natgillin/translations-raw huggingface dataset:
According to the Parliament, by reserving to itself, by Articles 29(1) and (2) and 36(3) of the contested directive, the adoption and amendment of the lists of safe countries after mere consultation of the Parliament, the Council simultaneously infringed the provisions of the first indent of Article 67(5) EC which provides for the co-decision procedure and acted without the competence to do so; the Council is not authorised to establish, in a piece of secondary legislation, a legal basis for the adoption of successive acts of secondary legislation according to a procedure other than that laid down by the Treaty, where those acts of secondary legislation do not have the character of implementing measures.
Rada podľa tvrdenia Parlamentu tým, že si na základe článku 29 ods. 1 a 2 a článku 36 ods. 3 spornej smernice vyhradila prijímanie a menenie zoznamov bezpečných krajín len po jednoduchej porade s Parlamentom, zároveň jednak porušila ustanovenie článku 67 ods. 5 prvej zarážky ES, ktoré stanovuje spolurozhodovací postup, jednak konala v nedostatku právomoci, keďže Rada nie je oprávnená prijať v odvodenom právnom akte právny základ na prijímanie ďalších sekundárnych predpisov inak než postupom stanoveným Zmluvou, pokiaľ takéto predpisy nemajú povahu vykonávacích opatrení.
It is apparent that the two pleas are inseparable: if the Council had the competence to have recourse to secondary legal bases, it could not have infringed Article 67(5) EC; in that case, the lists of safe countries will be adopted correctly on the basis of secondary legal bases and not on the basis of the Treaty provisions.
Je zrejmé, že tieto dva žalobné dôvody nemožno od seba oddeliť: keby Rada mala právomoc uchýliť sa k odvodeným právnym základom, nemohla by porušiť článok 67 ods. 5 ES; v takom prípade by boli zoznamy bezpečných krajín oprávnene prijaté podľa odvodených právnych základov, a nie podľa ustanovení Zmluvy.
That argument of the Parliament is based on two fundamental assumptions: that Article 67(5) EC requires the lists of safe countries to be adopted according to the co-decision procedure, inasmuch as the contested directive constituted the final stage in the determination by the legislature of the
Podľa názoru Parlamentu bolo definovanie spoločných pravidiel a základných zásad dovŕšené prijatím spornej smernice, takže pri prijímaní akýchkoľvek neskorších opatrení v týchto otázkach, predovšetkým pri prijímaní zoznamov bezpečných krajín, sa naďalej uplatní spolurozhodovací postup.
The first indent of Article 67(5) EC provides that the Council is to adopt the measures provided for in Article 63(1) and (2)(a) EC in accordance with the co-deci-sion procedure referred to in Article 251 EC provided that it has adopted ‘Community legislation defining the common rules and basic principles governing these issues’, that is to say governing the asylum policy provided for by Article 63(1) EC and some of the measures on refugees and displaced persons, those referred to in Article 63 2(a) (EC). According to the Parliament, the definition of the common rules and basic principles was completed by the adoption of the
Táto argumentácia Parlamentu spočíva na dvoch zásadných predpokladoch. Článok 67 ods. 5 ES podľa nej nariaďuje, aby sa zoznamy bezpečných krajín prijímali spolurozhodovacím postupom, keďže sporná smernica predstavuje poslednú fázu vytvárania v danej oblasti uplatniteľných spoločných pravidiel a základných zásad zákono-
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-133/06 and, on that basis, come under the consultation procedure, it would certainly constitute the final stage thereof.
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA — M. POIARES MADURO — VEC C-133/06 do konania na podporu jeho návrhov, patrilo pôvodné prijatie zoznamov bezpečných krajín medzi požadované spoločné pravidlá a z tohto dôvodu muselo byť vykonané postupom porady, zaiste by tvorilo ich poslednú etapu.
Consequently, the subsequent amendment of those lists should follow the co-decision procedure, contrary to what the contested secondary legal bases provide.
Neskoršia zmena týchto zoznamov musí byť teda vykonaná spolurozhodovacím postupom na rozdiel od toho, čo stanovujú odvodené právne základy.
Failing that, the Council could delay indefinitely completion of the task of determining the common rules and basic principles and, therefore, the transition to the co-decision procedure.
V opačnom prípade by Rada mohla neustále odkladať dokončenie úlohy vytvoriť spoločné pravidlá a základné zásady, čiže aj prechod na spolurozhodovací postup.
In the present case, the Council took the view that the establishment of the list of safe countries and the list of European safe countries forms part of the Community legislation defining the common rules and basic principles on asylum. Moreover, it endeavoured to adopt them in the actual body of the contested directive.
Parlament pritom uvádza tieto právne predpisy: nariadenie Rady (ES) č. 343/2003 z 18. februára 2003 ustanovujúce kritériá a mechanizmy na určenie členského štátu zodpovedného za posúdenie žiadosti o azyl podanej štátnym príslušníkom tretej krajiny v jednom z členských štátov 6, ktoré vychádza z článku 63 prvého odseku bodu 1 písm. a) ES; smernicu Rady 2003/9/ES z 27. januára 2003, ktorou sa ustanovujú minimálne normy pre prijímanie žiadateľov o azyl 7, vychádzajúcu z článku 63 prvého odseku bodu 1 písm. b) ES; smernicu Rady 2004/83/ES z 29. apríla 2004 o minimálnych ustanoveniach pre oprávnenie a postavenie štátnych príslušníkov tretej krajiny alebo osôb bez štátneho občianstva ako utečencov alebo osôb, ktoré inak potrebujú medzinárodnú ochranu, a obsah poskytovanej ochrany 8, vychádzajúcu z článku 63 prvého odseku bodu 1 písm. c), bodu 2 písm. a) a bodu 3 písm. a) ES.
The contested directive constitutes the final stage of the necessary legislation required by Article 67(5) EC for the transition to co-decision; the basic legal framework in respect of Article 63(1) and 2(a) EC is now complete, given the legislative measures already adopted.
V prejednávanej veci Rada zastávala názor, že prijímanie zoznamov bezpečných krajín a európskych bezpečných krajín predstavuje súčasť tvorby právnych predpisov Spoločenstva, ktoré definujú spoločné pravidlá a základné zásady azylu.
Secondly, the Parliament submits that if, as the Commission, which intervened in support of the form of order sought by the Parliament, believes to be the case, the initial adoption of the lists of safe countries still had to form part of the common rules required
Parlament subsidiárne tvrdí, že keby v súlade s názorom Komisie, ktorá vstúpila
It is apparent that the parties are divided as regards that problem of categorisation.
Ako vidno, účastníci konania majú rozdielne názory v tejto otázke kvalifikácie.
I would observe at the outset that it is obviously not possible to share the Council’s opinion as regards the absolute discretion it claims to have to decide on what forms part of the necessary legislation.
Na úvod treba poznamenať, že nemožno súhlasiť s názorom Rady týkajúcim sa úplnej voľnej úvahy, ktorú by mala mať pri určovaní toho, čo sú potrebné právne predpisy.
It goes without saying that the interpretation and application of a concept which determines the legislative procedure applicable, and therefore in particular the extent of the Parliament’s participation in the decision-making process, which accordingly affects the institutional
Keďže ide o pojem, ktorý určuje daný legislatívny postup, najmä pokiaľ ide o rozsah účasti Parlamentu na rozhodovacom
PARLIAMENT v COUNCIL procedure provided for to that effect by the Treaty, establish legal bases for the purpose of adopting subsequent measures in accordance with another procedure which is simplified in relation to that laid down by the Treaty.
PARLAMENT/RADA legislatívnym aktom, ktorý prijme v súlade s postupom stanoveným na tieto účely Zmluvou, legálne vytvoriť právne základy s cieľom prijímať neskoršie opatrenia iným postupom, ktorý je v porovnaní s postupom stanoveným Zmluvou zjednodušený.
The answer would certainly be in the affirmative 10if those subsequent measures were in the nature of implementing measures.
Odpoveď by bola nepochybne kladná 10, keby spomínané neskoršie opatrenia mali povahu vykonávacích opatrení.
11The question is thus whether the adoption and amendment of the lists of safe countries constitute implementing measures.
11Preto je potrebné zistiť, či prijímanie a zmena zoznamov bezpečných krajín predstavuje vykonávacie opatrenie.
In the event that they do, it is of little importance whether or not the contested directive is the last element of the necessary legislation, as the lists of safe countries could be adopted pursuant to a secondary legal basis according to a simplified procedure such as that chosen by the Council.
V prípade, že by to tak bolo, nezáleží na tom, či sporná smernica predstavuje záverečný prvok potrebných právnych predpisov, pretože zoznamy bezpečných krajín by mohli byť v súlade s odvodeným právnym základom prijímané zjednodušeným postupom, ako je postup zvolený Radou.
However, the Parliament submits specifically that the naming of the safe countries comes under the competence of the Community legislature.
Parlament však tvrdí práve to, že určenie bezpečných krajín patrí do právomoci zákonodarcu Spoločenstva.
Do the lists of safe countries fall under the heading of executive matters?
Patria zoznamy bezpečných krajín do pôsobnosti vykonávacích predpisov?
balance, must be subject to review by the Court, whose task it is to safeguard that institutional balance.
procese, ktorý ovplyvňuje rovnováhu medzi orgánmi Spoločenstva, je samozrejmé, že výklad a uplatnenie tohto pojmu treba podrobiť preskúmavaniu Súdnym dvorom, ktorého úlohou je bdieť nad touto rovnováhou.
9An examination of the merits of the pleas of lack of competence and infringement of the Treaty submitted by the Parliament does not, however, mean that the respective arguments have to be dealt with by determining whether the establishment or even the amendment of the lists of safe countries forms part of the necessary legislation or whether the contested directive constitutes its culmination.
9Preskúmavanie dôvodnosti žalobných dôvodov uvedených Parlamentom, ktoré sú založené na nedostatku právomoci a porušení Zmluvy, však nevyžaduje posúdenie argumentov uvádzaných na ich podporu, pokiaľ chceme určiť, či je prijímanie, alebo dokonca zmena zoznamov bezpečných krajín súčasťou procesu tvorby potrebných právnych predpisov, alebo či sporná smernica predstavuje ukončenie tohto procesu.
It suffices to point out that in any event the contested secondary legal bases provide for a decision-making process which derogates from that laid down in Article 67(5) EC, irrespective of the situation.
Stačí totiž konštatovanie, že napadnuté odvodené právne základy v každom prípade vyžadujú rozhodovací postup, ktorý sa líši od postupu stanoveného článkom 67 ods. 5 ES, nezávisle od posudzovaného konkrétneho prípadu.
The contested provisions provide for decisions to be taken by the Council by a qualified majority after consultation of the Parliament.
Napadnuté ustanovenia stanovujú, že Rada prijíma rozhodnutie kvalifikovanou väčšinou po porade s Parlamentom.
Article 67(5) EC for its part lays down that the necessary legislation is to be adopted unanimously by the Council after consulting the Parliament and, once that legislation has been laid down, it provides for co-decision in respect of the adoption of subsequent acts.
Článok 67 ods. 5 ES zase stanovuje prijímanie potrebných právnych predpisov jednomyseľným rozhodnutím Rady po porade s Parlamentom a potom, keď sú prijaté, vyžaduje spolurozhodovací postup pre prijímanie neskorších opatrení.
Consequently, if the contested directive is considered to constitute the final stage of the necessary legislation, the naming the safe countries should take place by way of co-decision; if that is not the case and the naming of the safe countries still forms part of the necessary legislation, this should be done by the Council acting unanimously after consulting the Parliament.
Pokiaľ sa teda sporná smernica považuje za poslednú etapu potrebných právnych predpisov, má sa menovité určenie bezpečných krajín vykonať spolurozhodovacím postupom; pokiaľ to tak nie je a menovité určovanie bezpečných krajín je ešte súčasťou potrebných právnych predpisov, má sa vykonať jednomyseľným rozhodnutím Rady po porade s Parlamentom.
Does the naming of safe countries not fall under the heading of executive rather than legislative matters?
Nie je určenie bezpečných krajín skôr záležitosťou výkonných orgánov než zákonodarcu?
Measures which set out the ‘basic elements of the matter to be dealt
Je známe, že legislatívnu povahu majú opatrenia, ktoré stanovujú „zásadné
In other words, the only important question is that of establishing whether the Council may lawfully, in a legislative measure which it adopts in compliance with the
Inak povedané, jedinou významnou otázkou je určenie, či Rada môže
10 — Subject to certain conditions, see points 20 and 21 below of this Opinion.
10 — Pri dodržaní určitých podmienok: pozri body 20 a 21 týchto návrhov.
11 — See to that effect for example Case C-303/94 Parliament v Council [1996] ECR I-2943, paragraph 23.
11 — Pozri v tomto zmysle napríklad rozsudok z 18. júna 1996, Parlament/Rada, C-303/94, Zb. s. I-2943, bod 23.
9 — See Case C-70/88 Parliament v Council [1990] ECR I-2041, paragraphs 21 to 23.
9 — Pozri rozsudok z 22. mája 1990, Parlament/Rada, C-70/88, Zb. s. I-2041, body 21 až 23.
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-133/06 with’ are known to be legislative in nature 12and, for that reason, it is imperative that they be adopted by the Community legislature on the basis of the Treaty, following the procedure provided for therein for that purpose.
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA — M. POIARES MADURO — VEC C-133/06 prvky upravovanej oblasti“ 12, a preto musia byť záväzne určené zákonodarcom Spoločenstva na základe Zmluvy postupom, ktorý Zmluva na tieto účely stanovuje.
In so far as the naming of safe countries must be carried out in accordance with the criteria laid down in the contested directive, more specifically in Annex II thereto so far as concerns the identification of safe third countries and in Article 36(2) thereof as regards the determination of European safe countries, can it still be considered to be one of ‘the basic elements of the matter to be dealt with’, that is, one of the basic elements of the minimum standards on procedures in Member States for granting or withdrawing refugee status within the meaning of Article 63(1)(d) EC?
Keďže menovité určenie bezpečných krajín sa musí vykonať v súlade s kritériami stanovenými v spornej smernici, konkrétne v jej prílohe II, pokiaľ ide bezpečné tretie krajiny, resp. v článku 36 ods. 2 uvedenej smernice, pokiaľ ide o určenie európskych bezpečných krajín, možno ho stále považovať za jeden zo „zásadných prvkov upravovanej oblasti“, čiže podstatných prvkov minimálnych pravidiel postupu členských štátov pri priznávaní či odnímaní postavenia utečenca v zmysle článku 63 prvého odseku bodu 1 písm. d) ES?
Even if all the parties to the proceedings before the Court agree to regard the lists of safe countries as measures of a legislative nature, there may be cause for hesitation.
Hoci všetci účastníci konania pred Súdnym dvorom súhlasia s názorom, že zoznamy bezpečných krajín predstavujú opatrenia zákonodarnej povahy, môže tu existovať priestor na pochybnosti.
In support of categorisation as implementing measures, it must be pointed out that both in the Commission’s initial
Na podporu ich kvalifikácie ako vykonávacích opatrení možno poukázať na skutočnosť, že tak v pôvodnom návrhu Komisie 13, ako aj v jej pozmeňovacom návrhu 14je úlohou členských štátov, aby určili bezpečné krajiny na základe kritérií stanovených
14 proposal and in its amended proposal, it fell to the Member States to designate the safe countries on the basis of the criteria laid
12 — Rozsudok zo 17. decembra 1970, Köster, 25/70, Zb. s.
12 — Case 25/70 Köster [1970] ECR 1161, paragraph 6; see also Case C-240/90 Germany v Commission [1992] ECR I-5383, paragraph 36.
1161, bod 6; pozri ďalej rozsudok z 27. októbra 1992, Nemecko/Komisia, C-240/90, Zb. s. I-5383, bod 36.
down in the directive.
smernicou.
The Member States are in principle responsible for the implementation of Community law.
Členské štáty sú pritom v zásade zodpovedné za výkon práva Spoločenstva.
Conversely, although the criteria for designation appear in the directive, the fact that the Council finally decided to adopt common lists of safe countries for the purpose of approximating the existing national lists and providing national legal systems which have not yet adopted measures to that effect with minimum lists militates in favour of categorisation as a legislative measure.
Aj napriek tomu, že v smernici sú uvedené kritériá na určenie bezpečných krajín, skutočnosť, že sa Rada nakoniec rozhodla prijať spoločné zoznamy bezpečných krajín s cieľom zblížiť existujúce vnútroštátne zoznamy a poskytnúť minimálne zoznamy vnútroštátnym právnym poriadkom, ktoré v tomto ohľade doposiaľ príslušné opatrenia neprijali, naopak hovorí v prospech kvalifikácie ako legislatívneho opatrenia.
The fact that the Council wished initially to incorporate the lists of safe countries in the contested directive and abandoned that idea only on account of the difficulty of reaching an agreement on those lists without delaying overmuch the adoption of the directive also militates in favour of that categorisation.
V prospech tejto kvalifikácie hovorí aj skutočnosť, že Rada pôvodne zamýšľala zahrnúť zoznamy bezpečných krajín do spornej smernice a tohto zámeru sa vzdala len z dôvodu ťažkostí pri dosahovaní zhody o týchto zoznamoch, aby sa prijatie tejto smernice príliš neodďaľovalo.
15Finally, the scope of the consequences attached to those lists supports that view.
15V tomto zmysle vyznieva nakoniec aj rozsah dôsledkov spojených s týmito zoznamami.
In the context of asylum application procedures, the use of those lists determines the way in which the national authorities will deal with a large part of the applications and decides the extent of the procedural guarantees provided for by the directive.
V rámci postupov podávania žiadostí o azyl určuje uplatnenie týchto zoznamov spôsob, akým vnútroštátne orgány spracúvajú značnú časť žiadostí, aj rozsah procesných záruk stanovených smernicou.
Pursuant to Article 25 of the directive, Member States may consider an application for asylum inadmissible and, therefore, are not required to examine whether the applicant qualifies as a refugee if that applicant comes from a safe third country; that presumption of the safety of that country is however rebuttable if the applicant presents serious counter-indica-tions.
Na základe článku 25 môžu totiž členské štáty považovať určitú žiadosť o azyl za neprípustnú, a teda nemusia posudzovať, či určitý žiadateľ spĺňa podmienky stanovené na priznanie postavenia utečenca, pokiaľ prichádza z bezpečnej tretej krajiny; táto domnienka bezpečnosti danej krajiny je však vyvrátiteľná, pokiaľ žiadateľ predloží závažné údaje svedčiace o opaku.
Furthermore, pursuant to Article 36 of the directive, Member States may carry out no, or no full, examination of the asylum application where the applicant has entered or is seeking to enter illegally into its territory from a European safe third country.
Navyše členské štáty môžu podľa článku 36 úplne alebo čiastočne upustiť od preskúmania žiadosti o azyl, pokiaľ chce žiadateľ o azyl nezákonne vstúpiť na ich územie alebo naň nezákonne vstúpil z bezpečnej tretej európskej krajiny.
Moreover, the Council justifies consultation of the European Parliament, first, in respect of the establishment and amendment of the lists of safe third countries, on the ground
Preto Rada odôvodňuje poradu s Európskym parlamentom, jednak pokiaľ ide o prijímanie a zmeny zoznamov bezpečných tretích krajín „politickým významom“ tejto činnosti, „predovšetkým vzhľadom na dôsledky hodnotenia situácie v oblasti ľudských práv
13 — See Articles 21 and 30 of the Proposal for a Council directive on minimum standards on procedures in Member States for granting and withdrawing refugee status of 20 September 2000, OJ 2001 C 62 E, p. 231.
13 — Pozri články 21 a 30 návrhu smernice Rady o minimálnych normách pre postupy členských štátov pri udeľovaní a odnímaní právneho postavenia utečenca z 20. septembra 2000 (Ú. v. ES C 62 E, 2001, s. 231).
14 — See Articles 27 and 30 of the amended Proposal for a Council directive on minimum standards on procedures in Member States for granting and withdrawing refugee status of 3 July 2002, OJ 2002 C 291 E, p. 143.
14 — Pozri články 27 a 30 pozmeneného návrhu smernice Rady o minimálnych normách pre postupy členských štátov pri udeľovaní a odnímaní právneho postavenia utečenca z 3. júla 2002 (Ú. v. ES C 291 E, 2002, s. 142).
15 — See paragraphs 9 to 11 of its defence.
15 — Pozri body 9 až 11 jeho vyjadrenia k žalobe.
18 That is borne grounds for such a decision’.
PARLAMENT/RADA vyhradiť vykonávacie právomoci iba v určitých prípadoch, pričom takéto rozhodnutie musí podrobne odôvodniť“.
out by Article 1(1) of the second ‘Comitology’ Decision, 19 which provides that ‘[o]ther than of the ground of ‘the political importance’ of such an operation ‘in particular in view of the implications of an assessment of the human rights situation in a country of origin and its implications for the policies of the European Union in the field of external relations’ and, second, in respect of the designation of European safe third countries, on the ground of ‘the potential consequences for the applicant of a restricted or omitted examination’.
18 To potvrdzuje článok 1 ods. 1 druhého rozhodnutia o komitológii, 19podľa ktorého „okrem osobitných v krajine pôvodu a jeho vplyvu na politiky Európskej únie v oblasti vonkajších vzťahov“, a jednak pokiaľ ide o určenie bezpečných tretích európskych krajín, vzhľadom na „dôsledky pre žiadateľa pri obmedzenom alebo neuskutočnenom preskúmaní“.
16 in specific and substantiated cases where the basic instrument reserves to the Council the right to exercise directly certain implementing powers itself, such powers shall be conferred on the Commission in accordance with the relevant provisions in the basic instrument’.
16 a odôvodnených prípadov, keď základný právny akt vyhradzuje Rade právo uplatňovať určité vykonávacie právomoci priamo, takéto právomoci sa prenesú na Komisiu v súlade s príslušnými ustanoveniami v základnom právnom akte“.
In other words, the Council ‘must properly explain’ the reservation of implementing power ‘by reference to the nature and content of the basic instrument to be implemented or amended’.
Inými slovami, Rada je „povinná riadne odôvodniť“ vyhradenie vykonávacej právomoci „vo vzťahu k povahe alebo obsahu základného aktu, ktorý má byť vykonaný alebo zmenený“.
20It must therefore show that the nature and content of the implementing power are specific in character, so that it may reserve the right to exercise that power as an exception to the principle that the Commission has the relevant competence. 21
20 Musí teda preukázať, že povaha a obsah vykonávacej právomoci majú osobitnú povahu, aby si mohla vyhradiť jej výkon pomocou výnimky zo zásady, že v daných záležitostiach má právomoc Komisia. 21
It is true that, in view of Case C-257/01 Commission v Council, one may well wonder whether the designation of safe countries as far as asylum is concerned constitutes a specific case which may be the subject of a reservation of implementing powers.
Vo svetle rozsudku Komisia/Rada z 18. januára 2005 sa však vynára otázka, či určenie bezpečných krajín v oblasti azylu predstavuje osobitný prípad takej povahy, aby naň bolo možné uplatniť vyhradenie vykonávacej právomoci.
If, in fact, the contested provisions should be regarded as a reservation of implementing powers, it would be evident that there was
Pokiaľ by sa však napadnuté ustanovenia skutočne považovali
18 — Ibid., paragraph 50; see Case 16/88 Commission v Council [1989] ECR 3457, paragraph 10.
18 — Tamže, bod 50; pozri už rozsudok z 24. októbra 1989, Komisia/Rada, 16/88, Zb. s. 3457, bod 10.
It is, however, not necessary to resolve that question in the present case.
V prejednávanej veci však nie je potrebné túto otázku riešiť.