natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In addition, after all rights of appeal have been exhausted or expiry of the time limits prescribed in that connection, the parts of the first Commission decision which were not annulled acquire res judicata so that, in an action for annulment of the new decision, the undertaking penalised cannot challenge whether the infringement did in fact take place, since that infringement was definitively established in the first decision.
Navyše po vyčerpaní opravných prostriedkov alebo po uplynutí lehôt stanovených pre tieto opravné prostriedky nadobúdajú nezrušené časti prvého rozhodnutia Komisie právnu silu rozhodnutej veci, takže v rámci žaloby o neplatnosť proti novému rozhodnutiu nemôže sankcionovaný podnik spochybniť existenciu porušenia, keďže táto bola zistená s konečnou platnosťou v prvom rozhodnutí.
In that same judgment, the Court, recalling that Regulation No 2988/74 (13) established a complete system of rules covering in detail the periods within which the Commission is entitled, without undermining the fundamental requirement of legal certainty, to impose fines, held that there is no room for consideration of the Commission’s duty to exercise its power to impose fines within a reasonable period.
V tom istom rozsudku Súd prvého stupňa pripomenul, že nariadenie (EHS) č. 2988/7413 zaviedlo úplnú a podrobnú právnu úpravu lehôt, v ktorých má Komisia právo uložiť pokuty bez toho, aby ohrozila základnú požiadavku právnej istoty, a rozhodol, že treba odmietnuť akúkoľvek úvahu, že Komisia je povinná vykonať svoju právomoc ukladať pokuty v primeranej lehote.
That conclusion cannot be challenged by reliance on an alleged breach of the rights of the defence since, so long as the limitation period laid down in that regulation has not expired, any undertaking which is the subject of an investigation under Regulation No 17 (14) remains uncertain as to the outcome of the procedure and as to whether sanctions or fines will be imposed.
Tento záver nemožno spochybniť odvolaním sa na údajné porušenie práva na obhajobu, pretože kým nedošlo k premlčaniu, ktoré stanovuje toto nariadenie, zostáva každý podnik, proti ktorému bolo vedené vyšetrovanie na základe nariadenia č. 1714, v neistote, pokiaľ ide o výsledok tohto konania a prípadné uloženie sankcií alebo pokút.
Thus, the prolongation of that uncertainty is inherent in proceedings implementing Regulation No 17 and does not in itself constitute a breach of the rights of the defence.
Predĺženie trvania tejto neistoty je teda nevyhnutnou súčasťou konaní o uplatnení nariadenia č. 17 a samo osebe nepredstavuje porušenie práva na obhajobu.
As regards the application of the competition rules, a failure to act within a reasonable time can constitute a ground for annulment only in the case of a decision finding infringements where it has been proved that that infringement affected the ability of the undertakings concerned to defend themselves.
Pokiaľ ide o uplatňovanie pravidiel hospodárskej súťaže, prekročenie primeranej lehoty môže byť dôvodom na zrušenie len v prípade rozhodnutia, ktorým bolo konštatované porušenie, ak sa preukázalo, že toto porušenie poškodilo právo dotknutých podnikov na obranu.
Application of Article 81(1) EC
Uplatnenie článku 81 ods.1 ES
In Case T-99/04 AC-Treuhand v Commission (judgment of 8 July 2008), the Court held that the fact that an undertaking is not active on the market on which the restriction of competition materialises does not rule out its liability in respect of participation in the implementation of a cartel.
V rozsudku z 8. júla 2008, AC-Treuhand/Komisia (T-99/04, zatiaľ neuverejnený), Súd prvého stupňa rozhodol, že skutočnosť, že podnik nevykonáva činnosť na trhu, na ktorom dochádza k obmedzeniu hospodárskej súťaže, nevylučuje jeho zodpovednosť za účasť na vykonávaní kartelovej dohody.
In this instance, the applicant, a consultancy firm, had provided various services to three producers of organic peroxides and had played an essential role in the cartel between those producers by organising meetings and covering up evidence of the infringement.
V danej veci žalobca ako poradenský podnik poskytol rôzne služby trom výrobcom organických peroxidov a zohrával významnú úlohu v rámci kartelu medzi týmito výrobcami, keďže organizoval stretnutia a ukrýval dôkazy porušenia.
Rights of the defence and right to a fair hearing
Právo na obhajobu a právo na spravodlivé súdne konanie
In that same judgment, the Court held that, when the first investigation measure is taken in respect of an undertaking, such as a request for information, the Commission is required to inform that undertaking of the putative infringements concerned by the investigation and of the fact that the Commission might have to impute to that undertaking unlawful conduct.
V tom istom rozsudku Súd prvého stupňa rozhodol, že pri prijatí prvého vyšetrovacieho opatrenia voči podniku, akým je žiadosť o informácie, je Komisia povinná ho informovať o predpokladaných porušeniach, ktoré sú predmetom vedeného vyšetrovania, a o skutočnosti, že môže proti tomuto podniku vzniesť výhrady.
In this instance, however, the Court held that the Commission’s omission in this respect could not lead to the annulment of the contested decision, since that irregularity did not adversely affect the efficiency of the applicant’s defence.
V danej veci však Súd prvého stupňa usúdil, že opomenutie Komisie v tomto ohľade nemôže mať za následok zrušenie napadnutého rozhodnutia, keďže táto nezrovnalosť neovplyvnila účinnosť obhajoby žalobcu.
In Case T-410/03 Hoechst v Commission (judgment of 18 June 2008), the Court applied its unlimited jurisdiction in two respects.
Súd prvého stupňa uplatnil v rozsudku z 18. júna 2008, Hoechst/Komisia (T-410/03, zatiaľ neuverejnený), svoju neobmedzenú právomoc v dvoch ohľadoch.
First, it held that the Commission had failed to have regard to the principles of sound administration and equal treatment.
V prvom rade usúdil, že Komisia porušila zásady riadnej správy vecí verejných a rovnosti zaobchádzania.
Although the Commission had clearly displayed its intention not to disclose to the cooperating undertakings, in particular to Hoechst, the fact that other undertakings had taken steps to obtain immunity from a fine, at the same it assured another undertaking that ‘fair warning’would begiven to it if another company looked like overtaking it in relation to cooperation.
Aj keď totiž jasne vyjadrila svoj zámer neprezradiť spolupracujúcim podnikom, osobitne Hoechstu, skutočnosť, že iné podniky podnikli kroky, aby boli oslobodené od pokuty, v rovnakom čase ubezpečila iný podnik, že mu dá„primerané varovanie“, ak by sa ho iný podnik pokúšal predbehnúť v oblasti spolupráce.
In this instance, in light of the importance of the observance by the Commission of the principles of sound administration and equal treatment, the Court reduced the amount of the fine imposed on Hoechst by 10 %.
V danej veci Súd prvého stupňa so zreteľomna dôležitosť dodržiavania zásad riadnej správy vecí verejných a rovnosti zaobchádzania Komisiou znížil sumu pokuty uloženej Hoechstu o 10 %.
Second, the Court held that the Commission erred in applying the aggravating circumstance of leader of the cartel against Hoechst, without however characterising sufficiently clearly and precisely in the statement of objections the facts alleged against it.
V druhom rade Súd prvého stupňa usúdil, že Komisia sa dopustila chyby, keď zohľadnila priťažujúcu okolnosť vodcu kartelu voči Hoechstu, avšak bez toho, aby v oznámení o výhradách dostatočne jasne a presne kvalifikovala skutočnosti, ktoré sú mu vytýkané.
Moreover, certain facts identified by the Commission did not make it possible to conclude with sufficient precision that the objection of leader would be found as against Hoechst.
Navyše niektoré skutkové okolnosti, ktoré zohľadnila Komisia, neumožňujú dostatočne presne dospieť k záveru, že výhrada vodcu bola voči Hoechstu uplatnená.
The Court concluded from this that Hoechst was not in a position to defend itself properly.
Súd prvého stupňa z toho vyvodil, že Hoechst sa nemohol riadne obhajovať.
In Case T-53/03 BPB v Commission (judgment of 8 July 2008), the Court held that the reduction of the fine granted by the Commission in respect of BPB’s cooperation was not sufficient since BPB had been the first participant in the anti-competitive practice to send,
V rozsudku z 8. júla 2008, BPB/Komisia (T-53/03, zatiaľ neuverejnený), Súd prvého stupňa usúdil, že zníženie pokuty uloženej Komisiou za spoluprácu BPB nie je dostatočné v rozsahu, v akom táto spoločnosť bola prvým účastníkom protisúťažného postupu, ktorý na žiadosť o informácie, ale nad rámec toho, čo požadovala Komisia, predložil doplňujúce informácie potvrdzujúce existenciu kartelu.
Court ofFirstInstance following a request for information, but going beyondwhat the Commission requested, additional information confirming the existence of the cartel.
Súd prvého stupňa posilniť argumentáciu Komisie, pokiaľ ide o existenciu celkového plánu, a tak umožnili podstatne zvýšiť sumu pokút z dôvodu závažnosti porušenia.
The Court therefore granted BPB an additional reduction of 10 % of the amount of its fine.
Súd prvého stupňa tak priznal BPB dodatočné zníženie sumy pokuty o 10 %.
In Case T-69/04 Schunk and Schunk Kohlenstoff-Technik v Commission (judgment of 8 October 2008) and Case T-73/04 Carbone Lorraine v Commission (judgment of 8 October 2008, under appeal), the Court recalled that, in the case of a price cartel, the Commission may legitimately infer that the infringement had effects from the fact that the cartel members took measures to apply the agreed prices.
V rozsudkoch z 8. októbra 2008, Schunk a Schunk Kohlenstoff-Technik/Komisia (T-69/04, zatiaľ neuverejnený) a Carbone Lorraine/Komisia (T-73/04, zatiaľ neuverejnený, prebieha odvolacie konanie), Súd prvého stupňa pripomenul, že pri cenovom karteli je legitímne, ak Komisia zo skutočnosti, že členovia kartelu prijali opatrenia na uplatnenie dohodnutých cien, vyvodí záver, že porušenie malo účinky.
In order to conclude that there has been an impact on the market, it is sufficient that the agreed prices have served as a basis for determining individual transaction prices, thereby limiting customers’room for negotiation.
Na vyvodenie záveru o dopade na trh totiž stačí, aby dohodnuté ceny slúžili ako základ na stanovenie cien individuálnych transakcií a tak obmedzovali rokovací priestor pre zákazníkov.
On the other hand, the Court held that the Commission cannot be required, where the implementation of a cartel has been established, systematically to demonstrate that the agreements in fact enabled the undertakings concerned to achieve a higher level of transaction prices than that which would have prevailed in the absence of a cartel.
Naopak Súd prvého stupňa rozhodol, že od Komisie nemožno vyžadovať, aby v prípade, že vykonávanie kartelu je preukázané, systematicky dokazovala, že dohody skutočne umožnili dotknutým podnikom dosahovať vyššiu úroveň transakčných cien, ako je tá, ktorá by existovala bez kartelu.
Such proof would require considerable resources, given that it would necessitate making hypothetical calculations based on economic models whose accuracy it would be difficult for the Court to verify and whose infallibility is in no way proved.
Také dokazovanie by vyžadovalo značné zdroje, keďže by boli potrebné hypotetické výpočty založené na ekonomických modeloch, ktorých presnosť môže súd len ťažko overiť a ktorých neomylnosť vôbec nie je dokázaná.
In order to assess the gravity of the infringement, the decisive point is whether the cartel members did all they could to give concrete effect to their intentions.
Na posúdenie závažnosti porušenia je totiž rozhodujúce vedieť, či členovia kartelu urobili všetko, čo bolo v ich možnostiach na dosiahnutie konkrétneho účinku svojich úmyslov.
What then happened at the level of the market prices actually obtained was liable to be influenced by other factors outside the control of the members of the cartel.
To, čo sa stalo potom na úrovni skutočne dosiahnutých cien, mohlo byť ovplyvnené inými faktormi mimo kontroly členov kartelu.
They cannot therefore benefit from external factors which counteracted their own efforts by turning them into factors justifying a reduction of the fine.
Tí nemôžu využívať vo svoj prospech nezávislé faktory, ktoré skrížili ich plány, a urobiť z nich skutočnosti odôvodňujúce zníženie pokuty.
In addition, the Court found that, even though, in the application, Schunk disputed for the first time before it facts which had been raised against it in the statement of objections and on which the finding of an infringement of Article 81 EC was based, there were no grounds for cancelling the minimum reduction of 10 % allowed to Schunk on the basis of the leniency notice (15), as the Commission requested.
Okrem toho Súd prvého stupňa usúdil, že aj keď Schunk v žalobe spochybnil po prvýkrát skutočnosti, ktorému boli vytýkané v oznámení o výhradách a na ktorých bolo založené zistenie porušenia článku 81 ES, nie je opodstatnené zrušiť 10 %-né minimálne zníženie priznané podniku Schunk na základe oznámenia o spolupráci15, ako to navrhovala Komisia.
The Court observed that the challenges at issue were rejected pursuant to the case-law under which facts which an undertaking has expressly acknowledged during the administrative procedure are to be regarded as established, that undertaking being barred from putting forward pleas disputing those facts in proceedings before the Court.
Súd prvého stupňa totiž uviedol, že predmetné spochybnenia boli zamietnuté na základe judikatúry, podľa ktorej sú skutkové zistenia výslovne uznané podnikom v rámci správneho konania považované za preukázané, takže tento podnik už nemôže uplatňovať žalobné dôvody smerujúce k ich spochybneniu v rámci sporového konania.
Concept of group and setting of the 10 % ceiling on the amount of the fine
Pojem skupina a stanovenie 10 %-nej hornej hranice výšky pokuty
In Case T-52/03 Knauf Gips v Commission (judgment of 8 July 2008, not published), the Court stated that, when calculating the 10 % ceiling on the amount of the fine, referred to in Article 15(2) of Regulation No 17, the Commission may take into account the turnover of all the entities which make up an economic unit within the meaning of competition law.
V rozsudku z 8. júla 2008, Knauf Gips/Komisia (T-52/03, neuverejnený), Súd prvého stupňa zdôraznil, že pri výpočte 10 %-nej hornej hranice výšky pokuty, ktorú upravuje článok 15 ods. 2 nariadenia č. 17, môže Komisia zohľadniť obrat všetkých subjektov, ktoré tvoria hospodársky celok v zmysle právnej úpravy hospodárskej súťaže.
The Court also recalled in particular that the term‘undertaking’must be understood as designating an economic unit for the purpose of the subject matter of the agreement in question even if in law that economic unit consists of several persons, natural or legal.
Súd prvého stupňa okrem toho najmä pripomenul, že pod pojmom podnik sa musí rozumieť hospodárska jednotka z hľadiska predmetu danej dohody, aj keď z právneho hľadiska je táto hospodárska jednotka zložená z viacerých fyzických alebo právnických osôb.
Imputability of the unlawful conduct
Pripísateľnosť protiprávneho správania
During 2008, the Court inter alia applied its case-law on the imputability of the unlawful conduct in Knauf Gips v Commission.
Počas roka 2008 Súd prvého stupňa uplatnil svoju judikatúru o pripísateľnosti protiprávneho správania najmä v už citovanom rozsudku Knauf Gips/Komisia.
It recalled in this respect that it is possible to impute to a company all of the acts of a group if that company has been identified as the legal person at the head of that group with responsibility for its coordination.
V tomto ohľade pripomenul, že spoločnosti jemožné pripísať všetky konania skupiny vtedy, ak táto spoločnosť je právnickou osobou, ktorá je na čele skupiny zodpovedná za jej koordináciu.
In Case T-271/03 Deutsche Telekom v Commission (judgment of 10 April 2008, under appeal), the Court ruled on the legality of a Commission decision punishing an abuse by Deutsche Telekom of its dominant position on the basis of its charging competitors prices for access to the network (‘wholesale services’) that were higher than Deutsche Telekom’s prices for retail access to the local network.
V rozsudku z 10. apríla 2008, Deutsche Telekom/Komisia (T-271/03, zatiaľ neuverejnený, prebieha odvolacie konanie), sa Súd prvého stupňa vyslovil k zákonnosti rozhodnutia Komisie o sankcionovaní zneužitia dominantného postavenia spoločnosťou Deutsche Telekom, ktoré spočívalo v účtovaní vyšších cien za prístup konkurentov do siete („sprostredkovacie služby“) než boli maloobchodné ceny účtované účastníkom Deutsche Telekomu.
That pricing, in the form of a‘margin squeeze’, forced competitors to charge their end-users prices higher than the prices Deutsche Telekom charged its own end-users.
Táto tarifikácia v podobe„nožnicového efektu“ nútila konkurentov, aby svojim účastníkom účtovali vyššie ceny, než aké Deutsche Telekom účtoval svojim vlastným účastníkom.
The Commission had therefore imposed a fine of EUR 12.6 million on Deutsche Telekom.
Komisia preto uložila Deutsche Telekomu pokutu vo výške 12,6 miliónov eur.
The Court observed that the Commission was correct to find that whilst Deutsche Telekom had observed the price cap imposed by the German regulatory authority for telecommunications and post (‘the RegTP’) it had sufficient discretion, from the beginning of 1998 to the end of 2001 and from 2002 until the date of adoption of the decision, to end or reduce themargin squeeze.
Súd prvého stupňa uviedol, že Komisia mohla právom konštatovať, že aj keď Deutsche Telekom plne dodržiaval horné hranice cien, ktoré stanovil nemecký telekomunikačný a poštový regulačný úrad (ďalej len„RegTP“), disponoval od začiatku roka 1998 dokonca roka 2001, ako aj od roka 2002 do dňa prijatia rozhodnutia dostatočným rozhodovacím priestorom, aby vylúčil alebo zmiernil nožnicový efekt.
The Court also stated that the fact that Deutsche Telekom’s charges had to be approved by the RegTP did not absolve it from responsibility under competition law.
Súd prvého stupňa okrem toho zdôraznil, že skutočnosť, že tarify Deutsche Telekomu museli byť schválené RegTP, ho nezbavuje zodpovednosti podľa práva hospodárskej súťaže.
As an undertaking in a dominant position, Deutsche Telekom was obliged to submit applications for adjustment of its charges at a time when those charges had the effect of impairing genuine undistorted competition on the common market.
Deutsche Telekom bol ako podnik v dominantnom postavení povinný predkladať žiadosti o zmenu svojich taríf, pokiaľ spôsobovali ujmu na účinnej a nenarušenej hospodárskej súťaži na spoločnom trhu.
As regards themethod used by the Commission to establish themargin squeeze, the Court observed that the abusive nature of Deutsche Telekom’s conduct was connected with the spread between its prices for wholesale access and its retail prices.
Pokiaľ ide ometódu použitú Komisiou na konštatovanie tarifného nožnicového efektu, Súd prvého stupňa uviedol, že zneužívajúca povaha konania Deutsche Telekomu sa viazala na rozdiel medzi jeho cenami za sprostredkovacie služby a maloobchodnými cenami.
The Commission was not therefore required to demonstrate that the retail prices were, as such, abusive.
Komisia teda nebola povinná preukázať, že by maloobchodné ceny boli ako také zneužívajúce.
The Commission was also correct to analyse the abusive nature of the pricing practices solely on the basis of Deutsche Telekom’s charges and costs, disregarding the particular situation of competitors on the market.
Komisia preto rovnako právom analyzovala zneužívajúcu povahu postupov pri uplatňovaní taríf iba so zreteľomna tarify a náklady Deutsche Telekomu odhliadnuc od osobitného postavenia konkurentov na trhu.
Lastly, the Court recalled that the prerogatives of the national authorities under Community telecommunications law do not affect the Commission’s powers to find infringements of competition law.
Napokon Súd prvého stupňa pripomenul, že oprávnenia vnútroštátnych orgánov v oblasti práva Spoločenstva v sektore telekomunikácií nemajú žiadny vplyv na právomoc Komisie konštatovať porušenia práva hospodárskej súťaže.
The Commission’s decision cannot therefore be criticised for entailing double regulation of Deutsche Telekom’s pricing practices by punishing the company for not using its discretion to end themargin squeeze.
Rozhodnutiu Komisie teda nemožno vytýkať, že má za následok dvojnásobnú reguláciu taríf, ktoré uplatňoval Deutsche Telekom, keďže ho sankcionuje za to, že nevyužil svoj rozhodovací priestor, aby vylúčil tarifný nožnicový efekt.
The case-law this year has further clarified in particular the concepts of, first, a person individually concerned by a Commission decision relating to an aid scheme, second, an act producing binding legal effects and, third, a legal interest in bringing proceedings.
Judikatúra z tohto roka prináša najmä spresnenia pojmov, po prvé, osoby osobne dotknutej rozhodnutím Komisie týkajúcim sa schémy pomoci, po druhé, aktu so záväznými právnymi účinkami a, po tretie, záujmu na konaní.
In Joined Cases T-254/00, T-270/00 and T-277/00 Hotel Cipriani andOthers v Commission (judgment of 28 November 2008), the Court declared admissible the actions brought by certain beneficiaries of reductions of, and/or exemptions from, social security contributions granted to firms established on the island territory of Venice and Chioggia against a Commission decision which considered those measures to be an aid scheme which was incompatible with the common market and required that the Italian Republic recover from the beneficiaries the aid paid.
Vo svojom rozsudku z 28. novembra 2008, Hotel Cipriani a i./Komisia (T-254/00, T-270/00 a T-277/00, zatiaľ neuverejnený), Súd prvého stupňa označil za prípustné žaloby, ktoré podali určití príjemcovia úľav alebo oslobodení od sociálnych odvodov poskytnutých podnikom usadeným na ostrovnom území Benátok a Chioggie proti rozhodnutiu Komisie, v ktorom usúdila, že tieto opatrenia sú schémou štátnej pomoci nezlučiteľnou so spoločným trhom, a nariadila, aby Talianska republika vymáhala poskytnutú pomoc od príjemcov.
Although a decision concerning an aid scheme is of general application, the fact of belonging to a closed class of actual beneficiaries of that aid scheme, who are fully identifiable and particularly affected by the obligation to pay back the State aid, is sufficient to differentiate each of them from all other persons.
Hoci rozhodnutie týkajúce sa schémy pomoci má všeobecný dosah, príslušnosť k uzavretému okruhu skutočných príjemcov tejto schémy pomoci, presne identifikovateľných a osobitne dotknutých povinnosťou vrátiť pomoc členskému štátu, postačuje na odlíšenie každého z nich od akéhokoľvek iného subjektu.
If, as the Commission submitted, the locus standi of an actual beneficiary of an aid scheme were conditional upon an examination of its individual situation in the Commission decision declaring the scheme at issue incompatible, locus standi would depend on whether or not that institution chose to carry out such an individual examination in the light of the information communicated to it during the administrative procedure. That approach would be a source of legal uncertainty inasmuch as the Commission’s knowledge of specific individual situations is frequently a matter of chance.
Ak by, ako tvrdila Komisia, aktívna legitimácia skutočného príjemcu schémy pomoci podliehala preskúmaniu jeho individuálnej situácie v rozhodnutí Komisie o nezlučiteľnosti danej schémy pomoci, táto aktívna legitimácia by závisela od voľby uvedenej inštitúcie pristúpiť, resp. nepristúpiť k takémuto individuálnemu preskúmaniu na základe informácií, ktoré jej boli predložené počas správneho konania.Toto riešenie by bolo zdrojom právnej neistoty v rozsahu, v akom je vedomosť Komisie o konkrétnych individuálnych situáciách často vecou náhody.