celom rozsahu.
It should be pointed out, in particular, that, although it pleaded that the appellant’s claims in regard to the household allowance and the education allowance were inadmissible on the ground that they had not been raised in the complaint, the Commission did not contend before the Court of First Instance that the part of the plea alleging infringement of the principle of equal treatment was inadmissible.
Je potrebné najmä uviesť, že pred Súdom prvého stupňa síce Komisia tvrdila neprípustnosť návrhov odvolateľa týkajúcich sa príspevku na domácnosť a príspevku na vzdelanie, keďže neboli uplatnené v rámci sťažnosti, ale neuplatňovala neprípustnosť časti dôvodu založeného na porušení zásady rovnosti zaobchádzania.
Moreover, as is clear from Article 61 of the Statute of the Court of Justice, inter alia, all appeals must seek the setting-aside in whole or in part of a judgment of the Court of First Instance, since the Court of Justice may itself give final judgment in the matter, where the state of the proceedings so permits, or refer the case back to the Court of First Instance for judgment.
Okrem toho, ako vyplýva najmä z článku 61 Štatútu Súdneho dvora, odvolanie musí byť namierené na úplné alebo čiastočné zrušenie rozsudku Súdu prvého stupňa, pretože v prípade zrušenia rozsudku Súdny dvor môže sám vydať konečný rozsudok, ak to stav konania dovoľuje, alebo môže vec vrátiť na rozhodnutie Súdu prvého stupňa.
In this case, the Commission’s cross-appeal does not seek to have the judgment under appeal set aside but rather a declaration that the principal appeal lodged by the appellant is inadmissible.
V tomto prípade však vzájomné odvolanie Komisie nepožaduje zrušenie napadnutého rozsudku, ale vyhlásenie neprípustnosti hlavného odvolania podaného odvolateľom.
It follows that the cross-appeal must be dismissed as inadmissible.
Z toho vyplýva, že vzájomné odvolanie musí byť zamietnuté ako neprípustné.
B — The principal appeal
B — O hlavnom odvolaní
The findings made by the Court of First Instance in relation to the first argument, alleging infringement of the principle of equal treatment and claiming that the new ‘country method’ did not guarantee equality of purchasing power for all pensioners
O posúdení Súdom prvého stupňa prvého tvrdenia o porušení zásady rovnosti zaobchádzania vychádzajúceho zo skutočnosti, že nová „metóda krajiny“ nezaručuje rovnakú kúpnu silu všetkým dôchodcom a) Argumentácia účastníkov konania
The appellant claims that by rejecting that first argument, the Court of First Instance failed to have proper regard to the principle of equal treatment and the obligation to state reasons, which is binding on the Community judicature.
Odvolateľ tvrdí, že Súd prvého stupňa zamietnutím prvého tvrdenia porušil zásadu rovnosti zaobchádzania a povinnosť odôvodnenia, ktorú má súd Spoločenstva.
In fact, the judgment under appeal places the legislature’s broad discretion above that principle.
Napadnutý rozsudok totiž nadradil širokú mieru voľnej úvahy normotvorcu nad túto zásadu.
Paragraph 105 of that judgment is decisive in that regard.
Bod 105 tohto rozsudku je v tejto súvislosti určujúci.
The existence of a sufficiently long transitional period, referred to by the Court of First Instance, is an important factor to be taken into account when considering whether the principles of legal certainty, non-retroactivity and acquired rights have been adhered to but is irrelevant to the consideration of whether a measure is lawful in the light of the principle of equal treatment.
Existencia prechodného obdobia v dostatočnej dĺžke, ktorú Súd prvého stupňa zdôraznil, je prvkom pomáhajúcim preskúmať dodržiavanie zásad právnej istoty, zákazu retroaktivity, nadobudnutých práv, ale nepomôže pri preskúmavaní zákonnosti opatrenia z hľadiska zásady rovnosti zaobchádzania.
The appellant also points out that a correction coefficient determined in accordance with the ‘country method’ disregards the principle of equal treatment inasmuch as it does not make it possible to reflect, even approximately, the cost of living in
Odvolateľ okrem toho zdôrazňuje, že opravný koeficient stanovený podľa „metódy krajiny“ porušuje zásadu rovnosti zaobchádzania tým, že nemôže odrážať, a to ani približne, životné náklady vnútri krajiny a slúžiť na dosiahnutie cieľa rovnosti kúpnej
2008 — CASE C-71/07 P a particular country and thus serve the purpose of ensuring among former officials equal purchasing power.
2008 — VEC C-71/07 P sily medzi bývalými úradníkmi.
The new method, in fact, penalises pensioners living in the capital or other ‘expensive’ cities or regions who find it impossible to meet the costs connected with their place of residence.
Nová metóda v skutočnosti znevýhodňuje dôchodcov s bydliskom v hlavnom meste alebo v iných „drahých“ mestách alebo oblastiach a tí nie sú schopní čeliť nákladom spojeným s ich miestom bydliska.
In the Commission’s view, paragraph 105 of the judgment under appeal simply gives due effect to the legislature’s discretion in the matter in question.
Podľa Komisie bod 105 napadnutého rozsudku iba uvádza dôsledky miery voľnej úvahy, ktorou normotvorca disponuje v dotknutej oblasti.
In that paragraph, the Court of First Instance held, in particular, that equality of purchasing power, as a specific expression of the principle of equal treatment, is not infringed by the change in method in question, since no arbitrary or manifestly inappropriate distinction is made which goes beyond the legislature’s discretion, all the more so as the transitional arrangements guarantee that the nominal amount of the net pension is to be maintained.
V tomto bode Súd prvého stupňa najmä rozhodol, že rovnosť kúpnej sily ako osobitná forma zásady rovnosti nie je porušená zmenou predmetnej metódy, keď neexistuje svojvoľné alebo zjavne neprimerané rozlišovanie prekračujúce mieru voľnej úvahy, ktorou disponuje normotvorca, o to viac, ak prechodný režim zaručuje zachovanie nominálnej hodnoty čistého dôchodku.
The Council contends that the appellant is confusing the principle of equal treatment with the ‘principle of equality of purchasing power’.
Rada tvrdí, že odvolateľ zamieňa zásadu rovnosti zaobchádzania so „zásadou rovnakej kúpnej sily“.
Paragraph 105 of the judgment under appeal refers not to the principle of equal treatment in general but simply to the ‘principle of equality of purchasing power’, which is simply one possible way of ensuring equal treatment.
Bod 105 napadnutého rozsudku neodkazuje na zásadu rovnosti zaobchádzania všeobecne, ale na „zásadu rovnakej kúpnej sily“, ktorá je len jedným z možných prostriedkov na zabezpečenie rovnosti zaobchádzania.
Moreover, the ‘country method’ complies with the principle of equal treatment in exactly the same way as the ‘capital method’ and does not undermine the freedom of movement of pensioners.
Okrem toho tak „metóda hlavného mesta“, ako aj „metóda krajiny“ dodržiava zásadu rovnosti zaobchádzania a neovplyvňuje slobodu pohybu dôchodcov.
The former system favoured the choice of places within a State where the cost of living was less expensive to the same extent as the present system and thereby affected the choice of place of residence.
Skorší systém totiž rovnako ako súčasný systém zvýhodňoval výber miesta, kde sa žije lacnejšie, vnútri štátu a takto podmieňoval výber miesta bydliska.
In criticising the findings made by the Court of First Instance concerning the argument alleging infringement of the principle of equal treatment on the basis that the new ‘country method’ does not guarantee equality of purchasing power for all pensioners, the appellant is essentially seeking a declaration that the Court of First Instance erred in holding that the Community legislature did not exceed its discretion in this domain by substituting the ‘country method’ for the ‘capital method’ for the purpose of determining the correction coefficients in the transitional pension arrangements.
Svojou kritikou posúdenia Súdom prvého stupňa tvrdenia o porušení zásady rovnosti zaobchádzania, pretože nová „metóda krajiny“ nezaručuje rovnakú kúpnu silu všetkým dôchodcom, odvolateľ v podstate navrhuje, aby sa určilo, že Súd prvého stupňa nesprávne rozhodol, že normotvorca Spoločenstva nahradením „metódy hlavného mesta“ „metódou krajiny“ na účely stanovenia opravných koeficientov v rámci prechodného režimu dôchodkov neprekročil hranice stanovené na výkon jeho miery voľnej úvahy v tejto oblasti.
In order to determine whether that argument is well founded, it must first be established whether it is compatible with the principle of equal treatment to apply to pensions a single correction coefficient per country, calculated in accordance with the ‘country method’.
Na posúdenie dôvodnosti tohto tvrdenia treba najskôr určiť, či uplatnenie jediného opravného koeficientu pre krajinu vypočítaného podľa „metódy krajiny“ je zlučiteľné, alebo nie je zlučiteľné so zásadou rovnosti zaobchádzania.
With regard to the provisions of the old Staff Regulations providing for the application of a correction coefficient to the remuneration and pensions of officials, the Court has already held that it is unsustainable to contend that a provision whose objective is to maintain equality of purchasing power for all retired officials regardless of their place of residence is incompatible with the principle of equal treatment (see the order of 29 April 2004 in Case C-187/03 P Drouvis v Commission, paragraphs 25 and 26 and the caselaw cited).
Čo sa týka článkov starého služobného poriadku stanovujúcich uplatnenie opravného koeficientu na odmeny a dôchodky úradníkov, Súdny dvor už rozhodol, že nie je možné tvrdiť, že ustanovenie, ktorého účelom je zachovanie rovnakej kúpnej sily pre všetkých úradníkov na dôchodku bez ohľadu na miesto ich bydliska, je nezlučiteľné so zásadou rovnosti zaobchádzania (pozri uznesenie z 29. apríla 2004, Drouvis/Komisia, C-187/03 P, body 25 a 26, ako aj citovanú judikatúru).
However, as the Court of First Instance rightly pointed out at paragraphs 99 to 101 of the judgment under appeal, a system of correction coefficients, by its very nature, cannot ensure absolutely equal treatment for former officials, since it is clearly impossible to take account of the cost of living and its variations in all areas of the various Member States in which pensioners may establish their residence and to apply a specific correction coefficient to each of those areas.
Ako správne uviedol Súd prvého stupňa v bodoch 99 až 101 napadnutého rozsudku, systém opravných koeficientov už svojou povahou nemôže zaručovať absolútnu rovnosť zaobchádzania medzi bývalými úradníkmi, so zreteľom na to, že je zjavne nemožné zohľadňovať životné náklady a ich premeny v každej oblasti rozličných členských štátov, kde by si mohli dôchodcovia zriadiť svoje bydlisko, a uplatniť na každú z týchto oblastí osobitný opravný koeficient.
Under those circumstances, a single correction coefficient per country can constitute an appropriate indicator to reflect, in a necessarily approximate way, the cost of living in a Member State.
Za týchto podmienok jediný opravný koeficient pre krajinu môže predstavovať vhodný ukazovateľ, ktorý nutne približným spôsobom odráža životné náklady vnútri členského štátu.
With regard to the method to be chosen for the calculation of such a single correction coefficient per country, it is common ground, as the Advocate General pointed out in points 69 and 70 of his Opinion, that, whatever system is chosen, it can at best constitute a reasonable approximation of the actual cost of living of each former
Pokiaľ ide o metódu zvolenú na výpočet tohto jediného opravného koeficientu pre krajinu, je nesporné, ako uviedol generálny advokát v bodoch 69 a 70 svojich návrhov, že systém, bez ohľadu na to, ktorý sa vyberie, môže vytvárať aspoň primerané priblíženie skutočných životných nákladov znášaných každým bývalým úradníkom a že
2008 — CASE C-71/07 P official and that, viewed in that light, both the ‘capital method’ and the ‘country method’ have advantages and disadvantages.
2008 — VEC C-71/07 P v tomto ohľade tak „metóda hlavného mesta“, ako aj „metóda krajiny“ majú svoje výhody aj nevýhody.
Given the necessarily approximate nature of a single correction coefficient per country, it must be considered that the goal of ensuring a certain parity of purchasing power among former officials residing in the various Member States has been attained, to the extent that the single correction coefficient is determined according to criteria which ensure that it is representative.
So zreteľom na nevyhnutne približný charakter jediného opravného koeficientu pre krajinu treba cieľ, ktorým je zaručiť určitú rovnakú kúpnu silu medzi bývalými úradníkmi s bydliskom v rôznych členských štátoch, považovať za dosiahnutý v rozsahu, v akom je tento jediný opravný koeficient stanovený podľa kritérií zaručujúcich reprezentatívnosť.
It is undeniable that the ‘country method’ reflects the cost of living in a State in a manner that is at least as representative as the ‘capital method’.
Je nesporné, že „metóda krajiny“ odráža životné náklady vnútri štátu prinajmenšom tak reprezentatívne ako „metóda hlavného mesta“.
Since the ‘country method’ is therefore an appropriate method of calculation for the purpose of ensuring, as far as possible, equality of purchasing power for all pensioners, the Court of First Instance did not err in law in holding that the Community legislature had not infringed the principle of equal treatment by substituting the ‘country method’ for the ‘capital method’ for the purpose of determining correction coefficients in the transitional pension arrangements.
Keďže „metóda krajiny“ predstavuje spôsob výpočtu vhodný na zabezpečenie rovnakej kúpnej sily medzi dôchodcami v rozsahu, v akom je to len možné, Súd prvého stupňa sa nedopustil nesprávneho právneho posúdenia rozhodnutím, že normotvorca Spoločenstva neporušil zásadu rovnosti zaobchádzania nahradením „metódy krajiny“ „metódou hlavného mesta“ na účely stanovenia opravných koeficientov v rámci prechodného režimu dôchodkov.
The appellant’s criticisms of paragraph 105 of the judgment under appeal must be regarded as unfounded.
Čo sa týka kritiky bodu 105 napadnutého rozsudku odvolateľom, treba konštatovať, že je nedôvodná.