natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In accordance with that provision Member States are required to establish bodies to facilitate close cooperation between the Member States as regards terms and conditions of employment.
Podľa tohto ustanovenia sú členské štáty povinné zriadiť orgány umožňujúce úzku spoluprácu medzi členskými štátmi v oblasti podmienok práce a zamestnávania.
Inter alia, the national courts are thereby enabled to ascertain the terms of employment applicable at the place of work in other Member States.
Takto je teda stanovené najmä dať súdom členských štátov možnosť zoznámiť sa s podmienkami zamestnania na mieste práce v iných členských štátoch.
As bodies capable of fulfilling that role, liaison or other offices competent for administrative assistance can be mentioned in particular.
Medzi tieto orgány sa zaraďujú najmä kontaktné kancelárie alebo iné kancelárie spolupráce.
The cooperation established by the Directive between the authorities responsible for monitoring the relevant terms and conditions of employment is of particular importance.
Spolupráca orgánov príslušných na kontrolu predmetných podmienok práce a zamestnávania uvedených v smernici má osobitný význam.
That cooperation consists in responding to requests from the authorities of other Member States for information on (i) the transnational hiring-out of workers, (ii) manifest abuses, and (iii) possible cases of unlawful transnational activities.
Táto spolupráca spočíva v tom, že sa poskytujú odpovede na otázky orgánov iných členských štátov, ktoré sa týkajú i) cezhraničnej disponibility pracovníkov, ii) zjavných porušení a iii) prípadov, keď existuje podozrenie z nezákonnej cezhraničnej činnosti.
Member States are required to provide the mutual administrative assistance free of charge (see on that point Forgó, K., ’Aktuelles zur Entsenderichtlinie’, cited in footnote 10, p. 817).
Vzájomná spolupráca sa musí vykonávať bez odmeny (pozri v tejto súvislosti Forgó, K.: Aktuelles zur Entsenderichtlinie, c.d., s. 817).
63 — Cited in footnote 33, paragraph 76, and Case 205/84 Commission v Germany [1986] ECR 3755, paragraph 54.
63 — Rozsudky Arblade a i., už citovaný v poznámke pod čiarou 33, bod 76, a zo 4. decembra 1986, Komisia/Nemecko, 205/84, Zb. s. 3755, bod 54.
65 — See Arblade and Others, cited in footnote 33, paragraphs 65 and 74, which concerned the social protection of workers in the construction industry.
65 — Pozri rozsudok Arblade a i., už citovaný v poznámke pod čiarou 33, body 65 a 74, týkajúci sa sociálnej ochrany pracovníkov v oblasti výstavby.
As a measure aimed at ensuring the social protection of workers that is less restrictive of the freedom to provide services, that would be compatible with the principle of proportionality.
VII — O trovách ochrany pracovníkov, prinášajúce menšie obmedzenie voľného pohybu osôb, by bolo zlučiteľné so zásadou proporcionality.
I have reached the conclusion, therefore, that the requirements of Article 8 of the Law of 20 December 2002 are disproportionate and infringe Article 49 EC.
Z tohto dôvodu som dospela k záveru, že podmienky stanovené v článku 8 zákona z 20. decembra 2002 nie sú proporcionálne a porušujú článok 49 ES.
Accordingly, the fourth complaint is also well founded.
V dôsledku toho je aj štvrtý žalobný dôvod dôvodný.
Under Article 69(2) of the Rules of Procedure, the unsuccessful party is to be ordered to pay the costs.
Podľa článku 69 ods. 2 rokovacieho poriadku účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, je povinný nahradiť trovy konania.
Since the Grand Duchy of Luxembourg has been essentially unsuccessful, it should be ordered to pay the costs.
Keďže Luxemburské veľkovojvodstvo nemalo úspech v podstatnej časti svojich dôvodov, je opodstatnené zaviazať ho na náhradu trov konania.
In view of all the foregoing considerations, I propose that the Court should:
Vzhľadom na všetky tieto úvahy navrhujem:
— hold that:
— určiť, že Luxemburské veľkovojvodstvo si tým, že
(1) by declaring points (1), (8) and (11) of Article 1(1) of the Law of 20 December 2002 to be mandatory provisions falling under national public policy;
vyhlásilo, že ustanovenia bodov 1, 8 a 11 prvého odseku článku 1 zákona z 20. decembra 2002 predstavujú ustanovenia politiky „vnútroštátneho verejného poriadku“;
(2) by failing fully to transpose Article 3(1)(a) of Directive 96/71 in point (3) of Article 1(1) of that Law;
neprebralo úplne ustanovenia článku 3 ods. 1 písm. a) smernice 96/71 v článku 1 ods. 1 bode 3 tohto zákona;
(3) by setting out, in Article 7(1) of that Law, conditions which are not sufficiently clear to ensure legal certainty;
stanovilo v článku 7 ods. 1 tohto zákona podmienky formulované spôsobom, ktorý nebol dostatočne jasný na to, aby umožnil zabezpečenie právnej istoty;
(4) by requiring, in Article 8 of that Law, that documents necessary for monitoring purposes be kept in Luxembourg by an ad hoc agent resident there, the Grand Duchy of Luxembourg has failed to fulfil its obligations under Article 3(1) and (10) of Directive 96/71, and Articles 49 EC and 50 EC;
stanovilo v článku 8 tohto zákona povinnosť uchovávať v Luxembursku u mandatára ad hoc, ktorý tam má bydlisko, dokumenty potrebné na kontrolu, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 3 ods. 1 a 10 smernice 96/71, ako aj z článkov 49 ES a 50 ES,
— dismiss the remainder of the action as unfounded;
— zamietnuť žalobu v zostávajúcej časti ako nedôvodnú,
— order the Grand Duchy of Luxembourg to pay the costs.
— zaviazať Luxemburské veľkovojvodstvo na náhradu trov konania.
JUDGMENT OF 19. 6.
ROZSUDOK Z 19. 6.
2008 — CASE C-319/06
2008 — VEC C-319/06
ACTION under Article 226 EC for failure to fulfil obligations, brought on 20 July 2006,
Vo veci C-319/06, ktorej predmetom je žaloba o nesplnenie povinnosti podľa článku 226 ES, podaná 20. júla 2006,
Commission of the European Communities, represented by J. Enegren and G. Rozet, acting as Agents, with an address for service in Luxembourg, applicant, v
Komisia Európskych spoločenstiev, v zastúpení: J. Enegren a G. Rozet, splnomocnení zástupcovia, s adresou na doručovanie v Luxemburgu, žalobkyňa, proti
Grand Duchy of Luxembourg, represented by C. Schiltz, acting as Agent, defendant,
Luxemburskému veľkovojvodstvu, v zastúpení: C. Schiltz, splnomocnený zástupca, žalovanému,
THE COURT (First Chamber), composed of P. Jann, President of the Chamber, A. Tizzano, A. Borg Barthet, M. Ilešič and E. Levits (Rapporteur), Judges,
SÚDNY DVOR (prvá komora), v zložení: predseda prvej komory P. Jann, sudcovia A. Tizzano, A. Borg Barthet, M. Ilešič a E. Levits (spravodajca), generálna advokátka: V. Trstenjak, tajomník: R. Grass, so zreteľom na písomnú časť konania, po vypočutí návrhov generálnej advokátky na pojednávaní 13. septembra 2007, vyhlásil tento
By its application, the Commission of the European Communities asks the Court to hold that:
Svojou žalobou Komisia Európskych spoločenstiev navrhuje, aby Súdny dvor určil, že Luxemburské veľkovojvodstvo si tým, že:
— by declaring the provisions of points (1), (2), (8) and (11) of Article 1(1) of the Law of 20 December 2002 transposing Directive 96/71/EC of the European Parliament
— vyhlásilo, že ustanovenia článku 1 ods. 1 bodov 1, 8 a 11 zákona z 20. decembra 2002, ktorým sa preberá smernica Európskeho parlamentu a Rady 96/71/ES zo
2008 — CASE C-319/06 and of the Council of 16 December 1996 concerning the posting of workers in the framework of the provision of services and the monitoring of the implementation of labour law (Mémorial A 2002, p.
16. decembra 1996 o vysielaní pracovníkov v rámci poskytovania služieb a ktorým sa stanovuje právna úprava kontroly uplatňovania pracovného práva (Mémorial A 2002, s.
3722) (‘Law of 20 December 2002’) to be mandatory provisions falling under national public policy;
3722, ďalej len „zákon z 20. decembra 2002“) predstavujú ustanovenia politiky vnútroštátneho verejného poriadku,
— by failing fully to transpose Article 3(1)(a) of Directive 96/71/EC of the European Parliament and of the Council of 16 December 1996 concerning the posting of workers in the framework of the provision of services (OJ 1997 L 18, p. 1);
— neprebralo úplne ustanovenia článku 3 ods. 1 písm. a) smernice Európskeho parlamentu a Rady 96/71/ES zo 16. decembra 1996 o vysielaní pracovníkov v rámci poskytovania služieb (Ú. v. ES L 18, s. 1; Mim. vyd. 05/002, s. 41),
— by setting out, in Article 7(1) of the Law of 20 December 2002, conditions relating to access to the basic information necessary for monitoring purposes by the competent national authorities with insufficient clarity to ensure legal certainty for undertakings wishing to post workers to Luxembourg, and
— stanovilo v článku 7 ods. 1 zákona z 20. decembra 2002 podmienky týkajúce sa prístupu k podstatným údajom nevyhnutným na kontrolu zo strany príslušných vnútroštátnych orgánov spôsobom, ktorému chýbala jasnosť potrebná na zabezpečenie právnej istoty podnikov, ktoré chcú vyslať pracovníkov do Luxemburska, a
— by requiring, in Article 8 of that Law, that documents necessary for monitoring purposes be retained in Luxembourg by an ad hoc agent resident there, the Grand Duchy of Luxembourg has failed to fulfil its obligations under Article 3(1) and (10) of Directive 96/71 and Articles 49 EC and 50 EC.
— stanovilo v článku 8 tohto zákona povinnosť uchovávať v Luxembursku u mandatára ad hoc, ktorý tam má bydlisko, dokumenty potrebné na kontrolu, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 3 ods. 1 a 10 smernice 96/71, ako aj článkov 49 ES a 50 ES.
Under the heading ‘Terms and conditions of employment’, Article 3 of Directive 96/71 states:
Článok 3 smernice 96/71 pod názvom „Vzťahy a podmienky zamestnania“ stanovuje:
— by law, regulation or administrative provision, and/or
— v zákonoch, iných právnych predpisoch alebo správnych opatreniach a/alebo
— by collective agreements or arbitration awards which have been declared universally applicable within the meaning of paragraph 8, in so far as they concern the activities referred to in the Annex:
— v kolektívnych zmluvách alebo v arbitrážnych nálezoch vyhlásených za všeobecne uplatniteľné v zmysle odseku 8, pokiaľ sa týkajú činností uvádzaných v prílohe: a) maximálna dĺžka pracovného času a minimálna doba odpočinku;
(f) protective measures with regard to the terms and conditions of employment of pregnant women or women who have recently given birth, of children and of young people;
2008 — VEC C-319/06 b) minimálna ročná dĺžka platenej dovolenky [minimálna dĺžka platenej dovolenky za rok — neoficiálny preklad]; c) minimálne mzdové tarify vrátane sadzby za nadčasy; toto sa nevzťahuje na zamestnanecké systémy doplnkového dôchodkového poistenia; d) podmienky prenájmu pracovníkov, najmä dodanie pracovníkov podnikmi pre dočasné zamestnávanie; e) zdravie, bezpečnosť a hygiena pri práci; f) ochranné opatrenia, týkajúce sa podmienok zamestnávania tehotných žien alebo žien, ktoré nedávno porodili, detí a mladistvých; g) rovnaké zaobchádzanie medzi mužmi a ženami a iné protidiskriminačné ustanovenia.
This Directive shall not preclude the application by Member States, in compliance with the Treaty, to national undertakings and to the undertakings of other States, on a basis of equality of treatment, of:
Táto smernica nevylučuje, aby členské štáty v súlade so zmluvou a na základe rovnosti zaobchádzania uplatňovali pre vnútroštátne podniky a na podniky ostatných štátov nasledujúce:
— terms and conditions of employment on matters other than those referred to in the first subparagraph of paragraph 1 in the case of public policy provisions;
— pracovné podmienky v záležitostiach iných, než sú uvádzané v prvom pododseku odseku 1, pokiaľ ide o ustanovenia politiky verejného poriadku;
When Directive 96/71 was adopted, Declaration No 10 on Article 3(10) of Directive 96/71 (‘Declaration No 10’) was recorded in the minutes of the Council of the European Union as follows:
Pri prijímaní smernice 96/71 bolo do zápisnice Rady Európskej únie zapísané vyhlásenie č. 10, týkajúce sa článku 3 ods. 10 prvej zarážky tejto smernice (ďalej len „vyhlásenie č. 10“), v tomto znení:
‘The Council and the Commission stated:
„Rada a Komisia vyhlásili:
“the expression ‘public policy provisions’ should be construed as covering those mandatory rules from which there can be no derogation and which, by their nature and objective, meet the imperative requirements of the public interest.
‚Slová »ustanovenia politiky verejného poriadku« sa musia považovať za také, že sa týkajú tých kogentných ustanovení, z ktorých nemožno poskytnúť výnimku a ktoré z hľadiska svojej povahy a cieľa zodpovedajú požiadavkám verejného záujmu.
These may include, in particular, the prohibition of forced labour or the involvement of public authorities in monitoring compliance with legislation on working conditions.”’
Tieto ustanovenia môžu zahŕňať najmä zákaz nútenej práce alebo účasť verejných orgánov na kontrole dodržiavania právnej úpravy týkajúcej sa pracovných podmienok.‘“ [neoficiálny preklad]
Article 1 of the Law of 20 December 2002 provides:
Článok 1 zákona z 20. decembra 2002 stanovuje:
1. the written contract of employment or the document established pursuant to [Council] Directive 91/533/EEC of 14 October 1991 on an employer’s obligation to inform employees of the conditions applicable to the contract or employment relationship (OJ 1991 L 288, p. 32);
(1) písomnej pracovnej zmluvy alebo dokumentu vydanému podľa smernice [Rady] 91/533/EHS zo 14. októbra 1991 o povinnosti zamestnávateľa informovať zamestnancov o podmienkach vzťahujúcich sa na zmluvu alebo na pracovnoprávny vzťah [(Ú. v. ES L 288, s. 32; Mim. vyd. 05/002, s. 3)];
2. the minimum rates of pay and automatic adjustment to reflect changes in the cost of living;
(2) minimálnej mzdy a automatickej úpravy odmeny v závislosti od vývoja životných nákladov;
3. working time and weekly rest periods;
(3) pracovnej doby a odpočinku za týždeň;
4. paid leave;
(4) platenej dovolenky;
6. public holidays;
(6) zákonom stanovených sviatkov;
7. the rules on temporary work and the loan of workers;
(7) právnej úpravy dočasnej práce a poskytovania pracovníkov iným subjektom;
8. the rules on parttime and fixedterm work;
(8) právnej úpravy práce na kratší pracovný čas a práce na dobu určitú;
9. the protective measures applicable to the terms and conditions of employment of children and of young people and of pregnant women or women who have recently given birth;
(9) ochranných opatrení vzťahujúcich sa na pracovné podmienky a zamestnávanie detí a mladistvých, tehotných žien a žien po pôrode;
10. non-discrimination;
(10) nediskriminácie;
11. collective labour agreements;
(11) kolektívnych pracovných zmlúv;
12. enforced inactivity in accordance with the legislation on bad weather or technical layoffs;
(12) povinnej nečinnosti v súlade s právnou úpravou o nezamestnanosti spôsobenej klimatickými udalosťami a technickými podmienkami;
13. clandestine or illegal work, including the provisions on work permits for workers who are not nationals of a Member State of the European Economic Area;
(13) protiprávnej práce a práce na čierno, vrátane ustanovení týkajúcich sa pracovných povolení pre pracovníkov, ktorí nie sú štátnymi príslušníkmi členského štátu Európskeho hospodárskeho priestoru;
14. the safety and health of workers in the workplace in general and, in particular, the accident prevention rules of the Association d’assurance contre les accidents (Accident Insurance Association) issued in accordance with Article 154 of the Social Security Code and the minimum requirements concerning safety and health laid down by Grand-Ducal Regulation, adopted following the mandatory opinion of the Conseil d’Etat and with the approval of the Conference of the Presidents of the Chamber of Deputies on the basis of Article 14 of the amended Law of 17 June 1994 on the safety and health of workers in the workplace.
(14) bezpečnosti a zdravia pracovníkov na mieste výkonu práce všeobecne a konkrétne predpisov predchádzania úrazom v rámci úrazového poistenia podnikov (Association d’assurance contre les accidents) podľa článku 154 zákona o sociálnom poistení, ako aj minimálnych požiadaviek na bezpečnosť a ochranu zdravia, ktoré boli na základe článku 14 zmeneného a doplneného zákona zo 17. júna 1994 o bezpečnosti a ochrane zdravia na pracovisku stanovené veľkovojvodským nariadením, v prípade ktorého je potrebné, aby k nemu zaujala stanovisko štátna rada (Conseil d’État) a aby s ním súhlasila konferencia predsedov poslaneckej snemovne.
(2) The provisions of paragraph 1 of this article shall apply to all workers irrespective of their nationality in the service of any undertaking, regardless of its nationality or the location of its registered or head office.’
Ustanovenia prvého odseku tohto článku sa uplatňujú na pracovníkov bez ohľadu na ich štátnu príslušnosť, ktorí pracujú pre akýkoľvek podnik, pričom tým nie je dotknutá štátna príslušnosť a formálne alebo skutočné sídlo podniku.“
Article 2 of the Law of 20 December 2002 states:
Článok 2 zákona z 20. decembra 2002 stanovuje:
1. the posting of a worker to the territory of the Grand Duchy of Luxembourg, even for a short or predetermined period for and under the direction of undertakings such as those referred to in paragraph 1 of this article, under a contract concluded between the undertaking making the posting and the party for whom the services are intended, established or operating in Luxembourg;
(1) vysielanie pracovníka, hoci aj na krátku alebo vopred určenú dobu, na účet a pod vedením podnikov uvedených v odseku (1) tohto článku, na územie Luxemburského veľkovojvodstva v rámci zmluvy uzavretej medzi vysielajúcim podnikom a adresátom poskytovania služieb usadeným alebo vykonávajúcim svoju činnosť v Luxembursku;
2. the posting of a worker to the territory of the Grand Duchy of Luxembourg, even for a short or a predetermined period, to an establishment belonging to the undertaking making the posting or to an undertaking belonging to the same group as the undertaking making the posting;
(2) vysielanie pracovníka, hoci aj na krátku alebo vopred určenú dobu, na územie Luxemburského veľkovojvodstva do zariadenia patriaceho vysielajúcemu podniku alebo do podniku patriaceho do skupiny, ktorej súčasťou je vysielajúci podnik;
3. without prejudice to the application of the Law of 19 May 1994 regulating temporary work and the temporary loan of manpower, the posting of a worker by a temporary employment undertaking, or under a loan of manpower, even for a short or a predetermined period, to a user undertaking established or operating on the territory of the Grand Duchy of Luxembourg.
(3) vysielanie pracovníka, bez toho, aby tým bolo dotknuté uplatnenie zákona z 19. mája 1994 o úprave dočasnej práce a dočasnom požičaní pracovných síl, zo strany podniku vykonávajúceho dočasnú prácu alebo v rámci požičania pracovných síl, do podniku, v ktorom má byť využitý, zriadeného alebo vykonávajúceho svoju činnosť na území Luxemburského veľkovojvodstva, a to aj na krátku alebo vopred určenú dobu.
— the surname, first name, place and date of birth, marital status, nationality and occupation of each worker;
— priezviská, mená, dátum a miesto narodenia, občiansky stav, štátnu príslušnosť a povolanie pracovníkov,
— the specific designation of the workers;
— presnú kvalifikáciu pracovníkov,
— the capacity in which they are engaged by the undertaking and the occupation to which they are regularly assigned in it;
— pracovné miesto, aké v podniku majú, a činnosť, ktorú zvyčajne vykonávajú,
— the domicile and, where appropriate, the habitually residence of the workers;
— trvalé bydlisko a prípadne zvyčajné bydlisko pracovníkov,
— residence and work permits, if necessary;
— ak je to potrebné, povolenie na pobyt alebo pracovné povolenie,
— the place or places of work in Luxembourg and the duration of the work;
— miesto alebo miesta práce v Luxembursku a dĺžku trvania prác,
— a copy of form E 101 or, where appropriate, precise information concerning the social security institutions providing cover for the workers during their stay on Luxembourg territory;
— kópiu tlačiva E 101 alebo prípadne presnú informáciu o organizácii sociálneho zabezpečenia, do ktorej sú priradení pracovníci počas ich pobytu na luxemburskom území,
— a copy of the contract of employment or document produced by reason of Directive 91/533/EEC of 14 October 1991 on an employer’s obligation to inform employees of the conditions applicable to the contract or employment relationship.
— kópiu pracovnej zmluvy alebo dokumentu vydaného podľa smernice 91/533/EHS zo 14. októbra 1991 o povinnosti zamestnávateľa informovať zamestnancov o podmienkach vzťahujúcich sa na zmluvu alebo na pracovnoprávny vzťah.
Article 8 of the Law of 20 December 2002 states:
Článok 8 toho istého zákona stanovuje:
‘Any undertaking established and having its registered office abroad or having no fixed establishment in Luxembourg within the meaning of the tax law, one or more of whose workers carry out work in whatsoever capacity in Luxembourg, shall be required to retain in Luxembourg with an ad hoc agent resident there the documents necessary for monitoring its compliance with the obligations arising in application of this law and, in particular, of Article 7 above.
„Ktorýkoľvek podnik všeobecne, zriadený a majúci sídlo v zahraničí alebo ktorý nemá stálu prevádzkareň v Luxembursku v zmysle daňového zákona, ktorého jeden alebo viacerí pracovníci vykonávajú z akéhokoľvek dôvodu činnosť v Luxembursku, je povinný uchovávať v Luxembursku u mandatára ad hoc, ktorý tam má bydlisko, dokumenty potrebné na kontrolu povinností, ktoré mu vyplývajú na základe tohto zákona, a najmä vyššie uvedeného článku 7.
The Labour and Mines Inspectorate must be informed in advance, by registered letter, with proof of receipt, sent by the undertaking or the representative referred to in the previous paragraph, at the very latest prior to the employment activities envisaged, of the exact location of the documents deposited.’
Inšpekcia práce a baní musí byť vopred informovaná o presnom mieste uchovania dokumentov, a to doporučeným listom poslaným poštou s potvrdením prevzatia, a to samotným podnikom alebo jeho mandatárom uvedeným v predchádzajúcom ustanovení, najneskôr do začatia plánovanej platenej činnosti.“
By a letter of formal notice of 1 April 2004, the Commission indicated to the Luxembourg authorities that the Law of 20 December 2002 was likely to be incompatible with Community law.
Komisia vo výzve z 1. apríla 2004 oznámila luxemburským orgánom, že sa zdá, že zákon z 20. decembra 2002 je v rozpore s právom Spoločenstva.
In particular that law was said to:
Tento zákon najmä:
— require undertakings established in another Member State which posted workers to Luxembourg to comply with terms and conditions of employment going beyond the requirements of Article 3(1) and (10) of Directive 96/71;
— ukladá podnikom, ktoré majú sídlo v inom členskom štáte a ktoré vysielajú pracovníkov do Luxemburska, aby dodržiavali podmienky práce a zamestnávania, ktoré prekračujú to, čo je stanovené v článku 3 ods. 1 a 10 smernice 96/71,
— fail to ensure that posted workers are afforded any other rest period (daily rest period) entitlement apart from the weekly rest period;
— nezaručuje vyslaným pracovníkom, okrem odpočinku za týždeň, dodržiavanie žiadnych iných dôb odpočinku (denný odpočinok),
— lack the necessary clarity to ensure legal certainty, by requiring undertakings posting workers to Luxembourg to make available to the Labour and Mines Inspectorate prior to the commencement of work on demand and within as short a period as possible the basic information necessary for monitoring purposes;
— nie je dostatočne jasný na to, aby umožnil zabezpečenie právnej istoty, pokiaľ ide o povinnosť stanovenú podnikom vysielajúcim pracovníkov do Luxemburska, aby sprístupnili Inšpekcii práce a baní pred začatím prác, na základe žiadosti a v čo najkratšej možnej lehote podstatné informácie nevyhnutné pre kontrolu, a