natgillin/translations-raw huggingface dataset:
After establishing that, even if the HBA was a public body, it did not, in the circumstances of the case, appear that the advertising campaign was funded by resources made available to the national authorities; on the contrary, the judgment making the reference made it clear that the monies used by the HBA for the purpose of funding the advertising campaign in question were collected from its members who benefited from the campaign by means of compulsory levies earmarked for the organisation of that advertising campaign, the initiative for which, moreover, came from a private association of opticians, the Court ruled that ‘on a proper construction of Articles [87(1) EC and 88(3) EC], byelaws adopted by a trade association governed by public law for the purpose of funding an advertising campaign organised for the benefit of its members and decided on by them, through resources levied from those members and compulsorily earmarked for the funding of that campaign, do not constitute an integral part of an aid measure within the meaning of those provisions and it was not necessary for prior notification of them to be given to the Commission since it has been established that that funding was carried out by means of resources which that trade association, governed by public law, never had the power to dispose of freely’ (paragraph 41).
Súdny dvor najprv skonštatoval, že aj keď je HBA verejnou inštitúciou, v danom prípade zjavne nič nenasvedčuje tomu, že reklamná kampaň bola financovaná z prostriedkov, ktoré by zaťažovali účet štátnych orgánov a že, z rozhodnutia o predložení otázok naopak vyplýva, že prostriedky, ktoré HBA na účely financovaniareklamnejkampanepoužila, boli zadovážené jej členmi, ktorí z kampane mali prospech, prostredníctvom poplatkov účelovo určených pre organizáciu tejto reklamnej kampane, pričom iniciatíva zorganizovať túto kampaň prišla od súkromného združenia optikov, a potom rozhodol, že „článok 87 ods.1 ES a článok 88 ods. 3 ES je treba vykladať v tom zmysle, že stanovy vydané verejnoprávnou profesijnou organizáciou za účelom financovaniareklamnej kampane organizovanej v prospech jej členov, o čom sami rozhodli, prostredníctvom povinných účelových poplatkov určených k financovaniutakejtokampane a uložených jej členom, nepredstavujú štátnu pomoc podľa týchto ustanovení a to vtedy, ak je isté, že toto financovaniesauskutočňuje z prostriedkov, s ktorými verejnoprávny subjekt za žiadnych okolností nemôže voľne nakladať, nemusia byť Komisii vopred oznámené“ (bod 41).
It was for that reason no longer necessary to reply to the last two questions.
Z tohto dôvodu už nebolo treba odpovedať na posledné dve otázky.
In the area of trade marks, Case C-363/99 Koninklijke KPN Nederland [2004] ECR I-1619 merits attention.
V oblasti ochranných známok si pozornosť zasluhuje vec Koninklijke KPN Nederland (rozsudok z 12. februára 2004, C-363/99, Zb. s. I-1619).
The BTMO refused registration on the ground that the sign was exclusively descriptive of the goods and services relating to a post office.
BBM zamietol zápis z dôvodu, že označenie je výlučne popisné pre výrobky a služby súvisiace s poštovým úradom.
The Gerechtshof te ‘s Gravenhage (Regional
Gerechtshof te ’s Gravenhage, na ktorý KPN podala žalobu proti
It was necessary, among other things, to determine whether the fact that a trade mark had been registered in a Member State in respect of certain goods or services had any bearing on the examination in another Member State of an application for registration of a similar mark in respect of similar goods or services.
Išlo najmä o určenie, či skutočnosť, že ochranná známka bola zapísaná v členskom štáte pre určité výrobky alebo služby, má dopad na skúmanie prihlášky podobnej známky pre podobné výrobky alebo služby v inom členskom štáte.
The Court answered that question in the negative: that fact could not have any bearing.
Súdny dvor odpovedá záporne: táto okolnosť nemôže mať žiadny dopad.
The competent authority had to examine the characteristics peculiar to the mark with specific reference to the goods and services concerned.
Príslušný orgán musí konkrétne posúdiť vo vzťahu k dotknutým výrobkom a službám samotné vlastnosti ochrannej známky.
The Gerechtshof also asked the Court whether the prohibition of descriptive signs under Article 3(1)(c) of the directive extended to signs or indications designating the characteristics of the goods or services concerned in the case where there were more usual indications for designating the same characteristics.
Holandský súd sa rovnako Súdneho dvora pýta, či sa zákaz popisných označení podľa článku 3 ods. 1 písm. c) smernice vzťahuje na označenia alebo údaje, ktoré označujú vlastnosti dotknutých výrobkov alebo služieb, ak existujú obvyklejšie označenia a údaje pre označenie rovnakých vlastností.
The Court pointed out that, in prohibiting descriptive signs, the aforementioned provision pursued an aim which was in the public interest, namely that such signs or indications may be freely used by all, by preventing them from being reserved to one undertaking alone by being registered as trade marks.
Súdny dvor pripomína, že zákazom popisných označení citované ustanovenie sleduje cieľ všeobecného záujmu, totiž aby takéto označenia mohli byť každým voľne používané a aby sa zabránilo tomu, že budú vyhradené jednému podniku z dôvodu ich zápisu ako ochrannej známky.
In those circumstances, if the competent authority reaches the conclusion that the sign currently represents, in the mind of the relevant class of persons, a description of the characteristics of the goods or services concerned or if it is reasonable to assume that that might be the case in the future, it must refuse to register the mark.
Za týchto podmienok, pokiaľ príslušný orgán stanoví, že označenie v súčasnej dobe pri veľkom počte zúčastnených predstavuje popis vlastností dotknutých výrobkov alebo služieb, alebo ak sa možno odôvodnene domnievať, že tomu tak bude v budúcnosti, musí zápis ochrannej známky zamietnuť.
It is in that regard irrelevant whether there are other, more usual, signs or indications.
V tomto ohľade nie je podstatné, že existujú iné obvyklejšie označenia alebo údaje.
In issue is also the fact that, under the Benelux trade mark law, the right to a trade mark expressed in one of the national or regional languages of the Benelux territory extends automatically to its translation in those other languages.
Tiež treba brať do úvahy skutočnosť, že podľa práva Beneluxu v oblasti ochranných známok sa právo ochrannej známky vyjadrené v jednom z vnútroštátnych alebo regionálnych jazykov plne vzťahuje tiež na preklady do ostatných jazykov.
The Court took the view that this was in effect equivalent to the registration of several different trade marks.
Súdny dvor zastáva názor, že je to v skutočnosti zápis niekoľkých rozdielnych ochranných známok.
The competent authority must therefore, in such a case, ascertain whether the sign in each of those translations may be descriptive.
Príslušný orgán tiež musí v podobnom prípade preveriť prípadný popisný charakter označenia v každom z týchto prekladov.
The Court was also required to rule on the relationship between distinctive and descriptive characteristics.
Súdny dvor sa okrem toho musel vysloviť o vzťahu medzi rozlišovacou spôsobilosťou a popisným charakterom.
The Gerechtshof posed the question as to whether, if a trade mark is descriptive in regard to certain goods or services but is not descriptive in regard to other goods or services, it had to be regarded as necessarily having a distinctive character in relation to those other goods or services.
Vnútroštátny súd totiž kladie nasledovnú otázku: ak je ochranná známka popisná vo vzťahu k určitým výrobkom alebo službám, ale nie je popisnou vo vzťahu k iným výrobkom a službám, musí byť nutne považovaná za ochrannú známku s rozlišovacou spôsobilosťou vo vzťahu k týmto iným výrobkom alebo službám?
This provided the Court with an opportunity to point out that each of the grounds for refusal listed in that provision is independent of the others and calls for a separate examination, although there is a clear overlap between the scope of the respective provisions.
Toto umožňuje Súdnemu dvoru pripomenúť, že každý z dôvodov zamietnutia zápisu je nezávislý na ostatných a vyžaduje si oddelené preskúmanie, a to aj vtedy, keď sa zjavne prekrývajú ich vzájomné rozsahy pôsobností.
Consequently, the fact that a mark does not fall within one of those grounds does not mean that it cannot fall within another.
V dôsledku toho skutočnosť, že sa jeden z týchto dôvodov nevzťahuje na ochrannú známku, neumožňuje urobiť záver, že sa na ňu nemôže vzťahovať iný dôvod.
In addition, the question whether a mark has a distinctive character must be assessed by reference to the goods or services described in the application for registration; where registration of a mark is sought in respect of various goods or services, it is necessary to check that, in regard to each of those goods or services, none of the grounds for refusal of registration applies, which may lead to different conclusions depending on the goods or services under consideration.
Okrem toho, rozlišovaciu spôsobilosť ochrannej známky treba posudzovať vo vzťahu k výrobkom alebo službám uvedeným v prihláške; ak je zápis ochrannej známky požadovaný pre rôzne výrobky a služby, treba overiť, že ochranná známka nespadá pod žiadny z dôvodov zamietnutia zápisu vo vzťahu ku každému z týchto výrobkov alebo služieb, čo môže viesť k rozdielnym záverom pre jednotlivé posudzované výrobky alebo služby.
The Court accordingly found that it is not open to the competent authority to conclude that a mark is not devoid of any distinctive character in relation to certain goods or services purely on the ground that it is descriptive of the characteristics of other goods or services, even where registration is sought in respect of those goods or services as a
Pokiaľ ide o skutočnosť, že slovo „Postkantoor“ sa skladá z prvkov, z ktorých každý je popisný vo vzťahu k vlastnostiam výrobkov alebo služieb, pre ktoré sa zápis žiadal, Súdny dvor upresňuje, že na to, aby sama ochranná známka bola považovaná za
First Council Directive 89/104/EEC of 21 December 1988 to approximate the laws of the Member States relating to trade marks (OJ 1989 L 40, p. 1).
Prvá smernica Rady 89/104/EHS z 21. decembra 1988 o aproximácii právnych predpisov členských štátov v oblasti ochranných známok (Ú. v. ES 1989, L 40, s. 1).
Page 39
Činnosť
Although, as a general rule, a mere combination of elements, each of which is descriptive, itself remains descriptive, that may, however, not be the case where that combination creates an impression which is sufficiently far removed from that produced by the simple combination of those descriptive elements, if the word is more than the sum of its parts by reason of the unusual nature of the combination in regard to the goods or services in question, or if the word has become part of everyday language and has acquired its own meaning, with the result that it is now independent of its components (provided that, in that case, the word is not itself descriptive).
Aj keď vo všeobecnosti jednoduché spojenie prvkov, z ktorých každý je popisný, samé zostáva popisné, môže nastať prípad, že toto spojenie vyvoláva dojem dostatočne vzdialený od toho spojenia, ktoré bolo vytvorené jednoduchým spojením popisných prvkov, ak toto spojenie prevyšuje obsah uvedených prvkov z dôvodu neobvyklosti spojenia vo vzťahu k dotknutým výrobkom alebo službám, alebo ak sa slovo začalo používať v bežnom jazyku a získalo svoj vlastný význam, takže je naďalej samostatné vo vzťahu k prvkom, ktoré ho tvoria (pokiaľ však v tomto prípade samotné slovo nie je popisné).
It should be noted that, on a reference from the Benelux-Gerechtshof (Benelux Court of Justice) in a dispute arising from the refusal by the BTMO to register the sign ‘BIOMILD’ for foodstuffs on the ground of its descriptive nature, the Court provided a similar answer in Case C-265/00 Campina Melkunie [2004] ECR I-1699.
Treba poznamenať, že Súdny dvor poskytol podobnú odpoveď vo veci Campina Melkunie (rozsudok z 12. februára 2004, C-265/00, Zb. s. I-1699) na základe návrhu Cour de Justice Benelux v rámci sporu, ktorý vznikol v dôsledku zamietnutia zápisu ochrannej známky „BIOMILD“ pre potravinárske výrobky z dôvodu popisného charakteru tohto označenia.
The cases to which attention is to be drawn from among the plentiful case-law concerning Community measures to harmonise the laws of the Member States are the three Fixtures Marketing cases (judgments of 9 November 2004 in Cases C-46/02, C-338/02 and C-444/02, not yet published in the ECR) and The British Horseracing Board and Others (judgment of 9 November 2004 in Case C-203/02, not yet published in the ECR), which related to what is called the sui generis right under Directive 96/9 12and the scope of the legal protection afforded by it in the field of sports betting.
Z početnej judikatúry týkajúcej sa opatrení Spoločenstva pri aproximácii právnych predpisov členských štátov sa uvádzajú tri veci Fixtures Marketing (rozsudky z 9. novembra 2004, C-46/02, C-338/02 a C-444/02, zatiaľ neuverejnené v Zbierke) a vec The British Horseracing Board a i. (rozsudok z 9. novembra 2004, C-203/02, zatiaľ neuverejnený v Zbierke), ktoré sa týkali toho, čo sa nazýva právo sui generis v zmysle smernice 96/912 a rozsahu tejto právnej ochrany v oblasti športových stávok.
A number of questions on the interpretation of provisions of that directive were submitted to the Court for a preliminary ruling, in the course of proceedings which had arisen from the use by certain betting companies, in Sweden, Greece, Finland and the United Kingdom, of information that was published but the exploitation, or organisation, of which had been entrusted to other bodies, the applicants in the main proceedings.
Súdnemu dvoru bolo položených niekoľko prejudiciálnych otázok týkajúcich sa výkladu ustanovení uvedenej smernice v rámci sporov, ktoré vznikli v dôsledku toho, že niektorí organizátori stávok vo Švédsku, Grécku, Fínsku a Spojenom kráľovstve používali uverejnené informácie, ktorých správa, a dokonca i organizácia, boli zverené iným subjektom, žalobkyniam vo veci samej.
These data are stored electronically and published inter alia in printed booklets but the handling of the exploitation of the data had been entrusted, by means of licences, to the applicant in the main proceedings.
V štvrtej veci ide o šírenie, v rámci dvoch internetových stránok určených pre stávky konských dostihov, informácií prevzatých z novín a nespracovaných údajov poskytovaných určitými spoločnosťami, k čomu dala súhlas žalobkyňa, ktorá bola poverená organizáciou dostihov v Spojenom kráľovstve, a v rámci toho zabezpečuje rozvoj a správu databázy údajov, ochrany ktorej sa domáha.
In the fourth case, the dispute concerned the publication on two internet horserace-betting sites of information derived from newspapers and from raw data supplied by certain companies which had been authorised to do so by the applicant.
Žalobkyne vo veci samej tvrdili, že podniky, ktoré takto používali ich údaje za účelom ponúkania stávok, zasahujú do práva, ktoré im dáva ich vnútroštátne právo v platnom znení po prebratí smernice o právnej ochrane databáz.
The latter has the task of managing the horse racing industry in the United Kingdom and in this context compiles and maintains the database whose protection it claimed.
Príslušné ustanovenia vnútroštátneho práva musia byť teda ako vykonávacie opatrenia vykladané vo svetle smernice.
Directive 96/9/EC of the European Parliament and of the Council of 11 March 1996 on the legal protection of databases (OJ 1996 L 77, p. 20).
Smernica Európskeho parlamentu a Rady 96/9/ES z 11. marca 1996 o právnej ochrane databáz (Ú. v. ES 1996, L 77, s. 20).
Court of Justice
Činnosť
Asked by the four national courts as to what is covered by the condition of ‘substantial investment’ under that provision, the Court held that ‘the expression “investment in ... the obtaining ... of the contents” of a database as defined in Article 7(1) of the directive must be understood to refer to the resources used to seek out existing independent materials and collect them in the database’ and that ‘it does not cover the resources used for the creation of materials which make up the contents of a database’ (Cases C-46/02, C-338/02, C-444/02 and C-203/02, paragraph 1 of the operative part).
Na základe toho, že tieto štyri vnútroštátne súdy požiadali o upresnenie, čo sa rozumie podmienkou „podstatného vkladu“, Súdny dvor rozhodol, že „pojem vkladu spojeného so získaním obsahu databázy údajov v zmysle článku 7 ods. 1 smernice 96/9 sa musí chápať ako označujúci prostriedky určené k vyhľadávaniu existujúcich prvkov a k ich zhromažďovaniu do uvedenej databázy“ a že „nezahŕňa prostriedky použité na vytvorenie základných prvkov obsahu databázy“ (veci C-46/02, C-338/02, C-444/02 a C-203/02, bod 1 výroku).
The Court thus held that ‘in the context of drawing up a fixture list for the purpose of organising football league fixtures, therefore, it does not cover the resources used to establish the dates, times and the team pairings for the various matches in the league’.
Súdny dvor rovnako stanovil, že „v súvislosti so zostavovaním kalendára stretnutí s cieľom usporiadania futbalových majstrovstiev, nie sú vkladom prostriedky určené na stanovenie dátumov, hodín a dvojíc futbalových mužstiev, ktoré súvisia s rôznymi stretnutiami týchto majstrovstiev“.
The obtaining of the data which make up those football fixture lists does not require any particular effort on the part of the professional leagues, being indivisibly linked to the creation of those data, and the resources used for verification or presentation of a fixture list also do not entail substantial investment independent of the investment in the creation of its constituent data (Cases C-46/02, C-338/02 and C-444/02).
Získanie základných údajov kalendárov si totiž nevyžaduje žiadne osobitné úsilie zo strany profesionálnych líg, ktoré sú nerozlučne späté s tvorbou uvedených údajov a prostriedky použité na overenie a oznámenie kalendára futbalových stretnutí si takisto nevyžadujú žiadny podstatný vklad, nezávislý vo vzťahu ku vkladu, ktorý je spojený s vytvorením základnej databázy (veci C-46/02, C-338/02 a C-444/02).
The Court also made it clear in the case concerning horserace betting that ‘the expression “investment in … the … verification … of the contents” of a database in Article 7(1) of the directive must be understood to refer to the resources used, with a view to ensuring the reliability of the information contained in that database, to monitor the accuracy of the materials collected when the database was created and during its operation’ and that ‘the resources used for verification during the stage of creation of materials which are subsequently collected in a database do not fall within that definition’ (Case C-203/02, paragraph 42).
Súdny dvor okrem toho musel upresniť vo veci týkajúcej sa dostihových stávok, že „pojem vkladu spojeného s overením obsahu databázy údajov v zmysle článku 7 ods. 1 smernice treba chápať ako prostriedky vynaložené na kontrolu presnosti vyhľadaných prvkov za účelom zaručenia spoľahlivosti informácií obsiahnutých v danej databáze pri jej zostavení, ako aj počas doby jej fungovania“ a že „tento pojem nezahŕňa prostriedky vynaložené na overovanie pri vytváraní prvkov, ktoré boli následne zahrnuté do databázy“ (vec C-203/02, bod 42).
The Court thus held there that ‘the resources used to draw up a list of horses in a race and to carry out checks in that connection do not constitute investment in the obtaining and verification of the contents of the database in which that list appears’ (Case C-203/02, paragraph 42).
Súdny dvor rovnako stanovil, že „prostriedky vynaložené na zostavenie zoznamu koní, ktoré sa zúčastňujú jedného dostihu a na overenie vykonané v tejto súvislosti, nepredstavujú vklad do získania a overenia obsahu databázy, v ktorej je tento zoznam obsiahnutý“ (vec C-203/02, bod 42).
In the field of social policy, two judgments are worthy of specific mention.
V oblasti sociálnej politiky si osobitnú pozornosť zasluhujú dva rozsudky.
In the first of these cases (judgment of 30 March 2004 in Case C-147/02 Alabaster, [2004] ECR I-3101), the Court was asked by the Court of Appeal about the taking into account of a pay rise when calculating statutory maternity pay.
V prvom z nich, vo veci Alabaster (rozsudok z 30. marca 2004, C-147/02, Zb. s. I-3101) sa Court of Appeal pýtal Súdneho dvora na zohľadnenie zvýšenia platu pri výpočte zákonného materského príspevku.
In the case in point, Mrs Alabaster, an employee in the United Kingdom, commenced maternity leave in January 1996.
V danom prípade pani Alabaster, britská zamestnankyňa, bola na materskej dovolenke od januára 1996.
Shortly before it began, she received a pay increase backdated so as to have effect from December 1995.
Krátko predtým, než na ňu nastúpila, jej bol zvýšený plat so spätným účinkom od decembra.
However, that increase could not be reflected in the calculation of her statutory maternity pay since the applicable national legislation has regard to an earlier period, corresponding to the months of September and October, for calculating normal earnings.
Toto zvýšenie však nemohlo byť zohľadnené pri výpočte zákonného materského príspevku, pretože uplatňovaná vnútroštátna právna úprava pri jeho výpočte berie do úvahy výšku bežnej mzdy zo skoršieho obdobia, ktoré zodpovedá mesiacom september a október.
The benefit paid to a pregnant woman during her maternity leave is to be treated like pay. She cannot of course claim full pay since she is in a special position compared with workers actually at work.
No po preskúmaní celého súboru právnych predpisov práva Spoločenstva sa Súdnemu dvoru podarilo odvodiť všeobecné zásady použiteľné na daný prípad.
That is a standard application of the principle of equal treatment.
Podstata úvah Súdneho dvora vychádza z článku 141 ES a smernice
Council Directive 92/85/EEC of 19 October 1992 on the introduction of measures to encourage improvements in the safety and health at work of pregnant workers and workers who have recently given birth or are breastfeeding (tenth individual Directive within the meaning of Article 16(1) of Directive 89/391/EEC) (OJ 1992 L 348, p. 1).
Smernica Rady 92/85/EHS z 19. októbra 1992 o zavedení opatrení na podporu zlepšenia bezpečnosti a ochrany zdravia pri práci tehotných pracovníčok a pracovníčok krátko po pôrode alebo dojčiacich pracovníčok (desiata samostatná smernica v zmysle článku 16 ods. 1 smernice 89/391/EHS) (Ú. v. ES 1992, L 348, s. 1).
Council Directive 75/117/EEC of 10 February 1975 on the approximation of the laws of the Member States relating to the application of the principle of equal pay for men and women (OJ 1975 L 45, p. 19).
Smernica Rady 75/117/EHS z 10. februára 1975 o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa uplatňovania zásady rovnakej odmeny pre mužov a ženy (Ú. v. ES 1975, L 45, s. 19).
15 and for payment for the hours they the 48-hour limit laid down by Directive 93/104 worked in excess of that weekly limit.
Dávka vyplácaná tehotnej žene počas jej materskej dovolenky je podobná mzde.
The German court requested guidance from the Court of Justice in this regard.
Ide o klasické použitie zásady rovnosti.
The questions referred by it for a preliminary ruling relate to the interpretation of certain provisions of Directives 89/391 16 and 93/104.
Predsa však v rozsahu, v akom vyplácaná dávka zodpovedá mzde (v tomto zmysle pozri rozsudok z 13. februára 1996, Gillespie a i., C-342/93, Zb. s.
The Court began by stating that the activity of emergency workers carried out in the framework of an emergency medical service falls within the scope of Directives 89/391 and 93/104.
Súdny dvor však odmietol zaujať stanovisko ku konkrétnym spôsobom realizácie tejto zásady, ktoré podľa jeho názoru presahujú jeho právomoc v rámci prejudiciálneho konania.
None of the exceptions provided for is relevant in this instance.
Táto otázka teda ostáva otvorená.