natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Thirdly, in its judgment in Deutsche Bahn v Commission
Na treťom mieste, v rozsudku Deutsche Bahn/Komisia7Súd prvého stupňa upresnil význam pojmu napadnuteľný akt vzhľadom na rozhodnutia prijaté Komisiou v oblasti štátnej pomoci podľa článku 4 ods. 2 nariadenia č. 659/19998.
, the Court of First Instance dened the scope of the notion of challengeable act as regards decisions which the Commission adopts in the area of State aid on the basis of Article 4(2) of Regulation (EC) No 659/1999 8.
V prejednávanom prípade člen Komisie zodpovedný za oblasť dopravy písomne oznámil žalobkyni, že sa nevyhovie jej sťažnosti, v ktorej žiadala začatie konania podľa článku 88 ods. 2 ES.
In this case the Member of the Commission responsible for transport had informed the applicant in writing that his complaint seeking the opening of the procedure provided for by Article 88(2) EC would not be upheld.The letter included a clear and detailed statement of the reasons why the national measure should not be considered to be aid within the meaning of Article 87(1) EC.
V liste boli jasne a zrozumiteľne uvedené dôvody, pre ktoré vnútroštátne opatrenie nemalo byť považované za pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 ES.
However, the Commission maintained that it was merely a letter providing information and not a decision within the meaning of Article 4(2) of Regulation (EC) No 659/1999 and that, consequently, it was not a challengeable act insofar as it did not have legal eects.
Komisia však uviedla, že išlo iba o informačný list, a nie o rozhodnutie podľa článku 4 ods. 2 nariadenia č. 659/1999, a preto tento list, ktorý nemá právne účinky, nepredstavuje napadnuteľný akt.
The Court of First Instance nonetheless held that a letter sent to a complainant undertaking by the Commission falls within the scope of Article 230 EC, where the Commission, having received information regarding alleged unlawful aid and thus being obliged to examine it without delay pursuant to Article 10(1) of Regulation (EC) No 659/1999, does not merely inform the complainant, as Article 20 of that regulation allows it to, that there are insucient grounds for taking a view on the case, but takes a clear and denitive position, giving reasons and indicating that the measure in question does not constitute aid.
Súd prvého stupňa však rozhodol, že list zaslaný Komisiou podniku sťažovateľovi patrí do oblasti uplatnenia článku 230 ES, keďže pokiaľ sú Komisii predložené informácie týkajúce sa údajne protiprávnej pomoci, je podľa článku 10 ods. 1 nariadenia č. 659/1999 povinná tieto informácie bez meškania preskúmať. Komisia sa nemôže uspokojiť – ako jej umožňuje
The Commission is therefore not entitled to exclude that decision from review by the Community court by declaring that it did not take such a decision, attempting to withdraw it or deciding not to send the decision to the Member State concerned, in breach of Article 25 of Regulation (EC) No 659/1999.
Rozhodnutie Komisie 2004/138/ES, z 11. júna 2002, týkajúce sa konania o uplatnenie článku 81 ES (vo veci COMP/36.571/D-1, Rakúske banky –„klub Lombard“) (Ú. v.
Judgment of 5 April 2006 in Case T 351/02 Deutsche Bahn v Commission, not yet published in the ECR.
Rozsudok Súdu prvého stupňa z 5. apríla 2006, Deutsche Bahn/Komisia, T-351/02, zatiaľ neuverejnený v Zbierke.
Council Regulation (EC) No 659/1999 of 22 March 1999 laying down detailed rules for the application of Article [88 EC] (OJ L 83, 27.3.1999, p. 1).
Nariadenie Rady (ES) č. 659/1999 z 22. marca 1999 ustanovujúce podrobné pravidlá na uplatňovanie článku [88] Zmluvy o ES (Ú. v. ES L 83, p. 1; Mim. vyd. 08/001, s. 339).
Proceedings letter at issue does not stem from the adoption of a denitive decision on the complaint by the college of Commissioners or that such a decision was not published.
V tomto ohľade je bezvýznamné, že tento list nie je výsledkom prijatia konečného rozhodnutia o sťažnosti kolégiom členov Komisie, alebo že také rozhodnutie nebolo uverejnené.
Finally, and fourthly, in its order in Schneider Electric v Commission 9, the Court of First Instance ruled, for the first time, on the admissibility of an action against a Commission decision to open the detailed examination phase of a concentration.
Napokon na štvrtom mieste, v uznesení Schneider Electric/Komisia9sa Súd prvého stupňa prvýkrát vyjadril o prijateľnosti žaloby smerujúcej proti rozhodnutiu Komisie začať konanie vo veci dôkladného preskúmania koncentrácie.
In this case, the Commission had adopted such a decision in the course of the administrative procedure re-opened following two judgments annulling the decision declaring the concentration between Schneider Electric and Legrand, two producers of low voltage electrical equipment, to be incompatible with the common market, and annulling the decision splitting the two entities 10.
V prejednávanom prípade Komisia prijala takéto rozhodnutie v rámci správneho konania, ktoré bolo znovu začaté po tom, ako bolo v dvoch rozsudkoch vyslovené zrušenie rozhodnutia o nezlučiteľnosti koncentrácie medzi Schneider Electric a Legrand, výrobcami elektrických materiálov nízkeho napätia, ako aj zrušenie rozhodnutia o oddelení týchto dvoch subjektov10.
The applicant challenged the Commission decisions to open a detailed examination procedure and to formally close the procedure.
Žalobkyňa vzniesla námietky jednak proti rozhodnutiu Komisie o začatí konania vo veci dôkladného preskúmania a jednak proti jej rozhodnutiu o formálnom ukončení konania.
In its order, the Court of First Instance concluded, on the basis of the facts of the case, that an undertaking which, having secured the annulment by the Court of First Instance of a Commission decision prohibiting it from implementing a concentration, transfers the undertaking it had acquired within the time limit available to the Commission for the adoption of a new decision, cannot claim that it is adversely aected either by a Commission decision, taken after the decision to make that transfer, to reopen the procedure for detailed examination of the operation, or by a Commission decision, subsequent to the transfer, to formally close that procedure which has thus become devoid of purpose.
Vo svojom uznesení Súd prvého stupňa vyvodil z okolností prípadu, že podnik, ktorý po tom, ako dosiahol, že Súd prvého stupňa zrušil rozhodnutie Komisie, ktorým mu bola zakázaná koncentrácia, prevedie podnik, ktorý nadobudol počas lehoty, ktorou Komisia disponovala na prijatie nového rozhodnutia, nemôže tvrdiť, že bol poškodený buď rozhodnutím Komisie, vydaným po rozhodnutí o prevode, ktorým bolo znovu začaté konanie vo veci dôkladného preskúmania koncentrácie, alebo rozhodnutím Komisie o formálnom ukončení uvedeného konania vydaným po uskutočnení prevodu, keďže sa toto tvrdenie stáva bezpredmetným.
The Court of First Instance also ruled obiter that the decision to open the formal examination procedure was simply a preparatory step.
Navyše, Súd prvého stupňa zastáva názor, že rozhodnutie o začatí konania vo veci formálneho zisťovania predstavuje len bežné prípravné opatrenie.
While it is true that the disputed measure involves extending the suspension of the transaction, as well as the obligation to cooperate with the Commission during the detailed examination phase, those consequences, which flow directly from the regulation and are naturally induced by the prior control of the compatibility of the transaction, amount to no more than the ordinary eects of any procedural step and do not therefore aect the legal position of Schneider Electric.
Ak je takéto rozhodnutie spojené s predĺžením doby pozastavenia koncentrácie, ako aj s povinnosťou spolupracovať s Komisiou počas konania vo veci dôkladného preskúmania, tieto dôsledky vyplývajúce priamo z nariadenia a teda uplatniteľné na koncentrácie a prirodzene vyplývajúce z predbežnej kontroly zlučiteľnosti koncentrácie, neprekračujú riadne účinky procesného aktu a nemajú vplyv na právne postavenie Schneider Electric.
In that connection the Court of First Instance rejected the analogy with the Community State aid regime suggested by that undertaking.
Súd prvého stupňa v tomto ohľade odmieta analógiu so systémom štátnej pomoci Spoločenstva navrhnutú týmto podnikom.
Unlike a decision taken under Article 88(2) EC, which, according to the caselaw of the Court of Justice, is liable in certain cases to have independent legal eects 11, the decision to open the detailed examination procedure does not, in itself, impose any obligation which does not already follow from the notication of the concentration to the Commission on the initiative of the undertakings concerned.
Na rozdiel od rozhodnutia prijatého podľa článku 88 ods. 2 ES, ktoré je podľa judikatúry Súdneho dvora spôsobilé vyvolať samostatné právne účinky11, rozhodnutie začať konanie vo veci
Order of 31 January 2006 in Case T-48/03 Schneider Electric v Commission (under appeal, Case C-188/06 P), not yet published in the ECR.
Uznesenie Súdu prvého stupňa z 31. januára 2006, Schneider Electric/Komisia, T-48/03 (preskúmavané v konaní o odvolaní, C-188/06 P), zatiaľ neuverejnené v Zbierke.
Judgment of the Court of Justice in Case C-312/90 Spain v Commission [1992] ECR I-4117, paragraphs 21 to 23.
Rozsudok Súdneho dvora z 30. júna 1992, Španielsko/Komisia, C-312/90, Zb. s. I-4117, body 21 až 23.
Court of First Instance them by reason of certain attributes which are peculiar to them or by reason of circumstances in which they are dierentiated from all other persons and by virtue of those factors distinguishes them individually just as in the case of the person addressed 12.
Súd prvého stupňa dôkladného preskúmania samo o sebe nepredstavuje žiadnu povinnosť, ktorá by už nebola uvedená v oznámení koncentrácie Komisii z iniciatívy dotknutých podnikov.
In 2006, the Court of First Instance applied those principles, inter alia in the case resulting in the judgment in Boyle and Others v Commission 13.
Počas roka 2006, Súd prvého stupňa uplatnil tieto zásady najmä v prípade, ktorý bol predmetom rozsudku Boyle a i./Komisia13.
That case concerned a Commission decision addressed to Ireland rejecting a request to increase the objectives of the Multiannual guidance programme for the Irish fishing fleet (‘MAGP IV’).
Tento rozsudok sa týkal rozhodnutia Komisie určeného Írsku, ktorým bola zamietnutá žiadosť o zvýšenie cieľov viacročného usmerňovacieho programu írskej rybárskej flotily („POP IV“).
The Court of First Instance held that although the applicants, who were owners of vessels belonging to the Irish fishing fleet, were not the addressees of the decision, they were nonetheless concerned by it.
Súd prvého stupňa rozhodol, že žalobcovia, majitelia plavidiel patriacich k írskej rybárskej flotile, neboli síce adresátmi rozhodnutia, ale boli ním osobne dotknutí.
The request for an increase made by Ireland was made up of all of the individual requests of owners of vessels, including the applicants’requests.
Žiadosť o zvýšenie predložená Írskom teda v skutočnosti pozostávala zo skupiny jednotlivých žiadostí majiteľov plavidiel, t. j. žalobcov.
Although the decision was addressed to Ireland, it applied to a series of identied vessels and had therefore to be considered to be a series of individual decisions, each aecting the legal situation of the owners of those vessels.
Hoci rozhodnutie bolo určené Írsku, týkalo sa skupiny označených plavidiel a bolo ho preto potrebné považovať za súbor jednotlivých rozhodnutí, z ktorých každé ovplyvňuje právne postavenie majiteľov uvedených plavidiel.
The number and identity of the vessel-owners in question were fixed and ascertainable even before the date of the contested decision and the Commission was in a position to know that its decision aected solely the interests and positions of those owners.
Počet a totožnosť majiteľov dotknutých plavidiel boli vymedzené a overiteľné už pred dňom vydania napadnutého rozhodnutia a Komisia mohla vedieť, že jej rozhodnutie ovplyvní výlučne záujmy a postavenie uvedených majiteľov.
The contested decision thus concerned a closed group of identied persons at the time of its adoption, whose rights the Commission intended to regulate.
Napadnuté rozhodnutie sa tak v čase jeho prijatia týkalo uzavretého okruhu určitých osôb, ktorých práva upravila Komisia.
The factual situation thus created therefore characterised the applicants by reference to all other persons and distinguished them individually in the same way as an addressee of the decision.
Takto vytvorená skutková situácia charakterizovala teda žalobcov vo vzťahu ku každej inej osobe a individualizovala ich obdobným spôsobom ako osobu, ktorej je rozhodnutie určené.
Standing to bring proceedings in litigation on State aid
Aktívna legitimácia v sporových konaniach týkajúcich sa štátnej pomoci
In its judgment in Commission v Aktiongemeinschaft Recht und Eigentum, delivered in 2005, the Court of Justice held, first, that an action for the annulment of a decision taken on conclusion of the preliminary phase of examination of aid under Article 88(3) EC brought by a person who is concerned within the meaning of Article 88(2) EC, where he seeks to safeguard the procedural rights available to him under the latter provision, is admissible and, second, that where an applicant calls in question the merits of the decision appraising the aid as such or a decision taken at the end of the formal investigation procedure, an action for annulment of such a decision is admissible only if he succeeds in establishing that he has a particular status within the meaning of the judgment in Plaumann v Commission 14.
V rozsudku Komisia/Aktiongemeinschaft Recht und Eigentum vyhlásenom v roku 2005 Súdny dvor rozhodol jednak, že pokiaľ jednotlivec, ktorý je dotknutou osobou v zmysle článku 88 ods. 2 ES, chce presadiť dodržiavanie svojich procesných práv, môže podať žalobu o neplatnosť rozhodnutia prijatého v závere predbežnej fázy preskúmania pomoci podľa článku 88 ods. 3 ES a jednak, že pokiaľ jednotlivec spochybňuje dôvodnosť rozhodnutia, ktorým bola posúdená samotná štátna pomoc alebo rozhodnutia prijatého na záver konania vo veci formálneho zisťovania, žaloba o neplatnosť tohto rozhodnutia je
Judgment of the Court of Justice in Case 25/62 Plaumann v Commission [1963] ECR 95, 107.
Rozsudok Súdneho dvora z 15 júla 1963, Plaumann/Komisia, 25/62, Zb. s. 197, bod 223.
Judgments of 13 June 2006 in Joined Cases T-218/03 to T-240/03 Boyle and Others v Commission (under appeal, Case C-373/06 P), not yet published in the ECR; see also the judgment of 13 June 2006 in Case T-192/03 Atlantean v Commission, not published in the ECR.
Rozsudky Súdu prvého stupňa z 13. júna 2006, Boyle a i./Komisia, T-218/03 až T-240/03 (preskúmavaný v konaní o odvolaní, C-373/06 P), zatiaľ neuverejnený v Zbierke; pozri tiež rozsudok Súdu prvého stupňa z 13. júna 2006, Atlantean/Komisia, T-192/03, neuverejnený v Zbierke.
Two judgments delivered in 2006 enabled the Court of First Instance to clarify the application of that distinction where the Commission took a decision without initiating the formal review procedure 15.
Dva rozsudky vyhlásené v roku 2006 umožnili Súdu prvého stupňa upresniť uplatnenie tohto rozdielu v prípade, v ktorom Komisia rozhodla bez začatia konania vo veci formálneho zisťovania15.
First, in Air One v Commission 16, the applicant, an Italian airline company, complained to the Commission alleging that the Italian authorities granted unlawful aid to the air carrier Ryanair in the form of reduced prices for the use of airport and groundhandling services.
Na jednej strane vo veci, ktorá bola predmetom rozsudku Air One/Komisia16, žalobkyňa, talianska letecká spoločnosť, podala na Komisiu sťažnosť, že talianske úrady nezákonne poskytli leteckej spoločnosti Ryanair pomoc vo forme zníženia cien letiskových služieb a asistencie pri pristávaní.
The applicant also called upon the Commission to order the Italian Republic to suspend those aid payments.
Žalobkyňa rovnako vyzvala Komisiu, aby uložila Talianskej republike povinnosť pozastaviť poskytovanie tejto pomoci.
Insofar as this was an action for failure to act, which represents one and the same means of redress as an action for annulment, the Court of First Instance needed to establish the admissibility of an action brought by the applicant for annulment of at least one of the measures which the Commission could have adopted on conclusion of the preliminary procedure for examination of aid.
Pokiaľ ide o žalobu na nečinnosť, ktorá má so žalobou o neplatnosť spoločnú len tú istú metódu podania žaloby, bolo vhodné, aby Súd prvého stupňa určil, či žalobkyňa bola oprávnená podať žalobu o neplatnosť aspoň jedného z aktov, ktoré mohla Komisia prijať v závere predbežnej fázy konania vo veci preskúmania pomoci.
To that end the Court of First Instance applied the caselaw of the Court of Justice and, in that connection, it claried the denition of ‘sucient relationship of competition’for an undertaking to be considered a competitor of the recipients of aid and, therefore, concerned within the meaning of Article 88(2) EC.
Súd prvého stupňa na tieto účely uplatňuje judikatúru Súdneho dvora a v tejto súvislosti upresňuje pojem „dostatočného konkurenčného vzťahu“ na to, aby podnik mohol byť považovaný za konkurenta príjemcov pomoci a teda dotknutú osobu v zmysle článku 88 ods. 2 ES.
In this case, the Court of First Instance held, in ruling the action admissible, that it was sucient to establish that the applicant and the recipient of aid jointly operate, directly or indirectly, an international airline and that the applicant aims to develop scheduled passenger transport services from or to Italian airports, inter alia regional airports, in relation to which it may be in competition with the recipient.
V prejednávanom prípade, aby mohla byť žaloba vyhlásená za prijateľnú, Súd prvého stupňa rozhodol, že stačí konštatovať, že žalobkyňa a príjemca pomoci prevádzkujú spoločne, priamo alebo nepriamo, medzinárodnú leteckú linku a že žalobkyňa poskytuje pravidelné služby osobnej leteckej dopravy smerujúcej z alebo na talianske letiská, najmä regionálne, kvôli ktorým sa môže dostať do konkurenčného vzťahu s príjemcom.
Second, in British Aggregates v Commission 17, the Commission had decided, without initiating the formal review procedure, not to raise objections to the levy under examination.
Na druhej strane v prípade, ktorý bol predmetom rozsudku British Aggregates/Komisia17, Komisia bez začatia konania vo veci formálneho zisťovania rozhodla nevzniesť námietky voči preskúmavanej dani.
The Court of First Instance recalled that if the applicant calls into question the merits of the decision appraising the aid as such, the mere fact that it may be regarded as concerned within the meaning of Article 88(2) EC cannot suce to render the action admissible.
Súd prvého stupňa pripomína, že ak žalobca spochybňuje dôvodnosť rozhodnutia, ktorým bola posúdená samotná štátna pomoc, sama skutočnosť, že sa môže považovať za dotknutú osobu v zmysle článku 88 ods. 2 ES, nemôže stačiť na uznanie prípustnosti žaloby.
The applicant must then demonstrate that it has a particular status within the meaning of the judgment in Plaumann v Commission.
Žalobca teda musí dokázať, že má osobitné postavenie v zmysle citovaného rozsudku Plaumann/Komisia.
That applies in particular where the applicant’s market position is substantially aected by the aid to which the decision at issue relates.
Je to tak najmä v prípade, že jeho postavenie na trhu je podstatne ovplyvnené štátnou pomocou, ktorá je predmetom daného rozhodnutia.
The Court found, in this case, that the applicant, which is an association of undertakings, does not merely seek to challenge the Commission’s refusal to initiate the formal investigation procedure, but also calls into question the merits of the contested decision.
V prejednávanom prípade však Súd prvého stupňa konštatuje, že žalobkyňa, ktorou je združenie podnikov, okrem námietok voči odmietnutiu Komisie začať konanie vo veci formálneho zisťovania spochybňuje tiež dôvodnosť napadnutého rozhodnutia.
In considering whether it has explained why the measure under investigation is liable to have a signicant eect on the position of one or more of its members on the relevant market, the Court of First Instance found that the measure was intended to modify generally the allocation of the market between virgin aggregates, which were subject to it, and alternative products, which were exempt.
Skúmajúc teda, či žalobkyňa uvádza dôvody, pre ktoré skúmané opatrenie môže podstatne ovplyvniť postavenie aspoň jedného z jej členov na
As regards standing to bring proceedings in the area of State aid, see also the judgment of 27 September 2006 in Case T-117/04 Werkgroep Commerciële Jachthavens Zuidelijke Randmeren and Others v Commission, not yet published in the ECR, in which the Court of First Instance held that an association and its members had no standing to bring proceedings to contest a decision adopted on conclusion of the formal examination procedure provided for by Article 88(2) EC.
Pokiaľ ide o aktívnu legitimáciu v oblasti štátnej pomoci, pozri tiež rozsudok z 27. septembra 2006, Werkgroep Commerciële Jachthavens Zuidelijke Randmeren a i./Komisia, T-117/04, zatiaľ neuverejnený v Zbierke, v ktorom Súd prvého stupňa vylúčil aktívnu legitimáciu združenia a jeho členov na vznesenie námietok proti rozhodnutiu prijatému v závere konania vo veci formálneho zisťovania podľa článku 88 ods. 2 ES.
Judgment of 10 May 2006 in Case T-395/04 Air One v Commission, not yet published in the ECR.
Rozsudok Súdu prvého stupňa z 10. mája 2006, Air One/Komisia, T-395/04, zatiaľ neuverejnený v Zbierke.
Judgment of 13 September 2006 in Case T-210/02 British Aggregates v Commission (under appeal, Case C-487/06 P), not yet published in the ECR.
Rozsudok Súdu prvého stupňa z 13. septembra 2006, British Aggregates/Komisia, T-210/02 (preskúmavaný v konaní o odvolaní, C-487/06 P), zatiaľ neuverejnený v Zbierke.
Court of First Instance they were in direct competition with the producers of exempted materials, which had become competitive as a result of the introduction of the environmental tax at issue.
Súd prvého stupňa predmetnom trhu, Súd prvého stupňa konštatuje, že toto opatrenie malo vo všeobecnosti za cieľ zmeniť rozdelenie trhu medzi čistým kamenivom, podliehajúcim tejto dani, a substitučnými výrobkami, ktoré sú od uvedenej dane oslobodené.
As the measure was likely substantially to aect the competitive situation of certain members of the applicants, its action was admissible.
Keďže uvedené opatrenie mohlo podstatným spôsobom ovplyvniť konkurenčné postavenie niektorých členov žalobkyne, jej žaloba bola prijateľná.
In order for an applicant to be considered to be directly concerned within the meaning of the fourth paragraph of Article 230 EC, two conditions must be met.
Na to, aby mohol byť žalobca považovaný za priamo dotknutého v zmysle článku 230, štvrtého odseku ES, musia byť splnené dve podmienky.
First, the measure at issue must directly aect the legal situation of the person concerned.
Po prvé, predmetný akt musí bezprostredne vyvolávať účinky na právne postavenie jednotlivca.
Second, that measure must leave no discretion to the addressees entrusted with the task of implementing it, such implementation being purely automatic and resulting from Community rules without the application of other intermediate rules 18.
Po druhé, uvedený akt nesmie ponechávať žiadnu voľnú úvahu osobám, ktorým je určený a ktoré sú poverené jeho prípadným uplatnením, ktoré musí mať čisto automatický charakter a vyplývať zo samotnej právnej úpravy Spoločenstva bez použitia ďalších sprostredkujúcich predpisov18.
The second condition is satised where the possibility for addressees not to give eect to the Community measure is purely theoretical and their intention to act in conformity with it is not in doubt 19.
Táto druhá podmienka je splnená, pokiaľ je možnosť členského štátu neriadiť sa podľa predmetného aktu čisto teoretická a jeho vôľa vyvodiť dôsledky zodpovedajúce tomuto aktu nepochybná19.