natgillin/translations-raw huggingface dataset:
However, the application of the provisions relating to freedom of establishment would be rendered impossible or excessively dicult if claims for restitution or compensation based on infringement of those provisions were rejected or reduced solely because the companies concerned had not applied to the tax authorities to be allowed to pay interest on loans granted by a nonresident parent company without that interest being treated as a distribution when, in the circumstances at issue, national law, combined, where appropriate, with the relevant provisions of the double taxation conventions, provided for such treatment to apply.
Uplatňovanie ustanovení o slobode usadiť by však bolo znemožnené alebo nadmerne sťažené, ak by návrhy na vrátenie alebo na náhradu škody založené na porušení uvedených ustanovení museli byť zamietnuté alebo čiastočne zamietnuté iba z toho dôvodu, že predmetné spoločnosti neuplatnili na daňovej správe nárok na možnosť zaplatiť úroky príbuznej spoločnosti nerezidentovi ako odmenu za nančné prostriedky poskytnuté formou úveru bez toho, že by tieto úroky boli kvalikované ako rozdelené zisky, hoci za predmetných okolností vnútroštátny zákon,
The Court also pointed out that, in order to determine whether there has been a suciently serious breach of Community law, it is necessary to take account of all the factors which characterise the situation brought before the national court.
Po tomto upresnení tiež Súdny dvor pripomenul, že na to, aby sa určilo, či bolo právo Spoločenstva porušené dostatočne závažne, je potrebné zohľadniť všetky skutočnosti charakterizujúce situáciu, ktorá je vnútroštátnemu súdu predložená.
In a eld such as direct taxation, the national court must take into account the fact that the consequences arising from the freedoms of movement guaranteed by the Treaty have been only gradually made clear, in particular by the principles identied by the Court’s case-law.
V oblasti, akou sú priame dane, musí tento súd zohľadniť skutočnosť, že následky vyplývajúce zo slobôd pohybu zaručených Zmluvou sa prejavujú len postupne, najmä podľa zásad formulovaných judikatúrou Súdneho dvora.
In Joined Cases C-222/05 to C-225/05 van der Weerd and Others (judgment of 7 June 2007), the Court was asked in particular whether, in judicial proceedings concerning the legality of an administrative measure, Community law required a national court to conduct an examination of its own motion of grounds which were outside the terms of the dispute but based on Directive 85/511 introducing Community measures for the control of foot-and-mouth disease (14).
V spojených veciach van der Weerd a i. (rozsudok zo 7. júna 2007, C-222/05 až C-225/05) Súdny dvor posudzoval otázku, či v rámci súdneho konania týkajúceho sa zákonnosti správneho aktu, právo Spoločenstva ukladá vnútroštátnemu sudcovi skúmanie ex oo vo vzťahu k dôvodom, ktoré nepatria do pôvodného rámca sporu, ale vychádzajú zo smernice 85/511 o zavedení opatrení Spoločenstva na boj proti slintačke a krívačke14.
The Court replied in the negative, holding that neither the principle of equivalence nor the principle of eectiveness enshrined in its caselaw required the national court to raise of its own motion a plea alleging infringement of Community law.
Súdny dvor odpovedal záporne, pričom uviedol, že ani zásada ekvivalencie, ani zásada efektivity, ktoré potvrdzuje jeho judikatúra, neukladajú vnútroštátnemu sudcovi nastoliť ex oo dôvod založený na porušení práva Spoločenstva.
As regards the principle of equivalence, the Court held, more specically, that the provisions of the directive which were at issue laid down neither the conditions in which procedures relating to the control of foot-and-mouth disease could be initiated nor the authorities which had the power, within the framework of those procedures, to determine the extent of the rights and obligations of individuals. Those provisions could not therefore be considered equivalent to the national rules of public policy, which lay at the very basis of the national procedures since they dened the conditions in which those procedures could be initiated and the authorities which had the power, within the framework of those procedures, to determine the extent of the rights and obligations of individuals.
Pokiaľ ide o prvú z uvedených zásad Súdny dvor konkrétne rozhodol, že ustanovenia dotknutej smernice neurčujú ani podmienky, za ktorých možno začať konania v oblasti boja proti slintačke a krívačke, ani orgány, ktoré sú v ich rámci príslušné stanoviť rozsah práv a povinností osôb podliehajúcich súdnej právomoci, takže ich nemožno považovať za rovnocenné vyššie uvedeným vnútroštátnym pravidlám verejného poriadku, ktoré sú samotným základom vnútroštátnych konaní, keďže denujú podmienky, za ktorých možno začať tieto konania, a orgány, ktoré sú v ich rámci príslušné určiť rozsah práv a povinností osôb podliehajúcich súdnej právomoci.
So far as concerns the principle of eectiveness, the Court stated that, provided that the parties are given a genuine opportunity to raise a plea based on Community law before a national court, this principle does not preclude a provision of domestic law which prevents national courts from raising of their own motion an issue as to whether the provisions of Community law have been infringed, where examination of that issue would oblige them to abandon the passive role assigned to them by going beyond the ambit of the dispute dened by the parties themselves and relying on facts and circumstances other than those on which the party with an interest in application of the Community provisions has based his claim; this is so, irrespective of the importance of those provisions to the Community legal order.
Čo sa týka druhej zásady, Súdny dvor tvrdí, že, pokiaľ mali účastníci konania skutočnú možnosť nastoliť pred vnútroštátnym súdom dôvod založený na práve Spoločenstva, zásade efektivity neodporuje ustanovenie vnútroštátneho práva, ktoré znemožňuje vnútroštátnym súdom uviesť ex oo dôvod založený na porušení práva Spoločenstva, pokiaľ by ich skúmanie tohto dôvodu nútilo vzdať sa pasivity, ktorá im prináleží, tým, že by vyšli z rámca sporu vymedzeného účastníkmi konania a opreli by sa o iné skutočnosti a okolnosti ako tie, na ktorých účastník konania, ktorý má záujem na uplatnení ustanovení Spoločenstva, založil svoj návrh, a to nezávisle od dôležitosti týchto ustanovení pre právny poriadok Spoločenstva.
In several cases the Court examined national provisions that can improperly limit the free movement of citizens of the Union.
Súdny dvor vo viacerých veciach preskúmal vnútroštátne ustanovenia, ktoré by mohli nezákonne obmedziť voľný pohyb občanov Únie.
With regard to education and training grants, in its judgment of 23 October 2007 in Joined Cases C-11/06 and C-12/06 Morgan and Bucher the Court proceeded on the basis that nationals of a Member State studying in another Member State enjoy the status of citizens of the Union under Article 17(1) EC and may therefore rely on the rights conferred on those having that status, inter alia against their Member State of origin.
V oblasti pomoci na vzdelávanie a štúdium vychádzal Súdny dvor v spojených veciach Morgan a Bucher (rozsudok z 23. októbra 2007, C-11/06 a C-12/06) z konštatovania, že štátne príslušníčky členského štátu študujúce v inom členskom štáte majú štatút občanov Únie v zmysle článku 17 ods. 1 ES, a teda sa eventuálne môžu domáhať práv, ktoré k tomuto štatútu patria, a to aj vo vzťahu k ich členskému štátu pôvodu.
The Court then held that while, in principle, a Member State is entitled, in order to prevent education or training grants to students wishing to study in other Member States from becoming an unreasonable burden, to grant such assistance only to students who have demonstrated a certain degree of social integration, it must nevertheless see to it that the detailed rules for the award of the grants do not create an unjustied restriction of the free movement of citizens and that they are consistent with and proportionate to the objectives of ensuring that courses are completed in a short period of time or of facilitating an appropriate choice of education or training course.
Ďalej Súdny dvor určil, že členský štát má v zásade právo vyhnúť sa tomu, aby sa poskytovanie pomoci na vzdelávanie študentom, ktorí chcú študovať v iných členských štátoch, stalo neprimeranou záťažou, a to tak, že takúto pomoc poskytne iba študentom, ktorí preukážu istý stupeň sociálnej integrácie, musí však dohliadnuť na to, aby pravidlá na priznanie tejto pomoci netvorili neodôvodnené obmedzenie voľného pohybu občanov a aby boli zrozumiteľné a primerané cieľom ukončenia štúdia v čo najkratšom čase alebo umožnenia vhodného výberu štúdia.
The Court drew the conclusion that Articles 17 and 18 EC preclude provisions under which the award of an education or training grant to a student who is studying in a Member State other than that of which he is a national is subject to the condition that those studies must be a continuation of studies pursued for at least one year in his Member State of origin, in that such provisions are liable to deter citizens of the Union from making use of their freedom, provided for in Article 18 EC, to move and reside within the territory of the Member States.
Na základe týchto úvah Súdny dvor dospel k záveru, že článkom 17 ES a 18 ES odporujú ustanovenia, ktoré pomoc na vzdelávanie pre študenta, ktorý študuje v inom členskom štáte, ako v tom, ktorého je štátnym príslušníkom, podriaďujú podmienke, že toto štúdium je pokračovaním štúdia absolvovaného počas aspoň jedného roka v jeho členskom štáte pôvodu, pretože svojou povahou odrádzajú občanov Únie od využitia ich slobody voľného pohybu a pobytu na území členských štátov, ktorá je upravená v článku 18 ES.
With regard to tax legislation, in its judgments of 11 September 2007 in Case C-76/05 Schwarz and Gootjes-Schwarz and C-318/05 Commission v Germany, the Court examined provisions of the German law on income tax according to which taxpayers are granted tax relief for their children’s school fees paid to certain private schools, provided that the schools are established on German territory.
V oblasti daňovej právnej úpravy vo veciach Schwarz a Gootjes-Schwarz, ako aj Komisia/Nemecko (rozsudky z 11. septembra 2007, C-76/05 a C-318/05) Súdny dvor preskúmal ustanovenia nemeckého zákona o dani z príjmov, ktorý daňovníkom umožňoval získať daňové zvýhodnenie v súvislosti so školným ich detí zaplateným niektorým súkromným školám, pod podmienkou, že tieto školy sa nachádzajú na vnútroštátnom území.
The Court held that Community law precluded the tax relief from being refused generally for school fees paid to schools in another Member State.
Súdny dvor rozhodol, že právu Spoločenstva odporuje, aby bolo daňové zvýhodnenie zamietnuté všeobecným spôsobom v súvislosti so školným zaplateným školám v iných členských štátoch.
In its reasoning, the Court distinguished two types of school nancing.
Vo svojom odôvodnení rozlíšil dva typy nancovania škôl.
Only schools essentially nanced by private funds could rely on the freedom to provide services.
Iba školy nancované v prevažnej miere zo súkromných zdrojov sa môžu odvolávať na slobodné poskytovanie služieb.
In the case of schools established in a Member State other than Germany which were not essentially nanced from private funds, the freedom to provide services did not apply but the tax relief nonetheless could not be refused.
Pokiaľ ide o školy nachádzajúce sa v inom členskom štáte ako v Nemecku, ktoré nie sú nancované v prevažnej miere zo súkromných zdrojov, slobodné poskytovanie služieb sa neuplatní, ale daňové zvýhodnenie nemožno odmietnuť.
The rights conferred on citizens of the European Union prevented such an exclusion: even a young child could make use of the rights of free movement and residence, and the provisions at issue placed at an unjustiable disadvantage children who went to a school established in another Member State by comparison with those who had not availed themselves of their freedom of movement.
Právam, ktoré prináležia občanom Únie, takéto vylúčenie odporuje: aj maloleté dieťa môže využívať svoje právo na voľný pohyb a pobyt a predmetné ustanovenia majú za následok bezdôvodné znevýhodňovanie deti, ktoré navštevovali školu v inom členskom štáte, voči deťom, ktoré nevyužili svoju slobodu pohybu.
In the eld of the free movement of goods, the Court was required to rule on the compatibility of various national rules with the Treaty.
V oblasti voľného pohybu tovaru Súdny dvor rozhodoval o súlade rôznych právnych úprav s ustanoveniami Zmluvy.
First, the judgment of 5 June 2007 in Case C-170/04 Rosengren and Others resulted from a reference for a preliminary ruling relating to the compatibility with the EC Treaty of a
V prvom rade je potrebné poukázať na rozsudok Rosengren a i. (rozsudok z 5. júna 2007, C-170/04), ktorý bol vyhlásený na základe návrhu na začatie prejudiciálneho konania týkajúceho sa súladu medzi Zmluvou ES a švédskou právnou úpravou zakazujúcou
Swedish law prohibiting the importation by private individuals of alcoholic beverages, the sale of which is subject, in Sweden, to a monopoly established by the same law.
Vývoj a činnosť jednotlivcom dovážať alkoholické nápoje, ktorých maloobchodný predaj vo Švédsku podlieha monopolu stanovenému týmto zákonom.
The Court held this prohibition to be incompatible with Community law, having first established that the prohibition had to be assessed in the light of Article 28 EC, and not in the light of Article 31 EC on State monopolies of a commercial character, since it did not amount to a rule relating to the existence or operation of the monopoly, which concerned retail sale and not importation.
Súdny dvor rozhodol, že tento zákaz nie je v súlade s právom Spoločenstva po tom, ako konštatoval, že uvedený zákaz sa musí preskúmať z hľadiska článku 28 ES, a nie z hľadiska článku 31 ES vzťahujúceho sa na štátne monopoly obchodnej povahy, keďže nepredstavuje opatrenie týkajúce sa existencie alebo fungovania tohto monopolu vzťahujúceho sa na maloobchodný predaj pri vylúčení dovozu.
In so holding, the Court found that the Swedish measure amounted to a quantitative restriction on imports within the meaning of Article 28 EC given, first, the possibility for the holder of the monopoly to refuse an order for the supply and therefore, if necessary, the importation of the beverages concerned and, second, the inconveniences of such a measure for consumers.
Uvažujúc týmto smerom Súdny dvor určil, že švédske opatrenie predstavuje množstevné obmedzenie dovozu v zmysle článku 28 ES jednak vzhľadom na možnosť, ktorú má držiteľ monopolu, odmietnuť žiadosť o dodanie, a teda prípadne dovoz predmetných nápojov, a jednak vzhľadom na ťažkosti, ktoré z takéhoto opatrenia vyplývajú pre spotrebiteľov.
The Court then found that the measure could not be justied, under Article 30 EC, on grounds of protection of the health and life of humans: the Swedish law was unsuitable for attaining the objective of limiting alcohol consumption generally, because of the marginal nature of its eects in that regard, and was not proportionate to the objective of protecting young persons against the harmful eects of such consumption, since the prohibition was applied irrespective of the age of the private individual wishing to obtain the beverages concerned.
Súdny dvor ďalej usúdil, že takéto opatrenie nemôže byť odôvodnené podľa článku 30 ES ochranou zdravia a života ľudí. Švédska právna úprava je totiž nevhodná na dosiahnutie cieľa smerujúceho k všeobecnému obmedzeniu konzumácie alkoholu z dôvodu marginálneho charakteru jej účinkov v tomto smere a nie je primeraná vo vzťahu k cieľom ochrany mladistvých pred škodlivými účinkami takejto konzumácie, pretože zákaz dovozu sa uplatňuje bez ohľadu na vek jednotlivcov, ktorí majú v úmysle si dotknuté nápoje zadovážiť.
Second, in Case C-319/05 Commission v Germany (judgment of 15 November 2007), the Court was faced once again, in an action for failure to full obligations under the Treaty, with the question whether a substance should be classied as a medicinal product or as a foodstu.
V druhom rade v rozsudku Komisia/Nemecko (rozsudok z 15. novembra 2007, C-319/05) sa Súdny dvor pri žalobe o nesplnení povinnosti opäť zaoberal zaradením látky medzi lieky alebo medzi potraviny.
The Federal Republic of Germany had classied as a medicinal product a garlic preparation in capsule form that was legally marketed as a food supplement in other Member States, and had consequently required prior marketing authorisation to be obtained for it.
Spolková republika Nemecko zaradila medzi lieky cesnakový prípravok obsiahnutý v kapsuli, ktorý bol v iných členských štátoch legálne uvedený na trh ako potravinový doplnok, a preto jeho uvedenie na trh podrobila predchádzajúcemu povoleniu na takéto uvedenie.
In accordance with its settled caselaw the Court found that, in so doing, the Federal Republic of Germany had failed to full its obligations under Articles 28 and 30 EC.
V súlade so svojou ustálenou judikatúrou Súdny dvor konštatoval, že Spolková republika Nemecko si tým nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článkov 28 ES a 30 ES.
After establishing that the product did not satisfy either the denition of medicinal product by presentation or the denition of medicinal product by function for the purposes of the relevant Community legislation (15), the Court held that the German measure created an obstacle to intra-Community trade.
Po tom, ako konštatoval, že výrobok v zmysle dotknutej právnej úpravy Spoločenstva nezodpovedá denícii lieku ani na základe prezentácie, ani na základe funkcie,15Súdny dvor rozhodol, že nemecké opatrenie vytvára prekážku obchodu vnútri Spoločenstva.
Furthermore, the measure could not be justied by reasons relating to the protection of public health, in accordance with Article 30 EC, since a provision of that type had to be based on a detailed assessment of the alleged health risk and a measure that restricted the free movement of goods less, such as suitable labelling warning consumers of the potential risks related to taking the product, could have met the objective of protecting health.
Dotknuté opatrenie okrem toho nemôže byť v súlade s článkom 30 ES odôvodnené požiadavkami týkajúcimi sa ochrany verejného zdravia, pretože ustanovenie takého druhu sa musí zakladať na hĺbkovom posúdení uvádzaného zdravotného rizika a pretože cieľ ochrany verejného zdravia mohlo dosiahnuť opatrenie, ktoré by obmedzovalo voľný pohyb tovaru menej, ako napríklad označovanie, ktoré by spotrebiteľov upozorňovalo na možné riziká spojené s konzumáciou tohto výrobku.
Finally, it is appropriate to mention the judgment of 20 September 2007 in Case C-297/05 Commission v Netherlands, which renes the Court’s caselaw concerning national rules applicable to the import of vehicles registered in another Member State.
Napokon je vhodné spomenúť rozsudok Komisia/Holandsko (rozsudok z 20. septembra 2007, C-297/05), ktorý rozvíja judikatúru Súdneho dvora týkajúcu sa vnútroštátnych opatrení uplatňovaných na dovoz vozidiel registrovaných v inom členskom štáte.
Asked to decide whether Netherlands legislation requiring such vehicles to undergo an identication check and a roadworthiness test prior to registration in the Netherlands was compatible with Community law, the Court held, first of all, that the vehicle identication check did not constitute a hindrance to the free movement of goods.
Súdny dvor v súvislosti s otázkou o súlade holandskej právnej úpravy, ktorá pred ich registráciou v Holandsku podriadila také vozidlá kontrole identikácie a technickej kontrole, Súdny dvor predovšetkým usúdil, že kontrola vyžadovaná s cieľom identikácie vozidiel nepredstavuje prekážku voľného pohybu tovaru.
It was unlikely to have any deterrent eect whatsoever on the import of a vehicle into the Netherlands or to make the import of vehicles less attractive, given the manner in which it was carried out and the fact
Nemôže totiž mať akýkoľvek odrádzajúci účinok na dovoz vozidla do Holandska alebo robiť takýto dovoz menej atraktívnym, vzhľadom na spôsob jej uplatňovania a skutočnosť, že ide o jednoduchú administratívnu formalitu, ktorá nezavádza žiadnu dodatočnú kontrolu a je nevyhnutnou súčasťou
Court of Justice that it constituted a simple administrative formality which did not introduce any additional check and which was integral to the actual processing of the registration application and to the conduct of the associated procedure.
Súdny dvor samotnej žiadosti o registráciu, ako aj postupu, ktorý s tým súvisí.
Ruling, secondly, on whether the roadworthiness test relating to the general condition of vehicles at the time of their registration in the Netherlands was compatible with Articles 28 and 30 EC, the Court stated that a restrictive measure of that kind, when applied to vehicles more than three years old which had previously been registered in another Member State, was not proportionate to the legitimate objectives of road safety and the protection of the environment.
V súvislosti so zlučiteľnosťou článkov 28 ES a 30 ES a technickou kontrolou fyzického stavu ojazdených vozidiel pri ich registrácii v Holandsku, Súdny dvor uviedol, že takéto obmedzujúce opatrenie, pokiaľ sa uplatňuje na vozidlá staršie ako tri roky, ktoré predtým boli registrované v inom členskom štáte, nie je primerané vzhľadom na legitímne ciele cestnej premávky a ochrany životného prostredia.
The Court observed in this regard that less restrictive measures existed, such as recognition of the proof issued in another Member State showing that a vehicle registered in its territory had passed a roadworthiness test, and cooperation between the Netherlands customs authorities and their counterparts in other Member States concerning any data that might be missing.
Súdny dvor v tejto súvislosti poukázal na menej obmedzujúce opatrenia, ako je uznanie dôkazu vydaného v inom členskom štáte, ktorý by preukazoval, že vozidlo registrované na jeho území úspešne absolvovalo technickú kontrolu, ako aj spolupráca medzi holandskou colnou správou a jej partnermi z iných členských štátov týkajúca sa prípadných chýbajúcich údajov.
Caselaw in this eld was particularly abundant, making a well-ordered presentation dicult, in particular as the cases brought before the Court often concerned the exercise of several freedoms simultaneously.
Judikatúra v tejto oblasti je osobitne bohatá, čo sťažuje jej prezentáciu, a to tým viac, že viaceré veci, o ktorých Súdny dvor rozhodoval, sa často týkali uplatnenia viacerých slobôd.
It has therefore been decided to divide the caselaw into four areas, three of which reect a sectoral approach, that is to say the free movement of workers, the right of establishment and the freedom to provide services, and the free movement of capital, while the fourth — namely the limitations imposed by those freedoms on the exercise by the Member States of their powers of taxation — involves a cross-sectoral approach.
Judikatúru sme rozdelili do štyroch tematických oblastí, pričom tri z nich – voľný pohyb pracovníkov, právo usadiť sa a slobodné poskytovanie služieb, ako aj voľný pohyb kapitálu – zodpovedajú sektorovému prístupu a štvrtá – obmedzenia, ktoré z týchto slobôd vyplývajú pre výkon daňovej právomoci členských štátov – zodpovedá prierezovému prístupu.
With regard to the free movement of natural persons, that is to say of workers, the Court ruled, inter alia, on the right of residence of nationals of third countries who are members of the family of a Community national, in particular a Community migrant worker, and the social advantages which those family members may claim.
V oblasti voľného pohybu fyzických osôb, teda pracovníkov, Súdny dvor okrem iného rozhodoval o práve na pobyt štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sú členmi rodiny štátnych príslušníkov Spoločenstva, najmä migrujúcich pracovníkov Spoločenstva a o sociálnych výhodách, ktorých sa títo členovia rodín môžu dovolávať.
It is also to be noted that the Court explained the concept of ‘migrant worker’ in its judgment of 18 July 2007 in Case C-212/05 Hartmann.
Je potrebné uviesť, že vo veci Hartmann (rozsudok z 18. júla 2007, C-212/05) Súdny dvor upresnil pojem migrujúci pracovník.