natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Judgments of 8 July 2004 in Case T-44/00 Mannesmannröhren-Werke v Commission (under appeal, Case C-411/04 P); Case T-48/00 Corus UK v Commission; Case T-50/00 Dalmine v Commission (under appeal, Case C-407/04 P); and Joined Cases T-67/00, T-68/00, T-71/00 and T-78/00 JFE Engineering and Others v Commission (under appeal, Cases C-403/04 P and C-405/04 P); none yet published in the ECR.
Rozsudky z 8. júla 2004, Mannesmannröhren-Werke/Komisia, T-44/00 (vo veci bolo podané odvolanie, C-411/04 P), Corus UK/Komisia, T-48/00, Dalmine/Komisia, T-50/00 (vo veci bolo podané odvolanie, C-407/04 P), JFE Engineering a i./Komisia, T-67/00, T-68/00, T-71/00 a T-78/00 (vo veci boli podané odvolania, C-403/04 P a C-405/04 P), zatiaľ neuverejnené v Zbierke.
Commission Decision 2002/271/EC of 18 July 2001 relating to a proceeding under Article 81 of the EC Treaty and Article 53 of the EEA Agreement – Case COMP/E-1/36.490 – Graphite electrodes (OJ 2002 L 100, p. 1).
Rozhodnutie Komisie 2002/271/CE z 18. júla 2001 o konaní na uplatnenie článku 81 ES a článku 53 dohody EHP – Vec COMP/E-1/36.490 – Grafitové elektródy (Ú. v. ES L 100, s. 1).
Commission Decision 2003/382/EC of 8 December 1999 relating to a proceeding under Article 81 of the EC Treaty (Case IV/E-1/35.860-B seamless steel tubes) (OJ 2003, L 140, p. 1).
Rozhodnutie Komisie 2003/382/CE z 8. decembra 1999 o konaní na uplatnenie článku 81 Zmluvy ES (Vec IV/E-1/35.860-B – Oceľové bezšvíkové trubky) (Ú. v. EÚ L 140, s. 1).
Page 90
Činnosť
4; ‘the Leniency Notice’).
4, ďalej len „oznámenie o spolupráci“15).
15 As explained below, the Court of First Instance recognises that the Commission has a margin of discretion, indeed a very wide margin of discretion, depending on the case, in applying the criteria for determining the amount of fines.
Tak, ako bude aj ďalej uvedené, Súd prvého stupňa v závislosti podľa prípadu priznáva Komisii pri uplatnení kritérií určenia výšky pokút diskrečnú právomoc, dokonca veľmi širokú diskrečnú právomoc.
However, the Court scrupulously ensures that the undertakings fined for having participated in the same cartel are treated in according with the principle of equal treatment.
Bdie však úzkostlivo na to, aby pri postihnutých podnikoch zúčastnených na tej istej dohode obmedzujúcej hospodársku súťaž bola uplatnená zásada rovnosti zaobchádzania.
It will also be recalled that the Court of First Instance may exercise its unlimited jurisdiction not only to reduce fines but also to increase them.
Pripomíname takisto, že Súd prvého stupňa môže vykonať svoje plné rozhodovacie právo nielen na zníženie, ale aj na zvýšenie výšky pokút.
The reduction by the Court of the overall amount of the fines imposed on the applicants by the Commission in the ‘graphite electrodes’ and ‘welded steel tubes and pipes’ cases (from EUR 207 200 200 to EUR 152 772 400) in the ‘graphite electrodes’ case and from EUR 90 900 000 to EUR 78 120 000 in the ‘seamless steel tubes and pipes’ case) is a result which merits some qualification (see below).
Zníženie celkovej výšky pokút uložených Komisiou žalujúcim spoločnostiam, ku ktorému pristúpil Súd prvého stupňa vo veciach „grafitových elektród“ a „oceľových bezšvíkových trubiek a rúr“ (zo sumy 207 200 000 eur na 152 772 400 eur vo veci „grafitových elektród“ a zo sumy 90 900 000 eur na 78 120 000 eur vo veci „oceľových bezšvíkových trubiek a rúr“) je výsledkom, ktorý si zaslúži viac pozornosti (pozri ďalej).
As no judgment has entailed an adjudication on the lawfulness of decisions adopted under Article 82 EC (as far as 2004 is concerned, Microsoft v Commission was dealt with by the judge responsible for granting interim relief; see below) and the only decision relating to Regulation No 4064/89 concluded that the Commission was not competent to deal with the matter (judgment of 28 September in Case T-310/00 MCI v Commission, not yet published in the ECR), the developments relating to Article 81 EC and the sanctions imposed for infringement of that provision will constitute the essential part of this section on competition law.
Keďže žiadny rozsudok sa netýkal zákonnosti rozhodnutí prijatých na základe článku 82 ES (keďže o veci medzi spoločnosťou Microsoft a Komisiou konal iný sudca rozhodujúci o nariadení predbežných opatrení, pozri ďalej) a jediným rozhodnutím týkajúcim sa nariadenia č. 4064/89 sa rozhodlo o nedostatku právomocí Komisie (rozsudok z 28. septembra 2004, MCI/Komisia, T-310/00, zatiaľ neuverejnený v Zbierke), predstavuje vývoj týkajúci sa článku 81 ES a sankcií uložených za porušenie tohto ustanovenia podstatu vývoja v rámci tejto rubriky venovanej právu hospodárskej súťaže.
Points raised in the case-law on the scope of Article 81 CE a)
Prínos judikatúry v oblasti pôsobnosti článku 81 ES a)
In Case T-313/02 Meca-Medina and Majcen v Commission (judgment of 30 September 2004, not yet published in the ECR; under appeal, Case C-519/04 P), the Court of First Instance had occasion to apply the concept of economic activity to sport.
Vo veci Meca-Medina a Majcen/Komisia [rozsudok z 30. septembra 2004, T-313/02, zatiaľ neuverejnený v Zbierke, vo veci bolo podané odvolanie (C 519/04 P)] mal Súd prvého stupňa príležitosť uplatniť pojem hospodárskej činnosti na oblasť športu.
In its judgment, the Court upheld the Commission’s decision rejecting the complaint lodged by two professional athletes who compete in long-distance swimming events.
Súd prvého stupňa vo svojom rozsudku potvrdzuje rozhodnutie Komisie, ktorým táto zamietla
The 1996 Leniency Notice was replaced in 2002 by the Commission notice on immunity from fines and reduction of fines in cartel cases (OJ 2002 C 45, p. 3).
Treba upozorniť, že toto oznámenie o spolupráci z roku 1996 bolo nahradené roku 2002 oznámením Komisie o oslobodení od pokút a o znížení ich výšky vo veciach týkajúcich sa dohôd obmedzujúcich hospodársku súťaž (Ú. v. ES 2002, C 45, s. 3).
Proceedings economic activity, like the rules on the composition of national teams or ‘the rules of the game’ fixing, for example, the length of matches or the number of players on the field.
Súd prvého stupňa pripomína, že podľa judikatúry Súdneho dvora spadá športová činnosť do pôsobnosti práva Spoločenstva len vtedy, ak predstavuje hospodársku činnosť v zmysle článku 2 ES.
After noting that the Court of Justice had not, in cases concerning Article 39 EC et seq. and Article 49 EC et seq., had to rule on whether sporting rules are subject to the Treaty provisions on competition, the Court of First Instance considered that the principles identified in respect of free movement of workers and services are equally valid as regards the provisions of the EC Treaty relating to competition and that the opposite is also true.
Potom, ako Súd prvého stupňa zistil, že Súdny dvor zastavil konanie vo veciach týkajúcich sa článkov 39 a nasl. a 49 a nasl. o podriadení športových pravidiel ustanoveniam Zmluvy o hospodárskej súťaži, usúdil, že princípy vyplývajúce z úpravy voľného pohybu pracovníkov a služieb sa vzťahujú rovnako na ustanovenia Zmluvy o hospodárskej súťaži a že to platí aj naopak.
It follows that purely sporting legislation does not come under either the Community provisions on free movement of persons and services or the provisions on competition.
Z toho vyplýva, že výlučne športová úprava nespadá do pôsobnosti ani ustanovení Spoločenstva o voľnom pohybe pracovníkov a služieb, ani ustanovení o hospodárskej súťaži.
Competition procedure
Konanie vo veciach hospodárskej súťaže
Access to the file
O prístupe k spisu
The rule that undertakings being investigated under Articles 81 EC and 82 EC must have access to the Commission’s file is now clearly recognised in Community law.
V súčasnosti je už v práve Spoločenstva jasne uznané pravidlo, podľa ktorého musia mať podniky, o ktorých sa vedie šetrenie na základe článkov 81 a 82 ES, prístup k spisu Komisie.
That rule has its basis in the principle of equality of arms and is therefore essential to the exercise of the rights of the defence.
Základom tohto pravidla je zásada rovnosti účastníkov konania a má tak zásadný charakter pre výkon práv obhajoby.
None the less, there are limits to the rule, which seek to protect the Commission’s decision-taking process or the legitimate interests of third parties.
Toto pravidlo však má určité hranice a ich cieľom je zachovať rozhodovací proces Komisie alebo oprávnené záujmy tretích osôb.
In Tokai Carbon and Others v Commission, cited above, the Court of First Instance first observed that, in order to allow the undertakings concerned to defend themselves effectively against the objections raised against them in the statement of objections, the Commission is required to make available to them the entire investigation file, except for documents containing business secrets of other undertakings, other confidential information and internal documents of the Commission.
V už uvedenom rozsudku Tokai Carbon a i./Komisia Súd prvého stupňa najprv pripomenul, že na to, aby sa dotknuté podniky mohli náležite brániť voči výhradám uvedeným v oznámení výhrad, je Komisia povinná sprístupniť im celý vyšetrovací spis s výnimkou dokumentov obsahujúcich obchodné tajomstvo iných podnikov alebo iné dôverné informácie a s výnimkou interných dokumentov Komisie.
As regards those internal documents, the restriction of access to them is justified by the need to ensure the proper functioning of the Commission when it deals with infringements of the Treaty competition rules; internal documents can be made available only if the exceptional circumstances of the case so require, on the basis of serious evidence which it is for the party concerned to provide, both before the Community Court and in the administrative procedure conducted by the Commission.
Pokiaľ ide o interné dokumenty Komisie, je obmedzenie prístupu k nim odôvodnené nevyhnutnosťou zabezpečiť riadne fungovanie Komisie v oblasti potláčania pravidiel Zmluvy o hospodárskej súťaži, pretože tieto dokumenty možno rozširovať len ak si to vyžadujú výnimočné okolnosti daného prípadu, na základe závažných indícií, ktoré musí predložiť dotknutá strana, a to tak pred sudcom Spoločenstva, ako aj v rámci administratívneho konania pred Komisiou.
The scope of the Statement of Objections
O význame oznámenia výhrad
The function of the Statement of Objections is well established: it must enable those concerned to be fully aware of the conduct in respect of which the Commission criticises them and to exercise their rights of defence effectively.
Funkcia oznámenia výhrad je riadne zavedená: má dotknutým osobám umožniť náležité oboznámenie sa s konaním, ktoré im Komisia vytýka, a náležitý výkon ich práva obhajoby.
That requirement is satisfied where the final decision does not impute to the parties concerned infringements different from those referred to in the statement of objections and sets out only facts in respect of which the parties concerned have had the opportunity to provide an explanation.
Táto požiadavka je dodržaná, ak konečné rozhodnutie neobviňuje dotknuté osoby z iných porušení ako tých, ktoré boli uvedené v oznámení výhrad a obsahuje len skutočnosti, ku ktorým sa dotknuté osoby mali možnosť vyjadriť.
In its judgment of 8 July 2004 in Case T-44/00 Mannesmannröhren-Werke v Commission, not yet published in the ECR (under appeal, Case C-411/04 P), the Court of First Instance recalled that the rights of the defence are infringed as a result of a discrepancy between the statement of objections and the final decision only where an objection stated in the decision was not set out in the statement of objections in a manner sufficient to enable
V rozsudku z 8. júla 2004, Mannesmannröhren-Werke/Komisia [T-44/00, zatiaľ neuverejnený v Zbierke; vo veci bolo podané odvolanie (C-411/04 P)], Súd prvého stupňa pripomenul, že práva obhajoby sú porušené z dôvodu nesúladu medzi oznámením výhrad a konečným rozhodnutím len za podmienky, že nejaká výhrada v konečnom rozhodnutí nebola v oznámení výhrad uvedená spôsobom dostatočným na umožnenie obhajoby adresátov.
Where the undertaking involved in an infringement of the competition rules does not expressly acknowledge the facts, the Commission must prove the facts and the undertaking is free to put forward, in the procedure before the Court, any plea in its defence which it deems appropriate.
Často sa kladie otázka, či podniky, ktorým sú určené rozhodnutia prijaté podľa článku 11 ods. 5 nariadenia č. 1716, vyžadujúce od nich predloženie určitých informácií, majú absolútne právo mlčať. Súdny dvor (rozsudky z 18. októbra 1989, Orkem/Komisia, 374/87, Zb. s.
On the other hand, that is not the case where the undertaking expressly, clearly and specifically acknowledges the facts: where the undertaking explicitly admits during the administrative procedure the substantive truth of the facts which the Commission alleges against it in the statement of objections, those facts must thereafter be regarded as established and the undertaking estopped in principle from disputing them during the procedure before the Court (Tokai Carbon and Others v Commission, cited above, paragraph 108).
I-8375) a Súd prvého stupňa (rozsudok z 20. februára 2001, Mannesmannröhren-Werke/Komisia, T-112/98, Zb. s. II-729) konštantne vyslovovali, že uznanie takéhoto práva by šlo nad mieru toho, čo je potrebné na zachovanie práv obhajoby podnikov, a predstavovalo by neodôvodnenú prekážku pre uskutočnenie úlohy Komisie bdieť nad dodržiavaním pravidiel hospodárskej súťaže na spoločnom trhu a že právo mlčať možno uznať len v tom rozsahu, v akom by bol dotknutý podnik povinný poskytnúť odpoveď, ktorou by bol nútený priznať existenciu porušenia, preukázanie ktorej je úlohou Komisie.
In the light of those criteria, the Court considered that an inference made by the Commission on the basis of a range of evidence such as the objective conduct of the undertaking concerned towards the Commission during the administrative procedure and its no-contest statements taken from a wide generality did not constitute such an acknowledgement (ibid., paragraph 109).
Súd prvého stupňa však zamietol túto cestu a vo svojom vyššie uvedenom rozsudku Tokai Carbon a o./Komisia zdôraznil, že právomoc Komisie vyžadovať informácie nie je v rozpore s článkom 6 ods. 1 a 2 Dohovoru o dodržiavaní ľudských práv a základných slobôd ani s judikatúrou Európskeho súdu pre ľudské práva.
In reaching that decision, the Court made specific reference to the finding made in 2003 in the ‘lysine’ cases that the elements of fact on which the Commission relied in determining the amount of the fine could no longer be called in question before the Court if the applicant expressly acknowledged them during the administrative procedure (Case T-224/00 Archer Daniels Midland and Archer Daniels Midland Ingredients v Commission [2003] ECR II-2597 (under appeal, Case C-397/03 P), commented on in the Annual Report 2003).
Súd prvého stupňa pripomína, že v každom prípade povinnosť odpovedať na čisto faktické otázky Komisie a vyhovieť jej žiadostiam o predloženie existujúcich dokumentov nie je takej povahy, aby porušovala základnú zásadu dodržiavania práv obhajoby, ako aj práva na spravodlivé konanie, ktoré v oblasti práva hospodárskej súťaže poskytujú ochranu rovnocennú tej, ktorá je garantovaná článkom 6 Dohovoru o dodržiavaní ľudských práv a základných slobôd.
Council Regulation No 17 of 6 February 1962, First Regulation implementing Articles 85 and 86 of the Treaty (OJ, English Special Edition 1959-62, p. 87).
Nariadenie Rady č. 17 zo 6. februára 1962, prvé nariadenie implementujúce články 81 a 82 ES (Ú. v. ES 13, s. 204).
Funke v France judgment of 25 February 1993, Series A No 256-A, § 44a; Saunders v United Kingdom judgment of 17 December 1996, Reports of judgments and decisions, 1996-VI, p.
Rozsudok Funke z 25. februára 1993 (séria A č. 256/A, § 44a), rozsudok Saunders/Spojené kráľovstvo zo 17. decembra 1996 (Zbierka rozsudkov a rozhodnutí, 1996-VI, s.
2044; and J.B. v Switzerland judgment of 3 May 2001, not yet published in the Reports of judgments and decisions.
2044) a rozsudok J.B./Suisse z 3. mája 2001 (zatiaľ neuverejnený v Zbierke).
The need to act within a reasonable time in conducting administrative proceedings relating to competition policy is a general principle of Community law whose observance is ensured by the Community judicature (Joined Cases T-213/95 and T-18/96 SCK and FNK v Commission [1997] ECR II-1739).
Činnosť dodržiavanie zabezpečujú súdy Spoločenstva (rozsudok Súdu prvého stupňa z 22. októbra 1997, SCK a FNK/Komisia, T-213/95 a T-18/96, Zb. s. II-1739).
In its judgment of 13 January 2004 in Case T-67/01 JCB Service v Commission, not yet published in the ECR (under appeal, Case C-167/04 P), the Court of First Instance had occasion to recall that infringement of that principle is capable of vitiating the decision adopted by the Commission at the close of the administrative procedure only if it is shown that it also entails infringement of the rights of defence of the undertaking concerned.
Vo svojom rozsudku z 13. januára 2004, JCB Service/Komisia [T-67/01, zatiaľ neuverejnený v Zbierke; vo veci bolo podané odvolanie (C-167/04 P)], mal Súd prvého stupňa príležitosť pripomenúť, že porušenie tejto zásady môže spôsobiť neplatnosť rozhodnutia Komisie prijatého na záver správneho konania len vtedy, ak sa dokáže, že zároveň porušuje práva obhajoby dotknutého podniku.
In that case, although the Commission flagrantly breached its obligation to comply with such a timelimit when examining an application for exemption under Article 81(3) EC when it rejected an application for exemption 27 years after an agreement was notified to it in 1973, the Court of First Instance held that that breach had not affected the lawfulness of the rejection of the application for exemption.
V danom prípade Súd prvého stupňa rozhodol, že aj keď Komisia zjavne porušila svoju povinnosť dodržať takúto lehotu pri preskúmavaní žiadosti o výnimku podľa článku 81 ods. 3 ES, pričom zamietla jednu žiadosť o výnimku 27 rokov po oznámení dohody roku 1973, toto porušenie nemá žiadny vplyv na platnosť zamietnutia žiadosti o výnimku.
As regards the period of more than four years taken to investigate the complaint lodged by a competitor of the party which notified the agreements in issue, the Court of First Instance did not find it excessive, given the complexity of the case, which involved several Member States and covered five heads of infringement, and the need to draw up a second statement of objections.
Súd prvého stupňa nevyslovil, že lehota vyše štyroch rokov na spracovanie sťažnosti podanej konkurentom strany, ktorá oznámila predmetné dohody, nie je vzhľadom na zložitosť veci, ktorá sa týkala viacerých členských štátov a pozostávala z piatich porušení a vzhľadom na potrebu vypracovania druhého oznámenie výhrad, neprimerane dlhá.
Proof of the infringement of Article 81 EC
Dôkaz porušenia článku 81 ES
It is for the Commission to demonstrate the circumstances constituting an infringement of Article 81 EC (Case C-49/92 P Commission v Anic Partecipazioni [1999] ECR I-4125, paragraph 86).
Je povinnosťou Komisie dokázať skutočnosti tvoriace porušenie článku 81 ES (rozsudok Súdneho dvora z 8. júla 1999, Komisia/Anic Partecipazioni, C-49/92 P, Zb. s. I 4125, bod 86).
The challenges mounted by the applicants in the ‘seamless steel tubes and pipes’ cases helped to clarify a number of aspects relating to the level of proof required and also to the burden of proof before the Court of First Instance when the evidence adduced by the Commission is disputed by the undertakings concerned.
Námietky žalujúcich účastníkov konania vo veciach „oceľových bezšvíkových trubiek a rúr“ prispeli k objasneniu niekoľkých aspektov týkajúcich sa úrovne vyžadovaných dôkazov a dôkazného bremena pred Súdom prvého stupňa v prípade, že postihnuté podniky napadnú stanovisko Komisie.
In those cases, the Commission had not adduced evidence of the entire duration of the infringement.
V týchto veciach Komisia nepredložila dôkaz o celkovom trvaní porušenia.
In order to determine the duration of the infringement, the Commission took the view that, although the Europe-Japan club had first met in 1977, 1990 should be taken as the starting date of the infringement because, between 1977 and 1990, agreements on the voluntary restraint of exports had been concluded between the European Community and Japan.
Pre potreby určenia trvania porušenia Komisia usúdila, že hoci klub Európa – Japonsko existoval od roku 1977, za východzí bod porušenia bolo pri vzatí do úvahy existencie dohôd o dobrovoľnom obmedzení vývozu medzi Európskym spoločenstvom a Japonskom v rokoch 1977 – 1990 potrebné brať rok 1990.
The Court noted that none of the parties had challenged the Commission’s position, consisting in not setting the starting date of the infringement as 1977 because of the existence of the voluntary restraint agreements.
Súd prvého stupňa poznamenáva, že žiadny účastník nespochybnil stanovisko Komisie o neakceptovaní existencie porušenia od roku 1977 z dôvodu existencie dohôd o dobrovoľnom obmedzení.
When the applicants disputed the starting date of the infringement, however, the Court observed that the alleged cessation of the voluntary restraint agreements constituted the decisive criterion for the purpose of
Súd prvého stupňa však konštatuje, že pri osobitných okolnostiach daného prípadu je povinnosťou Komisie podať dôkaz o dátume skončenia platnosti dohôd o dobrovoľnom obmedzení.
In the absence of evidence adduced by the Commission, and faced with evidence adduced by the Japanese undertakings that the international agreements had been extended until 31 December 1990, at least at the Japanese level, the Court considered that those agreements had remained in force until the end of 1990.
Z dôvodu nedostatku dôkazov podaných Komisiou a pri existencii dôkazov podaných japonskými podnikmi, ktoré osvedčujú predĺženie týchto medzinárodných dohôd až do 31. decembra 1990 minimálne na japonskej strane, Súd prvého stupňa usudzuje, že tieto dohody zostali v platnosti až do konca roka 1990.
The contested decision was annulled in part on that point and the amount of the fines reduced accordingly.
Napadnuté rozhodnutie sa v tomto bode čiastočne zrušuje a po zohľadnení tejto okolnosti sa znižuje výška pokút.
The Japanese undertakings also disputed the date on which the infringement in which they were found to have participated came to an end.
Japonské podniky takisto napadli dátum skončenia im vyčítaného porušenia.
The Court held that, on the basis of the evidence adduced by the Commission, the existence of the infringement had not been established, so far as the Japanese undertakings were concerned, after 1 July 1994 and that, accordingly, the duration of the infringement must be reduced by six months in addition to the reduction of one year indicated above.
Súd prvého stupňa rozhodol, že na základe dôkazov Komisie nebola pre japonské podniky zistená existencia porušenia po 1. júli 1994, a tak treba skrátiť trvanie porušenia okrem vyššie uvedeného jedného roka ešte o šesť mesiacov.
Consequently, the Court annulled the contested decision in so far as it established the existence of the infringement before 1 January 1991 and, so far as the Japanese undertakings were concerned, beyond 30 June 1994, and the fines imposed on the undertakings were reduced accordingly (Joined Cases T-67/00, T-68/00, T-71/00 and T-78/00 JFE Engineering and Others v Commission, not yet published in the ECR; under appeal, Cases C-403/04 P and C-405/04 P).
Súd prvého stupňa preto zrušil napadnuté rozhodnutie v rozsahu, v akom akceptovalo existenciu porušenia pred 1. januárom 1991 a v prípade japonských podnikov po 30. júni 1994; pokuty uložené podnikom boli po zohľadnení tejto okolnosti znížené [rozsudok z 8. júla 2004, JFE Engineering a o./Komisia, T-67/00, T-68/00, T-71/00 a T-78/00, zatiaľ neuverejnený v Zbierke, vo veci bolo podané odvolanie (C-403/04 P a C 405/04 P)].