natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Since the Verwaltungsgericht (Administrative Court) Köln has doubts concerning the interpretation to be given to the fifth indent of Article 12 of Directive 97/67 in conjunction with Article 7 of the directive, it decided to stay the proceedings and to refer to the Court for a preliminary ruling the following question, which has the same wording in Cases C-287/06 to C-292/06:
Keďže Verwaltungsgericht Köln má pochybnosti o výklade článku 12 piatej zarážky smernice 97/67 v spojení s článkom 7 tejto smernice, rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru túto prejudiciálnu otázku, ktorej znenie je zhodné vo veciach C-287/06 až C-292/06:
‘Is Article 47(2) EC, in conjunction with Article 95 EC, the fifth indent of Article 12 and Article 7(1) of Directive [97/67], to be interpreted as meaning that, where a universal service provider applies special tariffs for business customers who give postal items to the sorting office presorted for the postal network, that universal service provider is obliged to apply those special tariffs also to undertakings which collect postal items from the sender and give them presorted for the postal network at the same access points and on the same terms and conditions as business customers, without the universal service provider being permitted to refuse to do so, having regard to its obligation to provide a universal service?’
„Má sa článok 47 ods. 2 ES v spojení s článkom 95 ES, s článkom 12 piatou zarážkou a v spojení s článkom 7 ods. 1 smernice 97/67… vykladať tak, že ak poskytovateľ univerzálnej služby uplatňuje osobitné sadzby pre obchodných zákazníkov, ktorí odovzdávajú poštové zásielky do poštovej siete tak, že ich podajú predtriedené v poštových strediskách, je tento poskytovateľ povinný uplatňovať tieto osobitné sadzby aj voči podnikom, ktoré zbierajú poštové zásielky u odosielateľa, odovzdávajú ich do poštovej siete už predtriedené na rovnakých prístupových miestach a za rovnakých podmienok ako obchodní zákazníci bez toho, aby to mohol poskytovateľ univerzálnej služby odmietnuť, s poukazom na to, že je povinný poskytovať všeobecné služby?“
By order of the President of the Court of 31 October 2006, Cases C-287/06 to C-292/06 were joined for the purposes of the written and oral procedure and the judgment.
Uznesením predsedu Súdneho dvora z 31. októbra 2006 boli veci C-287/06 až C-292/06 spojené na spoločné konanie na účely písomnej časti konania, ústnej časti konania a rozsudku.
Question referred for a preliminary ruling
O prejudiciálnej otázke
By its question, the referring court asks essentially whether Directive 97/67 must be interpreted as precluding refusal to apply to businesses which consolidate, on a commercial basis and in their own name, postal items from various senders the special tariffs which the national universal postal service provider grants, within the scope of its exclusive licence, to business customers for the deposit of minimum quantities of presorted mail at its sorting offices.
Svojou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či smernica 97/67 sa má vykladať v tom zmysle, že bráni tomu, aby sa odmietlo použitie osobitných sadzieb, ktoré vnútroštátny poskytovateľ univerzálnej poštovej služby poskytuje v oblasti svojej výlučnej licencie obchodným zákazníkom za podanie minimálnych množstiev predtriedených zásielok vo svojich poštových strediskách, v prípade podnikov, ktoré zhromažďujú na podnikateľskej báze a vo svojom vlastnom mene poštové zásielky od viacerých odosielateľov.
At the outset, it must be pointed out that, with regard to the application of special tariffs, Directive 97/67 expressly provides, in the fifth indent of Article 12, that ‘Member States shall take steps to ensure that the tariffs for each of the services forming part of the provision of the universal service comply with the following principles:
Na úvod treba pripomenúť, že pokiaľ ide o uplatňovanie osobitných sadzieb, smernica 96/67 výslovne stanovuje vo svojom článku 12 v piatej zarážke, že „členské štáty podniknú opatrenia, ktorými zabezpečia, aby sadzby za každú službu, ktorá je súčasťou poskytovania univerzálnej služby, boli v súlade s nasledovnými zásadami:
— whenever universal service providers apply special tariffs, for example for services for businesses, bulk mailers or consolidators of mail from different customers, they shall apply the principles of transparency and non-discrimination with regard both to the tariffs and to the associated conditions.
— keď poskytovatelia univerzálnej služby uplatňujú osobitné sadzby, napríklad za služby obchodným zákazníkom [podnikom — neoficiálny preklad], odosielateľom hromadných zásielok alebo subjektom, ktoré zhromažďujú poštové zásielky od rôznych zákazníkov, uplatňujú zásady transparentnosti a nediskriminácie, pokiaľ ide o sadzby, ako aj príslušné podmienky.
The tariffs shall take account of the avoided costs, as compared to the standard service covering the complete range of features offered for the clearance, transport, sorting and delivery of individual postal items and, together with the associated conditions, shall apply equally both as between different third parties and as between third parties and universal service providers supplying equivalent services.
Sadzby zohľadňujú usporené náklady v porovnaní so štandardnými službami pokrývajúcimi úplný rozsah funkcií ponúkaných pri zbere, [preprave], triedení a doručovaní jednotlivých zásielok a spolu s pridruženými podmienkami sa uplatňujú rovnako voči rôznym tretím osobám, ako aj voči tretím osobám a poskytovateľom univerzálnej služby dodávajúcim rovnocenné služby.
Any such tariffs shall also be available to private customers who post under similar conditions.’
Každá taká sadzba je dostupná aj pre súkromných zákazníkov, ktorí posielajú zásielky za podobných podmienok“.
It is clear from that provision that, if a universal postal service provider applies special tariffs, it must, in order to observe the principles of transparency and non-discrim-ination, apply them equally in particular as between third parties.
Z tohto ustanovenia jasne vyplýva, že ak poskytovateľ univerzálnej poštovej služby uplatňuje osobitné sadzby, musí nakoniec dodržiavať zásady transparentnosti a nediskriminácie, uplatňovať ich rovnakým spôsobom, najmä vo vzťahoch s tretími osobami.
Thus, contrary to the claim of Deutsche Post and the German Government, whenever such a provider applies special tariffs to businesses and/or bulk mailers, consolidators of mail from different customers are entitled to enjoy the same tariffs under the same conditions.
Takto v rozpore s tým, čo tvrdí Deutsche Post a nemecká vláda, keď takýto poskytovateľ uplatňuje osobitné sadzby voči podnikom a/alebo odosielateľom hromadných zásielok, subjekty, ktoré zhromažďujú poštové zásielky od rôznych zákazníkov, musia mať možnosť uplatniť aj v ich prípade rovnaké sadzby za rovnakých podmienok.
That finding cannot be invalidated by the arguments of Deutsche Post and the German Government to the effect that the fifth indent of Article 12 of Directive 97/67 does not require that the intermediaries concerned and the business customers of the universal postal service provider must be treated equally.
Svojimi tvrdeniami Deutsche Post a nemecká vláda nemôžu spochybniť toto konštatovanie, keď chcú preukázať, že článok 12 piata zarážka smernice 97/67 nevyžaduje, aby sa s dotknutými subjektmi, ktoré zhromažďujú poštové zásielky a obchodnými zákazníkmi poskytovateľa univerzálnej poštovej služby zaobchádzalo rovnako.
In that regard, Deutsche Post and the German Government contend first that the activity of clearance, transport and sorting carried out by the intermediaries concerned falls within the field which can be reserved pursuant to Article 7(1) of Directive 97/67 and which, in fact, was reserved in the public interest by the German legislature to Deutsche Post until 31 December 2007.
V tejto súvislosti Deutsche Post a uvedená vláda najskôr tvrdia, že zber, triedenie a preprava vykonávané dotknutými subjektmi, ktoré zhromažďujú poštové zásielky patria do oblasti, ktorá môže byť vyhradená na základe článku 7 ods. 1 smernice 97/67 a ktorú v skutočnosti vyhradil vo všeobecnom záujme nemecký zákonodarca Deutsche Post do 31. decembra 2007.
As a result, those intermediaries are not authorised to offer the services for which they request special tariffs.
Preto uvedené subjekty nemajú povolené poskytovanie služieb, ku ktorým žiadajú používanie osobitných sadzieb.
On the other hand, business customers act as ‘self-providers’, for the purposes of recital 21 in the preamble to that directive, and cannot, therefore, encroach on Deutsche Post’s exclusive licence.
Naopak, obchodní zákazníci konajú ako „vlastní poskytovatelia služieb“ v zmysle odôvodnenia č. 21 tejto smernice a nemôžu preto vykonávať činnosti v oblasti výlučnej licencie Deutsche Post.
It must be pointed out that, under the first subparagraph of Article 7(1) of Directive 97/67, Member States may, to the extent necessary to ensure the maintenance of universal service, continue to reserve services, within certain price and weight limits, to one or more universal service providers.
Treba zdôrazniť, že na základe článku 7 ods. 1 prvého pododseku smernice 97/67 v rozsahu potrebnom na zabezpečenie poskytovania univerzálnej služby môžu členské štáty naďalej vyhradiť služby poskytovateľovi (poskytovateľom) univerzálnej služby, čo je však ohraničené určitými cenovými a hmotnostnými limitmi.
Those services are to be limited to the clearance, sorting, transport and delivery of items of domestic correspondence and incoming crossborder correspondence.
Tieto služby sa obmedzia na zber, triedenie, prepravu a doručenie vnútroštátnych listových zásielok a prichádzajúcich cezhraničných listových zásielok.
To the extent necessary to ensure the provision of universal service, direct mail and outgoing crossborder mail may, in accordance with the third and fourth subparagraphs of Article 7(1), also continue to be reserved within the same weight and price limits as those defined in that paragraph.
V miere nevyhnutnej na zabezpečenie poskytovania univerzálnej služby môžu byť adresné reklamné zásielky a odchádzajúce cezhraničné listové zásielky, podľa tretieho a štvrtého pododseku uvedeného odseku 1, tiež naďalej vyhradené v rámci rovnakých hmotnostných a cenových limitov, ako sú tie, ktoré sú vymedzené v tomto odseku.
Nevertheless, as is apparent from the wording of the second sentence of the first subparagraph of Article 7(1) of Directive 97/67, the handling chain which may be reserved to the provider of the universal postal service starts only with clearance.
Ako však vyplýva z textu článku 7 ods.1 prvého pododseku druhej vety smernice 97/67 reťazec doručenia, ktorý môže byť vyhradený poskytovateľovi univerzálnej poštovej služby sa začína len vyberaním.
According to Article 2(4) of the directive, ‘clearance’ means the operation of collecting postal items deposited at access points, which are defined, in Article 2(3), as ‘physical facilities, including letter boxes provided for the public either on the public highway or at the premises of the universal service provider, where postal items may be deposited with the public postal network by customers’.
Podľa článku 2 bodu 4 tejto smernice sa chápe pod „vyberaním“ prevádzka vyberania poštových zásielok, uložených na prístupových miestach, ktoré sú vymedzené v bode 3 toho istého článku ako „fyzické zariadenia vrátane poštových schránok určených pre verejnosť buď na verejnej ceste, alebo v priestoroch poskytovateľa univerzálnych služieb, kde môžu zákazníci uložiť poštové zásielky vo verejnej poštovej sieti“.
Physical facilities such as the sorting offices of Deutsche Post are access points within the meaning of Article 2(3).
Treba však konštatovať, že fyzické zariadenia, akými sú poštové strediská Deutsche Post, sú naďalej prístupovými miestami v zmysle uvedeného článku 2 bodu 3.
It is common ground that Deutsche Post’s business customers may deposit there their postal items with the public postal network maintained by it as universal postal service provider.
Je totižto nepochybné, že obchodní zákazníci tejto spoločnosti tu môžu uložiť poštové zásielky vo verejnej poštovej sieti, ktorú táto spoločnosť prevádzkuje ako poskytovateľ univerzálnej poštovej služby.
Contrary to the claim of Deutsche Post, whether the partial services provided by those business customers themselves or in their name up to the point of deposit of their items in the sorting offices can or cannot be classified as ‘self-provision’ is not relevant in that regard.
V rozpore s tým, čo tvrdí Deutsche Post, otázka, či čiastkové poskytovania služieb samotnými obchodnými zákazníkmi, alebo v ich mene až do podania zásielok v poštových strediskách môže byť kvalifikované ako „vlastné poskytovanie služieb“ nie je relevantná v tejto súvislosti.
Moreover, as the German Government points out in its written observations, beyond the scope of Deutsche Post’s exclusive licence, on the basis of the Law on postal services, its competitors also have access to the sorting offices and the discounts granted for partial services.
Ďalej tak ako zdôrazňuje nemecká vláda vo svojich písomných pripomienkach mimo oblasti výlučnej licencie Deutsche Post, jej konkurenti mali tiež na základe poštového zákona prístup do poštových stredísk a k rabatom ponúkaným za čiastkové poskytovania služieb.
Such access seems to be necessary because, as Vedat Deniz explains in its written observations, without being contradicted on that point, the letter boxes and post offices of Deutsche Post are too small to receive or deal with large quantities of items.
Takýto prístup sa zdá nevyhnutný v dôsledku skutočnosti, že tak ako upresňuje Vedat Deniz vo svojich písomných pripomienkach, bez toho, aby niekto voči tomu niečo namietal, poštové schránky a pobočky pošty Deutsche Post sú príliš malé na to, aby mohli prijať a manipulovať s veľkým množstvom zásielok.
It must therefore be stated that an activity such as the collection by intermediaries at the premises of various senders of postal items, their pre-sorting and transport to access points such as Deutsche Post sorting offices does not fall within the field which may be reserved under Article 7(1) of Directive 97/67.
Preto je nutné konštatovať, že činnosť vykonávaná subjektmi, ktoré zhromažďujú poštové zásielky od rôznych odosielateľov, ich predtriedenie a ich preprava až do prístupových miest, akými sú poštové strediská Deutsche Post, nepatria do oblasti, ktorú možno vyhradiť na základe článku 7 ods. 1 smernice 97/67.
Consequently, that provision cannot be relied upon to justify treatment of the intermediaries concerned which is different from that enjoyed by Deutsche Post’s business customers.
Preto nemožno na toto ustanovenie odkázať s cieľom odôvodniť odlišné zaobchádzanie s dotknutými subjektmi, ktoré zhromažďujú listové zásielky, ako s obchodnými zákazníkmi uvedenej spoločnosti.
Deutsche Post and the German Government nevertheless contend that permitting intermediaries access to the sorting offices and the corresponding discounts for a partial service with regard to the postal items which, owing to their weight and their price, fall within that company’s exclusive licence would threaten the financial stability of Deutsche Post.
Deutsche Post a nemecká vláda však tvrdia, že umožniť subjektom, ktoré zhromažďujú listové zásielky, mať prístup do poštových stredísk a k rabatom zodpovedajúcim za čiastkové poskytovanie služby, pokiaľ ide o poštové zásielky, ktoré vzhľadom na svoju váhu a cenu patria do výlučnej licencie tejto spoločnosti, by ohrozovalo jej finančnú rovnováhu.
Those intermediaries would then be able to offer a lucrative group of customers, namely businesses, from which approximately 80% of all items come, the entire postal handling chain, at tariffs lower than those of Deutsche Post.
Tieto subjekty, ktoré zhromažďujú listové zásielky, by mohli totiž takto ponúknuť zisk prinášajúcej klientele, podnikom, ktoré predstavujú 80 % všetkých zásielok, celý reťazec poštového doručovania, a to za nižšie sadzby ako má Deutsche Post.
For more expensive services, in particular distribution in rural areas, those intermediaries would then be able to turn to the services of the universal postal service provider, acting as sub-contractor, which would be bound to maintain in full its structure in terms of operations and personnel.
Pokiaľ ide o nákladnejšie poskytovanie služieb, najmä doručovanie vo vidieckych oblastiach, uvedené subjekty, ktoré zhromažďujú listové zásielky, by sa teda mohli obrátiť na služby poskytovateľa univerzálnej poštovej služby, ktorý by konal ako poddodávateľ, ktorý by bol povinný zachovať v celom rozsahu svoju štruktúru z hľadiska investičného majetku a personálneho hľadiska.
In that regard, it is sufficient to point out that, under the fifth indent of Article 12 of Directive 97/67, the special tariffs ‘shall take account of the avoided costs, as compared to the standard service covering the complete range of features offered for the clearance, transport, sorting and delivery of individual postal items’.
V tejto súvislosti stačí zdôrazniť, že na základe článku 12 piatej zarážky smer nice 97/67 osobitné sadzby „zohľadňujú usporené náklady v porovnaní so štandardnými službami pokrývajúcimi úplný rozsah funkcií ponúkaných pri zbere, [preprave], triedení a doručovaní jednotlivých zásielok“.
Those tariffs can therefore be set in such a way that they cover the specific costs linked to the provision of the universal postal service and do not differ from the normal tariffs except due to the fact that the costs actually avoided are deducted from the latter tariffs, with the result that the grant of special tariffs does not affect the financial stability of the universal postal service provider.
Uvedené sadzby možno preto chápať tak, že pokrývajú osobitné náklady súvisiace s poskytovaním univerzálnej poštovej služby a odlišujú sa od zvyčajných sadzieb len z toho dôvodu, že náklady, ktoré sa skutočne nevynaložili, sú odpočítané od zvyčajných sadzieb tak, že poskytnutie osobitných sadzieb neovplyvňuje finančnú rovnováhu poskytovateľa univerzálnej poštovej služby.
Thus, if it were to turn out that the grant to the intermediaries of the discounts currently agreed only for the business customers of Deutsche Post means that those discounts are excessive compared with the avoided costs, it would be open to the company to reduce those discounts to the extent necessary for all recipients.
Pokiaľ by sa preukázalo, že účinkom poskytnutia subjektom, ktoré zhromažďujú listové zásielky, rabatov poskytovaných v súčasnosti Deutsche Post iba svojim obchodným zákazníkom je to, že uvedené rabaty sú nadmerné oproti nákladom, ktoré sa nevynaložili, potom by bolo na voľnej úvahe tejto spoločnosti, či zníži v nevyhnutnej miere tieto rabaty pre všetky osoby, voči ktorým sa uplatňujú.
Furthermore, it is not disputed that the distribution of postal items which fall within the scope of the exclusive licence of the universal postal service provider remains, as a rule, reserved to that provider and that the discounts currently agreed by Deutsche Post for its business customers for the deposit, at sorting offices, of minimum quantities of presorted mail vary between 3% and a maximum 21%.
Ďalej je nepochybné, že doručovanie poštových zásielok, ktoré patrí do oblasti výlučnej licencie poskytovateľa univerzálnej poštovej služby, zostáva v zásade vyhradené tomuto poskytovateľovi a že rabaty, ktoré v súčasnosti poskytuje Deutsche Post svojim obchodným zákazníkom za podanie minimálnych množstiev predtriedených zásielok v poštových strediskách, sa pohybujú v rozmedzí od 3 % do maximálne 21 %.
Deutsche Post and the German Government also contend that the fifth indent of Article 12 of Directive 97/67 is concerned only with tariffs and it cannot, therefore, have the effect of compelling a Member State to open up, within the scope of the exclusive licence of the universal postal service provider, access to partial services to competitors.
Deutsche Post a nemecká vláda tiež tvrdia, že článok 12 piata zarážka smernice 97/67 je len sadzobným ustanovením, a preto nemôže byť jeho následkom to, že členský štát je povinný v oblasti výlučnej licencie poskytovateľa univerzálnej poštovej služby umožniť prístup konkurentom k čiastkovým poskytovaniam služieb.
Access to the public postal network is the subject of Article 11 of that directive, which makes regulation of such access dependent on subsequent action by the Community legislature, which has however not yet used that power.
Prístup do verejnej poštovej siete je totiž predmetom článku 11 tejto smernice, ktorá zveruje úpravu uvedeného prístupu neskoršej legislatívnej činnosti zákonodarcu Spoločenstva, keďže ešte nevyužil toto zákonodarné splnomocnenie.
It is true that the fifth indent of Article 12 of Directive 97/67 is not intended to determine the question of principle whether a universal postal service provider is or is not obliged to grant access to the postal chain under conditions and at points different from those which apply to the traditional service for letter post.
Je pravdou, že článok 12 piata zarážka smernice 97/67 sa nezameriava na úpravu zásadnej otázky — či poskytovateľ univerzálnej poštovej služby musí umožniť prístup do poštového reťazca za podmienok a v miestach, ktoré sú odlišné od poštového miesta pre tradičné listové zásielky.
Nevertheless, as is apparent from the wording of that provision, it imposes on the Member States a strict obligation to apply the principles of transparency and non-discrimination where such access to special tariffs is in fact granted by that provider.
Tak ako vyplýva z textu uvedeného ustanovenia, táto smernica však ukladá členským štátom striktnú povinnosť dodržiavať zásady transparentnosti a nediskriminácie v prípade, že takýto prístup k osobitným sadzbám v skutočnosti ponúkne tento poskytovateľ.
Both Deutsche Post and the German Government concede that Deutsche Post grants its business customers, in an even more liberal way than required by the directive, access to its postal network at points other than the traditional access points and agrees special tariffs for them on that basis.
Ako Deutsche Post, tak aj nemecká vláda však pripúšťajú ešte liberálnejšie, tak ako to neukladá ani uvedená smernica, že táto spoločnosť poskytuje svojim obchodným zákazníkom prístup k svojej poštovej sieti v iných miestach, ako sú zvyčajné prístupové miesta, a na tento účel im poskytuje osobitné sadzby.
It is precisely such a situation that the fifth indent of Article 12 of Directive 97/67 is intended to regulate.
Poslaním článku 12 piatej zarážky smernice 97/67 je práve upravovať takúto situáciu.
Whenever a provider of the universal postal service applies special tariffs, for example for services for businesses, bulk mailers or consolidators of mail from different customers, the tariffs, together with the associated conditions, are to apply equally as between third parties in particular.
Keď poskytovateľ univerzálnej poštovej služby uplatňuje osobitné sadzby, napríklad za služby podnikom, odosielateľom hromadných zásielok alebo subjektom, ktoré zhromažďujú poštové zásielky od rôznych zákazníkov, potom sa uvedené sadzby uplatňujú, tak ako pridružené podmienky, rovnako vo vzťahoch najmä medzi tretími osobami.