natgillin/translations-raw huggingface dataset:
(Council Directive 85/337, as amended by Directive 97/11, Art. 2(1))
(Smernica Rady 85/337, zmenená a doplnená smernicou 97/11, článok 2 ods. 1)
Environment — Assessment of the effects of certain projects on the environment — Directive 85/337 — Determination by the Member States of the projects in the classes listed in Annex II requiring to be made subject to an environmental assessment
Životné prostredie — Posudzovanie vplyvov určitých projektov na životné prostredie — Smernica 85/337 — Určenie projektov spadajúcich do prílohy II, ktoré musia byť posúdené z hľadiska vplyvov na životné prostredie, členskými štátmi
(Council Directive 85/337, as amended by Directive 97/11, Art. 4 and Annexes II and III)
(Smernica Rady 85/337, zmenená a doplnená smernicou 97/11, článok 4 a prílohy II a III)
in respect of the projects in the classes listed in Annex II thereto, either on the basis of case-by-case assessments, or on the basis of thresholds or criteria fixed by the Member State, whether the projects concerned must be subject to the environmental impact assessment procedure.
do prílohy II smernice určujú, a to buď na základe skúmania každého jednotlivého prípadu, alebo na základe nimi stanovených prahových hodnôt alebo kritérií, či dotknutý projekt má podliehať posúdeniu z hľadiska vplyvov na životné prostredie.
Article 2(1) of Directive 85/337 on the assessment of the impact of certain public and private projects on the environment, as amended by Direct- ive 97/11, must be interpreted as not requiring that any project likely to have a significant effect on the environment be made subject to the environmental impact assessment provided for in that directive, but only those referred to in Annexes I and II to that directive, under the conditions set out in Article 4 thereof and subject to Articles 1(4) and (5) and 2(3) thereof.
Článok 2 ods. 1 smernice 85/337 o posudzovaní vplyvov určitých verejných a súkromných projektov na životné prostredie, zmenenej a doplnenej smernicou 97/11, sa má vykladať tak, že nevyžaduje, aby každý projekt, ktorý bude mať pravdepodobne podstatný vplyv na životné prostredie, podliehal postupu posúdenia, ktorý stanovuje smernica, ale že to platí len pre tie projekty, ktoré sú uvedené v prílohách I a II uvedenej smernice, a to za podmienok uvedených v jej článku 4 a s výhradou článku 1 ods. 4 a 5 a článku 2 ods. 3 tej istej smernice.
(see para. 34, operative part 1)
(pozri bod 34, bod 1 výroku)
Under Article 4(2) of the directive, it is for the Member States to determine themselves in which cases the projects in the classes listed in Annex II to the directive must be made subject to an environmental impact assessment.
Podľa článku 4 ods. 2 uvedenej smernice je vecou samotných členských štátov, aby určili, v ktorých prípadoch sa projekty vymenované v prílohe II tejto smernice musia podrobiť posúdeniu z hľadiska ich vplyvov na životné prostredie.
That provision leaves the Member States two options.
Toto ustanovenie dáva členským štátom dve možnosti.
The first is to decide on a case-by-case basis whether a project covered by Annex II must be made subject to the assessment.
Prvou je rozhodnúť v každom jednotlivom prípade o tom, či projekt, na ktorý sa vzťahuje uvedená príloha II, musí byť predmetom tohto posúdenia.
The second is to determine, in a general and abstract manner and according to thresholds or criteria, the projects in that annex which must be made subject to the assessment.
Druhá spočíva v tom, že sa všeobecne a abstraktne na základe prahových hodnôt alebo kritérií určí, ktoré z projektov uvedených v tejto prílohe musia byť povinne predmetom uvedeného posúdenia.
Directive 85/337 on the assessment of the impact of certain public and private projects on the environment, as amended by Directive 97/11, requires the Member States to take account of the relevant selection criteria listed in Annex III to Directive 85/337 when they determine,
Relevantné výberové kritériá uvedené v prílohe III smernice 85/337 o posudzovaní vplyvov určitých verejných a súkromných projektov na životné prostredie, zmenenej a doplnenej smernicou 97/11, sú záväzné pre členské štáty, keď tieto štáty pri projektoch spadajúcich
It stems from the actual wording of Article 4(3) of the directive that it re-
Zo samotného znenia článku 4 ods. 3 uvedenej smernice vyplýva, že táto
AIELLO AND OTHERS quires Member States, in both cases, to take into account the relevant selection criteria set out in Annex III to the directive, that is to say, those of the criteria which must be applied in the light of the characteristics of the project concerned.
smernica členským štátom tak v prvom, ako aj v druhom prípade ukladá povinnosť zohľadniť relevantné výberové kritériá vymedzené v prílohe III, to znamená tie kritériá, ktoré sa musia použiť vzhľadom na vlastnosti konkrétneho projektu.
(see paras 37-40, 46, operative part 2) be made subject to an environmental impact assessment, it must, either by referring in its national rules to Annex III to that directive or by reproducing in its national rules the criteria listed there, ensure that all of those criteria can in fact be taken into account where one or more of them is relevant for the purposes of the project concerned, and cannot expressly or impliedly exclude them.
(pozri body 37 — 40, 46, bod 2 výroku) z hľadiska vplyvov na životné prostredie, bude rozhodovať v každom jednotlivom prípade, musí buď prostredníctvom odkazu na prílohu III smernice vo svojich vnútroštátnych predpisoch, alebo prevzatím kritérií, ktoré sú vymenované v tejto prílohe, do svojich vnútroštátnych predpisov zabezpečiť, aby všetky tieto kritériá mohli byť skutočne zohľadnené, ak je niektoré z nich relevantné pre dotknutý projekt, a nemôže ich výslovne ani implicitne vylúčiť.
Depending on the characteristics of the national legal order in question, such an exclusion might dissuade or even prevent the competent national authority from taking into account the criterion or criteria in question.
Takéto vylúčenie by totiž v závislosti od charakteristík konkrétneho vnútroštátneho právneho poriadku mohlo odradiť príslušný vnútroštátny orgán od zohľadnenia daného kritéria alebo kritérií, alebo mu v ňom dokonca zabrániť.
Where a Member State opts for determining on a case-by-case basis those of the projects in the classes listed in Annex II to Directive 85/337 on the assessment of the impact of certain public and private projects on the environment, as amended by Directive 97/11, which must
Keď si členský štát zvolí alternatívu, že o tom, ktoré projekty spadajúce do prílohy II smernice 85/337 o posudzovaní vplyvov určitých verejných a súkromných projektov na životné prostredie, zmenenej a doplnenej smernicou 97/11, musia podliehať posúdeniu
ORDER OF 10. 7.
UZNESENIE Z 10. 7.
2008 — CASE C-156/07
2008 — VEC C-156/07
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Consiglio di Stato (Italy), made by decision of 24 October 2006, received at the Court on 21 March 2007, in the proceedings
Vo veci C-156/07, ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 234 ES, podaný rozhodnutím Consiglio di Stato (Taliansko) z 24. októbra 2006 a doručený Súdnemu dvoru 21. marca 2007, ktorý súvisí s konaním:
THE COURT (Sixth Chamber), composed of L. Bay Larsen, President of the Chamber, J.-C. Bonichot, (Rapporteur) and C. Toader, Judges,
SÚDNY DVOR (šiesta komora), v zložení: predseda šiestej komory L. Bay Larsen, sudcovia J.-C. Bonichot, (spravodajca) a C. Toader, generálny advokát: J. Mazák, tajomník: R. Grass, keďže vnútroštátny súd bol vyrozumený, že Súdny dvor má v úmysle rozhodnúť odôvodneným uznesením v súlade s článkom 104 ods. 3 druhým pododsekom svojho rokovacieho poriadku, po vypočutí generálneho advokáta, vydal toto
2008 — CASE C-156/07 public and private projects on the environment (OJ 1985 L 175, p.
2008 — VEC C-156/07 a doplnenej smernicou Rady 97/11/ES z 3. marca 1997 (Ú. v. ES L 73, s. 5; Mim. vyd. 15/003, s.
5; ‘Directive 85/337’).
151, ďalej len „smernica 85/337“).
The reference was made in the course of proceedings between Salvatore Aiello and Others and the Comune di Milano (Municipality of Milan) and Others concerning the construction of a road linking certain districts in the north of Milan.
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi pánom Aiellom a i. a Comune di Milano a i., ktorý sa týka stavby cesty spájajúcej niektoré severné štvrte mesta Miláno.
Article 1(2) of Directive 85/337 states:
Článok 1 ods. 2 smernice 85/337 stanovuje:
Article 1(4) of Directive 85/337 provides:
Článok 1 ods. 4 smernice 85/337 stanovuje:
‘Projects serving national defence purposes are not covered by this Directive.’
„Táto smernica sa nevzťahuje na projekty, ktoré slúžia národnej obrane štátu.“
Article 1(5) of Directive 85/337 states:
Článok 1 ods. 5 smernice 85/337 konkretizuje:
‘This Directive shall not apply to projects the details of which are adopted by a specific act of national legislation, since the objectives of this Directive, including that of supplying information, are achieved through the legislative process.’
„Táto smernica sa nevzťahuje na projekty, ktorých podrobnosti sú upravené osobitným vnútroštátnym právnym predpisom, pokiaľ ciele smernice, vrátane poskytovania informácií, sa dosiahli prostredníctvom legislatívneho procesu.“
Article 2(1) of Directive 85/337 provides:
Článok 2 ods. 1 smernice 85/337 stanovuje:
‘Member States shall adopt all measures necessary to ensure that, before consent is given, projects likely to have significant effects on the environment by virtue, inter alia, of their nature, size or location are made subject to a requirement for development consent and an assessment with regard to their effects.
„Členské štáty prijmú všetky potrebné opatrenia, aby zabezpečili, že pred udelením povolenia sa všetky projekty, ktoré pravdepodobne budú mať podstatný vplyv na životné prostredie z dôvodu, okrem iného, ich charakteru, veľkosti, alebo umiestnenia, budú podliehať postupu povolenia a budú posúdené z hľadiska ich vplyvov.
These projects are defined in Article 4.’
Tieto projekty sú definované v článku 4.“
Article 2(3) of Directive 85/337 provides:
Článok 2 ods. 3 smernice 85/337 stanovuje:
‘Without prejudice to Article 7, Member States may, in exceptional cases, exempt a specific project in whole or in part from the provisions laid down in this Directive.’
„Bez toho, aby bol dotknutý článok 7 môžu členské štáty vo výnimočných prípadoch určitý projekt úplne alebo čiastočne vyňať z ustanovení tejto smernice.“
Article 4 of Directive 85/337 provides:
Článok 4 smernice 85/337 stanovuje:
Subject to Article 2(3), projects listed in Annex I shall be made subject to an assessment in accordance with Articles 5 to 10.
Pokiaľ článok 2 ods. 3 neustanovuje inak, projekty uvedené v prílohe I podliehajú posúdenie v súlade s článkami 5 až 10.
When a case-by-case examination is carried out or thresholds or criteria are set for the purpose of paragraph 2, the relevant selection criteria set out in Annex III shall be taken into account.
Ak sa vykonáva skúmanie každého jednotlivého prípadu, alebo ak sú stanovené prahy alebo kritériá pre potreby článku 2, vezmú sa do úvahy príslušné výberové kritéria uvedené v prílohe III.
Paragraph 7(c) of Annex I to Directive 85/337 refers to:
V prílohe I bode 7 písm. c) smernice 85/337 sa uvádza:
‘Construction of a new road of four or more lanes, or realignment and/or widening of an existing road of two lanes or less so as to provide four or more lanes, where such new road, or realigned and/or widened section of road would be 10 km or more in a continuous length.’
„Stavba nových štvor- a viacprúdových ciest, alebo vyrovnanie a/alebo rozšírenie existujúcej cesty s dvoma a menej prúdmi, kde by takáto nová cesta, alebo vyrovnaná a/alebo rozšírená časť cesty presahovala 10 km, alebo viac spojitej dĺžky.“
Paragraph 10(e) of Annex II to Directive 85/337 refers to:
V prílohe II bode 10 písm. e) smernice 85/337 sa uvádza:
‘Construction of roads,…’
„výstavba ciest…“
Annex III to Directive 85/337 states:
Príloha III smernice 85/337 stanovuje:
— the cumulation with other projects,
— prepojenie [kumuláciu — neoficiálny preklad] s inými projektmi,
By a decree of 15 November 2001, the Prime Minister of the Italian Republic declared a state of emergency in the city of Milan on account of the pollution resulting from car traffic and the inadequacy of the existing road network.
Dekrétom z 15. novembra 2001 predseda Rady ministrov Talianskej republiky vyhlásil núdzový stav v meste Miláno z dôvodu znečistenia spôsobeného automobilovou dopravou a nedostatočnosťou existujúcej cestnej siete.
By order of 28 December 2001, the Minister of the Interior appointed the Mayor of Milan as the Commissioner responsible for the implementation of the necessary measures to deal with that situation.
Uznesením z 28. decembra 2001 minister vnútra vymenoval starostu Milána za komisára zodpovedného za vykonanie opatrení potrebných na riešenie vzniknutej situácie.
In his capacity as Commissioner for traffic and mobility issues in Milan, the Mayor of that city approved a programme of works, which included the construction project for a road linking certain districts in the north of Milan, of a length of 1 600m.
Starosta Milána v postavení komisára pre núdzový stav v doprave a mobilite mesta Miláno schválil plán prác, v ktorom figuroval projekt týkajúci sa stavby cesty spájajúcej niektoré mestské štvrte na severe Milána v dĺžke 1 600 m.
On 29 October 2002, he approved the final project for that road.
Dňa 29. októbra 2002 schválil konečný projekt týkajúci sa tejto cesty.
Mr Aiello and other residents in the area affected challenged that decision before the Tribunale amministrativo regionale per la Lombardia (Lombardy Regional Administrative Court).
Pán Aiello a iní obyvatelia dotknutej zóny napadli toto rozhodnutie na Tribunale Amministrativo regionale per la Lombardia (Regionálny správny súd v Lombardii).
They claimed, inter alia, that the procedure followed did not comply with Community law because no environmental impact assessment of the project had been carried out.
Tvrdili najmä, že daný postup nebol v súlade s právom Spoločenstva, pretože nebolo vykonané posúdenie vplyvov na životné prostredie.
That court dismissed the action as unfounded, and Mr Aiello and Others lodged an appeal against that judgment before the Consiglio di Stato (Council of State).
Uvedený súd žalobu zamietol pre nedôvodnosť a pán Aiello a i. sa proti rozsudku odvolali na Consiglio di Stato (Štátna rada).
The Consiglio di Stato ordered measures of inquiry from which it is apparent that, although the 1953 General Regulatory Plan for the municipality of Milan envisaged the construction of a road permitting a rapid connection between districts of the city more than 10 kilometres apart, that objective had finally been abandoned in favour of a different project, concerning the construction of a number of separate roads.
Consiglio di Stato nariadil dokazovanie, z ktorého vyplynulo, že hoci všeobecný plán územného rozvoja mesta Miláno z roku 1953 predpokladal vytýčenie cesty, ktorá by umožnila rýchle spojenie medzi mestskými časťami, ktoré sú od seba vzdialené viac ako 10 km, od tohto projektu sa neskôr upustilo v prospech iného plánu, ktorý počítal s výstavbou viacerých ciest.
Two roads are planned, the first of which is at the origin of the main proceedings and the second of which is a different road of a length of 1 300m.
Dve z týchto ciest boli vybudované, pričom prvá je príčinou predmetného sporu; druhá predstavuje samostatnú komunikáciu v dĺžke 1 300 m.
The Consiglio di Stato considers, therefore, that the project at issue in the main proceedings does not fall within the context of the construction of a single road of more than 10 kilometres for the purposes of Annex I to Directive 85/337, which lists the projects for which an environmental impact assessment is obligatory, but within that of Annex II to that legislation, which refers merely to the construction of roads.
Consiglio di Stato sa preto domnieva, že sporný projekt nespadá do rámca stavby jednej cesty dlhšej ako 10 km, na ktorú by sa vzťahovala príloha I smernice 85/337 vymenúvajúca projekty, pri ktorých je povinné vyhodnotiť vplyvy na životné prostredie, ale že ide stavbu cesty spadajúcu do prílohy II tohto predpisu, ktorá hovorí len o stavbe ciest.
However, the Consiglio di Stato enquires whether the project being challenged should not be subject to such an assessment in accordance with, inter alia, Article 4 of Annex II read in conjunction with Annex III to Directive 85/337, on the ground that that project forms part of a larger operation for the restructuring of all the roads of the districts concerned, so that the competent authority should have taken into consideration the ‘cumulation’ of the separate projects, a factor expressly set out by Annex III.
Consiglio di Stato si však kladie otázku, či by sporný projekt nemal podliehať takémuto posúdeniu, najmä ak sa uplatní článok 4 v spojení s prílohou II a s prílohou III smernice 85/337, keďže daný projekt je súčasťou rozsiahlejšej reštrukturalizácie týkajúcej sa všetkých ciest v dotknutých štvrtiach, takže príslušný orgán by mal vziať do úvahy „prepojenie [kumuláciu — neoficiálny preklad]“ viacerých projektov, čo je kritérium výslovne uvedené v prílohe III.
Accordingly, it decided to stay the proceedings and refer the following questions to the Court for a preliminary ruling:
Za týchto okolností Consiglio di Stato rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
— or, conversely, that only projects of a kind listed in Annexes I and II to the Directive must be made subject to an environmental impact assessment?
Treba článok 2 smernice [85/337], keď uvádza, že projekty, ktoré pravdepodobne budú mať podstatný vplyv na životné prostredie, podliehajú posúdeniu vplyvov na životné prostredie, a že tieto projekty sú definované v článku 4 [tej istej smernice], chápať tak, že každý projekt, ktorý má podstatný vplyv na životné prostredie, podlieha [tomuto] posúdeniu, aj keď nie je zaradený do zoznamu príloh I alebo II [tejto] smernice, alebo naopak tak, že [uvedenému] posúdeniu podliehajú iba projekty, ktoré sú uvedené v prílohách I alebo II [uvedenej] smernice?
Does Article 4 of Council Directive [85/337], in so far as it gives Member States the possibility of providing for environmental impact assessments to be carried out for projects in the classes listed in Annex II [thereto] on the basis of case-by-case assessments or predetermined criteria — account also being taken of the criteria set out in Annex III [thereto] — create a specific obligation or merely an option for the Member States to take account of all the criteria listed in Annex III ?
Keď článok 4 smernice [85/337] ponecháva členským štátom možnosť vykonať posúdenie vplyvov na životné prostredie pre projekty [patriace do] prílohy II [tejto smernice] buď na základe individuálneho skúmania každého jednotlivého prípadu, alebo podľa vopred stanovených kritérií, berúc do úvahy tiež kritériá stanovené v prílohe III [uvedenej smernice], zavádza tým pre členské štáty striktnú povinnosť alebo len možnosť zohľadniť kritériá stanovené v [uvedenej] prílohe III?
Does Article 1 of the Presidential Decree of 12 April 1996 constitute due transposition into national law of Article 4 of Directive [85/337] and Annex III thereto by the Italian legislature, given that it does not provide, as a criterion for making projects in the classes listed in Annex II to the Directive subject to an environmental impact assessment, for the criterion of cumulation with other projects, as referred to in Annex III to the Directive?’
Predstavuje článok 1 [prezidentského dekrétu] z 12. apríla 1996 presné prebratie článku 4 smernice [85/337] a jej prílohy III zo strany talianskeho zákonodarcu, keď ten ako kritérium na posúdenie vplyvov na životné prostredie pri projektoch [patriacich] do prílohy II smernice nestanovil kumuláciu projektu s inými projektmi, ako stanovuje [uvedená] príloha III smernice?“
Under Article 104(3) of the Rules of Procedure, inter alia, where the answer to a question referred may be clearly deduced from its existing caselaw or where the answer to that question leaves no scope for any reasonable doubt, the Court may, after hearing the Advocate General, give its decision by reasoned order.
Podľa článku článok 104 ods. 3 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora, najmä ak odpoveď na položenú otázku môže byť jednoznačne vyvodená z judikatúry alebo ak odpoveď na túto otázku nevyvoláva žiadne rozumné pochybnosti, Súdny dvor môže po vypočutí generálneho advokáta rozhodnúť odôvodneným uznesením.
The Comune di Milano (Municipality of Milan) submits that the questions raised by the Consiglio di Stato are inadmissible because the two projects for the construction of roads to which the latter refers in the order for reference are distinct projects and are not, moreover, such as to have a cumulative impact on the environment.
Mesto Miláno zastáva názor, že otázky, ktoré položil Consiglio di Stato, sú neprípustné, pretože dané dva projekty stavby ciest, ktoré Consiglio di Stato uvádza v návrhu na začatie prejudiciálneho konania, predstavujú dva rôzne projekty, ktoré navyše nemôžu mať kumulatívny účinok na životné prostredie.
In accordance with settled caselaw, in the context of the cooperation between the Court of Justice and the national courts under Article 234 EC, it is solely for the national court, before which the dispute has been brought and which must assume responsibility for the subsequent judicial decision, to determine in the light of the particular circumstances of the case both the need for a preliminary ruling in order to enable it to deliver judgment and the relevance of the questions which it submits to the Court.
V tomto ohľade treba pripomenúť, že v súlade s ustálenou judikatúrou v rámci spolupráce medzi Súdnym dvorom a vnútroštátnymi súdmi zakotvenej v článku 234 ES prináleží iba vnútroštátnemu súdu, ktorý prejednáva spor a ktorý nesie zodpovednosť za následné súdne rozhodnutie, aby so zreteľom na osobitosti veci posúdil tak potrebu rozhodnutia v prejudiciálnom konaní pre vyhlásenie svojho rozsudku, ako aj relevantnosť otázok, ktoré kladie Súdnemu dvoru.
Consequently, where the questions submitted for a preliminary ruling concern the interpretation of Community law, the Court is, in principle, bound to give a ruling (see, inter alia, Joined Cases C-223/99 and C-260/99 Agorà and Excelsior [2001] ECR I-3605, paragraph 18).
Preto ak sa položené prejudiciálne otázky týkajú výkladu práva Spoločenstva, Súdny dvor je v zásade povinný rozhodnúť (pozri najmä rozsudok z 10. mája 2001, Agorà a Excelsior, C-223/99 a C-260/99, Zb. s. I-3605, bod 18).
In the present case, the referring court has clearly stated that it requires the interpretation of several of the provisions of Directive 85/337 in order to ascertain whether
V predmetnej veci vnútroštátny súd jasne uviedol, že výklad viacerých ustanovení smernice 85/337 je preň dôležitý, aby mohol rozhodnúť, či sporný projekt stavby cesty mal byť podrobený posúdeniu z hľadiska jeho vplyvov na životné prostredie.
2008 — CASE C-156/07 the road construction project at issue in the main proceedings should be subject to an environmental impact assessment.
2008 — VEC C-156/07
In addition, the Court may not decline to give a ruling on a question referred to it by a national court unless it is quite obvious that the interpretation of Community law sought by that court bears no relation to the actual facts of the main action or its purpose or where the problem is hypothetical, or where the Court does not have before it the factual or legal material necessary to give a useful answer to the questions submitted to it (see, inter alia, Agorà and Excelsior, paragraph 20).
Okrem toho, odmietnuť rozhodnúť o prejudiciálnej otázke položenej vnútroštátnym súdom je možné len vtedy, ak je zjavné, že požadovaný výklad práva Spoločenstva nemá žiaden vzťah k realite alebo predmetu sporu vo veci samej, ak ide o problém hypotetickej povahy, alebo tiež vtedy, ak Súdny dvor nemá k dispozícii skutkové alebo právne podklady nevyhnutné pre užitočné zodpovedanie otázok, ktoré sú mu položené (pozri najmä rozsudok Agorà a Excelsior, už citovaný, bod 20).