natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Finanzamt therefore reduced the various available capital and reserve items subject to corporation tax at the full rate (EK 45) from DEM 6 049 925 to DEM 4 915 490 and, in accordance with Paragraph 28(4) of the KStG 1996, set off the distributions which, after reduction, were no longer covered by the taxed available capital and reserves, against the capital and reserves within the meaning of Paragraph 30(2), point 2, of the KStG 1996 (EK 02).
Finanzamt znížil rôzne čiastky použiteľného vlastného kapitálu podliehajúce dani z príjmov právnických osôb v plnej výške (EK 45) zo 6 049 925 DEM na 4 915 490 DEM a podľa § 28 ods. 4 KStG 1996 započítal rozdelenie, ktoré po znížení už nebolo kryté použiteľným vlastným kapitálom, s vlastným kapitálom v zmysle § 30 ods. 2 bodu 2 KStG 1996 (EK 02).
That set-off gave rise to increases in corporation tax for the two years in question in the main proceedings and, therefore, to the issue, in particular, of two amended tax assessments.
Toto započítanie zapríčinilo zvýšenie dane z príjmov právnických osôb na dva sporné roky a následne prijatie dvoch zmenených daňových výmerov.
Burda brought an action before the Finanzgericht Hamburg against the assessments, disputing the application of Paragraph 28(4) of the KStG 1996 on the ground that setting off the profit distributions to RCS against EK 02 was erroneous.
Burda sa proti týmto výmerom odvolala na Finanzgericht Hamburg, pričom napadala uplatnenie § 28 ods. 4 KStG 1996 z dôvodu, že započítanie rozdelenia zisku pre RCS z EK 02 bolo chybné.
In that connection, Burda claimed that it had available cash contributions falling within category EK 04 which were sufficient to finance the profit distributions and that in any case it had no additional assets falling within EK 02.
V tomto ohľade Burda tvrdila, že disponovala vkladmi v hotovosti spadajúcimi pod kategóriu EK 04, ktoré postačovali na financovanie rozdelenia zisku, a že v každom prípade nedisponovala majetkovým výnosom spadajúcim pod EK 02.
By judgment of 29 April 2005 the Finanzgericht Hamburg allowed Burda’s claim. The court found, in substance, that Paragraph 28(3) of the KStG should be applied in the sense that the part of the distribution paid to RCS ought to have been charged to EK 04.
Rozsudkom z 29. apríla 2005 Finanzgericht Hamburg vyhovel žalobe spoločnosti Burda, pričom v podstate zastával názor, že bolo potrebné použiť ustanovenia § 28 ods. 4 KStG 1996 tak, aby časť rozdelenia zisku vyplatená spoločnosti RCS mohla byť započítaná v rámci EK 04.
The Finanzamt appealed to the Bundesfinanzhof on a point of law against the judgment.
Finanzamt podal opravný prostriedok „Revision“ proti tomuto rozsudku na Bundesfinanzhof.
However, the Bundesfinanzhof expressed doubt as to whether the assessment of tax on distributions made from EK 02 was compatible with Directive 90/435 — inasmuch as it constitutes a withholding tax — and, as the case may be, with the provisions of the EC Treaty on the free movement of capital or the freedom of establishment.
Bundesfinanzhof však pochybuje o tom, či zavedenie daňového zaťaženia rozdelenia zisku vykonaného v EK 02 je v súlade so smernicou 90/435, pokiaľ predstavuje zrážkovú daň, prípadne s ustanoveniami Zmluvy ES týkajúcimi sa voľného pohybu kapitálu alebo slobody usadiť sa.
In those circumstances, the Bundesginanzhof decided to stay proceedings and to refer the following two questions to the Court for a preliminary ruling:
Za týchto podmienok Bundesfinanzhof rozhodol konanie prerušiť a Súdnemu dvoru položiť tieto dve prejudiciálne otázky:
41) in the case in which national law provides that, where profits are distributed by a subsidiary to its parent company, income and asset increases of the capital company are to be taxed which, under national law, would not be taxed if they remained with the subsidiary and were not distributed to the parent company?
41), ak vnútroštátna úprava stanovuje, že pri rozdelení ziskov dcérskou spoločnosťou materskej spoločnosti príjmy a majetkový výnos kapitálovej spoločnosti podliehajú dani, hoci podľa vnútroštátnej úpravy nepodliehajú dani v prípade, ak zostanú u dcérskej spoločnosti a nebudú rozdelené materskej spoločnosti?
By document lodged at the Registry of the Court of Justice on 18 February 2008, Burda requested the Court of Justice to order the reopening of the oral procedure, pursuant to Article 61 of the Rules of Procedure, with a view to prescribing ‘measures of organisation of procedure’.
Podaním doručeným do kancelárie Súdneho dvora 18. februára 2007 požiadala spoločnosť Burda Súdny dvor o nariadenie opätovného otvorenia ústnej časti konania podľa článku 61 rokovacieho poriadku na účely nariadenia „opatrení na zabezpečenie priebehu konania“.
The application to have the oral procedure re-opened and the prescribing of measures of organisation of procedure
O návrhu na opätovné otvorenie ústnej časti konania a nariadenie opatrení na zabezpečenie priebehu konania
In support of its application, Burda argues, first, that the Advocate General did not take account in his Opinion of the provisions of Paragraph 78(5) of the German Circular on Corporation Tax (Körperschaftsteuerrichtlinien, ’the KStR’).
Na účely tohto návrhu Burda po prvé uvádza, že generálny advokát nezohľadnil vo svojich návrhoch ustanovenia § 78 ods. 5 nemeckého obežníka o dani z príjmov právnických osôb (Körperschaftsteuerrichtlinien, ďalej len „KStR“).
It should be pointed out that in proceedings brought under Article 234 EC, it is not for the Court to specify the relevant provisions of national law applicable to the main proceedings.
V tejto súvislosti treba poznamenať, že v rámci konania začatého podľa článku 234 ES neprináleží Súdnemu dvoru spresňovať vnútroštátne ustanovenia uplatniteľné vo veci samej.
It is common ground, however, that the court making the reference did not mention Paragraph 78(5) of the KStR in its order for reference.
Pritom sa nespochybňuje, že vnútroštátny súd v návrhu na začatie prejudiciálneho konania neuvádza ustanovenia § 78 ods. 5 KStR.
In reality, Burda is criticising the position adopted by the Advocate General in regard to the interpretation of Paragraph 28(4) of the KStG 1996 and the fact that he did not agree with Burda’s analysis.
Burda svojimi tvrdeniami vlastne napáda stanovisko generálneho advokáta týkajúce sa výkladu § 28 ods. 4 KStG 1996 a skutočnosť, že generálny advokát sa nestotožňuje s jej posúdením.
However, it is clear from the caselaw that neither the Statute of the Court of Justice nor the Rules of Procedure make provision for the parties to submit observations in response to the Advocate General’s Opinion (see, in particular, SGAE, paragraph 26 and the caselaw cited therein).
Z judikatúry vyplýva, že Štatút Súdneho dvora a jeho rokovací poriadok neupravujú možnosť účastníkov konania podať pripomienky v reakcii na návrhy prednesené generálnym advokátom (pozri najmä rozsudok SGAE, už citovaný, bod 26 a citovanú judikatúru).
Secondly, Burda claims that, contrary to the Advocate General’s view, it did not have profits available for distribution liable to be taxed at 30% and that the dividend was no more than the repayment, exempt from tax, of cash contributions made by the members.
Burda po druhé tvrdí, že v rozpore s tým, čo usudzuje generálny advokát, nemala k dispozícii rozdeliteľný zisk, ktorý by mohol podliehať 30 %-nej sadzbe dane, a že dividendy nepredstavovali nič viac než vrátenie peňažných vkladov uskutočnených spoločníkmi, oslobodené od dane.
In making those claims, Burda is essentially arguing that certain factual premises on which the Advocate General’s analysis is based are incorrect or incomplete.
Burda týmito tvrdeniami v podstate uvádza, že niektoré skutkové predpoklady, z ktorých vychádza posúdenie generálnym advokátom, sú nepresné, resp. neúplné.
It should be pointed out that only the court making the reference may define the factual context in which the questions which it asks arise or, at very least, explain the factual assumptions on which the questions are based.
V tejto súvislosti treba poznamenať, že prináleží výlučne vnútroštátnemu súdu, aby vymedzil skutkový rámec, do ktorého patria otázky, ktoré kladie, alebo aby prinajmenšom vysvetlil skutkové predpoklady, na ktorých sa tieto otázky zakladajú.
It is clear from the questions referred to the Court that the facts raised by Burda in its application were not set out by the national court.
Z prejudiciálnej otázky vyplýva, že skutkové okolnosti uvádzané Burdou v rámci jej návrhu neboli spomenuté vnútroštátnym súdom.
It follows that the claims mentioned in paragraph 43 of the present judgment cannot justify the reopening of the oral procedure, having regard to the requirements laid down in Article 61 of the Rules of Procedure.
Z toho vyplýva, že vzhľadom na požiadavky uvedené v článku 61 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora nemôžu ani tvrdenia uvedené v bode 43 tohto rozsudku odôvodniť opätovné otvorenie ústnej časti konania.
Under those circumstances, the Court, after hearing the Advocate General, finds that it has before it all the information and arguments necessary to reply to the questions referred by the national court.
Za týchto okolností sa Súdny dvor po vypočutí generálneho advokáta domnieva, že sa oboznámil so všetkými skutočnosťami potrebnými na zodpovedanie otázok, ktoré položil vnútroštátny súd.
Therefore, there are no grounds for ordering the reopening of the oral procedure and, consequently, the related application to prescribe measures of organisation of procedure must be rejected.
Preto netreba nariadiť opätovné otvorenie ústnej časti konania, a teda treba tiež zamietnuť súvisiaci návrh na nariadenie opatrení na zabezpečenie priebehu konania.
By its first question, the national court is asking essentially whether a provision of national law which, in relation to cases where profits are distributed by a subsidiary to its parent company, provides for the taxation of income and asset increases of the subsidiary which would not have been taxed if they had remained with the subsidiary and had not been distributed to the parent company constitutes withholding tax within the meaning of Article 5(1) of Directive 90/435.
Svojou prvou otázkou sa vnútroštátny súd Súdneho dvora v podstate pýta, či vnútroštátne ustanovenie, ktoré stanovuje v prípade rozdelenia ziskov dcérskou spoločnosťou materskej spoločnosti zdanenie príjmov a majetkových výnosov dcérskej spoločnosti, ktoré by dani nepodliehali, ak by si ich dcérska spoločnosť ponechala namiesto ich rozdelenia materskej spoločnosti, predstavuje zrážkovú daň v zmysle článku 5 ods. 1 smernice 90/435.
According to settled caselaw, the aim of that directive — which, as can be seen from paragraphs 5 and 24 of the present judgment, is applicable in the main proceedings — is to eliminate, through the introduction of a common system of taxation, any
V tejto súvislosti je podľa ustálenej judikatúry účelom uvedenej smernice, ktorá sa, ako vyplýva z bodov 5 až 24 tohto rozsudku, uplatňuje vo veci samej, prostredníctvom
2008 — CASE C-284/06 disadvantage to cooperation between companies of different Member States as compared with cooperation between companies of the same Member State, and thereby to facilitate crossborder cooperation.
2008 — VEC C-284/06 zavedenia spoločného daňového režimu odstrániť akékoľvek znevýhodnenie spolupráce spoločností rozličných členských štátov v porovnaní so spoluprácou medzi spoločnosťami z toho istého členského štátu a tak uľahčiť cezhraničnú spoluprácu.
As regards, in particular, the prohibition laid down in Article 5 of Directive 90/435 on Member States levying a withholding tax on profits distributed by a resident subsidiary to its parent company, where that parent company is resident in another Member State, the Court has already held that any tax on income received in the State in which dividends are distributed is a withholding tax on distributed profits where the chargeable event for the tax is the payment of dividends or of any other income from shares, the taxable amount is the income from those shares and the taxable person is the holder of the shares (Epson Europe, paragraph 23; Athinaïki Zithopoiïa, paragraphs 28 and 29; Océ Van der Grinten, paragraph 47; and Test Claimants in the FII Group Litigation, paragraph 108).
Pokiaľ ide najmä o zákaz určený členským štátom v článku 5 smernice 90/435, ktorý sa týka vyberania zrážkovej dane zo ziskov vyplatených dcérskou spoločnosťou rezidentom svojej materskej spoločnosti rezidentovi v inom členskom štáte, Súdny dvor už rozhodol, že zrážková daň predstavuje každé zdanenie príjmov prijatých v štáte, v ktorom sa vyplácajú dividendy, a pochádzajúcich z vyplatenia dividend alebo z akéhokoľvek iného výnosu z cenných papierov, pokiaľ je základom tejto dane výnos z týchto cenných papierov a daňovníkom je držiteľ týchto cenných papierov (rozsudky Epson Europe, už citovaný, bod 23; Athinaïki Zythopoiïa, už citovaný, body 28 a 29; Océ van der Grinten, už citovaný, bod 47, ako aj Test Claimants in the FII Group Litigation, už citovaný, bod 108).
It follows from that caselaw that three conditions must be cumulatively fulfilled for the application of Article 5(1) of Directive 90/435.
Z tejto judikatúry vyplýva, že na účely uplatnenia článku 5 ods. 1 smernice 90/435 musia byť kumulatívne splnené tri podmienky.
The German Government argues that the third condition referred to in paragraph 52 of the present judgment — that the taxable person must be the ‘holder of the shares’ — is not fulfilled in the case before the referring court.
V tejto súvislosti nemecká vláda tvrdila, že tretia z podmienok uvedených v bode 52 tohto rozsudku, t. j. že daňovník má byť „držiteľom cenných papierov“, nie je vo veci samej splnená.
It must be stated that Burda is liable to corporation tax when it distributes profits, but the holders of the shares are Burda International and RCS.
Treba konštatovať, že v súvislosti s rozdelením zisku je Burda povinná zaplatiť daň z príjmov právnických osôb, zatiaľ čo držiteľmi cenných papierov sú Burda International a RCS.
Thus, the third condition for the existence of a withholding tax within the meaning of Article 5(1) of Directive 90/435 is lacking in the case before the referring court.
Tretia podmienka týkajúca sa existencie zrážkovej dane v zmysle článku 5 ods. 1 smernice 90/435 teda vo veci samej nie je splnená.
That assessment is not called into question by the arguments which Burda and the Commission of the European Communities draw from Athinaïki Zithopoiïa order to maintain that the Court does not in fact apply the abovementioned condition and prefers an approach based on economic assessments.
Toto posúdenie nemôžu spochybniť tvrdenia, ktoré Burda a Komisia Európskych spoločenstiev zakladajú na už citovanom rozsudku Athinaïki Zythopoiïa, ktorými tvrdia, že Súdny dvor v skutočnosti neuplatňuje uvedenú podmienku, ale uprednostňuje prístup založený na hospodárskych posúdeniach.
In particular, in the Commission’s view, the interpretation of the conditions for the application of Article 5(1) of Directive 90/435 must take account of the specific economic function of the withholding tax mechanism which the directive puts in place.
Podľa Komisie má výklad podmienok uplatnenia článku 5 ods. 1 smernice 90/435 najmä zohľadňovať osobitnú hospodársku funkciu mechanizmu zrážkovej dane, ktorú táto smernica upravuje.
If that is not done, the provision will be compromised in the most frequent cases, that is to say, every time a subsidiary distributes dividends to its parent companies where the latter are resident in a Member State other than the one in which the subsidiary is resident.
Inak by bolo uplatnenie tohto ustanovenia ohrozené v najčastejších prípadoch, t. j. zakaždým, keď dcérska spoločnosť rozdelí dividendy svojim materským spoločnostiam, ak sú tieto spoločnosti rezidentmi iného členského štátu, ako je členský štát dcérskej spoločnosti.
In that regard, the Commission adds that the economic effect of taxing the subsidiary corresponds to taxing the parent company inasmuch as the tax is withheld by the company distributing the profits and paid directly to the tax authorities.
V tomto zmysle Komisia dodáva, že hospodársky účinok zdanenia dcérskej spoločnosti zodpovedá zdaneniu materskej spoločnosti, keďže daň je zrazená spoločnosti rozdeľujúcej zisk a je priamo zaplatená daňovým úradom.
The preceding arguments cannot be accepted.
Vyššie uvedeným tvrdeniam nemožno vyhovieť.
It should be noted at once that, as is clear from the caselaw subsequent to Athinaïki Zithopoiïa, the Court maintains, as a condition for the existence of a withholding tax within the meaning of Article 5(1) of Directive 90/435, that the taxable person must be the holder of the shares (see Océ Van der Grinten, paragraph 47, and Test Claimants in the FII Group Litigation, paragraph 108).
Hneď na úvod treba uviesť, že z judikatúry nasledujúcej po už citovanom rozsudku Athinaïki Zythopoiïa vyplýva, že Súdny dvor trvá na podmienke týkajúcej sa pojmu „zrážková daň“ v zmysle článku 5 ods. 1 smernice 90/435, podľa ktorej je daňovníkom držiteľ cenných papierov (pozri rozsudky Océ van der Grinten, už citovaný, bod 47, a Test Claimants in the FII Group Litigation, bod 108).
Moreover, that finding cannot be set aside on the basis of supposed economic considerations inherent in the withholding tax mechanism, such as those invoked by the Commission.
Okrem toho toto konštatovanie nemožno odmietnuť na základe údajných hospodárskych úvah, ktoré sú vlastné mechanizmu zrážkovej dane, akými sú tie, ktoré uvádza Komisia.
Such considerations, even if they were relevant, form a basis for the application of Article 5(1) of Directive 90/435 only if the conditions laid down in the caselaw cited in paragraph 52 of the present judgment are all fulfilled.
Takéto úvahy totiž, aj keby sa považovali za relevantné, predpokladajú uplatnenie článku 5 ods. 1 smernice 90/435 iba vtedy, ak sú splnené všetky podmienky uvedené judikatúrou v bode 52 tohto rozsudku.
Since the third condition for the existence of a withholding tax within the meaning of Article 5(1) of Directive 90/435 is not fulfilled in the case before the referring court, that provision does not preclude a corrective accounting mechanism such as that laid down in Paragraph 28(4) of the KStG 1996.
Keďže tretia podmienka týkajúca sa existencie zrážkovej dane v zmysle článku 5 ods. 1 smernice 90/435 nie je vo veci samej splnená, toto ustanovenie nebráni postupu účtovnej opravy, akým je postup upravený v § 28 ods. 4 KStG 1996.
Consequently, the answer to the first question must be that a provision of national law which, in relation to cases where profits are distributed by a subsidiary to its parent company, provides for the taxation of income and asset increases of the subsidiary which would not have been taxed if they had remained with the subsidiary and had not been distributed to the parent company does not constitute withholding tax within the meaning of Article 5(1) of Council Directive 90/435.
Na prvú otázku treba preto odpovedať, že vnútroštátne ustanovenie, ktoré stanovuje v prípade rozdelenia ziskov dcérskou spoločnosťou materskej spoločnosti zdanenie príjmov a majetkových výnosov dcérskej spoločnosti, ktoré by dani nepodliehali, ak by si ich dcérska spoločnosť ponechala namiesto ich rozdelenia materskej spoločnosti, nepredstavuje zrážkovú daň v zmysle článku 5 ods. 1 smernice 90/435.
By its second question, the national court essentially asks the Court whether Articles 52, 73b and 73d of the Treaty must be interpreted as precluding the application of a national measure, such as Paragraph 28(4) of the KStG 1996, under which the taxation of profits distributed by a subsidiary resident in a Member State to its parent company is subject to the same corrective mechanism regardless of whether the parent company is resident in the same Member State or in another Member State, even though — unlike a resident parent company — a nonresident parent company is not granted a tax credit by the Member State in which its subsidiary is resident.
Svojou druhou otázkou sa vnútroštátny súd Súdneho dvora v podstate pýta, či sa majú články 52, 73b a 73d Zmluvy vykladať v tom zmysle, že im odporuje uplatnenie vnútroštátneho opatrenia, akým je § 28 ods. 4 KStG 1996, podľa ktorého zdanenie zisku rozdeleného dcérskou spoločnosťou rezidentom jedného členského štátu svojej materskej spoločnosti podlieha rovnakému postupu opravy, bez ohľadu na to, či je táto materská spoločnosť rezidentom tohto členského štátu alebo iného členského štátu, aj keď na rozdiel od materskej spoločnosti rezidenta materská spoločnosť nerezident nedostane daňový kredit od členského štátu rezidencie jej dcérskej spoločnosti.
In the circumstances of the main proceedings, it must first be determined whether and, if so, to what extent, national rules such as those at issue in the main proceedings are likely to affect the freedoms referred to in Articles 52, 73b and 73d of the Treaty.
Za okolností vo veci samej treba najprv určiť, či a do akej miery vnútroštátna právna úprava, akou je právna úprava sporná vo veci samej, môže narušiť slobody upravené v článkoch 52, 73b a 73d Zmluvy.
The applicable freedom
O uplatniteľnej slobode
It follows from settled caselaw that, in so far as any given national rules concern only relationships within a group of companies, they primarily affect the freedom of establishment (see, inter alia, to that effect Test Claimants in the FII Group Litigation, paragraph 118; Test Claimants in Class IV of the ACT Group Litigation, paragraph 33; and Oy AA, paragraph 23).
Z ustálenej judikatúry vyplýva, že ak sa vnútroštátna právna úprava týka iba vzťahov v rámci skupiny spoločností, dotýka sa prevažne slobody usadiť sa (pozri v tomto zmysle najmä rozsudky Test Claimants in the FII Group Litigation, už citovaný, bod 118; Test Claimants in Class IV of the ACT Group Litigation, už citovaný, bod 33, a Oy AA, už citovaný, bod 23).
Moreover, according to consistent caselaw, where a company has a shareholding in another company which gives it definite influence over that company’s decisions and allows it to determine that company’s activities, it is the provisions of the Treaty on the freedom of establishment that are to be applied (see, inter alia, Cadbury Schweppes and Cadbury Schweppes Overseas, paragraph 31; Test Claimants in Class IV of the ACT Group Litigation, paragraph 39; Case C-524/04 Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation [2007] ECR I-2107, paragraph 27; Oy AA, paragraph 20;
Okrem toho treba pripomenúť, že v súlade s ustálenou judikatúrou, ak spoločnosť má majetkovú účasť na inej spoločnosti, ktorá jej umožňuje vykonávať určitý vplyv na rozhodnutia tejto spoločnosti a rozhodovať o jej činnosti, uplatňujú sa ustanovenia Zmluvy týkajúce sa slobody usadiť sa (pozri najmä rozsudky Cadbury Schweppes a Cadbury Schweppes Overseas, už citovaný, bod 31; Test Claimants in Class IV of the ACT Group Litigation, už citovaný, bod 39; z 13. marca 2007, Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, C-524/04, Zb. s. I-2107, bod 27; Oy AA, už citovaný,
2008 — CASE C-284/06
2008 — VEC C-284/06 bod 20; z 23. októbra 2007, Komisia/Nemecko, C-112/05, Zb. s.
Case C-112/05 Commission v Germany [2007] ECR I-8995, paragraph 13; and Case C-298/05 Columbus Container Services [2007] ECR I-10451, paragraph 29).
I-8995, bod 13, ako aj zo 6. decembra 2007, Columbus Container Services, C-298/05, Zb. s. I-10451, bod 29).
It emerges from the order for reference that Burda, which is resident in German territory, is 50% owned by a nonresident company, namely, RCS.
Z vnútroštátneho rozhodnutia vyplýva, že 50 % Burdy, ktorá má sídlo na nemeckom území, vlastní spoločnosť nerezident, teda RCS.
In principle, a holding of that size in Burda’s capital by RCS gives the latter the right to exercise definite and decisive influence over its subsidiary’s activities within the meaning of the caselaw cited in the previous paragraph of the present judgment.
Táto výška účasti na základnom imaní Burdy zo strany RCS jej v zásade umožňuje vykonávať určitý vplyv na rozhodnutia tejto spoločnosti a rozhodovať o činnosti svojej dcérskej spoločnosti v zmysle judikatúry citovanej v bode 69 tohto rozsudku.