natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Although the Oberlandesgericht Frankfurt am Main is inclined to consider that a journey out and back constitutes a single flight for the purposes of Regulation No 261/2004, it is uncertain whether that interpretation of the concept of flight is correct.
Hoci sa Oberlandesgericht Frankfurt am Main prikláňa k názoru, že cesta tam a späť na účely nariadenia č. 261/2004 predstavuje jeden a ten istý let, má pochybnosti o správnosti uvedeného výkladu pojmu let.
In those circumstances the Oberlandesgericht Frankfurt am Main decided to stay the proceedings and refer the following question to the Court for a preliminary ruling:
Za týchto podmienok Oberlandesgericht Frankfurt am Main rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru nasledujúcu prejudiciálnu otázku:
‘Is Article 3(1)(a) of [Regulation No 261/2004] to be interpreted as meaning that “a flight” includes the flight from the point of departure to the destination and back, at any rate where the outward and return flights are booked at the same time?’
„Má sa ustanovenie článku 3 ods. 1 písm. a) nariadenia… č. 261/2004… vykladať v tom zmysle, že ‚let‘ zahŕňa cestu lietadlom z miesta odletu do cieľového miesta a späť v každom prípade vtedy, ak je let tam a let späť zarezervovaný súčasne?“
The referring court asks essentially whether Article 3(1)(a) of Regulation No 261/2004 is to be interpreted as applying to the case of an outward and return journey in which passengers who have originally departed from an airport located in the territory of a Member State to which the Treaty applies travel back to that airport on a flight departing from an airport located in a nonmember country.
Vnútroštátny súd sa v podstate pýta, či sa článok 3 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 261/2004 má vykladať v tom zmysle, že sa uplatňuje na cestu tam a späť, pri ktorej cestujúci, ktorí odleteli z letiska umiestneného na území členského štátu podliehajúceho ustanoveniam Zmluvy, na spiatočnej ceste priletia naspäť na toto letisko z letiska umiestneného v tretej krajine.
The referring court also asks whether the fact that the outward and return flights are the subject of a single booking affects the interpretation of that provision.
Vnútroštátny súd sa takisto pýta, či okolnosť, že let tam a let späť sú predmetom jednej rezervácie, má vplyv na výklad tohto ustanovenia.
In its question the referring court uses the term ‘flight’ and refers to the concept of journey or travel which appears in Regulation No 261/2004, and asks whether a ‘flight’ includes a journey by air from the point of departure to the destination and back.
Pri položení svojej otázky sa vnútroštátny súd odvoláva na pojmy „let“ a „cesta“ použité v nariadení č. 261/2004 a pýta sa, či pojem let zahŕňa cestu tam a späť letecky.
The concept of ‘flight’ is of decisive importance for answering the question put, despite the fact that, although it appears in the German language version of Article 3(1)(a) of Regulation No 261/2004, a clear majority of the other language versions of that provision do not refer to it or use a term derived from the word ‘flight’.
Pojem let je zjavne rozhodujúci na účely odpovede na položenú otázku napriek tomu, že hoci sa tento pojem vyskytuje v nemeckom znení článku 3 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 261/2004, veľká väčšina ostatných jazykových verzií toho istého ustanovenia sa na tento pojem neodvoláva alebo používa pojem odvodený od pojmu „let“.
As the Advocate General observes in point 8 of her Opinion, passengers departing from an airport located in the territory of a Member State or in a nonmember country are necessarily passengers embarking on a flight departing from such an airport.
Ako totiž pripomína generálna advokátka v bode 8 svojich návrhov, cestujúci, ktorí odlietajú z letiska nachádzajúceho sa na území členského štátu alebo tretej krajiny, sú vždy cestujúcimi, ktorí nastupujú do lietadla na danom letisku.
That divergence between the various language versions therefore has no effect on the actual meaning to be given to the provisions concerned, which determine the scope of the regulation.
Preto tento nesúlad medzi rôznymi jazykovými zneniami nemá vplyv na skutočný zmysel dotknutých ustanovení, ktoré vymedzujú oblasť pôsobnosti uvedeného nariadenia.
Consequently, the Court must begin by interpreting the term ‘flight’.
V dôsledku toho je potrebné v prvom rade poskytnúť výklad pojmu let.
It should be noted, in this respect, that that term is not among those defined in Regulation No 261/2004, in Article 2, headed ‘Definitions’.
V tomto ohľade je potrebné konštatovať, že tento pojem nie je uvedený v článku 2 nariadenia č. 261/2004 nazvanom „Definície“.
Nor is it defined in the other articles of the regulation.
Rovnako nie je definovaný ani v iných článkoch tohto nariadenia.
In those circumstances, the term ‘flight’ must be interpreted in the light of the provisions of Regulation No 261/2004 as a whole and the objectives of that regulation.
Za týchto okolností treba pojem let vykladať vo svetle všetkých ustanovení nariadenia č. 261/2004, ako aj cieľa, ktorý toto nariadenie sleduje.
Before undertaking that analysis, however, it should be observed that Article 3(1)(a) of Regulation No 261/2004, the provision to which the national court refers, must be read together with Article 3(1)(b) of the regulation.
V každom prípade pred samotným posúdením tohto pojmu je opodstatnené uviesť, že článok 3 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 261/2004, na ktorý sa odvoláva vnútroštátny súd, je potrebné vnímať v súvislosti s písmenom b) toho istého článku 3 odseku 1.
It follows from Article 3(1) as a whole that the regulation applies to situations in which passengers use a flight either departing from an airport located in the territory of a Member State (indent (a)) or departing from an airport located in a nonmember country and flying to an airport located in the territory of a Member State if the air carrier operating the flight concerned is a Community carrier (indent (b)).
Z daného odseku 1 ako celku vyplýva, že uvedené nariadenie sa vzťahuje na situácie, v ktorých cestujúci odlietajú buď z letiska nachádzajúceho sa na území členského štátu [písmeno a)], alebo z letiska umiestneného v tretej krajine na letisko, ktoré sa nachádza na území členského štátu, ak prevádzkujúcim leteckým dopravcom je dopravca Spoločenstva [písmeno b)].
It follows that a situation in which passengers depart from an airport located in a nonmember country cannot be regarded as a situation covered by Article 3(1)(a) of Regulation No 261/2004, and therefore falls within the scope of that regulation only subject to the condition in Article 3(1)(b), namely that the air carrier operating the flight is a Community carrier.
Z tohto vyplýva, že situáciu, v ktorej cestujúci odlietajú z letiska umiestneného v tretej krajine, nemožno považovať za situáciu podľa článku 3 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 261/2004, a preto môže patriť do pôsobnosti tohto nariadenia len v prípade, ak je splnená podmienka stanovená v uvedenom článku 3 ods. 1 písm. b), to znamená, že prevádzkujúcim leteckým dopravcom je dopravca Spoločenstva.
As regards, next, the interpretation of the relevant provisions of Regulation No 261/2004, it must be observed, first, that Article 8(2) of the regulation refers to a flight which forms part of a package, implying that a flight is not the same as a tour or journey, which may consist of several flights.
Ďalej, pokiaľ ide o výklad predmetných ustanovení uvedeného nariadenia, je potrebné najskôr uviesť, že článok 8 ods. 2 nariadenia č. 261/2004 sa odvoláva na let, ktorý je súčasťou balíka služieb, čo znamená, že pojmy let a cesta nie sú totožné a cesta môže pozostávať z viacerých letov.
Article 8(1) expressly refers to a ‘return
V tomto ohľade odsek 1 tohto článku výslovne uvádza
EMIRATES AIRLINES flight’, thus pointing to the existence of an outward flight in the course of the same journey.
EMIRATES AIRLINES pojem „spiatočný let“, čo poukazuje na existenciu letu do cieľového miesta uskutočneného v rámci tej istej cesty.
That is borne out by Article 2(h) of Regulation No 261/2004, which defines ‘final destination’ as the destination on the ticket presented at the check-in counter or, in the case of directly connecting flights, the destination of the last flight.
Túto úvahu potvrdzuje článok 2 písm. h) nariadenia č. 261/2004, ktorý definuje pojem „cieľové miesto“ ako miesto na letenke predloženej pri odbavovacom pulte alebo v prípade priamo prípojných letov cieľové miesto posledného letu.
Next, Article 8(1) of Regulation No 261/2004 distinguishes between the first point of departure and the final destination of passengers, thus referring to two different places.
Ďalej článok 8 ods. 1 nariadenia č. 261/2004 rozlišuje medzi prvým miestom odletu a cieľovým miestom cestujúcich, a týka sa teda dvoch odlišných miest.
If a ‘flight’ within the meaning of Article 3(1)(a) of the regulation were to be regarded as an outward and return journey, that would amount to considering that the final destination of a journey was the same as its first point of departure.
Považovať pojem „let“ v zmysle článku 3 ods. 1 písm. a) tohto nariadenia za cestu tam a späť by znamenalo, že cieľové miesto je totožné s prvým miestom odletu.
In those circumstances, that provision would make no sense.
Za týchto podmienok by dané ustanovenie nemalo zmysel.
Finally, to regard a ‘flight’ within the meaning of Article 3(1)(a) of Regulation No 261/2004 as an outward and return journey would in fact have the effect of reducing the protection to be given to passengers under the regulation, which would be contrary to its objective of ensuring a high level of protection for passengers (see, to that effect, Case C-344/04 IATA and ELFAA [2006] ECR I-403, paragraph 69).
Napokon predpoklad, že pojem „let“ v zmysle článku 3 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 261/2004 znamená cestu tam a späť, by v skutočnosti viedol k zníženiu ochrany priznanej cestujúcim na základe tohto nariadenia, čo by bolo v rozpore s cieľom tohto nariadenia, ktorým je zabezpečenie vysokej úrovne ochrany cestujúcich (pozri v tomto zmysle rozsudok z 10. januára 2006, IATA a ELFAA, C-344/04, Zb. s. I-403, bod 69).
In addition, first, Articles 4(1), 5(1) and 8(1) of Regulation No 261/2004 provide for redress for various kinds of damage that may occur in connection with a flight, but do not contemplate that one of those occasions of damage may occur several times during a single flight.
Navyše na jednej strane článok 4 ods. 1, článok 5 ods. 1 a článok 8 ods. 1 nariadenia č. 261/2004 síce stanovujú náhradu rôznych škôd, ktoré môžu vzniknúť v rámci letu, ale nepredpokladajú možnosť, že k niektorej z týchto škôd môže dôjsť viackrát v rámci jedného letu.
In those circumstances, passengers departing originally from an airport located in a Member State could claim the benefit of that protection only once if they were to suffer the same damage on the outward and the return legs.
Za týchto podmienok cestujúci, ktorí pôvodne odleteli z letiska nachádzajúceho sa v členskom štáte, sa môžu danej ochrany domáhať len raz, hoci im vznikla rovnaká škoda cestou tam aj cestou späť.
Second, to interpret Article 3(1)(a) of Regulation No 261/2004 in such a way that a flight includes an outward and return journey would further amount to depriving passengers of their rights in a situation in which the flight departing from an airport located in the territory of a Member State is not operated by a Community carrier.
Na druhej strane výklad článku 3 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 261/2004 v tom zmysle, že let zahŕňa cestu tam aj cestu späť, by takisto zbavil cestujúcich svojich práv v situácii, kde let s odletom z letiska na území členského štátu nezabezpečuje dopravca Spoločenstva.
Passengers on such a flight who had originally departed from an airport located in a nonmember country would not be able to enjoy the protection provided by Regulation No 261/2004.
V tomto ohľade by cestujúci, ktorí pôvodne odleteli z letiska nachádzajúceho sa v tretej krajine, nemali nárok na ochranu, ktorú priznáva nariadenie č. 261/2004.
By contrast, passengers starting their journey on the same flight would be able to enjoy that protection, as they would be regarded as passengers departing from an airport located in the territory of a Member State.
Naopak, cestujúci, ktorí svoju cestu začali tým istým letom, by mali nárok na túto ochranu, pokiaľ by boli považovaní za cestujúcich, ktorí odleteli z letiska nachádzajúceho sa na území členského štátu.
Passengers on the same flight whose protection in respect of harmful consequences must be the same would then be treated differently.
Cestujúci v rámci toho istého letu, ktorých ochrana vzhľadom na škodlivé následky vyplývajúca z tohto nariadenia musí byť rovnaká, by sa teda stretli s odlišným zaobchádzaním.
In the light of all the above considerations, the concept of ‘flight’ within the meaning of Regulation No 261/2004 must be interpreted as consisting essentially in an air transport operation, being as it were a ‘unit’ of such transport, performed by an air carrier which fixes its itinerary.
Vo svetle všetkých uvedených úvah je opodstatnené pojem „let“ v zmysle nariadenia č. 261/2004 vykladať tak, že v podstate pozostáva z činnosti leteckej dopravy, čím určitým spôsobom znamená jednu „jednotku“ tejto dopravy uskutočnenú leteckým dopravcom, ktorý stanovuje jej trasu.
By contrast, the concept of ‘journey’ attaches to the person of the passenger, who chooses his destination and makes his way there by means of flights operated by air carriers.
Naopak, pojem „cesta“ je spojený s osobou cestujúceho, ktorý si zvolil cieľové miesto a cestuje do tohto miesta v rámci letov zabezpečených leteckými dopravcami.
A journey, which normally comprises ‘outward’ and ‘return’ legs, is determined above all by the personal and individual purpose of travelling.
Jedna cesta, ktorá obvykle pozostáva z časti „cesta tam“ a „cesta späť“, je určená predovšetkým osobným a individuálnym cieľom cestovania.
Since the term ‘journey’ does not appear in the wording of Article 3(1)(a) of Regulation No 261/2004, it has in principle no effect on the interpretation of that provision.
Keďže sa pojem cesta nenachádza v znení článku 3 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 261/2004, v podstate nemá vplyv na výklad tohto ustanovenia.
In those circumstances, it must be ascertained whether other relevant legal instruments may affect the interpretation of the term ‘flight’.
Za týchto podmienok je potrebné preskúmať, či ostatné právne nástroje rozhodujúce v tejto veci môžu mať vplyv na výklad pojmu let.
In this respect, it must be examined whether, as the referring court appears to have found, the Montreal Convention is decisive.
V tomto ohľade je opodstatnené skúmať, či, ako zjavne konštatuje vnútroštátny súd, je rozhodujúci Montrealský dohovor.
That convention defines the obligations of air carriers towards passengers with whom they have concluded a contract for transport, and fixes in particular the terms on which passengers may obtain individualised compensation in the form of damages for losses arising from a delay.
Ten definuje povinnosti leteckých dopravcov voči cestujúcim, s ktorými uzavreli prepravnú zmluvu, a najmä stanovuje podmienky, za ktorých môže byť cestujúcim priznaná individualizovaná náhrada vo forme náhrady škody za škodu spôsobenú meškaním.
It is true that the Montreal Convention forms an integral part of the Community legal order (see, to that effect, IATA and ELFAA, paragraphs 35 and 36).
Je pravdou, že Montrealský dohovor je neoddeliteľnou súčasťou právneho poriadku Spoločenstva (pozri v tomto zmysle rozsudok IATA a ELFAA, už citovaný, body 35 a 36).
Moreover, it is clear from Article 300(7) EC that the Community institutions are bound by agreements concluded by the Community and, consequently, that those agreements have primacy over secondary Community legislation (see, to that effect, Case C-61/94 Commission v Germany [1996] ECR I-3989, paragraph 52).
Okrem toho z článku 300 ods. 7 ES vyplýva, že inštitúcie Spoločenstva sú viazané dohodami, ktoré Spoločenstvo uzavrelo, a v dôsledku toho majú tieto dohody prednosť pred sekundárnou právnou úpravou Spoločenstva (pozri v tomto zmysle rozsudok z 10. septembra 1996, Komisia/Nemecko, C-61/94, Zb. s. I-3989, bod 52).
However, the Montreal Convention does not in any way determine the extent of the obligations mentioned above by any reference to the concept of ‘flight’, a term which does not appear in the text of the convention.
V každom prípade Montrealský dohovor nestanovuje žiadnym spôsobom rozsah povinností už uvedených určitým odvolaním sa na pojem let, ktorý sa mimochodom v texte daného dohovoru vôbec neuvádza.
Moreover, as the referring court rightly points out, successive carriages are regarded under the Montreal Convention as ‘one undivided carriage’, inter alia if they have been agreed upon in the form of a single contract.
Okrem toho, ako správne uvádza vnútroštátny súd, na seba nadväzujúca doprava je podľa Montrealského dohovoru považovaná za „jedinú dopravu“, najmä pokiaľ bola dohodnutá vo forme jedinej zmluvy.
In so far as that concept of un -divided carriage refers to a succession of several stages chosen by the passenger, it resembles rather the concept of ‘journey’ as defined in paragraph 41 above.
V rozsahu, v akom sa pojem jedinej dopravy vzťahuje na následnú postupnosť viacerých ciest vybraných cestujúcim, daný pojem sa približuje skôr k pojmu cesta, ktorý je definovaný v bode 41 tohto rozsudku.
The Montreal Convention is not therefore decisive for the interpretation of the concept of ‘flight’ within the meaning of Regulation No 261/2004.
Montrealský dohovor sa preto nezdá rozhodujúci pri výklade pojmu „let“ v zmysle nariadenia č. 261/2004.
It follows from paragraphs 32 to 41 above that a journey out and back cannot be regarded as a single flight.
Z bodov 32 až 41 predmetného rozsudku vyplýva, že cestu tam a späť nemožno považovať za jeden a ten istý let.
Consequently, Article 3(1)(a) of Regulation No 261/2004 cannot apply to the case of an outward and return journey such as that at issue in the main proceedings, in which passengers who have originally departed from an airport located in the territory of a Member State travel back to that airport on a flight departing from an airport located in a nonmember country.
Z toho dôvodu sa článok 3 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 261/2004 nemôže uplatniť na cestu tam a späť, akou je tá v rozsudku vo veci samej, pri ktorej cestujúci, ktorí odleteli z letiska umiestneného na území členského štátu, na spiatočnej ceste priletia naspäť na toto letisko z letiska umiestneného v tretej krajine.
That interpretation is also supported by the second indent of Article 17 of Regulation No 261/2004, as seen in the light of recital 23 in the preamble to the regulation, in which the Community legislature envisages the possibility of extending the scope of the regulation in future to passengers on flights from a nonmember country to a Member State not operated by Community carriers.
Tento výklad je takisto podporený článkom 17 druhou zarážkou nariadenia č. 261/2004, ktorý je objasnený v odôvodnení č. 23 tohto nariadenia, podľa ktorého zákonodarca Spoločenstva uvažuje o možnom budúcom rozšírení pôsobnosti tohto nariadenia na cestujúcich, ktorí odlietajú z letiska tretej krajiny na letisko v členskom štáte letmi, ktoré neprevádzkujú leteckí dopravcovia Spoločenstva.
If Article 3(1)(a) of Regulation No 261/2004 referred also to the case of an outward and return journey in which passengers who originally departed from an airport located in the territory of a Member State embark on a flight departing from an airport located in a nonmember country, the passengers referred to in the second indent of Article 17 of the regulation would already fall within its scope.
Ak by sa článok 3 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 261/2004 vzťahoval takisto na cesty tam a späť, v rámci ktorých cestujúci, ktorí pôvodne odleteli z letiska umiestneného na území členského štátu, na spiatočnej ceste nastúpia do lietadla na letisku umiestnenom v tretej krajine, do pôsobnosti tohto článku by takisto patrili cestujúci podľa článku 17 druhej zarážky uvedeného nariadenia.
That provision would therefore be pointless.
Z toho dôvodu by posledné uvedené ustanovenie nemalo zmysel.
As to the question concerning the fact that the outward and return flights are the subject of a single booking, this has no effect on the conclusion stated in point 47 above.
Pokiaľ ide o otázku týkajúcu sa okolnosti, že let tam a let späť sú predmetom jedinej rezervácie, tá nemá vplyv na záver uvedený v 47 tohto rozsudku.
There is nothing in the definition of ‘reservation’ in Article 2(g) of Regulation No 261/2004 which makes it possible to identify the scope of Article 3(1)(a) of that regulation.
Definícia pojmu „rezervácia“, ktorú stanovuje článok 2 písm. g) nariadenia č. 261/2004, totiž neobsahuje žiadne ustanovenie, ktoré by umožňovalo upresniť rozsah uplatnenia článku 3 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 261/2004.
The fact that passengers make a single booking has no effect on the independent nature of the two flights.
Skutočnosť, že cestujúci majú jedinú rezerváciu, nemá vplyv na samostatnosť dvoch letov.
Consequently, the method of reservation cannot be regarded as a relevant factor in determining the scope of Article 3(1)(a) of Regulation No 261/2004.
Preto spôsob rezervácie nemožno považovať za rozhodujúci prvok určenia rozsahu článku 3 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 261/2004.
In the light of the above considerations, the answer to the question must be that Article 3(1)(a) of Regulation No 261/2004 must be interpreted as not applying to the case of an outward and return journey in which passengers who have originally departed from an airport located in the territory of a Member State to which the Treaty applies travel back to that airport on a flight from an airport located in a nonmember country.
Vzhľadom na predchádzajúce úvahy je potrebné odpovedať na položenú otázku, že článok 3 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 261/2004 sa má vykladať v tom zmysle, že sa neuplatňuje na cestu tam a späť, pri ktorej cestujúci, ktorí odleteli z letiska umiestneného na území členského štátu podliehajúceho ustanoveniam Zmluvy, na spiatočnej ceste priletia naspäť na toto letisko z letiska umiestneného v tretej krajine.
Article 3(1)(a) of Regulation (EC) No 261/2004 of the European Parliament and of the Council of 11 February 2004 establishing common rules on compensation and assistance to passengers in the event of denied boarding and of cancellation or long delay of flights, and repealing Regulation (EEC) No 295/91, must be interpreted as not applying to the case of an outward and return journey in which passengers who have originally departed from an airport located in the territory of a Member State to which the EC Treaty applies travel back to that
Článok 3 ods. 1 písm. a) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 z 11. februára 2004, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim pri odmietnutí nástupu do lietadla, v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov a ktorým sa zrušuje nariadenie (EHS) č. 295/91, sa má vykladať v tom zmysle, že sa neuplatňuje na cestu tam a späť, pri ktorej cestujúci, ktorí odleteli z letiska umiestneného na území členského štátu
2008 — CASE C-173/07 airport on a flight from an airport located in a nonmember country.
2008 — VEC C-173/07 podliehajúceho ustanoveniam Zmluvy ES, na spiatočnej ceste priletia naspäť na toto letisko z letiska umiestneného v tretej krajine.
Case C-195/08 PPU
Vec C-195/08 PPU
(Judicial cooperation in civil matters — Jurisdiction and enforcement of judgments — Enforcement in matrimonial matters and matters of parental responsibility — Regulation (EC) No 2201/2003 — Application for nonrecognition of a decision requiring the return of a child wrongfully retained in another Member State — Urgent preliminary ruling procedure)
„Súdna spolupráca v občianskych veciach — Súdna právomoc a výkon rozhodnutí — Výkon v manželských veciach a vo veciach rodičovských práv a povinností — Nariadenie (ES) č. 2201/2003 — Návrh na neuznanie rozsudku o navrátení dieťaťa neoprávnene zadržiavaného v inom členskom štáte — Naliehavé prejudiciálne konanie“