natgillin/translations-raw huggingface dataset:
That request, despite being repeated, was refused.
Táto žiadosť bola rovnako ako opakovaná žiadosť zamietnutá.
By letter of 18 September 1997 (‘the decision of 18 September 1997’), the Secretary-General of the Commission confirmed the refusal of the application sent to DG ‘Internal Market and Financial Services’.
Listom z 18. septembra 1997 (ďalej len „rozhodnutie z 18. septembra 1997“) generálny tajomník Komisie potvrdil zamietnutie žiadosti zaslanej generálnemu riaditeľovi GR „Vnútorný trh a finančné služby“.
The applicant brought an action, registered as Case T-309/97, before the Court of First Instance against the decision of 18 September 1997.
Žalobkyňa podala proti rozhodnutiu z 18. septembra 1997 žalobu na Súd prvého stupňa, ktorá bola zapísaná do registra pod číslom T-309/97.
In its judgment of 14 October 1999 in Case T-309/97 Bavarian Lager v Commission [1999] ECR II-3217, the Court of First Instance dismissed the action, stating that the preservation of the aim in question, namely allowing a Member State to comply voluntarily with the requirements of the Treaty, or, where necessary, to give it the opportunity to justify its position, justified, for the protection of the public interest, the refusal of access to a preparatory document relating to the investigation stage of the procedure under Article 169 of the Treaty.
Súd prvého stupňa rozsudkom zo 14. októbra 1999, Bavarian Lager/Komisia (T-309/97, Zb. s. II-3217), túto žalobu zamietol, keďže sa domnieval, že ochrana dotknutého cieľa, čiže umožniť členskému štátu dobrovoľne vyhovieť požiadavkám Zmluvy, prípadne mu poskytnúť príležitosť, aby vysvetlil svoj postoj, odôvodňovala pre ochranu verejného záujmu odmietnutie prístupu k prípravnému dokumentu, ktorý sa týkal fázy vyšetrovania v rámci konania podľa článku 169 Zmluvy ES.
On 4 May 1998, the applicant addressed a request to the Commission under the Code of Conduct for access to all of the submissions made under file reference P/93/4490/UK by 11 named companies and organisations and by three defined categories of person or company.
Dňa 4. mája 1998 žalobkyňa zaslala Komisii žiadosť o prístup k všetkým dokumentom poskytnutým do spisu P/93/4490/UK určenými jedenástimi spoločnosťami a organizáciami a tromi vymedzenými kategóriami osôb alebo podnikov na základe etického kódexu.
The Commission refused the initial application on the ground that the Code of Conduct applies only to documents of which the Commission is the author.
Komisia zamietla pôvodnú žiadosť z dôvodu, že etický kódex sa uplatní len na dokumenty, ktorých autorkou je Komisia.
The confirmatory application was rejected on the grounds that the Commission was not the author of the document in question and that any application had to be sent to the author.
Opakovaná žiadosť bola zamietnutá z dôvodu, že Komisia nie je autorkou dotknutých dokumentov a že všetky žiadosti musia byť zaslané autorovi.
On 8 July 1998, the applicant complained to the European Ombudsman under reference 713/98/IJH, stating, by letter dated 2 February 1999, that it wished to obtain the names of the delegates of the CBMC who had attended the meeting on 11 October 1996 and the names of the companies and any persons who fell into one of the 14 categories identified in the original request for access to documents containing the communications to the Commission under file reference P/93/4490/UK.
Dňa 8. júla 1998 žalobkyňa podala sťažnosť u Európskeho ombudsmana, zapísanú do registra pod číslom 713/98/IJH, a listom z 2. februára 1999 spresnila, že by chcela získať mená zástupcov KPST, ktorí sa zúčastnili na stretnutí 11. októbra 1996, a mená spoločností a osôb patriacich do štrnástich kategórií označených žalobkyňou v jej pôvodnej žiadosti o prístup k dokumentom obsahujúcim poznámky odovzdané Komisii v rámci spisu P/93/4490/UK.
Following an exchange of letters between the Ombudsman and the Commission, the latter indicated to the Ombudsman in October and November 1999 that, of the 45 letters that it had written to the persons concerned requesting approval to disclose their identities to the applicant, 20 replies had been received, of which 14 were positive and 6 were negative.
Po výmene listov s ombudsmanom Komisia v októbri a novembri 1999 ombudsmanovi oznámila, že na 45 listov, ktoré zaslala dotknutým osobám so žiadosťou o súhlas s oznámením ich totožnosti žalobkyni, dostala 20 odpovedí, z toho 14 kladných a 6 záporných.
The Commission supplied the names and addresses of those that had responded positively.
Komisia odovzdala mená a adresy osôb, ktoré súhlasili s oznámením svojho mena.
The applicant stated to the Ombudsman that the information provided by the Commission was still incomplete.
Žalobkyňa ombudsmanovi oznámila, že informácie poskytnuté Komisiou sú stále neúplné.
In his draft recommendation addressed to the Commission in Complaint 713/98/IJH of 17 May 2000, the Ombudsman proposed that the Commission should inform the applicant of the names of the delegates of the CBMC who had attended the meeting of 11 October 1996 and of the companies and persons in the 14 categories identified in the applicant’s original request for access to documents containing submissions made to the Commission under file reference P/93/4490/UK.
Ombudsman vo svojom návrhu odporúčania zo 17. mája 2000 zaslanom Komisii v rámci konania o sťažnosti 713/98/IJH navrhol, aby Komisia oznámila žalobkyni mená zástupcov KPST, ktorí sa zúčastnili na stretnutí 11. októbra 1996, a mená spoločností a osôb patriacich do štrnástich kategórií označených žalobkyňou v jej pôvodnej žiadosti o prístup k dokumentom obsahujúcim poznámky odovzdané Komisii v rámci spisu P/93/4490/UK.
On 3 July 2000, the Commission sent a detailed opinion to the Ombudsman, in which it maintained that the consent of the persons concerned was still necessary, but indicated that it would be able to provide the names of those persons from whom it had received no reply to its request for their consent because, in the absence of a reply, the interests and fundamental rights and freedoms of the persons concerned did not prevail.
Komisia vo svojom odôvodnenom stanovisku zaslanom ombudsmanovi 3. júla 2000 trvala na tom, že súhlas dotknutej osoby je nevyhnutný, ale uviedla, že môže oznámiť mená osôb, ktoré neodpovedali na jej žiadosť o súhlas, keďže v prípade neexistencie odpovede záujem a základné práva a slobody dotknutých osôb neprevažujú.
The Commission thus included the names of 25 further persons .
Komisia teda doplnila mená ďalších 25 osôb.
On 23 November 2000, the Ombudsman made his special report known to the Parliament, following up the recommendation project addressed to the Commission in Complaint 713/98/IJH (‘the special report’) in which he concluded that there was no fundamental right to supply information to an administrative authority in secret and that Directive 95/46 did not require the Commission to keep secret the names of persons who submit views or information to it concerning the exercise of their functions.
Dňa 23. novembra 2000 vydal ombudsman osobitnú správu určenú Parlamentu v nadväznosti na návrh odporúčania zaslaný Komisii v konaní o sťažnosti 713/98/IJH (ďalej len „osobitná správa“), v ktorej dospel k záveru, že neexistuje základné právo, ktoré by bránilo zverejneniu informácií oznámených správnemu orgánu ako dôverné, a že smernica 95/46 nevyžaduje, aby Komisia utajovala mená osôb, ktoré jej oznámili názory alebo informácie v rámci výkonu svojich funkcií.
On 30 September 2002, the Ombudsman wrote a letter to the Commission President, Mr Prodi, in which he expressed his concern that:
Dňa 30. septembra 2002 zaslal ombudsman predsedovi Komisie pánovi Prodimu list, v ktorom bolo uvedené:
‘data protection rules are being misinterpreted as implying the existence of a general right to participate anonymously in public activities .
„Ombudsman sa obáva, aby pravidlá týkajúce sa ochrany údajov neboli nesprávne vykladané v tom zmysle, že predpokladajú existenciu všeobecného práva anonymne sa zúčastňovať na verejných činnostiach.
This misinterpretation risks subverting the principle of openness and the public’s right of access to documents, both at the level of the Union and in those Member States where openness and public access are enshrined in national constitutional rules’.
Taký nesprávny výklad by mohol narušiť zásadu transparentnosti a právo verejnosti na prístup k dokumentom tak na úrovni Spoločenstva, ako aj v členských štátoch, kde sú zásada transparentnosti a prístup verejnosti k dokumentom zakotvené vo vnútroštátnych ústavných predpisoch.“
According to a press release No 23/2001 issued by the Ombudsman on 12 December 2001, the Parliament had adopted a resolution on the special report by requesting the Commission to provide the information required by the applicant .
Podľa tlačového oznámenia ombudsmana č. 23/2001 z 12. decembra 2001 Parlament prijal rezolúciu o osobitnej správe, v ktorej žiadal Komisiu, aby poskytla informácie požadované žalobkyňou.
By email of 5 December 2003, the applicant sent a request to the Commission for access to the documents referred to in paragraph 26 above, based on Regulation No 1049/2001.
Elektronickou poštou z 5. decembra 2003 požiadala žalobkyňa Komisiu o prístup k dokumentom uvedeným v bode 27 vyššie na základe nariadenia č. 1049/2001.
The Commission replied to that request by letter of 27 January 2004 stating that certain documents relating to the meeting could be disclosed, but drawing the applicant’s attention to the fact that five names had been blanked out from the minutes of the meeting of 11 October 1996, following two express refusals by persons to consent to the disclosure of their identity and the Commission’s failure to contact the remaining three attendees.
Komisia na túto žiadosť odpovedala listom z 27. januára 2004, v ktorom tvrdila, že niektoré dokumenty týkajúce sa stretnutia môžu byť zverejnené, ale upozornila žalobkyňu na skutočnosť, že päť mien bolo v zápisnici zo stretnutia 11. októbra 1996 zakrytých, lebo dve osoby výslovne namietali proti zverejneniu svojej totožnosti a s ďalšími tromi sa Komisia nemohla skontaktovať.
By email of 9 February 2004, the applicant made a confirmatory application within the meaning of Article 7(2) of Regulation No 1049/2001, in which it requested the full minutes of the meeting of 11 October 1996, including all of the names .
Elektronickou poštou z 9. februára 2004 podala žalobkyňa opakovanú žiadosť v zmysle článku 7 ods. 2 nariadenia č. 1049/2001 s cieľom získať úplnú zápisnicu zo stretnutia 11. októbra 1996, obsahujúcu mená všetkých účastníkov.
By letter of 18 March 2004 (‘the contested decision’), the Commission rejected the confirmatory application of the applicant .
Listom z 18. marca 2004 (ďalej len „napadnuté rozhodnutie“) Komisia zamietla opakovanú žiadosť žalobkyne.
It confirmed that Regulation No 45/2001 applied to the request for disclosure of the names of the other participants.
Potvrdila, že nariadenie č. 45/2001 sa uplatní na žiadosť o zverejnenie mien ostatných účastníkov.
As the applicant had not established an express and legitimate purpose or need for such a disclosure, the conditions set out by Article 8 of that regulation had not been met and the exception provided for in Article 4(1)(b) of Regulation No 1049/2001 applied .
Keďže žalobkyňa nepreukázala nijaký výslovný a legitímny účel ani potrebu takého zverejnenia, požiadavky stanovené v článku 8 uvedeného nariadenia nie sú splnené a možno uplatniť výnimku uvedenú v článku 4 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 1049/2001.
It added that, even if the rules on the protection of personal data did not apply, it would nevertheless have had to refuse to disclose the other names under Article 4(2), third indent, of Regulation No 1049/2001 so as not to compromise its ability to conduct inquiries.
Komisia dodala, že aj keby sa pravidlá v oblasti ochrany osobných údajov nepoužili, mohla zverejnenie ostatných mien odmietnuť na základe článku 4 ods. 2 tretej zarážky nariadenia č. 1049/2001, aby nebola ohrozená jej schopnosť viesť vyšetrovanie.
Procedure and forms of order sought
Konanie a návrhy účastníkov konania
The applicant brought the present action by an application lodged at the Registry of the Court of First Instance on 27 May 2004.
Žalobkyňa návrhom podaným do kancelárie Súdu prvého stupňa 27. mája 2004 podala žalobu, na základe ktorej sa začalo toto konanie.
By order of 6 December 2004, the President of the Third Chamber of the Court granted the Republic of Finland leave to intervene in support of the form of order sought by the applicant .
Uznesením zo 6. decembra 2004 predseda tretej komory Súdu prvého stupňa vyhovel návrhu na vstup Fínskej republiky ako vedľajšieho účastníka do konania na podporu žalobkyne.
Following the withdrawal of the Republic of Finland, the President of the Third Chamber of the Court, by order of 27 April 2005, struck out that intervention.
Po späťvzatí návrhu Fínskej republiky na vstup do konania ako vedľajšieho účastníka predseda tretej komory Súdu prvého stupňa uznesením z 27. apríla 2005 tento vstup vedľajšieho účastníka do konania vymazal.
By a document lodged at the Registry of the Court on 28 February 2006, the European Data Protection Supervisor (‘the EDPS’) requested leave to intervene in the dispute in support of the form of order sought by the applicant .
Podaním podaným do kancelárie Súdu prvého stupňa 28. februára 2006 Európsky dozorný úradník pre ochranu údajov (EDÚOÚ) podal návrh na vstup vedľajšieho účastníka do konania na podporu žalobkyne.
By order of 6 June 2006, the President of the Third Chamber of the Court granted the EDPS leave to intervene in support of the applicant .
Uznesením zo 6. júna 2006 predseda tretej komory Súdu prvého stupňa tomuto návrhu vyhovel.
By way of measures of organisation of procedure, the applicant and the Commission were requested to produce certain documents.
V rámci opatrení na zabezpečenie priebehu konania boli žalobkyňa a Komisia vyzvané, aby predložili určité dokumenty.
They complied with those requests within the specified time-limits.
Týmto žiadostiam vyhoveli v stanovených lehotách.
By order of 16 May 2006, in accordance with Article 65(b), Article 66(1) and Article 67(3), third subparagraph, of the Rules of Procedure of the Court of First Instance, the latter ordered the Commission to produce the complete minutes of the meeting of 11 October 1996, including the names of all the participants, whilst providing that that document would not be communicated to the applicant in the context of the current proceedings.
Uznesením zo 16. mája 2006, v súlade s článkom 65 písm. b), článkom 66 ods. 1 a článkom 67 ods. 3 tretím pododsekom Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa, Súd prvého stupňa nariadil Komisii, aby predložila úplnú zápisnicu zo stretnutia 11. októbra 1996, obsahujúcu mená všetkých účastníkov, ale uviedol, že tento dokument nebude odovzdaný žalobkyni v rámci tohto konania.
That order was complied with .
Tejto žiadosti sa vyhovelo.
The parties presented oral argument and replied to the oral questions of the Court of First Instance at the hearing on 13 September 2006.
Prednesy účastníkov konania a ich odpovede na ústne otázky, ktoré im Súd prvého stupňa položil, boli vypočuté na pojednávaní 13. septembra 2006.
The applicant claims that the Court should:
Žalobkyňa navrhuje, aby Súd prvého stupňa:
— declare that the Commission’s acceptance of the amendment to the GBP by the United Kingdom Government is contrary to Article 30 of the EC Treaty (now Article 28 EC);
— určil, že súhlas Komisie so zmenou, ktorú v GBP vykonala britská vláda, je v rozpore s článkom 30 Zmluvy ES (teraz článok 28 ES),
— declare that the Commission should not have accepted the abovementioned amendment and that it therefore breached Article 30 of the EC Treaty;
— určil, že Komisia nemala súhlasiť s vyššie uvedenou zmenou a že tým porušila článok 30 Zmluvy ES,
— order the Commission to produce the full set of names of persons who attended the meeting;
— nariadil Komisii, aby oznámila mená všetkých osôb, ktoré sa zúčastnili na stretnutí,
At the hearing, the EDPS, supporting the applicant’s application for access to the documents, contended that the Court should annul the contested decision.
EDÚOÚ na pojednávaní podporoval žiadosť žalobkyne o prístup k dokumentom a navrhol, aby Súd prvého stupňa zrušil napadnuté rozhodnutie.
— dismiss the claims concerning the infringement procedure as inadmissible;
— odmietol návrhy týkajúce sa konania o nesplnení povinnosti ako neprípustné,
— dismiss the application for annulment of the contested decision;
— zamietol návrh na zrušenie napadnutého rozhodnutia,
— dismiss the request that the Commission be ordered to disclose the names of the other persons who participated in the meeting as inadmissible;
— odmietol návrh smerujúci k tomu, aby jej bolo nariadené zverejniť mená ostatných osôb, ktoré sa zúčastnili na stretnutí, ako neprípustný,
Admissibility of the request that the Court should order the Commission to disclose the names of all persons who participated in the meeting
O prípustnosti návrhu smerujúceho k tomu, aby Súd prvého stupňa nariadil Komisii, aby oznámila mená všetkých osôb, ktoré sa zúčastnili na stretnutí
It is settled caselaw that the Court of First Instance is not entitled, when exercising judicial review of legality, to issue directions to the institutions or to assume the role assigned to them.
Z ustálenej judikatúry vyplýva, že Súd prvého stupňa nemôže v rámci preskúmavania zákonnosti, ktoré vykonáva, ukladať orgánom príkazy alebo tieto orgány nahrádzať.
Therefore, an application by the applicant, requesting the Court of First Instance to order the Commission to send it the names of all the persons who attended the meeting of 11 October 1996, is inadmissible.
Návrh žalobkyne, aby Súd prvého stupňa nariadil Komisii, aby jej oznámila mená všetkých osôb, ktoré sa zúčastnili na stretnutí 11. októbra 1996, teda nie je prípustný.
The unlawful closure of the procedure for failure to fulfil obligations under Article 169 of the EC Treaty
O protiprávnom odložení konania o nesplnení povinnosti podľa článku 169 Zmluvy ES
The applicant argues that the Commission agreed to close a procedure for failure to fulfil its obligations, in breach of Article 30 of the EC Treaty, or, alternatively, of Article 6 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 12 EC), of which the meeting of 11 October 1996 was a crucial component.
Žalobkyňa tvrdí, že Komisia sa v rozpore s článkom 30 Zmluvy ES alebo subsidiárne s článkom 6 Zmluvy ES (zmenený, teraz článok 12 ES) rozhodla odložiť konanie o nesplnení povinnosti, ktorého základným prvkom bolo stretnutie 11. októbra 1996.
Given that the Commission refused the applicant’s request to attend the meeting, that it wrongly settled the proceedings for failure to fulfil obligations, that the amended GBP continued to discriminate against beers from Member States other than the United Kingdom, and that the Commission showed extreme reluctance to reveal the names of those present at the meeting, that meeting must, the applicant argues, have been used as an opportunity for the United Kingdom Government and large United Kingdom beer producing companies to persuade the Commission to adopt an amendment that served to prevent beer importers such as the applicant from being able to sell their products to a sizeable portion of the United Kingdom market.
Vzhľadom na to, že Komisia zamietla žiadosť žalobkyne o účasť na stretnutí, že neoprávnene odložila konanie o nesplnení povinnosti, že zmenené GBP naďalej diskriminačne pôsobí voči pivám pochádzajúcim z iných členských štátov než zo Spojeného kráľovstva a že Komisia sa ukázala ako veľmi zdržanlivá pri zverejnení mien účastníkov stretnutia, totiž vláda Spojeného kráľovstva a veľké spoločnosti vyrábajúce pivo v Spojenom kráľovstve použili toto stretnutie ako prostriedok na presvedčenie Komisie, aby súhlasila s novelou určenou na to, aby sa dovozcom piva, ako je žalobkyňa, zabránilo predávať ich výrobky na významnej časti spoločného trhu.
That agreement, seeking to obtain unlawful closure of the procedure for failure to fulfil obligations, caused the applicant to suffer loss of opportunity and as a result, substantial financial loss .
Podľa žalobkyne táto dohoda, ktorej cieľom bolo dosiahnuť protiprávne odloženie konania o nesplnení povinnosti, jej spôsobila stratu príležitosti a v dôsledku toho aj významnú finančnú stratu.
Therefore, it argues, there was a breach of Article 30 of the EC Treaty.
Došlo teda k porušeniu článku 30 Zmluvy ES.
The applicant argues that the amended GBP is also contrary to Article 6 of the EC Treaty in that its effect is to establish discrimination based on nationality against beers produced in Member States other than the United Kingdom .
Žalobkyňa tvrdí, že zmenený GBP je v rozpore aj s článkom 6 Zmluvy ES, keďže jeho účinkom je vytvorenie diskriminácie na základe štátnej príslušnosti voči pivám vyrábaným v iných členských štátoch než v Spojenom kráľovstve.
The Commission considers, essentially, that the applicant’s claims for a declaration that the Commission’s acceptance of the amendment made by the United Kingdom Government to the GBP was contrary to Article 30 of the EC Treaty, that it should not have accepted that amendment, and that it thus infringed Article 30 of the EC Treaty, are manifestly inadmissible.
Komisia sa v podstate domnieva, že návrhy žalobkyne smerujúce k určeniu, že jej súhlas so zmenami GBP vykonanými Spojeným kráľovstvom je v rozpore s článkom 30 Zmluvy ES, že s nimi nemala súhlasiť a že tak porušila článok 30 Zmluvy ES, nie sú zjavne prípustné.
The applicant is requesting the Court to declare that the Commission’s acceptance of the amendment made by the United Kingdom Government to the GBP is contrary to Articles 30 and 6 of the EC Treaty.
Žalobkyňa navrhuje Súdu prvého stupňa, aby určil, že súhlas Komisie so zmenami GBP vykonanými britskou vládou je v rozpore s článkami 30 a 6 Zmluvy ES.
That request should be interpreted, in reality, as an argument by the applicant that the Commission acted wrongly in deciding to take no further action on its complaint against measures of the United Kingdom allegedly contrary to Community law.
Tento návrh treba chápať v tom zmysle, že žalobkyňa sa v skutočnosti odvoláva na to, že Komisia neoprávnene odložila jej sťažnosť, podľa ktorej sú opatrenia Spojeného kráľovstva údajne v rozpore s právom Spoločenstva.
Under Article 169 of the EC Treaty, the Commission is not bound to bring proceedings for failure to fulfil obligations, but has a discretionary power precluding the right of individuals to require it to adopt a particular position or to bring an action for annulment against its refusal to take action (order of 16 February 1998 in
Z článku 169 Zmluvy ES totiž vyplýva, že Komisia nie je povinná začať konanie o nesplnení povinnosti, ale má v tomto ohľade diskrečnú právomoc pri posúdení, ktorá vylučuje právo jednotlivcov žiadať od inštitúcie, aby zaujala stanovisko v určitom zmysle, a právo podať žalobu o neplatnosť proti jej odmietnutiu konať
Case T-182/97 Smanor and Others v Commission [1998] ECR II-271, paragraph 27, and Institouto N. Avgerinopoulou and Others v Commission, paragraph 77).
(uznesenia Súdu prvého stupňa zo 16. februára 1998, Smanor a i./Komisia, T-182/97, Zb. s. II-271, bod 27, a Institouto N. Avgerinopoulou a i./Komisia, už citované, bod 77).
In this case, therefore, the applicant has no standing to request the annulment of the Commission’s refusal to bring an action for failure to fulfil obligations against the United Kingdom on the ground that the amended GBP infringed Articles 6 and 30 of the EC Treaty.
V prejednávanej veci je teda návrh žalobkyne na zrušenie rozhodnutia Komisie, ktorým sa odmieta začať konanie o nesplnení povinnosti proti Spojenému kráľovstvu z dôvodu, že zmenené GBP porušuje články 6 a 30 Zmluvy ES, neprípustný.
In those circumstances, the Commission cannot be accused of itself infringing those articles by taking no further action on the proceedings in question.
Za týchto okolností nemožno Komisii vytýkať, že sama porušila tieto články tým, že odložila dotknuté konanie.