natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It merely found as a fact that the Commission had failed to carry out any market investigations whatsoever, without stating whether, after the hearing, market investigations should have been carried out.
Iba konštatoval skutočnosť, že Komisia nevykonala žiadne dodatočné vyšetrovanie na trhu, pričom neuviedol, či po vypočutí malo byť vyšetrovanie na trhu vykonané.
According to Impala, the Commission should have investigated the problem of transparency and discounts before issuing the statement of objections.
Podľa Impala mala Komisia prešetriť problematiku transparentnosti a zliav pred vydaním oznámenia o výhradách.
As regards the first part of the third ground of appeal, Impala submits that it is clear from paragraph 414 of the judgment under appeal that the Court of First Instance referred to a hypothetical situation in which the parties to a concentration provide evidence at the very last minute, giving the Commission no opportunity to carry out the necessary investigations.
Pokiaľ ide o prvú časť tretieho odvolacieho dôvodu, Impala tvrdí, že z bodu 414 napadnutého rozsudku vyplýva, že Súd prvého stupňa odkazuje na teoretickú situáciu, v ktorej účastníci koncentrácie predložia dôkazy v poslednom okamihu a Komisii nenechajú žiadnu možnosť na vykonanie potrebného vyšetrovania.
It is also clear, according to Impala, from that paragraph of the judgment under appeal that it must be inferred that the Court of First Instance considered, not that the Commission should have investigated those matters after the hearing, but that it should have done so earlier in the formal proceedings.
Podľa Impala z toho istého bodu vyplýva aj to, že treba predpokladať, že Súd prvého stupňa sa nedomnieval, že Komisia mala viesť vyšetrovanie uvedenej problematiky po vypočutí, ale že mala v tomto zmysle konať skôr v priebehu formálneho konania.
It is necessary at the outset to reject Impala’s argument set out in paragraph 86 of this judgment that paragraph 414 of the judgment under appeal refers to a hypothetical situation.
Treba najskôr zamietnuť tézu Impala uvedenú v bode 86 tohto rozsudku, podľa ktorej sa bod 414 napadnutého rozsudku týka hypotetickej situácie.
Such an interpretation of that paragraph is refuted by its very wording, which makes it clear that the observations of the Court of First Instance that are criticised in the first part of the third ground of appeal referred to the procedure leading to the adoption of the contested decision.
Taký výklad uvedeného bodu 414 popiera jeho samotné znenie, z ktorého vyplýva, že sa poznámky Súdu prvého stupňa kritizované v rámci prvej časti tretieho odvolacieho dôvodu týkajú konania, ktoré viedlo k prijatiu sporného rozhodnutia.
Next, as is clear from paragraphs 61 and 62 of this judgment, compliance with the rights of the defence prior to the adoption of any decision which may impact adversely on the undertakings concerned is imperative in procedures for the control of concentrations.
Ďalej treba pripomenúť, že ako vyplýva z bodov 61 a 62 tohto rozsudku, dodržovanie práva na obhajobu pred prijatím akéhokoľvek rozhodnutia, ktoré môže nepriaznivo zasiahnuť do postavenia dotknutých podnikov, je v konaniach o kontrole koncentrácií nevyhnutné.
Accordingly, the notifying parties cannot, as a rule, be criticised for putting forward certain — potentially decisive — arguments, facts or evidence only in their arguments
V dôsledku toho nie je v zásade možné vytýkať oznamovateľom koncentrácie, že predkladajú určité, prípadne rozhodujúce argumenty, skutočnosti alebo dôkazy až
BERTELSMANN AND SONY CORPORATION OF AMERICA v IMPALA in reply to the statement of objections.
BERTELSMANN A SONY CORPORATION OF AMERICA/IMPALA v rámci svojej argumentácie v odpovedi na oznámenie o výhradách.
It is only with that statement that the parties to the concentration can obtain detailed indications as to the reservations of the Commission in relation to their proposed concentration and as to the arguments and evidence on which it relies in that regard.
Až z tohto oznámenia o výhradách sa totiž môžu účastníci koncentrácie dozvedieť podrobné informácie o tom, aké námietky Komisia vznáša proti ich návrhu koncentrácie, ako aj o aké argumenty a dôkazy sa na tieto účely opiera.
As is apparent from paragraph 62 of this judgment, it flows from the notifying undertakings’ rights of defence laid down in the second sentence of Article 18(3) of the Regulation and in Article 13(2) of the Implementing Regulation that those undertakings have the right to submit in their written and oral hearing following receipt of the statement of objections all material which they consider capable of refuting the Commission’s objections and of leading it to approve their proposed concentration.
Ako vyplýva z bodu 62 tohto rozsudku, vyplýva z práva na obhajobu oznamujúcich podnikov zakotveného v článku 18 ods. 3 druhej vete nariadenia, ako aj v článku 13 ods. 2 vykonávacieho nariadenia, že tieto podniky majú v rámci ich písomného a ústneho vypočutia po doručení oznámenia o výhradách právo uviesť všetko, čo im umožňuje vyvrátiť námietky Komisie a prinútiť ju, aby povolila nimi navrhovanú koncentráciu.
Contrary to what the Court of First Instance suggests, in particular in paragraph 414 of the judgment under appeal, a line of argument put forward in reply to the statement of objections forms part of the investigation to be undertaken in the formal proceedings.
V rozpore s tým, čo naznačuje Súd prvého stupňa predovšetkým v bode 414 napadnutého rozsudku, je argumentácia predložená v odpovedi na oznámenie o výhradách súčasťou vyšetrovania, ktoré sa vykonáva v rámci formálneho konania.
Such a line of argument is not submitted out of time, but at the time laid down for that purpose in the procedure for the control of concentrations.
Taká argumentácia nie je oneskorená, ale dochádza k nej v okamihu stanovenom na tento účel v konaní o kontrole koncentrácií.
Furthermore, as is apparent from paragraph 49 of this judgment, the need for speed which characterises the general scheme of the Regulation requires the Commission to comply with strict timelimits for the adoption of the final decision.
Okrem toho je tiež potrebné pripomenúť, že ako vyplýva z bodu 49 tohto rozsudku, požiadavka rýchleho konania, ktorá charakterizuje všeobecnú štruktúru nariadenia, ukladá Komisii povinnosť dodržiavať prísne lehoty na prijatie konečného rozhodnutia.
In those circumstances, having regard in particular to the time constraints which arise by virtue of the procedural timelimits laid down by the Regulation, the Commission cannot, in principle, be required, in every individual case, to send, following communication of the objections and after hearing the undertakings concerned, requests for extensive information to numerous economic operators shortly before transmitting its draft decision to the Advisory Committee on concentrations, pursuant to Article 19 of the Regulation.
Za týchto podmienok nemôže byť Komisia predovšetkým s ohľadom na časové obmedzenia, ktoré vyplývajú z procesných lehôt stanovených nariadením, v zásade povinná v každom jednotlivom prípade zaslať po oznámení o výhradách a vypočutí dotknutých podnikov viacerým hospodárskym subjektom žiadosti o informácie krátko pred odovzdaním svojho návrhu rozhodnutia poradnému výboru pre koncentrácie na základe článku 19 nariadenia.
In addition, as the Commission observes, the reply to the statement of objections may concentrate on the elements which the notifying parties consider to be crucial to the outcome of the formal proceedings.
Okrem toho, ako uvádza Komisia, odpoveď na oznámenie o výhradách môže upútať zvláštnu pozornosť na skutočnosti, ktoré oznamovatelia koncentrácie považujú za zásadné pre výsledok formálneho konania.
Such elements may not have been regarded as crucial in the statement of objections.
Také skutočnosti nemuseli byť považované za zásadné v oznámení o výhradách.
A failure to take those elements into account may be a component of the parties’ criticisms of the Commission’s preliminary assessment.
Ich nezohľadnenie by pritom mohlo byť súčasťou kritiky oznamujúcich podnikov voči predbežnému posúdeniu Komisiou.
Having regard to the requirements of the rights of the defence, the arguments of the notifying parties submitted in reply to the statement of objections
S ohľadom na požiadavky práva na obhajobu nemôže argumentácia oznamovateľov
2008 — CASE C-413/06 P cannot be subject to more demanding standards as to their probative value and their cogency than those imposed in relation to the arguments of competitors, customers and other third parties questioned by the Commission in the course of the administrative procedure or in the light of information provided by the notifying undertakings at a previous stage of the Commission’s investigation.
2008 — VEC C-413/06 P koncentrácie v odpovedi na oznámenie o výhradách podliehať vyšším požiadavkám, pokiaľ ide o ich dôkaznú silu a presvedčivosť, než argumentácia konkurentov, zákazníkov a iných tretích osôb, ktoré Komisia v priebehu správneho konania vypočula, alebo informácie, ktoré oznamujúce podniky predložili v skoršej fáze vyšetrovania vykonávaného Komisiou.
Furthermore, when the Commission examines in its decision the arguments in defence submitted by the notifying undertakings and takes the opportunity to reconsider its provisional findings in the statement of objections, with a view to possibly departing from them, it does not ‘delegate’ the investigation to those undertakings.
Okrem toho, pokiaľ Komisia vo svojom rozhodnutí skúma argumenty na obhajobu oznamujúcich podnikov a využije túto príležitosť na to, aby znovu zvážila svoje predbežné závery obsiahnuté v oznámení o výhradách a prípadne sa od nich odchýlila, „nedeleguje“ vyšetrovanie na uvedené podniky.
It should be pointed out in that regard that Articles 14 and 15 of the Regulation provide for the imposition of fines or periodic penalty payments where incorrect or misleading information is submitted and that Article 8(5)(a) of the Regulation gives the Commission the power to revoke a decision which is based on incorrect information for which one of the undertakings concerned is responsible or which has been obtained by deceit.
V tomto ohľade treba pripomenúť, že články 14 a 15 nariadenia stanovujú ukladanie pokút alebo penále, pokiaľ boli odovzdané nesprávne alebo zavádzajúce informácie, a že článok 8 ods. 5 písm. a) toho istého nariadenia oprávňuje Komisiu, aby odvolala rozhodnutie, ktoré sa zakladá na nesprávnych informáciách, za ktoré je zodpovedný jeden z podnikov, alebo ak bolo získané podvodne.
It is true that the Commission is required to examine carefully the arguments of the parties to the concentration as regards their exactitude, completeness and cogency and to disregard them where justified doubts arise.
Je pravda, že Komisia musí argumenty účastníkov koncentrácie starostlivo preskúmať s ohľadom na ich správnosť, úplnosť a presvedčivosť a v prípade odôvodnených pochybností ich nezohľadniť.
It is also true that, under Article 3(1) of the Implementing Regulation, the notification of the proposed concentration must contain information that is correct and complete and that, in accordance with Article 11 of the Regulation, the notifying parties are bound to provide a response to any requests for information by the Commission which is complete, correct and submitted within the periods laid down, failing which, where the information in question was requested by decision, the Commission may, by virtue of Articles 14 and 15 of the Regulation, impose fines and periodic penalty payments.
Je tiež pravda, že podľa článku 3 ods. 1 vykonávacieho nariadenia musí oznámenie zamýšľanej koncentrácie obsahovať presné a úplné informácie a že podľa článku 11 nariadenia sú oznamovatelia koncentrácie povinní na prípadné žiadosti Komisie o informácie poskytnúť úplnú a presnú odpoveď v stanovených lehotách, a pokiaľ to neurobia v prípade, že boli dotknuté informácie vyžiadané rozhodnutím, môže Komisia podľa článkov 14 a 15 nariadenia uložiť pokuty a penále.
None the less, it remains the case that the Commission must, at the stage of the reply to the statement of objections, if it is not to undermine the rights of the defence of the notifying parties, apply the same criteria as those applied for the purposes of the examination of the arguments of third parties or those adopted at an earlier stage of its investigation, while being entitled to draw the appropriate consequences in the event that it should transpire at a very advanced stage of the procedure that the notification concerned does not comply with the requirements of Article 3(1) of the Implementing Regulation.
Nič to však nemení na tom, že Komisia musí pri príležitosti odpovede na oznámenie o výhradách pod hrozbou znehodnotenia práva oznamovateľov koncentrácie na obhajobu použiť rovnaké kritériá, ako kritériá použité na účely preskúmania argumentácie tretích osôb alebo kritériá použité v skoršej fáze svojho vyšetrovania, pričom je oprávnená vyvodiť príslušné dôsledky v prípade, že vo veľmi pokročilej fáze konania vyjde najavo, že dotknuté oznámenie koncentrácie nie je v súlade s požiadavkami článku 3 ods. 1 vykonávacieho nariadenia.
It follows that the Court of First Instance committed an error of law, first, in requiring, in essence, that the Commission apply particularly demanding requirements as
Z toho vyplýva, že Súd prvého stupňa sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia jednak tým, že v podstate uložil Komisii povinnosť, aby bola mimoriadne náročná,
BERTELSMANN AND SONY CORPORATION OF AMERICA v IMPALA regards the probative character of the evidence and arguments put forward by the notifying parties in reply to the statement of objections and, secondly, in finding that the lack of additional market investigations after communication of the statement of objections and the adoption by the Commission of the appellants’ arguments in defence amounted to an unlawful delegation of the investigation to the parties to the concentration.
BERTELSMANN A SONY CORPORATION OF AMERICA/IMPALA pokiaľ ide o dôkaznú silu dôkazov a argumentácie prednesenej oznamovateľmi koncentrácie v odpovedi na oznámenie o výhradách, a jednak tým, že z toho vyvodil záver, že keď po oznámení o výhradách neboli vykonané dodatočné štúdie trhu a Komisia prevzala argumentáciu odvolateľov na obhajobu, rovnalo sa to protiprávnemu preneseniu vyšetrovania na účastníkov koncentrácie.
Nevertheless, that error of law does not vitiate the whole of the judgment under appeal, in particular that part of it which relates to the inadequacies of reasoning in the contested decision and the finding of the Court of First Instance in paragraph 377 of the judgment under appeal that ‘the evidence, as mentioned in the [contested decision], does not support the conclusions drawn from it’.
Týmto nesprávnym právnym posúdením však nie je postihnutý celý rozsudok, predovšetkým nie jeho časť, ktorá sa týka nedostatkov odôvodnenia sporného rozhodnutia, ako aj posúdenia Súdom prvého stupňa uvedeného v bode 377 napadnu tého rozsudku, podľa ktorého „dôkazy, tak ako sú uvedené v [uvedenom] rozhodnutí, neumožňujú podoprieť závery, ktoré sú z nich vyvodené“.
Further grounds of appeal thus fall to be examined.
Preto treba vykonať preskúmanie ďalších odvolacích dôvodov.
The seventh ground of appeal, alleging an error of law in that the Court of First Instance relied on evidence that was not disclosed to the parties to the concentration
O siedmom odvolacom dôvode založenom na nesprávnom právnom posúdení spočívajúcom v tom, že Súd prvého stupňa sa opieral o dôkazy, ktoré neboli sprístupnené účastníkom koncentrácie
In paragraph 352 of the judgment under appeal, when examining price transparency and, in particular, the possibility that the retail market was monitored by the majors through weekly reports drawn up by their sales representatives, the Court of First Instance referred to a finding of the Commission in the contested decision that the appellants had set up a system of weekly reports which also included information on competitors.
V bode 352 napadnutého rozsudku v rámci preskúmania vykonaného Súdom prvého stupňa, ktoré sa týkalo transparentnosti cien a najmä možnosti sledovania maloobchodného trhu veľkými spoločnosťami prostredníctvom týždenných monitorovacích správ vytvorených ich obchodnými zástupcami, uvádza Súd prvého stupňa zistenia Komisie obsiahnuté v spornom rozhodnutí, podľa ktorého odvolatelia zaviedli systém týždenných správ zahŕňajúcich aj informácie o konkurentoch.
In paragraphs 356 to 360 of the judgment under appeal, the Court of First Instance referred additionally in that regard to a number of documents submitted by Impala, which were classified as confidential.
V bodoch 356 až 360 napadnutého rozsudku Súd prvého stupňa v tejto súvislosti doplnkovo odkazuje na rad dokumentov predložených spoločnosťou Impala, ktoré boli kvalifikované ako dôverné.
Accordingly, paragraphs 356 to 360 of the version of the judgment under appeal published in the European Court Reports are simply marked ‘[confidential]’.
Body 356 až 360 napadnutého rozsudku vo verzii uverejnené v Zbierke sú teda vyznačené len ako „[dôverné]“.
Reference is also made to the weekly monitoring reports in paragraphs 389 and 451 of the judgment under appeal, with paragraph 389 containing a section marked ‘[confidential]’ in the version published in the European Court Reports.
Na týždenné monitorovacie správy sa odkazuje aj v bodoch 389 a 451 uvedeného rozsudku, pričom uvedený bod 389 obsahuje vo svojej verzii uverejnenej v Zbierke pasáž vyznačenú ako „[dôverné]“.
The appellants maintain that the Court of First Instance committed an error of law in relying, in paragraphs 356 to 360 of the judgment under appeal, on evidence that was not before the Commission when the contested decision was adopted and which had never been disclosed to them.
Odvolatelia tvrdia, že Súd prvého stupňa sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia tým, že sa v bodoch 356 až 360 napadnutého rozsudku opieral o dôkazy, ktoré Komisia nemala k dispozícii v dobe, keď prijala sporné rozhodnutie, a ktoré im neboli nikdy sprístupnené.
According to the appellants, it is hard to imagine why the Court of First Instance would have discussed those documents over five paragraphs of its judgment and referred to them on two other occasions, in paragraphs 389 and 451 of the judgment under appeal, if it did not consider them relevant to the outcome of its review.
V tomto ohľade je ťažké pochopiť, prečo Súd prvého stupňa tieto dokumenty uviedol v piatich bodoch svojho rozsudku a potom na ne ešte dvakrát odkazoval v bodoch 389 a 451 napadnutého rozsudku, aj keď ich nepovažoval za rozhodujúce pre výsledok svojho preskúmavania.
Impala submits that the information in question was mentioned during the hearing of 14 and 15 June 2004 in the presence of the parties and was provided to the Commission on a confidential basis after the hearing.
Impala tvrdí, že dotknuté informácie boli spomenuté na vypočutí 14. a 15. júna 2004 v prítomnosti účastníkov konania a boli po týchto diskusiách oznámené Komisii ako dôverné.
According to Impala, the appellants were accordingly aware, as a result of the hearing, that that information concerned their own price monitoring practices in France and they gave ample comments on that aspect of the pricing system during both the administrative procedure and the proceedings before the Court of First Instance.
Podľa spoločnosti Impala teda odvolatelia pri týchto diskusiách vedeli o tom, že ide o ich vlastné praktiky sledovania cien vo Francúzsku, a preto podali viacero pripomienok k tomuto aspektu režimu určovania cien tak v priebehu správneho konania, ako aj konania pred Súdom prvého stupňa.
In any event, according to Impala, even if the appellants’ complaint underlying this ground of appeal were correct, it cannot be taken into account since that evidence did not influence the outcome of the judgment under appeal.
V každom prípade podľa spoločnosti Impala, aj keby boli výhrady odvolateľov vyjadrené v rámci tohto odvolacieho dôvodu dôvodné, nemožno ich zohľadniť, pretože uvedené informácie nemali vplyv na výsledok napadnutého rozsudku.
It is necessary, first of all, to reject Impala’s argument set out in paragraph 99 of this judgment that the appellants were adequately informed of the content of the documents forming the subjectmatter of paragraphs 356 to 360 of the judgment under appeal at the hearing before the Commission.
Najskôr je potrebné odmietnuť argument spoločnosti Impala uvedený v bode 99 tohto rozsudku, podľa ktorého boli odvolatelia dostatočne informovaní o obsahu dokumentov uvedených v bodoch 356 až 360 napadnutého rozsudku pri vypočutí pred Komisiou.
Impala’s written response to the appeal states that ‘the information was mentioned during the … hearing … and was then provided to the Commission on a confidential basis post the hearing’.
Z vyjadrenia k odvolaniu spoločnosti Impala pred Súdnym dvorom totiž vyplýva, že „táto informácia bola spomenutá v priebehu vypočutia… a bola potom po vypočutí oznámená Komisii ako dôverná“.
In those circumstances, it cannot be claimed that the content of those documents was disclosed in good time and in a manner which was sufficiently precise and clear to allow the appellants, if necessary, to reply effectively to the inferences which Impala drew from those documents before the Commission.
Za týchto okolností nemožno tvrdiť, že obsah týchto dokumentov bol oznámený včas a s presnosťou a koherentnosťou potrebnými na to, aby sa odvolateľom prípadne umožnilo účinne odpovedať na návrhy, ktoré Impala predložila Komisii na základe uvedených dokumentov.
By virtue of Article 18(3) of the Regulation, the Commission may base its decisions taken under the Regulation only on objections on which the parties have been able to submit their observations.
Podľa článku 18 ods. 3 nariadenia môže Komisia založiť svoje rozhodnutia prijaté na základe tohto rozhodnutia len na námietkach, ku ktorým strany mohli predložiť svoje pripomienky.
It follows that, since the appellants were unable to acquaint themselves in sufficient time with the tenor of the confidential documents in question, the Commission could not rely on those documents for the purposes of the contested decision.
Z toho vyplýva, že keďže sa odvolatelia nemohli včas oboznámiť s obsahom dotknutých dôverných dokumentov, nemôže sa Komisia na účely sporného rozhodnutia o tieto dokumenty opierať.
The Court of First Instance therefore committed an error of law in relying, as a basis for the annulment of the contested decision, on documents submitted by Impala on a confidential basis, since the Commission itself could not have used them for the purposes of adopting that decision by reason of their confidential nature.
Súd prvého stupňa sa teda dopustil nesprávneho právneho posúdenia tým, že na účely zrušenia sporného rozhodnutia vychádzal z dokumentov, ktoré Impala predložila ako dôverné, keďže ich ani samotná Komisia nemohla použiť na účely prijatia uvedeného rozhodnutia z dôvodu ich dôverného charakteru.
Without it being necessary to adjudicate on the question whether the taking into account of those documents could have had an impact on the outcome of the examination by the Court of First Instance of the arguments relating to manifest errors of assessment on the Commission’s part, it need only be stated that the error of law identified in the seventh ground of appeal is not, in any event, capable of invalidating the finding of the Court of First Instance in paragraph 325 of the judgment under appeal that, in substance, the contested decision should be annulled on the ground of its inadequate reasoning.
Bez toho, aby bolo potrebné sa vyjadriť k otázke, či zohľadnenie uvedených dokumentov mohlo mať dosah na výsledok Súdom prvého stupňa vykonaného preskúmania argumentov týkajúcich sa zjavne nesprávneho posúdenia Komisiou, stačí uviesť, že nesprávne právne posúdenie zistené v rámci tohto siedmeho odvolacieho dôvodu nemôže v žiadnom prípade spochybniť záver Súdu prvého stupňa uvedený v bode 325 napadnutého rozsudku, podľa ktorého musí byť sporné rozhodnutie v podstate zrušené z dôvodu nedostatočného odôvodnenia.
Further grounds of appeal thus fall to be examined.
Je teda nevyhnutné preskúmať ďalšie odvolacie dôvody.