natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Upon hearing the report of the Judge-Rapporteur, the Court of First Instance (Second Chamber) decided to open the oral procedure and, by way of measures of organisation of procedure, asked the Commission to answer a number of written questions and asked the Italian Republic to produce a document.
Na základe správy sudcu spravodajcu rozhodol Súd prvého stupňa (druhá komora) o otvorení ústnej časti konania a v rámci opatrení na zabezpečenie priebehu konania vyzval Komisiu, aby odpovedala na určité otázky, a Taliansku republiku, aby predložila dokument.
The parties complied with those requests.
Účastníci konania týmto žiadostiam vyhoveli.
By decision of 2 February 2007, Judge A.W.H. Meij and Judge N.J. Forwood were designated as Acting President of Chamber and Judge, respectively, replacing Judge J. Pirrung, who was unable to take part .
Rozhodnutím z 2. februára 2007 bolo určené, že sudca A. W. H. Meij bude vykonávať funkciu predsedu komory a že N. J. Forwood bude sudcom, keďže sa sudca J. Pirrung nemohol zúčastniť na prejednávaní veci.
The parties presented oral argument and replied to the questions put by the Court at the hearing on 25 April 2007 .
Prednesy účastníkov konania a ich odpovede na otázky Súdu prvého stupňa boli vypočuté na pojednávaní, ktoré sa konalo 25. apríla 2007.
Following the hearing, an informal meeting with the representatives of the parties was organised before the Court .
Po skončení tohto pojednávania bolo pred Súdom prvého stupňa zorganizované neformálne stretnutie so zástupcami účastníkov konania.
The Italian Republic claims that the Court should:
Talianska republika navrhuje, aby Súd prvého stupňa:
— annul the first contested letter insofar as it asks it to complete the statements of expenditure accompanying the payment applications at issue by indicating, in respect of each measure, the amount of the advance payments at issue which had been paid or which were to be paid and insofar as payment procedures for the contested applications for payment would be suspended or would remain suspended until that information was received;
— zrušil prvý napadnutý list v rozsahu, v akom od nej požaduje, aby doplnila vyhlásenia o výdavkoch priložené k sporným žiadostiam o platbu tak, že pre každé opatrenie bude uvedená suma vyplatených alebo prípadne vyplatených sporných záloh, a v ktorom upresňuje, že platobné postupy týkajúce sa týchto žiadostí budú alebo zostanú prerušené až do doručenia uvedených informácií,
— annul the second, third, fourth and fifth contested letters insofar as they inform it that the payments made would not match the amount applied for as a result of the deduction of the amounts corresponding to the advance payments at issue;
— zrušil druhý, tretí, štvrtý a piaty napadnutý list v rozsahu, v akom jej oznamujú, že vykonané platby budú v odlišnej výške, než je požadovaná výška, v dôsledku zníženia o sumy zodpovedajúce sporným zálohám,
— dismiss the action as inadmissible or as unfounded;
— zamietol žalobu ako neprípustnú alebo ako nedôvodnú,
The Commission raised an objection of inadmissibility in respect of the first contested letter on the ground that it does not constitute an actionable measure for the purposes of Article 230 EC by reason of its interpretative nature or, in the alternative, because it merely confirms the view expressed in the interpretative memorandum.
Komisia spochybňuje prípustnosť žaloby podanej proti prvému napadnutému listu z dôvodu, že tento list nepredstavuje napadnuteľný akt v zmysle článku 230 ES vzhľadom na jeho výkladovú a subsidiárne potvrdzujúcu povahu.
Primarily, the Commission contends that the first contested letter does not, of itself, produce any legal effects but is purely interpretative .
Komisia tvrdí, že prvý napadnutý akt nevyvoláva žiadne vlastné právne účinky, ale má čisto výkladovú povahu.
With regard, first, to the general rule at issue, the first contested letter merely repeats the Commission’s interpretation of the third subparagraph of Article 32(1) of the general regulation and, of itself, does not produce any legal effect vis-à-vis the Italian Republic .
Po prvé, pokiaľ ide o sporné všeobecné pravidlo, prvý napadnutý list sa obmedzuje na to, že pripomína výklad článku 32 ods. 1 tretieho pododseku všeobecného nariadenia Komisiou a voči Talianskej republike nevyvoláva žiadne vlastné právne účinky.
With regard, secondly, to the request for information concerning advance payments, that request was merely an implementing step and the practical expression of the rules concerning the eligibility of expenditure and, in particular, of the rules on proof of expenditure laid down in Regulation No 448/2004.
Po druhé, pokiaľ ide o žiadosť o oznámenie informácií týkajúcich sa záloh, táto žiadosť je len spôsobom uplatnenia a praktickým vysvetlením právnej úpravy týkajúcej sa oprávnenosti výdavkov a osobitnejšie pravidiel preukázania výdavkov uvedených v nariadení č. 448/2004.
Thirdly and finally, the statement that, pending receipt of the information concerning advance payments, the payment procedures at issue would be suspended or would remain suspended reflects the Commission’s obligation, pursuant to the principles of sound financial management, not to follow up payment applications
Po tretie a nakoniec, pokiaľ ide o oznámenie, podľa ktorého až do oznámenia informácii týkajúcich sa záloh budú alebo zostanú predmetné platobné postupy prerušené, toto oznámenie zodpovedá povinnosti Komisie, aby na základe zásad riadneho finančného hospodárenia nevyhovela žiadostiam o platbu, ktoré vykazujú
2007 — CASE T-308/05 which are irregular or incomplete or which do not comply with the rules on proof of expenditure.
2007 — VEC T-308/05 nezrovnalosti alebo sú neúplné, alebo nedodržujú pravidlá preukázania výdavkov.
That statement reflects the fact that, in the absence of the required information, the Commission cannot make the requested payments without expressing its view as to whether or not the payment applications at issue are justified.
Odráža to, že Komisia nemôže v prípade neexistencie požadovaných informácií vykonať požadované platby bez toho, aby však vyjadrovalo stanovisko Komisie o odôvodnenosti sporných žiadostí o platbu.
In reply to the Italian Republic’s argument, the Commission contends that, in accordance with settled case-law, the question whether the first contested letter is an actionable measure cannot be determined by reference to the fact that the general rule at issue, to which it refers, may be unlawful or even to the possibility that, in adopting that rule, the Commission exceeded its powers.
V odpovedi na argumentáciu Talianskej republiky Komisia tvrdí, že v súlade s judikatúrou nemožno napadnuteľnosť prvého napadnutého listu vyvodzovať z prípadnej nezákonnosti sporného všeobecného pravidla, na ktoré odkazuje, alebo dokonca z prípadného prekročenia právomocí Komisie pri jeho prijímaní.
In the alternative, the Commission alleges that the first contested letter merely confirms the view expressed by it in the interpretative memorandum.
Subsidiárne Komisia tvrdí, že prvý napadnutý list má čisto potvrdzujúci charakter.
That letter confirmed the general rule at issue set out in the letters of 14 May and 29 July 2003 and, before those letters were adopted, in the interpretative memorandum.
Tento list potvrdzuje sporné všeobecné pravidlo, ktoré je uvedené v listoch zo 14. mája a 29. júla 2003, a ešte pred prijatím uvedených listov aj vo výkladovom oznámení.
Those letters definitively ended the institutional debate on the question of the eligibility of advance payments.
Tieto listy s konečnou platnosťou ukončili inštitucionálnu diskusiu prebiehajúcu v súvislosti s otázkou oprávnenosti záloh.
In paragraphs 36 and 37 of the judgment in Joined Cases C-138/03, C-324/03 and C-431/03, cited in paragraph 36 above, the Court of Justice confirmed that the letter of 14 May 2003 reflected the definitive outcome of are consideration of that question.
V bodoch 36 a 37 rozsudku z 24. novembra 2005, už citovaného v bode 36 vyššie, Súdny dvor potvrdil, že list zo 14. mája 2003 je konečným výsledkom opätovného preskúmania tejto otázky.
Finally, the Commission argues that the Italian Republic can obtain no real advantage from the annulment of the first contested letter inasmuch as the Commission will continue in any event to apply the criteria laid down in the interpretative memorandum when considering the payment applications at issue.
Komisia nakoniec tvrdí, že Talianska republika nemôže očakávať, že z prípadného zrušenia prvého napadnutého listu bude mať nejaký skutočný prospech, keďže Komisia bude v každom prípade aj naďalej uplatňovať kritériá stanovené vo výkladovom oznámení na preskúmanie sporných žiadostí o platbu.
The Italian Republic claims that the action against the first contested letter is admissible.
Talianska republika tvrdí, že žaloba smerujúca proti prvému napadnutému listu je prípustná.
That letter, of itself, produces legal effects and could directly modify its
Tento list môže vyvolávať vlastné právne účinky a môže bezprostredne
ITALY v COMMISSION legal position, which means that, in accordance with settled case-law, it constitutes an actionable measure for the purposes of Article 230 EC.
TALIANSKO/KOMISIA zmeniť jej právne postavenie, takže podľa ustálenej judikatúry predstavuje napadnuteľný akt v zmysle článku 230 ES.
In the first place, the first contested letter contains, in accordance with the contents of the letters of 29 July 2003 and 25 March 2004, an injunction to include information relating to advance payments in the statements of expenditure at issue.
Na jednej strane prvý napadnutý list obsahuje v súlade s obsahom listov z 29. júla 2003 a 25. marca 2004 príkaz, aby boli vo vyhláseniach o sporných výdavkoch oznámené informácie týkajúce sa záloh.
The obligation to make such statements does not flow from the provisions of Regulation No 438/2001, laying down the detailed rules for the certification of expenditure, but from the general rule at issue, which is based on an erroneous interpretation of the provisions of the general regulation and Regulation No 448/2004 concerning the eligibility of expenditure.
Povinnosť vyhlásenia, ktorá je tak Komisii uložená, nevyplýva z ustanovení nariadenia č. 438/2001 upravujúceho pravidlá potvrdzovania výdavkov, ale zo sporného všeobecného pravidla, ktoré spočíva na nesprávnom výklade ustanovení všeobecného nariadenia a nariadenia č. 448/2004 týkajúceho sa oprávnenosti výdavkov.
In the second place, the first contested letter added a new element to the rules governing the eligibility of expenditure and certification thereof, and to the Commission’s earlier letters, inasmuch as it attached a penalty to the injunction to transmit information concerning advance payments.
Na druhej strane má prvý napadnutý list vo vzťahu k pravidlám upravujúcim oprávnenosť výdavkov a ich potvrdzovanie a vo vzťahu k predchádzajúcim listom Komisie novátorský účinok, keďže k príkazu oznámiť informácie týkajúce sa záloh doplňuje sankciu.
The letter stated that the payment applications at issue would not be dealt with so long as the information concerning advance payments had not been sent .
List totiž upresňuje, že sporným žiadostiam o platbu sa vôbec nevyhovie dovtedy, kým nebudú oznámené informácie týkajúce sa záloh.
Thus, contrary to the applicable rules, the first contested letter introduced a new, purely procedural, ground for rejecting payment applications .
Prvý napadnutý list tak zavádza pri porušení uplatniteľnej právnej úpravy nový prípad zamietnutia žiadostí o platbu, ktorý má čisto procesnú povahu.
Finally, the Italian Republic challenges the Commission’s argument that the first contested letter merely confirms the view expressed by it in the interpretative memorandum.
Talianska republika nakoniec spochybňuje argumentáciu Komisie, podľa ktorej je prvý napadnutý list čisto potvrdzujúci akt.
On being challenged, the general rule at issue referred to in the interpretative memorandum had been reconsidered in depth in the context of the institutional debate concerning the amendment of Regulation No 1685/2000, and the first contested letter, adopted shortly after Regulation No 448/2004, reflects the outcome of that debate.
Sporné všeobecné pravidlo uvedené vo výkladovom oznámení totiž bolo po spochybnení opätovne dôkladne preskúmané v rámci inštitucionálnej diskusie týkajúcej sa zmeny a doplnenia nariadenia č. 1685/2000, pričom prvý napadnutý list, ktorý bol prijatý krátko po nariadení č. 448/2004, vyjadruje výsledky tejto diskusie.
According to settled case-law, an action for annulment under Article 230 EC is available in the case of all measures adopted by the institutions, whatever their nature or form, which are intended to produce legal effects (see the judgment in Joined Cases C-138/03, C-324/03 and C-431/03, cited in paragraph 36 above, paragraph 32 and the caselaw cited therein).
Podľa ustálenej judikatúry možno žalobu o neplatnosť v zmysle článku 230 ES podať proti všetkým ustanoveniam prijatým inštitúciami bez ohľadu na ich povahu alebo formu, ktoré smerujú k vytvoreniu právnych účinkov (pozri rozsudok z 24. novembra 2005, už citovaný v bode 36 vyššie, bod 32 a tam citovanú judikatúru).
In order to assess whether the first contested letter produces legal effects for the purposes of the caselaw cited above in that it asks the Italian Republic to complete the statements of expenditure at issue by indicating, in respect of each measure, the amount of the advance payments at issue which had been paid or which were to be paid and in that it states that the payment procedures under way in respect of the payment applications at issue would be suspended or would remain suspended until that information was received, regard must be had both to the substance of the letter and to the context in which it was adopted (see the order in Case C-50/90 Sunzest v Commission [1991] ECR I-2917, paragraph 13).
Na posúdenie, či prvý napadnutý list vyvoláva právne účinky v zmysle už citovanej judikatúry v rozsahu, v akom sa od Talianskej republiky požaduje, aby sporné vyhlásenia o výdavkoch doplnila tak, že pre každé opatrenie uvedie výšku vyplatených sporných záloh alebo prípadne vyplatených sporných záloh a v akom upresňuje, že postupy začaté v prípade sporných žiadostí o platbu budú alebo zostanú prerušené až do doručenia uvedených informácií, je potrebné preskúmať tak jeho obsah, ako aj kontext, v ktorom bol prijatý (pozri unesenie Súdneho dvora z 13. júna 1991, Sunzest/Komisia, C-50/90, Zb. s. I-2917, bod 13).
It should be noted, first, that the Italian Republic’s allegation that the first contested letter imposed a penalty on it by stating that the payment applications at issue would not be dealt with until the information concerning advance payments had been received is essentially a criticism of the state of in action prolonged by the Commission .
Po prvé, pokiaľ ide o tvrdenie Talianskej republiky, podľa ktorého jej prvý napadnutý list ukladá sankciu, keď uvádza, že sporným žiadostiam o platbu sa vôbec nevyhovie až do doručenia informácií týkajúcich sa záloh, je potrebné konštatovať, že sa toto tvrdenie v podstate rovná poukázaniu na trvajúcu nečinnosť Komisie.
As it admitted at the hearing, the Italian Republic considers that the Commission should have been required in those circumstances to make the payments corresponding to the payment applications at issue within the two-month time-limit laid down in the fourth subparagraph of Article 32(1) of the general regulation .
Talianska republika, ako uznala na pojednávaní, zastáva názor, že Komisia bola v prejednávanej veci povinná vykonať platby zodpovedajúce sporným žiadostiam o platbu v lehote dvoch mesiacov, ktorá je stanovená v článku 32 ods. 1 štvrtom pododseku všeobecného nariadenia.
It should be pointed out in that regard that when the Commission receives a payment application which is acceptable within the meaning of Article 32(3) of the general regulation, it is not entitled to prolong a state of inaction.
V tejto súvislosti je potrebné pripomenúť, že ak je žiadosť o platbu, ktorá bola predložená Komisii, prípustná v zmysle článku 32 ods. 3 všeobecného nariadenia, nie je Komisia oprávnená pretrvávať v nečinnosti.
Subject to
Komisia totiž musí
ITALY v COMMISSION available funding, the Commission is to make the related interim payments within no more than two months of receipt of that application, in accordance with the fourth subparagraph of Article 32(1) of the general regulation .
TALIANSKO/KOMISIA v závislosti od dostupnosti rozpočtových prostriedkov vykonať priebežné platby zodpovedajúce tejto žiadosti, najneskôr do dvoch mesiacov od jej prijatia v súlade s článkom 32 ods. 1 štvrtým pododsekom všeobecného nariadenia.
That conclusion is not called into question by the fact that the Italian Republic was expressly informed, by the first contested letter, of the Commission’s refusal to act.
Toto riešenie nemožno spochybniť z dôvodu, že Talianska republika bola prvým napadnutým listom výslovne informovaná o tom, že Komisia odmieta konať.
A refusal to act, however explicit it may be, can be brought before the Court under Article 232 EC since it does not put an end to the failure to act (Case 302/87 Parliament v Council [1988] ECR 5615, paragraph 17).
Odmietnutie konať, aj keď je akokoľvek výslovné, totiž možno predložiť Súdnemu dvoru na základe článku 232 ES, pokiaľ neukončuje nečinnosť (rozsudok Súdneho dvora z 27. septembra 1988, Parlament/Rada, 302/87, Zb. s. 5615, bod 17).
In any event, as the Commission confirmed at the hearing — without being contradicted by the Italian Republic — the state of in action disclosed by the first contested letter was only temporary and did not continue after the reasons justifying it had disappeared, inasmuch as the Commission finally adopted a decision on the payment applications at issue.
V každom prípade, ako Komisia potvrdila na pojednávaní bez toho, aby jej v tejto veci Talianska republika odporovala, bola nečinnosť, na ktorú poukázal prvý napadnutý list, len dočasná a nepokračovala po tom, čo skutočnosti odôvodňujúce túto nečinnosť zanikli, pretože Komisia nakoniec prijala rozhodnutie o sporných žiadostiach o platbu.
That final decision was communicated to the Italian Republic by letter No 8799 of 24 August 2005, against which the Italian Republic brought an action (Case T-402/05).
Toto konečné rozhodnutie bolo Talianskej republike oznámené listom č. 8799 z 24. augusta 2005, ktorá proti nemu podala žalobu (T-402/05).
Consequently, it must be held that the first contested letter, insofar as it disclosed to the Italian Republic the Commission’s refusal to act in regard to the payment applications at issue, produced no legal effects which can be contested in the context of an action for annulment under Article 230 EC.
V dôsledku toho je potrebné zastávať názor, že prvý napadnutý list v rozsahu, v akom Talianskej republike oznámil, že Komisia odmieta konať, pokiaľ ide o sporné žiadosti o platbu, nevyvolal žiadne právne účinky, ktoré by bolo možné napadnúť v rámci žaloby o neplatnosť podanej na základe článku 230 ES.
With regard, secondly, to the statement that the Italian Republic had to send the Commission information concerning the advance payments, it should be pointed out that the first contested letter is thereby referring back to an obligation to provide statements which arises, in the case of that Member State, from the combined application of the general rule at issue and the decision contained in the letter of 14 May 2003 (see paragraph 25 above), the effect of which is that the only unsupported advance payments eligible for co-financing by the Funds are those which relate either to aid in respect of which a final decision granting that aid was adopted no later than 19 February 2003 or to aid granted in the context of a tendering procedure which was concluded by that date at the latest.
Po druhé, pokiaľ ide o tvrdenie, podľa ktorého Talianska republika mala Komisii oznámiť informácie týkajúce sa záloh, je potrebné upresniť, že prvý napadnutý list tak odkazuje na povinnosť podať vyhlásenie, ktorá pre tento členský štát vyplýva z uplatnenia sporného všeobecného pravidla v spojení s rozhodnutím obsiahnutým v liste zo 14. mája 2003 (pozri bod 25 vyššie), z ktorého vyplýva, že len nedoložené zálohy, ktoré sa vzťahujú buď na pomoc, pre ktorú bolo prijaté konečné rozhodnutie o poskytnutí najneskôr 19. februára 2003, alebo na pomoc priznanú v rámci postupu verejného obstarávania, ktoré bolo ukončené najneskôr v ten istý deň, sú oprávnené na spolufinancovanie z fondov.
The first contested letter expressly refers to letter No 2772 of 21 March 2005 (see paragraph 31 above), which in turn refers to the letter of 29 July 2003, rectifying the letter of 14 May 2003 (see paragraph 27 above).
Prvý napadnutý list totiž výslovne odkazuje na list č. 2772 z 21. marca 2005 (pozri bod 31 vyššie), ktorý sám odkazuje na list z 29. júla 2003, opravujúci list zo 14. mája 2003 (pozri bod 27 vyššie).
It is thus clear from the very content of the first contested letter that it was intended to remind the Italian Republic, when the payment applications at issue were being considered, that it had an obligation to provide statements under the rules governing the eligibility of expenditure and, in particular, the general rule at issue.
Zo samotného obsahu prvého napadnutého listu tak vyplýva, že jeho cieľom bolo pripomenúť Talianskej republike v rámci preskúmania sporných žiadostí o platbu povinnosť podať vyhlásenie, ktorá jej prislúcha na základe právnej úpravy upravujúcej oprávnenosť výdavkov, a osobitne na základe sporného všeobecného pravidla.
In order to ascertain whether that letter actually does no more than remind the Italian Republic of obligations that flow from Community rules, without changing the scope of those rules, or whether, on the other hand, that letter is capable of producing legal effects, certain questions going to the substance of the present case must be decided (see, to that effect, Case C-57/95 France v Commission [1997] ECR I-1627, paragraphs 9 and 10, and the judgment in Joined Cases C-138/03, C-324/03 and C-431/03, cited in paragraph 36 above, paragraphs 33 to 35).
Na účely overenia, či sa tento prvý napadnutý list skutočne obmedzuje na to, že Talianskej republike pripomína povinnosti vyplývajúce z právnej úpravy Spoločenstva bez toho, aby menil rozsah pôsobnosti tejto právnej úpravy, alebo či naopak môže vyvolávať právne účinky, je potrebné odpovedať na niektoré vecné otázky, ktoré boli položené v tomto spore (pozri v tomto zmysle rozsudok Súdneho dvora z 20. marca 1997, Francúzsko/Komisia, C-57/95, Zb. s. I-1627, body 9 a 10, a rozsudok z 24. novembra 2005, už citovaný v bode 36 vyššie, body 33 až 35).
The Italian Republic relies on nine pleas in law in support of its application for annulment of the first, second, third, fourth and fifth contested letters (collectively,
Na podporu svojho návrhu na zrušenie prvého, druhého, tretieho, štvrtého a piateho napadnutého listu (ďalej spoločne len „napadnuté listy“) Talianska republika uvádza
ITALY v COMMISSION
TALIANSKO/KOMISIA deväť žalobných dôvodov.
‘the contested letters’). The first plea alleges lack of a legal basis and infringement of the provisions governing financial control .
Prvý žalobný dôvod je založený na chýbajúcom právnom základe a na porušení ustanovení upravujúcich finančnú kontrolu.
The second plea alleges a complete failure to state reasons .
Druhý žalobný dôvod je založený na absolútnom nedostatku odôvodnenia.
The third plea alleges failure to follow the procedures for the adoption of Commission decisions and infringement of the Commission’s Rules of Procedure.
Tretí žalobný dôvod je založený na porušení postupu pri prijímaní rozhodnutí Komisie, ako aj na porušení jej rokovacieho poriadku.
The fourth plea alleges infringement of Article 32 of the general regulation and of points 1 and 2 of Rule No 1 of the Annex to Regulation No 448/2004.
Štvrtý žalobný dôvod je založený na porušení článku 32 všeobecného nariadenia a pravidla č. 1 bodov 1 a 2 prílohy k nariadeniu č. 448/2004.
The fifth plea alleges infringement of the provisions concerning the eligibility of expenditure.
Piaty žalobný dôvod je založený na porušení ustanovení týkajúcich sa oprávnenosti výdavkov.