natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In support of its action, the Kingdom of Belgium relied on three pleas, alleging, first, that there had been no infringement of Article 8 of Regulation No 3508/92 or of Articles 6 and 9 of Regulation No 3887/92, secondly, that the Commission had failed
Na podporu svojej žaloby Belgické kráľovstvo uviedlo tri dôvody založené po prvé na neporušení článku 8 nariadenia č. 3508/92, ako aj článkov 6 a 9 nariadenia č. 3887/92, po druhé na tom, že Komisia nesplnila podmienky, ktoré stanovujú usmernenia, a to pokiaľ ide o pojmy významný nedostatok pri uplatňovaní pravidiel Spoločen-
2008 — CASE C-418/06 P to comply with the conditions laid down in the Guidelines concerning serious deficiency in the compliance with Community rules and real risk of loss for the EAGGF and, thirdly, infringement of the principle of proportionality in the determination of the amount of the financial correction.
2008 — VEC C-418/06 P stva a skutočné riziko straty pre EPUZF, a nakoniec po tretie na porušení zásady proporcionality pri určení výšky finančnej opravy.
It asked the Court of First Instance partially to annul the contested decision inasmuch as it provided, in respect of the Kingdom of Belgium, for a flatrate correction of 2% or, in the alternative, under its unlimited jurisdiction, to reduce the amount of expenditure excluded from financing to EUR 1 079 814 and to order the Commission to pay the costs.
Navrhlo, aby Súd prvého stupňa čiastočne zrušil sporné rozhodnutie v časti, v ktorej stanovuje pre Belgické kráľovstvo paušálnu opravu vo výške 2 %, alebo subsidiárne na základe svojej neobmedzenej právomoci znížil výšku výdavku vylúčeného z financovania na sumu 1 079 814 eur a nakoniec zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.
The Commission contended that the Court of First Instance should dismiss the application and order the Kingdom of Belgium to pay the costs.
Komisia navrhla, aby Súd prvého stupňa zamietol žalobu a zaviazal Belgické kráľovstvo na náhradu trov konania.
In the judgment under appeal, the Court of First Instance held first of all that the head of claim seeking a reduction of the financial correction was inadmissible, stating that there was no provision in respect of the EAGGF conferring unlimited jurisdiction on the Community Courts under Article 229 EC.
V napadnutom rozsudku Súd prvého stupňa najskôr rozhodol, že žalobný návrh týkajúci sa zníženia finančnej opravy je neprípustný z dôvodu, že v oblasti EPUZF-u žiadne ustanovenie nepriznáva súdnym orgánom Spoločenstva neobmedzenú právomoc v súlade s článkom 229 ES.
Next, ruling on the substance, the Court of First Instance recalled EAGGF caselaw as follows:
Následne, rozhodujúc o veci samej, Súd prvého stupňa pripomenul judikatúru v oblasti EPUZF-u:
‘29 It must be pointed out first of all that the EAGGF finances only intervention undertaken in accordance with the Community rules within the framework of the common organisation of agricultural markets (see Case C-300/02 Greece v Commission [2005] ECR I-1341, paragraph 32, and caselaw cited therein).
„29 Na úvod je vhodné pripomenúť, že EPUZF financuje iba zásahy uskutočnené v súlade s ustanoveniami Spoločenstva v rámci spoločnej organizácie poľnohospodárskych trhov (pozri rozsudok Súdneho dvora z 24. februára 2005, Grécko/Komisia, C-300/02, Zb. s. I-1341, bod 32 a citovanú judikatúru).
30 It should also be noted that it is for the Commission to prove an infringement of the rules on the common organisation of the agricultural markets (see Greece v Commission, paragraph 29 above, paragraph 33, and caselaw cited therein).
Rovnako je namieste pripomenúť, že je úlohou Komisie, aby preukázala porušenie predpisov, ktoré upravujú spoločnú organizáciu poľnohospodárskych trhov (pozri rozsudok Grécko/Komisia, už citovaný v bode 29 vyššie, bod 33 a citovanú judikatúru).
However, the Commission is required not to show exhaustively that the checks carried out by the national authorities were inadequate or that the figures they have transmitted are irregular, but to produce evidence of its serious and reasonable doubt regarding such checks or figures (see Greece v Commission, paragraph 29 above, paragraph 34 and caselaw cited therein).
Komisia však nie je povinná vyčerpávajúcim spôsobom preukázať nedostatky kontrol, ktoré vykonali vnútroštátne správne orgány, alebo nesprávnosť nimi predložených čísel, ale len existenciu vážnej a opodstatnenej pochybnosti, ktorú má a ktorá sa týka týchto kontrol alebo čísel (pozri rozsudok Grécko/Komisia, už citovaný v bode 29 vyššie, bod 34 a citovanú judikatúru).
31 The Member State concerned, for its part, cannot rebut the Commission’s findings by mere assertions which are not substantiated by evidence of a reliable and operational inspection system.
Dotknutý členský štát nemôže vyvrátiť zistenia Komisie bez tvrdení, ktoré sú podložené dôkazom o spoľahlivosti a funkčnosti systému kontroly.
If it is not able to show that they are inaccurate, the Commission’s findings can give rise to serious doubts as to the existence of an adequate and effective series of supervisory measures and inspection procedures (see Greece v Commission, paragraph 29 above, paragraph 35 and caselaw cited therein).
Ak sa mu teda nepodarí preukázať, že zistenia Komisie sú nesprávne, majú tieto zistenia za následok vznik vážnych pochybností týkajúcich sa vytvorenia primeraného a účinného systému opatrení pre dohľad a kontrolu (pozri rozsudok Grécko/Komisia, už citovaný v bode 29 vyššie, bod 35 a citovanú judikatúru).
32 The reason for this mitigation of the burden of proof on the Commission is that it is the Member State which is best placed to collect and verify the data required for the clearance of EAGGF accounts; consequently, it is for that State to adduce the most detailed and comprehensive evidence that its inspections or figures are accurate and, if appropriate, that the Commission’s statements are incorrect (see Greece v Commission, paragraph 29 above, paragraph 36, and caselaw cited therein).
Dôvodom tohto uľahčenia dôkaznej povinnosti Komisie je, že členský štát má lepšiu možnosť zhromaždiť a preveriť údaje potrebné na zúčtovanie výdavkov EPUZF-u, a že mu preto prináleží, aby predložil čo najpodrobnejší a najúplnejší dôkaz o skutočnom stave kontrol a číselných údajov, prípadne o nepresnostiach v tvrdeniach Komisie (rozsudok Grécko/Komisia, už citovaný v bode 29 vyššie, bod 36 a citovaná judikatúra).
33 That definition of the burden of proof given in caselaw is not affected by the condition laid down in the Guidelines that a flatrate financial correction requires there to be “a serious deficiency in the compliance with explicit Community rules”.
Toto vymedzenie na základe judikatúry dôkazného bremena neovplyvňuje podmienka, ktorú stanovujú usmernenia a v zmysle ktorej paušálna finančná oprava predpokladá existenciu ‚významného nedostatku pri uplatňovaní pravidiel Spoločenstva‘.
On one hand, that condition should be read in the light of the condition
Na jednej strane táto podmienka sa musí vykladať so zreteľom
2008 — CASE C-418/06 P laid down in the preceding paragraph of the Guidelines that flatrate corrections should be considered when the Commission finds a failure adequately to effect any control which is explicitly required by a regulation, “or implicitly required in order to respect an explicit rule”.
2008 — VEC C-418/06 P na podmienku, ktorá je uvedená v predchádzajúcom odseku usmernení a podľa ktorej o paušálnych opravách sa musí uvažovať, keď Komisia zistí, že kontrolné opatrenie, ktoré výslovne vyžaduje nariadenie ‚alebo ktoré je implicitne nevyhnutné pre dodržanie výslovného pravidla‘ nebolo vykonané primeraným spôsobom.
On the other hand, to require the Commission not only to adduce evidence of serious and reasonable doubt on its part but also to demonstrate the existence of a serious deficiency in the compliance with explicit Community rules would be contrary to the consistent caselaw of the Court concerning the burden of proof, caselaw that was maintained after the Guidelines had been adopted (see, regarding concurrent application of that caselaw and the Guidelines, Case C-157/00 Greece v Commission [2003] ECR I-153, paragraphs 28, 29, 35 and 36, and Case C-318/02 Netherlands v Commission, not published in the ECR, paragraphs 34 and 35).’
Na druhej strane vyžadovať od Komisie nielen unesenie dôkazného bremena o vážnej a opodstatnenej pochybnosti, ktorú má, ale aj preukázanie existencie významného nedostatku pri uplatňovaní výslovných pravidiel Spoločenstva je v rozpore s ustálenou judikatúrou Súdneho dvora v oblasti dôkazného bremena, ktorá zostala zachovaná po prijatí usmernení (pozri, pokiaľ ide o súčasné uplatňovanie tejto judikatúry a usmernení, rozsudky Súdneho dvora z 9. januára 2003, Grécko/Komisia, C-157/00, Zb. s. I-153, body 28, 29, 35 a 36, a z 24. februára 2005, Holandsko/Komisia, C-318/02, neuverejnený v Zbierke, body 34 a 35).“
The Court stated in paragraph 34 of the judgment under appeal that it was in the light of those considerations that the Belgian Government’s arguments against the grounds on which the Commission had based the contested decision should be examined.
V bode 34 napadnutého rozsudku Súd prvého stupňa ďalej uviedol, že vzhľadom na tieto úvahy treba skúmať argumentáciu belgickej vlády voči dôvodom, na ktorých Komisia založila sporné rozhodnutie.
Carrying out a joint examination of the first plea and the first part of the second plea, the Court of First Instance found, in paragraphs 47 to 50 of the judgment under appeal, under the heading ‘Seriousness of the anomalies detected by the Commission’, that the discrepancies between the area declared and the GIS area, discovered at the administrative checking stage, constituted anomalies indicating potential irregularities in aid applications involving a risk of loss for the EAGGF.
V rámci spoločného skúmania prvého dôvodu a prvej časti druhého dôvodu sa Súd prvého stupňa v bodoch 47 až 50 napadnutého rozsudku pod názvom „O význame odchýlok, ktoré zistila Komisia“, domnieval, že odchýlky medzi deklarovanou plochou a plochou GIS-u zistené v štádiu správnej kontroly boli odchýlkami, ktoré poukazovali na prípadné nezrovnalosti žiadostí o pomoc, z ktorých vyplýva riziko straty pre EPUZF.
The Court of First Instance stated in paragraph 49 of that judgment that the legislation in force at the relevant time did not require Member States to use a GIS.
V bode 49 uvedeného rozsudku Súd prvého stupňa uviedol, že právne predpisy účinné v čase skutkových okolností nezaväzovali členské štáty používať GIS.
However, it held that, by adopting a GIS at an early stage before it was made compulsory or obsolete as a result of widespread satellite monitoring the Belgian authorities had adopted a monitoring instrument capable of supplying relevant information
Rozhodol však, že tým, že belgické úrady zaobstarali GIS vopred, predtým, než sa stal povinným alebo zastaraným v dôsledku zovšeobecnenia kontroly satelitným diaľkovým snímaním, získali nástroj kontroly schopný poskytnúť relevantné údaje nad rámec povinností
BELGIUM v COMMISSION which went further than the express obligations laid down in Article 6(2) of Regulation No 3887/92.
BELGICKO/KOMISIA výslovne vyplývajúcich z článku 6 ods. 2 nariadenia č. 3887/92.
In the view of the Court, the Commission could not ignore this element establishing the existence of serious and reasonable doubt, which clearly indicated a risk of loss for the EAGGF, simply because the system which detected it was not compulsory or was not intended for that purpose.
Podľa Súdu prvého stupňa Komisia nemohla nezohľadniť túto skutočnosť, ktorá zakladala vážnu a opodstatnenú pochybnosť a jasne naznačovala riziko straty pre EPUZF len preto, lebo systém, ktorý odhalil odchýlky, nebol povinný alebo nebol zriadený na tento účel.
The Court of First Instance then accepted, at paragraph 52 of the judgment under appeal, that the legislation in force at the relevant time did not expressly require Member States to use the inspection procedures prescribed by the Commission in its summary report.
Následne Súd prvého stupňa v bode 52 napadnutého rozsudku pripustil, že právna úprava účinná v čase skutkových okolností neukladala členským štátom výslovne povinnosť uplatňovať kontrolné postupy, ktoré stanovila Komisia vo svojej súhrnnej správe.
However, according to the Court’s reasoning, based on Case C-8/88 Germany v Commission [1990] ECR I-2321, paragraph 16, and Case C-468/02 Spain v Commission, paragraph 35, those obligations to take action in response to anomalies detected by a GIS stemmed, in some cases implicitly, from the rules in force, whereby it is for the Member States to organise an effective system of checks and supervision.
Podľa právnej úvahy Súdu prvého stupňa, ktorá vychádza z judikatúry založenej rozsudkami Súdneho dvora z 12. júna 1990, Nemecko/Komisia (C-8/88, Zb. s. I-2321, bod 16), a zo 14. apríla 2005, Španielsko/Komisia (C-468/02, bod 35), však tieto povinnosti reagovať na odchýlky, ktoré zistil GIS, vyplývali prípadne implicitne z účinnej právnej úpravy, podľa ktorej je úlohou členských štátov vytvoriť systém kontroly a dohľadu.
The Court of First Instance stated in paragraphs 53 and 54 of the judgment under appeal that it followed from those rules that Member States are required to organise a series of administrative and on-the-spot checks to ensure that the substantive and formal conditions for granting aid are correctly observed.
V bodoch 53 a 54 napadnutého rozsudku Súd prvého stupňa spresnil, že z tejto právnej úpravy vyplynulo, že členské štáty sú povinné vykonávať hĺbkové administratívne kontroly a kontroly na mieste, ktoré umožnia zabezpečiť riadne dodržiavanie hmotnoprávnych a procesných podmienok na poskytovanie pomoci.
Moreover the Court pointed out that it was also clear from caselaw that the administrative checks preceding on-the-spot checks must be carried out in such a way as to enable the national authorities to draw all possible conclusions, be they matters of certainty or of doubt, regarding compliance with the conditions for granting aid (see in particular Case C-41/94 Germany v Commission [1996] ECR I-4733, paragraph 17, and Case C-468/02 Spain v Commission, paragraph 40).
Ďalej Súd prvého stupňa uviedol, že z judikatúry tiež vyplýva, že správna kontrola, ktorá predchádza kontrolám na mieste, musí byť vykonávaná takým spôsobom, aby z nej vnútroštátne orgány mohli vyvodiť všetky možné závery, či už isté alebo neisté, o dodržiavaní podmienok na poskytovanie pomoci (pozri najmä rozsudky z 3. októbra 1996, Nemecko/Komisia, C-41/94, Zb. s. I-4733, bod 17, a zo 14. apríla 2005, Španielsko/Komisia, už citovaný, bod 40).
The Court then found in paragraph 55 of the judgment under appeal that, faced with the risk of loss for the EAGGF clearly identified during the administrative check, inaction on the part of the Belgian authorities would clearly amount to a failure to adopt the controls implicitly required in order to comply with one of the explicit rules in force at the relevant time.
V bode 55 napadnutého rozsudku sa teda Súd prvého stupňa domnieval, že voči riziku straty pre EPUZF, ktoré bolo jednoznačne zistené počas správnej kontroly, nečinnosť belgických orgánov sa jasne rovnala neprijatiu implicitných opatrení nevyhnutných na dodržiavanie výslovných pravidiel účinných v čase skutkových okolností.
The Court concluded in paragraph 57 of the judgment under appeal that the Belgian authorities were therefore required to take action in response to the anomalies detected by the GIS.
V bode 57 napadnutého rozsudku Súd prvého stupňa vyvodil záver, že belgické úrady boli povinné reagovať na odchýlky, ktoré odhalil GIS.
With regard to the measures adopted by the Kingdom of Belgium, the Court found in paragraph 62 of the judgment under appeal that, in those circumstances and in view of the facts established during the checks carried out in May 2001, the Commission was entitled to entertain serious doubts as to whether the areas declared were correct and whether the checks carried out were effective.
Pokiaľ ide o opatrenia, ktoré prijalo Belgické kráľovstvo, Súd prvého stupňa sa však v bode 62 napadnutého rozsudku domnieval, že za týchto podmienok a vzhľadom na skutočnosti, ktoré sa zistili počas previerok vykonaných v priebehu mája 2001, Komisia mohla zotrvať v závažných pochybnostiach o presnosti deklarovaných plôch a o účinnosti vykonaných kontrol.
In paragraphs 65 to 70 of the judgment under appeal, the Court accepted the Commission’s argument that owing to the late input of the data into the GIS some files had escaped on-the-spot checking.
Následne v bodoch 65 až 70 napadnutého rozsudku sa Súd prvého stupňa stotožnil s tvrdením Komisie, podľa ktorého z dôvodu omeškania kótovania údajov do GIS-u niektoré spisové materiály mohli uniknúť kontrole na mieste.
The Court held in particular:
Súd prvého stupňa sa najmä domnieval:
‘69 As the Belgian Government has failed to adduce relevant evidence to overturn the Commission’s findings regarding the absence of on-the-spot checks because of late input of data, the conclusion must be drawn that a number of files escaped such checking (see to that effect Case C-307/03 Italy v Commission, not published in the ECR, paragraphs 33 to 35).
„69 Keďže belgická vláda neuviedla relevantné skutočnosti, ktoré by mohli vyvrátiť tvrdenia Komisie o nevykonaní kontroly na mieste z dôvodu omeškania kótovania, nutné je konštatovať, že určitý počet spisových materiálov unikol takejto kontrole (pozri v tomto zmysle rozsudok Súdneho dvora z 10. novembra 2005, Taliansko/Komisia, C-307/03, neuverejnený v Zbierke, body 33 až 35).
The absence of express obligations is not capable of dispelling doubts arising from the absence of on-the-spot checks.
Neexistencia výslovne stanovených povinností totiž nemôže odstrániť pochybnosti, ktoré vznikli z dôvodu nevykonania kontrol na mieste.
In any event, since that delay leads to an absence of checks, it infringes the general obligation to be in a position to carry out such checks.
V každom prípade, ak toto omeškanie má za následok nevykonanie kontroly, je to v rozpore so všeobecnou povinnosťou úradu vykonať takéto kontroly.
Also, the fact that on-the-spot checks were conducted after 31
Rovnako skutočnosť,
August and gave rise to corrections does not mean that all the necessary checks were carried out and does not show that such on-the-spot checks were the result of an effective risk analysis carried out after 31 August.’
BELGICKO/KOMISIA že kontroly na mieste boli vykonávané po 31. auguste a boli dôvodom na opravy, neznamená, že všetky potrebné kontroly boli vykonané, a nepreukazuje, že tieto kontroly na mieste vyplývali z účinnej analýzy rizík vykonanej po 31. auguste.“
Hence, the Court concluded, in paragraphs 71 and 72 of that judgment, that the applicant Member State had not adduced sufficient evidence to allay the Commission’s serious and reasonable doubts regarding the reliability of the checks, those doubts arising from the failure to take sufficient account of the anomalies detected by the GIS and the absence of checks.
Súd prvého stupňa v bodoch 71 a 72 tohto rozsudku teda dospel k záveru, že členský štát žalobca neuviedol dostatočné skutočnosti, ktoré by umožnili vyvrátiť vážne a opodstatnené pochybnosti Komisie o spoľahlivosti kontrol, ktoré vyplynuli z nedostatočného zohľadnenia odchýlok, ktoré odhalil GIS, a z nevykonania kontroly.
It therefore considered that the Commission was entitled to apply a financial correction.
Domnieval sa, že preto bola Komisia oprávnená uplatniť finančnú opravu.
In those circumstances, the first plea and the first part of the second plea were rejected.
Za týchto podmienok prvý dôvod, ako aj prvá časť druhého dôvodu sa zamietli.
As regards the second part of the second plea, alleging an absence of real risk of loss for the EAGGF, and the third plea, alleging that the flatrate correction is disproportionate to the loss actually suffered by the EAGGF, which the Court of First Instance decided to deal with jointly, the latter did not accept the method of calculation put forward by the Kingdom of Belgium to demonstrate the allegedly disproportionate nature of the financial corrections applied.
Pokiaľ ide o druhú časť druhého dôvodu založenú na neexistencii skutočného rizika straty pre EPUZF a tretí dôvod založený na neprimeranom charaktere paušálnej opravy so zreteľom na stratu, ktorá skutočne vznikla EPUZF-u, ktorými sa Súd prvého stupňa rozhodol zaoberať spoločne, tento súd sa nestotožnil s metódou výpočtu, ktorú uviedlo Belgické kráľovstvo, aby preukázalo údajne neprimeranú povahu uplatnených finančných opráv.
It stated in particular, in paragraphs 88 and 90 of the judgment under appeal, that the extrapolations submitted by the Belgian Government, designed to show the maximum loss sustained by the EAGGF, failed to take into account the recovery of undue payments, and that it was impossible to know whether or not they included the files that were entered into the system late.
V bodoch 88 a 90 napadnutého rozsudku najmä zdôraznil, že extrapolácie, ktoré uviedla belgická vláda a ktoré majú preukázať maximálnu stratu, ktorá vznikla EPUZF-u, nezohľadňovali vrátenie nenáležitých platieb a že bolo nemožné vedieť, či obsahovali spisové materiály, ktoré boli s omeškaním zakótované.
Since that Member State was unable to show the maximum loss sustained by the EAGGF, the Court concluded in paragraphs 92 and 93 of the judgment under appeal that the Commission was entitled to impose a flatrate correction and that, as that correction had been set at 2%, the lowest rate provided for in the Guidelines, and the Guidelines had not been challenged by the Kingdom of Belgium, that correction could not by definition have infringed the principle of proportionality.
Zo skutočnosti, že tento členský štát nemohol preukázať maximálnu stratu, ktorá vznikla EPUZF-u, Súd prvého stupňa v bodoch 92 a 93 napadnutého rozsudku vyvodil záver, že Komisia mohla v súlade s právom uložiť paušálnu opravu, a keďže tá bola stanovená na najnižšej úrovni určenej usmerneniami, čiže vo výške 2 %, a keďže tieto usmernenia Belgické kráľovstvo nenapadlo, potom táto oprava v nijakom prípade nemohla porušiť zásadu proporcionality.
The Court therefore rejected the second part of the second plea and the third plea.
Preto Súd prvého stupňa zamietol druhú časť druhého dôvodu, ako aj tretí dôvod.
In those circumstances, the application was dismissed and the Kingdom of Belgium was order to pay the costs.
Za týchto podmienok Súd prvého stupňa žalobu zamietol a Belgické kráľovstvo zaviazal na náhradu trov konania.
IV — Forms of order sought
IV — Návrhy účastníkov konania
In this appeal, the Kingdom of Belgium is asking the Court of Justice:
V tomto odvolaní Belgické kráľovstvo navrhuje, aby Súdny dvor:
— to set aside the judgment under appeal and annul the contested decision;
— zrušil napadnutý rozsudok a sporné rozhodnutie,
— in the alternative, to set aside the judgment under appeal and, under its unlimited jurisdiction, to reduce the financial correction to EUR 1 491 085;
— subsidiárne zrušil napadnutý rozsudok a na základe neobmedzenej právomoci znížil výšku finančnej opravy na 1 491 085 eur,
— in the further alternative, to set aside the judgment under appeal and refer the case back to the Court of First Instance;
— ešte viac subsidiárne zrušil napadnutý rozsudok a vrátil vec Súdu prvého stupňa na ďalšie konanie,
— to order the Commission to pay the costs incurred before the Court of First Instance and the Court of Justice.
— zaviazal Komisiu na náhradu trov konania pred Súdom prvého stupňa a Súdnym dvorom.
The Commission contends that the Court should dismiss the appeal and order the Kingdom of Belgium to pay the costs.
Komisia vo svojom vyjadrení navrhuje zamietnuť odvolanie a zaviazať Belgické kráľovstvo na náhradu trov konania.
V — The grounds of the appeal
V — Odvolacie dôvody
In support of its appeal, the Kingdom of Belgium puts forward in essence five grounds on which the judgment under appeal should be set aside, alleging respectively:
Na podporu svojho odvolania Belgické kráľovstvo uvádza v podstate päť odvolacích dôvodov na zrušenie napadnutého rozsudku, ktoré sú založené na:
— distortion of the facts;
— skreslení skutkových okolností,