natgillin/translations-raw huggingface dataset:
74 — Reformulating the question in that way enabled the Court to limit the scope of the question for a preliminary ruling submitted by the national court — which encompassed an assessment of the whole of the system of measures to support the production of energy from renewable sources provided for by the legislation at issue — confining it solely to an analysis of the obligations imposed on the parties by the national court in accordance with that legislation.
74 — Táto formulácia umožnila Súdnemu dvoru limitovať rozsah prejudiciálnej otázky, ktorú predložil vnútroštátny súd — ktorá zahŕňala posúdenie celého systému opatrení na podporu výroby elektrickej energie z obnoviteľných zdrojov stanoveného v spornej právnej úprave — a obmedziť skúmanie len na povinnosti uložené účastníkom konania vo veci samej na základe tejto právnej úpravy.
That a body is public in nature does not, however, mean that the resources available to it have automatically to be categorised as ‘State’ resources within the meaning of Article 87(1) EC.
Verejná povaha orgánu však neznamená, že prostriedky, ktoré má k dispozícii, musia byť automaticky považované za prostriedky „štátu“ v zmysle článku 87 ods. 1 ES.
As we have seen above, 79categorisation of that nature may be precluded if the body served ‘merely as a vehicle for the levying and allocating of resources collected’ and its intervention did not tend to ‘create an advantage which would constitute an additional burden for the State’.
Ako som uviedol vyššie 79takáto kvalifikácia môže byť napríklad vylúčená vtedy, keď tento orgán koná „len ako nástroj na uloženie a použitie vyzbieraných prostriedkov“ a že jeho zásah „teda nesledoval zvýhodnenie, ktoré by predstavovalo dodatočné zaťaženie pre štát“.
France v Commission, 76the Court explicitly confirmed that the concept of State resources within the meaning of Article 87(1) EC ‘covers all the financial means by which the public sector may actually support undertakings, irrespective of whether or not those means are permanent assets of the public sector’.
a v krátkosti v rozsudku Stardust 76Súdny dvor výslovne potvrdil, že pojem štátne prostriedky „zahŕňa všetky ekonomické prostriedky, na ktoré má verejný sektor pri podpore podnikov dosah, bez ohľadu na to, či tieto prostriedky boli po dlhší čas súčasťou majetku tohto sektora“.
Consequently, ‘even though the sums involved in the measure [in question] are not permanently held by the Treasury, the fact that they constantly remain under public control, and therefore available to the competent national authorities, is sufficient for them to be categorised as State aid’. 77
V dôsledku toho „aj keď sumy zodpovedajúce predmetnému opatreniu nie sú trvalým spôsobom vo vlastníctve štátnej pokladnice, skutočnosť, že stále sú pod verejnou kontrolou, a teda k dispozícii príslušným vnútroštátnym orgánom, je dostačujúca na to, aby boli kvalifikované ako štátne prostriedky“. 77
Furthermore, for a measure put into effect by a public undertaking to be able to be deemed to be aid within the meaning of Article 87(1) EC, it must, in any event, be attributable to the State, in the sense that it is the result of an action by the public authorities. 80
Navyše na to, aby uplatňované opatrenie mohlo byť považované za pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 ES, je potrebné, aby v každom prípade mohlo byť pripísateľné štátu, to znamená, že vyplýva z činnosti verejnej moci. 80
As regards more specifically the situation, set out in point 101 under (i) above, of a measure benefiting from the aid through the imposition of charges on public undertakings or, at any rate, the use of funds originating from such undertakings, the Court stated in the judgment in Stardust that such funds must be regarded as State resources where the State is capable, ‘by exercising its dominant influence over such undertakings, of directing the use of their resources in order, as occasion arises, to finance specific [interventions] in favour of other undertakings’.
Čo sa týka konkrétnejšie prípadu spomenutého v bode 101písm. i) vyššie, keď je opatrenie financované formou zaťaženia verejných podnikov alebo z prostriedkov daných k dispozícii takýmto podnikom, Súdny dvor v už citovanom rozsudku Stardust upresnil, že tieto prostriedky sa považujú za štátne prostriedky, pokiaľ štát môže „prostredníctvom svojho dominantného vplyvu na tieto podniky rozhodnúť o použití ich prostriedkov na prípadné financovanie špecifických [zásahov] v prospech iných podnikov“.
78It is not necessary, for that purpose, to show that there has been a transfer from the State to those undertakings of specific contributions to finance the aid measure.
78Z tohto dôvodu nie je nutné preukázať, že štát poskytol týmto podnikom osobitné dotácie na financovanie opatrenia pomoci.
With regard, however, to the situation described in point 101 above under (ii), in which the resources needed to finance the aid derive from charges imposed on private persons and are allocated to the beneficiaries via undertakings or bodies acting as intermediaries, it must first be said that it is settled caselaw that there is no need to draw any distinction according to whether the aid is granted directly by the State or by public or private bodies designated or appointed by that State. 81
Pokiaľ ide na druhej strane o podmienku uvedenú v bode 101 písm. ii) vyššie, že financovanie opatrenia pomoci je zabezpečené vďaka spoplatneniu súkromných subjektov a je vyplácané príjemcom cez sprostredkovateľské podniky a orgány, treba na úvod pripomenúť, že v zmysle ustálenej judikatúry nemožno rozlišovať, či štátna pomoc je poskytnutá priamo štátom alebo je poskytnutá verejnou alebo súkromnou inštitúciou, ktorú na tento účel štát zriadil alebo poveril. 81
See also the Opinion of Advocate General Jacobs.
Pozri aj návrhy, ktoré predniesol generálny advokát Jacobs.
80 — The Court explained the criteria for determining attribution in its judgment in Stardust, cited in footnote 76.
80 — Kritériá, umožňujúce určiť túto pripísateľnosť, Súdny dvor objasnil v rozsudku Stardust, už citovanom v poznámke pod čiarou 76.
77 — Paragraph 50 of the judgment in France v Ladbroke Racing and Commission, cited in footnote 75, and paragraph 37 of the judgment in Stardust, cited in footnote 76.
77 — Bod 50 rozsudku Francúzsko/Ladbroke Racing a Komisia, už citovaného v poznámke pod čiarou 75, a bod 37 rozsudku Stardust, už citovaného v poznámke pod čiarou 76.
That principle had earlier been established by the Court of First Instance in Case T-358/94 Air France v Commission [1996] ECR II-2109, paragraph 67.
Táto zásada bola už predtým potvrdená rozsudkom Súdu prvého stupňa z 12. decembra 1996, Air France/Komisia, T-358/94, Zb. s. II-2109, bod 67.
81 — See PreussenElektra, cited in footnote 67, paragraph 58, and the caselaw cited therein.
81 — Pozri rozsudok PreussenElektra, už citovaný v poznámke pod čiarou 67, bod 58 a tam citovanú judikatúru.
It is then necessary to refer more specifically to the caselaw concerning aid measures financed through parafiscal charges or compulsory contributions.
Následne treba odkázať podrobnejšie na judikatúru týkajúcu sa opatrení pomoci financovaných prostredníctvom parafiškálnych poplatkov alebo povinných príspevkov.
According to that caselaw, the funds which are financed through compulsory contributions imposed by State legislation and are managed and apportioned in accordance with the provisions of that legislation must be regarded as State resources within the meaning of Article 87(1) EC, even if they are administered by institutions distinct from the public authorities.
Na základe tejto judikatúry sa fondy financované z povinných príspevkov zavedených vnútroštátnou právnou úpravou, ktoré sú spravované a rozdeľované v zmysle tejto právnej úpravy, považujú za štátne prostriedky v zmysle článku 87 ods. 1 ES, aj keď ich správa je zverená neštátnym orgánom.
82 by the State — even if that intermediary is merely responsible for collecting a charge or exercising accounting checks — is regarded as capable of interrupting the direct flow of the funds from the persons liable for the charge to the beneficiaries, so that it is possible to identify a point at which, indirectly at least, those funds are under State control, even though the State is not free to allocate them, and thus acquire the character of State resources.
82 mu je zverené len vyberanie poplatku alebo účtovná kontrola, môže zapríčiniť zastavenie plynulého finančného toku smerom od pasívnych subjektov k príjemcom, a tým umožňuje určiť okamih, kedy prostriedky aspoň nepriamo podliehajú kontrole zo strany štátu, aj keď majú pevne stanovené určenie použitia, a nadobúdajú tým charakter verejných prostriedkov.
In particular, an interpretation of that nature seems to me to be possible in two sets of circumstances at least, namely where the intermediary is a public body and where the compulsory contributions imposed on undertakings or individuals are paid into a fund, whether public or private, created or conceived by the State for the purpose of distributing the aid in accordance with the law, regardless of the degree of autonomy that that fund enjoys in administering and allocating the sums collected.
Tento výklad sa mi zdá prípustný minimálne v dvoch prípadoch, a to v prípade, keď ide o verejného sprostredkovateľa a v prípade, keď povinné príspevky vyberané od podnikov alebo od jednotlivcov sa platia do súkromného alebo verejného fondu, ktorý je štátom zriadený alebo určený k tomu, aby rozdeľoval pomoc v súlade so zákonom, nezávisle od stupňa autonómie tohto fondu v správe a rozdeľovaní zaplatených súm.
It is certainly possible to object that that caselaw has been impliedly superseded by the judgment in PreussenElektra, at least in circumstances where the role of the intermediary is merely to collect the contribution or is, in any event, restricted to exercising purely accounting checks over the funds collected and, therefore, precludes the exercise of any margin of discretion over the use and destination of the funds.
Iste je možné namietať, že od tejto judikatúry sa rozsudok PreussenElektra implicitne odklonil minimálne v prípade, keď sa úloha zverená sprostredkovateľom týka výlučne vyberania príspevku alebo zostáva v každom prípade obmedzená na čistú kontrolu vybraných prostriedkov a tým je vylúčená akákoľvek voľná úvaha o využití a určení týchto prostriedkov.
In point of fact, objectively speaking, that situation is hard to distinguish, in economic terms, from a situation in which the sums earmarked for financing the support measure are transferred directly from the persons required to pay the contribution to the undertakings that benefit from the measure. 83
Táto situácia sa z hospodárskeho hľadiska totiž len ťažko dá objektívne odlíšiť od situácie, v ktorej sú sumy určené na financovanie opatrenia pomoci poskytované právnymi subjek- tami, ktorým je uložená povinnosť platiť poplatok a tento poplatok je priamo platený v prospech zvýhodnených podnikov. 83
However, I consider that this objection may be overcome, if the intervention of an intermediary which has been designated
Domnievam sa však, že táto námietka môže byť zamietnutá, ak uznáme, že zásah sprostredkovateľa určeného štátom, hoci
82 — Case 173/73 Italy v Commission [1974] ECR 709, paragraph 16; see also Steinike & Weinlig, cited in footnote 45. 83 — See, to that effect, the Commission’s decision of 31 October 200 in procedure N/6/A/2001.
82 — Rozsudok z 2. júla 1974, Taliansko/Komisia, 173/73, Zb. s. 709, bod 35).
It does not seem to me that the judgment in Pearle and Others may be regarded as an obstacle to that approach.
Nemyslím si, že vyššie uvedený rozsudok Pearle a i. môže predstavovať prekážku pre uvedenú tézu.
As we have seen, on that occasion, the Court held that State resources were not involved in the case of funds deriving from compulsory contributions paid to a trade association by its own members, the levying of which was possible on the basis of the legal regime applicable to that association and was designed to fund a joint advertising campaign for the benefit of members themselves.
V tejto veci, ako sme videli, Súdny dvor prostriedky pochádzajúce z povinných príspevkov platených profesijnému združeniu jeho členmi, ktorých vyberanie upravili právne predpisy uplatňované na toto združenie a ktoré boli určené na financovanie kolektívnej reklamnej kampane týchto členov, odmietol kvalifikovať ako štátne prostriedky.
Among the various factors cited by the Court to justify that conclusion (the fact that the funds were not available to the association in question, the latter’s role being limited to levying the contributions, the award of an advantage without an additional burden for the State or the public body concerned), the fact that the initiative to promote the advertising campaign in question and the proposal for allocating the relevant financial burden came
Z jednotlivých skutočností, z ktorých Súdny dvor pri odôvodnení tohto záveru vychádzal (združenie nemohlo voľne disponovať prostriedkami, úloha tohto združenia bola obmedzená na vyberanie príspevkov, priznanie výhody bez príslušného zaťaženia zo strany štátu alebo zúčastneného verejného orgánu), skutočnosť, že iniciatíva podporiť spornú reklamnú kampaň a návrh týkajúci sa spôsobu rozdelenia príslušných zaťažení vzišiel z dotknutého hospodárskeho odvetvia, sa mi zdá v rámci
ESSENT NETWERK NOORD AND OTHERS from the commercial sector involved and not from the public authorities seems to me to be determinative in the scheme of the Court’s reasoning, since it is apt to exclude any imputation of the contested measure to the State. 84
celej argumentácie Súdneho dvora rozhodujúca, pretože táto skutočnosť môže vylúčiť pripísateľnosť sporného opatrenia štátu. 84
It should first be pointed out that, in response to a written question from the Court, Essent explained that, during the reference period, that is to say between 1 August and 31 December 2000, it was a whollyowned subsidiary of Essent NV, the shares in which were, in turn, owned as to 100% by municipalities and provinces, and was thus entirely in public hands.
Na úvod treba poukázať na to, že v odpovedi na písomnú otázku Súdneho dvora Essent upresnil, že počas referenčného obdobia, t. j. od 1. augusta do 31. decembra 2000, bol jeho kapitál vo výške 100 % kontrolovaný prostredníctvom Essent NV, jej kapitál zasa bol vo výške 100 % v rukách obcí a provincií, a teda patril ako celok verejnej moci.
It follows that, as the Commission correctly argued in its observations, during that period Essent was a public undertaking within the meaning of Article 2(1)(b) of Commission Direct- ive 80/723/EEC of 25 June 1980 on the transparency of financial relations between Member States and public undertakings. 85
Z toho vyplýva, ako vo svojich pripomienkach správne uviedla Komisia, že Essent počas tohto obdobia bola štátnym podnikom v zmysle článku 2 ods. 1 písm. b) smernice Komisie 80/723/EHS z 25. júna 1980 o transparentnosti finančných vzťahov medzi členskými štátmi a štátnymi podnikmi. 85
In the light of the foregoing, it is necessary to consider whether the payments to SEP which were made in accordance with the combined provisions of Article 9(1) and (4) of the OEPS entail the use of ‘State resources’ within the meaning of Article 87(1) EC.
Vzhľadom na doterajšie úvahy treba vyriešiť otázku, či platby v prospech SEP realizované na základe článku 9 OEPS ods. 1 a 4 zahŕňajú použitie „štátnych prostriedkov“ v zmysle článku 87 ods. 1 ES.
Pursuant to the Court’s caselaw, the resources available to Essent 86 must, there- fore, in principle be regarded as public resources.
Podľa judikatúry Súdneho dvora prostriedky poskytnuté Essent 86treba v zásade považovať za verejné prostriedky.
As regards the objection raised by the Netherlands Government concerning the fact that Essent acted only as a collector of the charge, I would refer to my comments in points 108 to 110 above. 87
Pokiaľ ide o námietku holandskej vlády týkajúcej sa skutočnosti, že úlohou Essent bolo výlučne vyberať poplatky, odkazujem na to, čo bolo uvedené v bodoch 108 až 110 vyššie. 87
86 — The situation does not appear to be different for the other net operators, which were themselves in public ownership.
86 — Zdá sa, že situácia nie je odlišná od situácie iných prevádzkovateľov sietí, ktorí sú takisto v rukách verejných orgánov.
As we have seen, the mechanism put into place by the national rule at issue provided for the imposition of a surcharge for the transmission service to be borne by electricity consumers, the levying of that surcharge by the network operators and transfer of the revenue from that surcharge to the ‘designated company’ (SEP), which was responsible for exercising accounting control over the funds transferred and was required to pay to the Minister for the Economy any sums in excess of NLG 400 000 000.
V zmysle vyššie uvedeného, mechanizmus zavedený sporným vnútroštátnym ustanovením stanovoval: uloženie príplatku spotrebiteľom elektrickej energie za službu prepravy, vyberanie príplatku prevádzkovateľmi siete a odvod príjmu z príplatku poslednými uvedenými v prospech „určenej spoločnosti“ (SEP) poverenej zabezpečením účtovnej kontroly prevedených prostriedkov a povinnej zaplatiť ministrovi hospodárstva sumy eventuálne prevyšujúce 400 miliónov NLG.
The dispute pending before the national court relates, more particularly, to the sums payable by a private consumer, Aldel, in accordance with that surcharge, to the operator of the network for the territory in which it is established, namely Essent.
Spor prejednávaný na vnútroštátnom súde sa predovšetkým týka súm, ktoré má súkromný užívateľ, Aldel, na základe uplatnenia sporného príplatku zaplatiť v prospech Essent, prevádzkovateľa siete na území, v ktorom je usadený.
87 — I would, moreover, point out that while it is true that, under Article 9(1) and (4) of the OEPS, Essent’s task was solely to collect the surcharge at issue and to pay it over to SEP, under Article 97 of the 1998 Law on electricity — which made the implementation of the protocol compulsory — it was, none the less, statutorily required to make to SEP the payments incumbent upon it in accordance with that protocol.
87 — Navyše podotýkam, že síce je pravda, že podľa článku 9 ods. 1 a 4 OEPS úlohou Essent bolo len vyberať sporný príplatok a vyplatiť ho SEP, bola však zo zákona na základe článku 97 Elektriciteitswet 1998, ktorý vykonanie protokolárnej dohody prehlásil za záväzné v zmysle zákona, vyplatiť v prospech SEP platby, ktoré jej prináležali na základe protokolu.
The question submitted for a preliminary ruling by the national court does not mention the possibility that Article 97 of the 1998 Law on electricity comprises an aid measure within the meaning of Article 87(1) EC.
Prejudiciálna otázka predložená vnútroštátnym súdom neuvádza možnosť, že článok 97 Elektriciteitswet 1998 predstavuje opatrenie pomoci v zmysle článku 87 ods. 1 ES.
It is not, therefore, necessary to embark upon such an analysis.
Netreba ho teda skúmať.
84 — See also, to that effect, the Opinion of Advocate General Ruiz-Jarabo Colomer.
84 — Pozri v tomto zmysle aj návrhy, ktoré predniesol generálny advokát Ruiz-Jarabo Colomer.
Secondly, it seems to me to be relevant that SEP was required to carry out accounting checks on the sums derived from the revenue from the surcharge at issue, for which it was answerable to the Minister for the Economy.
Po druhé skutočnosť, že SEP bola povinná vykonávať účtovnú kontrolu súm pochádzajúcich zo sporného príplatku a výsledok kontroly musela predkladať ministrovi hospodárstva, považujem za rozhodujúci prvok.
It was presumably only once those checks were completed that the sums in question were made available to SEP, which was, in any event, required to use them for specific purposes, that is to say to cover the costs resulting from investments made at the instigation of the public authorities.
Je pravdepodobné, že až po tejto kontrole boli príslušné sumy poskytnuté SEP, ktorá bola v každom prípade povinná ich použiť na konkrétne ciele, a to na pokrytie nákladov, ktoré vznikli z dôvodu investícií realizovaných na podnet verejnej moci.
ily imposed on the consumption of electricity and collected by the net operators is to be paid by them to an undertaking which is the joint subsidiary of the national electricity producers and which is required, under that rule, to retain a part of that revenue to cover the nonrecoverable costs resulting from the investments made by that undertaking or the producer undertakings before the market was opened to competition, as well as to pay over to the State any excess, similarly intended to cover the abovementioned costs, may constitute State aid within the meaning of Article 87(1) EC.
dočasne na spotrebu elektrickej energie a vyberaný prevádzkovateľmi siete, a týmito prevádzkovateľmi následne odvedený spoločnosti, ktorá je spoločnou dcérskou spoločnosťou vnútroštátnych výrobcov elektrickej energie a ktorá podľa tejto právnej úpravy je povinná časť príjmu z príplatku odložiť na pokrytie uviaznutých nákladov, ktoré vznikli v dôsledku investícií uskutočnených touto spoločnosťou a podnikmi vyrábajúcimi energiu pred otvorením trhu konkurencii, a odviesť štátu prípadný prebytok takisto určený na pokrytie týchto nákladov, môže predstavovať štátnu pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 ES.
Finally, it is also relevant that, under Article 9(5) of the OEPS, SEP had to pay to the Ministry of the Economy the sums in excess of NLG 400 000 000.
Rozhodujúcim prvkom je napokon aj skutočnosť, že podľa článku 9 ods. 5 OEPS sumy presahujúce sumu 400 miliónov NLG musela SEP odviesť ministrovi hospodárstva.
It is for the national court to assess whether the conditions necessary for Article 87(1) EC to apply are met.
Je úlohou vnútroštátneho súdu zistiť, či sú splnené podmienky uplatnenia tohto článku“.
Compliance with the obligation to notify
O dodržaní oznamovacej povinnosti
Based on the above considerations, it seems to me to be possible to conclude that the payments made for the benefit of SEP under the combined provisions of Article 9(1) and (4) of the OEPS involved the use of ‘State resources’ within the meaning of Article 87(1) EC.
Na základe vyššie uvedených úvah možno dospieť k záveru, že platby vyplatené v prospech SEP podľa článku 9 ods. 1 a 4 OEPS predstavovali použitie „štátnych prostriedkov“ v zmysle článku 87 ods. 1 ES.
On the basis of all of the foregoing considerations, I propose that the Court should give the following answer to the second question referred for a preliminary ruling:
Vzhľadom na vyššie uvedené úvahy zastávam teda názor, že Súdny dvor by mal na druhú prejudiciálnu otázku odpovedať takto:
Although the national court is not asking the Court about the interpretation of Article 88(3) EC, on the assumption that the obligation to notify laid down by that provision was not met by the Kingdom of the Netherlands, I none the less consider it useful to make a few brief observations on the arguments advanced by the Netherlands Government to challenge the failure to comply with its obligation which has been imputed to it.
Hoci vnútroštátny súd nepožiadal Súdny dvor o výklad článku 88 ods. 3 ES, lebo vychádzal z predpokladu, že oznamovacia povinnosť zakotvená v tomto článku nebola zo strany Holandska dodržaná, považujem aj tak za potrebné v krátkosti sa vyjadriť k tvrdeniam holandskej vlády, ktorými sa snažila spochybniť vytýkané nesplnenie povinnosti.
A national rule pursuant to which the revenue from a price surcharge temporar-
„Vnútroštátna právna úprava, ktorá stanovuje, že príjem z tarifného príplatku uložený
The Kingdom of the Netherlands contends that it ‘brought to the notice’ of the
Holandsko uvádza, že v rámci konania týkajúceho sa pomoci N 597/1998
ESSENT NETWERK NOORD AND OTHERS lishing that regime was communicated to the Commission.
ukončujúce konanie, v rámci ktorého bol tento systém oznámený.
Commission, in the context of the procedure concerning aid N 597/1998, the whole text of the OEPS draft law.
„oboznámilo“ Komisiu s celým textom návrhu zákona OEPS.