natgillin/translations-raw huggingface dataset:
According to the Court, the position of the Belgian State, the types of taxation of interest, which rest on separate legal bases, and the situations in which the companies receiving interest find themselves with regard to recovery of the tax differ according to whether the companies receiving the interest are resident or not.
Podľa Súdnehodvora totiž postavenie belgického štátu, spôsoby zdanenia úrokov založené na odlišných právnych základoch, ako aj situácia, v ktorej sa nachádzajú spoločnosti, ktoré sú príjemcami úrokov, pokiaľ ide o vyberanie dane, sa líšia v závislosti od toho, či sú spoločnosti, ktoré sú príjemcami úrokov, rezidentami alebo nie.
The Court also held that the difference in treatment resulting from the legislation at issue does not necessarily procure an advantage for resident recipient companies because, first, those companies are obliged to make advance payments of corporation tax and, second, the amount of withholding tax deducted from the interest paid to a non-resident company is significantly lower than the corporation tax charged on the income of resident companies which receive interest.
Súdny dvor takisto rozhodol, že rozdielne zaobchádzanie vyplývajúce z predmetnej právnej úpravy neprináša nevyhnutne výhodu spoločnostiam rezidentom, ktoré sú príjemcami úrokov, pretože jednak sú povinné platiť preddavky na daň z príjmov právnických osôb, a jednak sadzba zrážkovej dane z hnuteľného majetku vyberanej z úrokov zaplatených spoločnosti nerezidentovi je výrazne nižšia než sadzba dane z príjmov právnických osôb vyberanej z príjmov spoločností rezidentov, ktoré sú príjemcami úrokov.
In those circumstances, the difference in treatment thereby created does not constitute a restriction of the freedom of establishment or of the freemovement of capital.
Za týchto podmienok rozdielne zaobchádzanie, ktoré je takto spôsobené, nepredstavuje obmedzenie slobody usadiť sa a voľného pohybu kapitálu.
In relation to the freemovement of workers, the Court ruled on the recognition of diplomas obtained following education and training provided within the framework of ‘homologation agreements’.
V oblasti voľného pohybu pracovníkov sa Súdny dvor vyslovil o otázke uznávania diplomov získaných po ukončení vzdelávaní poskytnutých v rámci„nostrifikačných dohôd“.
Second, although themethod of recognition of higher education diplomas as laid down by that directive does not lead to automatic and unconditional recognition of the diplomas and professional qualifications concerned, particularly as regards the possibility provided for under Article 4 of the directive for the Member States to impose compensatory measures, the Court held that the choice of the type of compensatory measures is a matter for the applicant for recognition of the diploma, not only so far as concerns the professions which require knowledge of national law, but also in respect of all the other professions covered by various specific provisions.
Súdny dvor cieľ automatické a bezpodmienečné uznávanie diplomov, ako aj dotknutých odborných kvalifikácií, najmä pokiaľ ide o možnosť členských štátov upravenú v článku 4 rovnakej smernice zaviesť kompenzačné opatrenia, Súdny dvor dospel k záveru, že možnosť výberu kompenzačného opatrenia prislúcha žiadateľovi o uznanie diplomu nielen čo sa týka povolaní, ktoré vyžadujú znalosť vnútroštátneho práva, ale aj všetkých ostatných povolaní, na ktoré sa vzťahujú jednotlivé osobitné ustanovenia.
Third, the Court confirmed that, under Article 8(1) of the directive, it is for the authorities awarding diplomas alone to verify, in the light of the rules applicable in their professional education and training systems, whether the conditions necessary for their award are fulfilled and the nature of the establishment in which the holder received his education and training.
Po tretie Súdny dvor potvrdil, že podľa článku 8 ods.1 tejto smernice prináleží jedine orgánom, ktoré vydali diplomy, posúdiť z hľadiska právnych predpisov uplatniteľných v rámci ich systémov odborného vzdelávania požadované podmienky pre ich vydanie a charakter inštitúcie, na ktorej držiteľ diplomu absolvoval svoje vzdelanie.
By contrast, the host Member State cannot examine the basis on which the diplomas have been awarded.
Naopak hostiteľský členský štát nemôže skúmať základ, na ktorom boli diplomy vydané.
Finally, the Court held that, under Article 3 of the directive, the host Member State must allow, in the public sector, the reclassification in a higher grade of persons recruited at a level lower than that to which they would have been entitled if their diplomas had been recognised by the competent authority.
Napokon Súdny dvor rozhodol, že podľa článku 3 uvedenej smernice hostiteľský členský štát musí umožniť vo verejnom sektore preradenie do vyššej platovejtriedy osobám, ktoré boli prijaté do nižšieho zaradenia, ako na ktoré majú nárok, ak ich diplomy boli uznané príslušným orgánom.
In addition, the Court developed its case-law in relation to social security for migrant workers in two cases concerning the interpretation of Regulation No 1408/71(24).
Súdny dvor mal okrem toho v rámci prejednávania dvoch vecí týkajúcich sa výkladu ustanovení nariadenia č. 1408/7124 možnosť rozpracovať svoju judikatúru v oblasti sociálneho zabezpečenia migrujúcich pracovníkov.
Case C-212/06 Gou- vernement del a Communauté française and Gouvernement wallon (judgment of 1 April 2008) concerned a care insurance scheme implemented by the Flemish Government of the Kingdom of Belgium in the Dutch-speaking region and in the bilingual region of Brussels-Capital.
Vec Vláda Francúzskeho spoločenstva a Valónska vláda (rozsudok z 1. apríla 2008, C-212/06) sa týkala systému poistenia sociálnej starostlivosti zavedeného flámskou vládou Belgického kráľovstva v holandskom jazykovom regióne a v dvojjazyčnom regióne Brusel-hlavné mesto.
That scheme provided, subject to certain conditions and up to amaximum amount, for an insurance fund to take responsibility for the paying of certain costs occasioned by a state of dependence for health reasons.
Tento systém stanovoval, za určitých podmienok a do určitej maximálnej sumy, právo na preplatenie určitých výdavkov spôsobených stavom závislosti zo zdravotných dôvodov.
Affiliation to the scheme was open only to persons resident in the two regions referred to and to persons working in the territory of those regions and residing in a Member State other than Belgium.
Tento systém sa vzťahoval len na osoby s bydliskom v dvoch vyššie uvedených regiónoch, ako aj na osoby pracujúce na území uvedených regiónov, ktoré majú bydlisko v inom členskom štáte než v Belgicku.
Persons who, although working in the Dutch-speaking region or in the bilingual region of Brussels-Capital, were living in another part of Belgium were thus excluded from the scheme.
Osoby, ktoré, hoci pracujú v holandskom jazykovom regióne alebo v dvojjazyčnom regióne Brusel-hlavné mesto, mali bydlisko na vnútroštátnom území, tak boli vylúčené z tohto systému.
After confirming that the benefits provided under a scheme such as the care insurance scheme in question fall within the scope rationemateriae of Regulation No 1408/71, the Court observed that Articles 39 EC and 43 EC militate against any national measure which, even though applicable without discrimination on grounds of nationality, is
Súdny dvor potvrdil, že dávky vyplácané v rámci takého systému, akým je predmetný systém poistenia sociálnej starostlivosti, patria do vecnej pôsobnosti nariadenia č. 1408/71, a uviedol, že článkom 39 ES a 43 ES odporuje akékoľvek vnútroštátne opatrenie, ktoré, hoci sa uplatňuje bez diskriminácie založenej na štátnej príslušnosti, môže štátnym príslušníkom Spoločenstva brániť vo výkone základných slobôd zaručených Zmluvou alebo spôsobiť, že tento výkon sa stane menej príťažlivým.
Council Directive 89/48/EEC of 21 December 1988 on a general system for the recognition of higher education diplomas awarded on completion of professional education and training of at least three years’duration (OJ 1989 L 19, p. 16).
Nariadenie Rady (EHS) č. 1408/71 zo 14. júna 1971 o uplatňovaní systémov sociálneho zabezpečenia na zamestnancov a ich rodiny, ktorí sa pohybujú v rámci spoločenstva (Ú. v. ES L 149, s. 2; Mim. vyd. 05/001, s. 35).
Article 13(2)(a) of Regulation No 1408/71, as amended by Regulation No 647/2005 (25), provides that a person employed in the territory of one Member State is to be subject to the legislation of that State even if he resides in the territory of another Member State.
Článok 13 ods. 2 písm. a) nariadenia č. 1408/71, zmeneného a doplneného nariadením č. 647/200525, stanovuje, že na pracovníka zamestnaného na území jedného členského štátu sa vzťahujú právne predpisy tohto štátu dokonca aj vtedy, ak má bydlisko na území iného členského štátu.
In Case C-352/06 Bosmann (judgment of 20 May 2008), the Court considered the situation of a worker who found herself ineligible for child benefits in her Member State of residence because she took up employment in another Member State.
Vo veci Bosmann (rozsudok z 20. mája 2008, C-352/06) Súdny dvor posudzoval situáciu pracovníka, ktorému členský štát jeho bydliska odobral rodinné dávky z dôvodu, že sa zamestnal v inom členskom štáte.
The Court stated that Article 13(2)(a) must be interpreted in the light of Article 42 EC which aims to facilitate freedomofmovement for workers and entails, in particular, that migrant workers must not lose their right to social security benefits or have the amount of those benefits reduced because they have exercised the right to freedomofmovement conferred on them by the Treaty.
Súdny dvor zdôraznil, že článok 13 ods. 2 písm. a) sa má vykladať s ohľadomna článok 42 ES, ktorý smeruje k zjednodušeniu voľného pohybu pracovníkov a vyplýva z neho najmä to, že migrujúci pracovníci nesmú prísť o svoje nároky na dávky sociálneho zabezpečenia, ani utrpieť zníženie sumy týchto dávok z dôvodu, že využili právo na voľný pohyb, ktoré im priznáva Zmluva.
The Court concluded from this that the Member State of residence cannot be deprived of the right to grant child benefit to those resident within its territory and that Article 13(2)(a) of the regulation does not preclude a migrant worker, who is subject to the social security scheme of the Member State of employment, from receiving, pursuant to the national legislation of the Member State of residence, child benefit in the latter State.
Súdny dvor z toho vyvodil záver, že členský štát bydliska nemožno zbaviť možnosti priznať prídavok na deti osobám s bydliskom na jeho území, a že uvedené ustanovenie nariadenia nebráni tomu, aby migrujúci pracovník, na ktorého sa uplatňuje systém sociálneho zabezpečenia členského štátu zamestnania, dostával podľa vnútroštátnej právnej úpravy členského štátu bydliska rodinné dávky v tomto poslednom uvedenom členskom štáte.
It is for the national court to determine whether the circumstances of the case are relevant for the purposes of deciding whether the worker satisfies the requirements for the grant of such child benefit pursuant to the legislation of the Member State in question.
Vnútroštátnemu súdu prináleží určiť, či sú okolnosti v danom prípade relevantné na účely posúdenia toho, či pracovník spĺňa podmienky na priznanie takej rodinnej dávky podľa právnej úpravy dotknutého členského štátu.
There are four particularly noteworthy cases relating to transport.
V oblasti dopravy si zasluhujú osobitnú pozornosť štyri veci.
With regard to road transport, the Court stated in Joined Cases C-329/06 and C-343/06 Wiedemann and Funk (judgment of 28 May 2008), concerning a refusal to recognise driving licences obtained in the CzechRepublic after the administrative withdrawal of the drivers’German driving licences for consumption of drugs or alcohol, that Directive 91/439 on driving licences (26) is to be interpreted as preventing one Member State from refusing to recognise in its territory the validity of a driving licence subsequently issued by another Member State, so long as the
Pokiaľ ide o cestnú dopravu v prípade vodičov, ktorým nebol uznaný ich vodičský preukaz získaný v Českej republike potom, ako im správne orgány odňali ich nemecký vodičský preukaz z dôvodu požitia drog alebo alkoholu, Súdny dvor v spojených veciach Wiedemann a Funk (rozsudok z 28. mája 2008, C-329/06 a C-343/06) uviedol, že smernica 91/439 o vodičských preukazoch26 sa má vykladať v tom zmysle, že jej odporuje, ak členský štát odmieta uznať na svojom štátnom území platnosť vodičského preukazu vydaného neskôr iným členským štátom, pokiaľ jeho držiteľ nesplnil požiadavky, ktoré vyžaduje tento prvý členský štátna opätovné vydanie vodičského preukazu po jeho odňatí, medzi ktorými je aj skúška spôsobilosti na vedenie motorového vozidla osvedčujúca, že už neexistujú dôvody, na základe ktorých bol preukaz odňatý.
P re flight :
Okrem toho uvedenej
Regulation (EC) No 647/2005 of the European Parliament and of the Council of 13 April 2005 amending Council Regulations (EEC) No 1408/71 on the application of social security schemes to employed persons, to self-employed persons and to members of their families moving within the Community and (EEC) No 574/72 laying down the procedure for implementing Regulation (EEC) No 1408/71 (OJ 2005 L 117, p. 1).
Nariadenie Európskehoparlamentu a Rady (ES) č. 647/2005 z 13. apríla 2005, ktorýmsa menia a dopĺňajú nariadenia Rady (EHS) č. 1408/71 o uplatňovaní systémov sociálneho zabezpečenia na zamestnancov, samostatne zárobkovo činné osoby a ich rodinných príslušníkov, ktorí sa pohybujú v rámci Spoločenstva, a (EHS) č. 574/72, ktorýmsa stanovuje postup na vykonávanie nariadenia (EHS) č. 1408/71 (Ú. v.
1), as amended by Regulation (EC) No 1882/2003 of the European Parliament and of the Council of 29 September 2003 (OJ 2003 L 284, p. 1).
317), zmenenej a doplnenej nariadenímEurópskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1882/2003 z 29. septembra 2003 (Ú. v.
Court of Justice licence-holder has not satisfied the necessary conditions in that first Member State for the issue of a new licence following the withdrawal of a previous licence, including the examination of fitness to drive certifying that the grounds justifying the withdrawal are no longer in existence.
Súdny dvor smernici odporuje, ak členský štát dočasne preruší vodičské oprávnenie, ktoré vyplýva z vodičského preukazu vydaného iným členským štátom, pokiaľ tento členský štát uvedený ako posledný preskúma podmienky vydania uvedeného preukazu.
With regard to air transport, the Court stated in Case C-173/07 Emirates Airlines (judgment of 10 July 2008), in the context of a dispute between a passenger and an airline company which refused to pay compensation to the passenger following the cancellation of a flight departing from Manila (Philippines), that a journey out and back cannot be regarded as a single‘flight’ for the purposes of Regulation No 261/2004 establishing common rules on compensation and assistance to passengers (27).
Čo sa týka leteckej dopravy, Súdny dvor v rámci sporu medzi leteckým cestujúcim a leteckou spoločnosťou, ktorámu odmietla nahradiť škodu v dôsledku zrušenia spiatočného letu z Manily (Filipíny), vo veci Emirates Airlines (rozsudok z 10. júla 2008, C-173/07) uviedol, že cesta tam a späť nemôže byť považovaná za jeden a ten istý let v zmysle nariadenia č. 261/2004, ktorýmsa ustanovujú spoločné pravidlá systému náhrada pomoci cestujúcim27.
Consequently, Article 3(1)(a) of that regulation, which provides that the regulation applies to passengers departing from an airport located in the territory of a Member State to which the Treaty applies, is to be interpreted as not applying to the case of an outward and return journey in which passengers who have originally departed from an airport located in the territory of a Member State to which the Treaty applies travel back to that airport on a flight departing from an airport located in a non-member country.
V dôsledku toho sa má článok 3 ods.1 písm. a) uvedeného nariadenia, ktorý stanovuje, že sa toto nariadenie vzťahuje na cestujúcich odlietajúcich z letiska umiestneného na území členského štátu, ktorý podlieha ustanoveniam Zmluvy, vykladať v tom zmysle, že sa neuplatňuje na cestu tam a späť, pri ktorej cestujúci, ktorí odleteli z letiska umiestneného na území členského štátu podliehajúceho ustanoveniam Zmluvy, na spiatočnej ceste priletia naspäť na toto letisko z letiska umiestneného v tretej krajine.
The fact that the outward and return flights are the subject of a single booking does not affect the interpretation of that provision.
Okolnosť, že let tam a let späť sú predmetom jednej rezervácie, nemá vplyv na výklad tohto ustanovenia.
Also in relation to air transport, in Case C-549/07 Wallentin-Hermann (judgment of 22 December 2008) the Court was required to interpret Article 5(3) of Regulation No 261/2004, which is concerned with the right of passengers to compensation if their flight is cancelled and the concept of‘extraordinary circumstances’.
Takisto v prípade leteckej dopravy vo veci Wallentin-Hermann (z 22. decembra 2008, C-549/07) mal Súdny dvor poskytnúť výklad článku 5 ods. 3 nariadenia č. 261/2004, ktorý upravuje právo cestujúcich na náhradu v prípade zrušenia letu a obsahuje pojem „mimoriadne okolnosti“.
The Court decided that a technical problem in an aircraft which leads to the cancellation of a flight is not covered by the concept of‘extraordinary circumstances’within the meaning of that provision unless such a problem stems from events which, by their nature or origin, are not inherent in the normal exercise of the activity of the air carrier concerned and are beyond its actual control.
Súdny dvor rozhodol, že technická porucha lietadla, ktorá spôsobí zrušenie letu, nepatrí medzi„mimoriadne okolnosti“ v zmysle tohto ustanovenia, s výnimkou prípadu, keď táto porucha vyplýva z udalostí, ktoré z dôvodu svojej povahy alebo pôvodu nesúvisia s bežnou činnosťou dotknutého leteckého dopravcu a vymykajú sa z jeho účinnej kontroly.
Even though a technical problem in an aircraft may fall within unexpected flight safety shortcomings, such circumstances cannot be characterised as extraordinary, while a technical problem caused by failure to maintain an aircraft must be regarded as inherent in the normal exercise of an air carrier’s activity.
Aj keď technická porucha lietadla môže byť zahrnutá medzi neočakávané nedostatky, ktoré sa týkajú bezpečnosti letu, tieto okolnosti však nemôžu byť kvalifikované ako mimoriadne, zatiaľ čo technickú poruchu vyplývajúcu z nedostatku údržby prístroja treba považovať za patriacu do bežnej činnosti leteckého dopravcu.
The Court stated that the Montreal Convention is not decisive for the interpretation of that concept.
Súdny dvor upresnil, že na účely výkladu tohto pojmu nie je Montrealský dohovor určujúci.
Moreover, it added that the frequency of the technical problems experienced by an air carrier is not in itself a factor from which the presence or absence of‘extraordinary circumstances’within the meaning of Article 5(3) of Regulation No 261/2004 can be concluded.
Okrem toho Súdny dvor dodal, že frekvencia technických porúch vzniknutá u leteckého dopravcu nie je sama osebe okolnosťou spôsobilou odôvodniť záver o existencii alebo neexistencii „mimoriadnych okolností“ v zmysle článku 5 ods. 3 nariadenia č. 261/2004.
Finally, the Court held that the fact that an air carrier has complied with the minimum rules
Napokon Súdny dvor rozhodol, že skutočnosť, že letecký dopravca dodržal minimálne pravidlá údržby lietadla, nemôže sama osebe stačiť na preukázanie, že tento dopravca prijal„všetky primerané opatrenia“ v zmysle tohto článku, a v dôsledku toho na oslobodenie tohto dopravcu od jeho povinnosti náhrady upravenej v článku 5 ods.1 písm. c) a článku 7 ods.1 tohto nariadenia.
With regard to maritime transport, the Court stated in Case C-308/06 The International Association of Independent Tanker Owners andOthers (judgment of 3 June 2008) that Article 4 of Directive 2005/35 on ship-source pollution (28), read in conjunction with Article 8 of that directive, which obliges Member States to punish ship-source discharges of polluting substances if committed ‘with intent, recklessly or by serious negligence’, without, however, defining those concepts, does not infringe the general principle of legal certainty insofar as it requires the Member States to punish ship-source discharges of polluting substances committed by ‘serious negligence’.
Pokiaľ ide o námornú dopravu, Súdny dvor vo veci The International Association of Independent Tanker Owners a i. (rozsudok z 3. júna 2008, C-308/06) uviedol, že článok 4 smernice 2005/35 o znečisťovaní mora z lodí28, v spojení s jej článkom 8, tým, že zaväzuje členské štáty sankcionovať vypúšťanie znečisťujúcich látok loďami, ak bolo spáchané „úmyselne, z nepozornosti alebo závažnej nedbanlivosti“, bez toho, že by definoval tieto pojmy, neporušuje všeobecnú zásadu právnej istoty, keď zaväzuje členské štáty sankcionovať vypúšťanie znečisťujúcich látok loďami spáchané „[zo] závažnej nedbanlivosti“.
Those various concepts, in particular that of ‘serious negligence’, correspond to tests for the incurring of liability which are to apply to an indeterminate number of situations that it is impossible to envisage in advance and not to specific conduct capable of being set out in detail in a legislative measure of Community or of national law.
Tieto jednotlivé pojmy, najmä pojem„závažnej nedbanlivosti“, totiž zodpovedajú kritériu založenia zodpovednosti, ktoré sa má uplatňovať na nedefinovaný počet situácií, ktoré je nemožné predvídať vopred, a nie na presné konania, ktoré by bolo možné vopred špecifikovať v normatívnom akte práva Spoločenstva alebo vnútroštátneho práva.
Moreover, those concepts are fully integrated into, and used in, the Member States’ respective legal systems.
Tieto pojmy sú okrem toho plne integrované a používané v právnych systémoch príslušných členských štátov.
‘Serious negligence’within the meaning of Article 4 of Directive 2005/35 must be understood as entailing an unintentional act or omission by which the person responsible commits a patent breach of the duty of care which he should have and could have complied within view of his attributes, knowledge, abilities and individual situation.
V tejto súvislosti pojem„závažnej nedbanlivosti“ musí byť v zmysle uvedeného článku 4 chápaný ako pojem predpokladajúci neúmyselné konanie alebo opomenutie, ktorým zodpovedná osoba porušuje závažným spôsobom povinnosť starostlivosti, ktorú mala a mohla dodržať, a to vzhľadom na jej postavenie, jej znalosti, jej schopnosti a jej individuálnu situáciu.
Lastly, in accordance with Article 249 EC, Directive 2005/35 must be transposed by each of the Member States into national law.
Nakoniec podľa článku 249 ES smernica 2005/35 má byť členskými štátmi prebratá do ustanovení ich príslušných vnútroštátnych právnych poriadkov.
Thus, the actual definition of the infringements referred to in Article 4 of that directive and the applicable penalties are those which result from the rules laid down by the Member States.
Preto samotná definícia porušení upravených v jej článku 4 a uplatniteľných sankcií vyplýva z predpisov stanovených členskými štátmi.
With regard to competition rules applicable to undertakings, there are four judgments to which particular attention should be given.
V súvislosti s pravidlami hospodárskej súťaže, ktoré sa uplatňujú na podniky, si osobitnú pozornosť zasluhujú štyri rozsudky.