natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Insofar as the applicant is concerned, the operative part of the contested decision has an unenforceable negative content, since it merely declares that the applicant’s mandate is invalid.
Čo sa týka žalobcu, výrok napadnutého rozhodnutia je zamietavý, a tým nevykonateľný vzhľadom na to, že sa obmedzuje len na vyhlásenie jeho mandátu za neplatný.
The suspension of operation of the contested decision cannot become a positive measure, that is, a decision validating the applicant’s mandate.
Odklad výkonu napadnutého rozhodnutia sa ale nemôže zmeniť na kladný akt, čiže na rozhodnutie potvrdzujúce mandát žalobcu.
According to the case-law, an application for suspension of operation cannot, in principle, be envisaged against a negative administrative
Podľa judikatúry totiž návrh na odklad výkonu v zásade nemôže smerovať proti zamietavému správnemu rozhodnutiu, keďže priznanie takéhoto odkladu nemôže vo svojom dôsledku viesť k zmene právneho postavenia žalobcu (uznesenie predsedu Súdneho dvora z 21. februára 2002,
Findings of the judge hearing the application for interimmeasures
Posúdenie sudcu rozhodujúceho o predbežnom opatrení
In that context, a decision refusing to adopt the measure requested constitutes a negative decision (see, to this effect, Lormines v Commission, cited in paragraph 33 above, paragraph 48).
V tejto súvislosti je zamietavým rozhodnutie, ktorým sa odmieta prijatie požadovaného opatrenia (pozri v tomto zmysle uznesenie Lormines/Komisia, už citované v bode 33 vyššie, bod 48).
In the present case, the Parliament’s description of the contested decision as a negative measure is incorrect.
V prejednávanom prípade sa označenie napadnutého rozhodnutia za zamietavý akt Parlamentom nezdá správne.
That decision carries out a verification of the applicant’s credentials as a Member of the European Parliament and, following that verification, declares that his mandate is invalid. At the same time, the contested
Týmto rozhodnutím sa totiž preskúmava osvedčenie o zvolení žalobcu za člena Parlamentu a v nadväznosti na toto preskúmanie
DONNICI v PARLIAMENT decision validates Mr Occhetto’s mandate, thus bringing to an end the advantageous provisional situation enjoyed by the applicant, pursuant to Rule 3(2) of the Parliament’s Rules of Procedure, since 29March 2007 .
DONNICI/PARLAMENT sa vyhlasuje jeho mandát za neplatný. Napadnuté rozhodnutie súčasne potvrdzuje mandát A. Occhetta, čím v zmysle článku 3 ods. 2 Rokovacieho poriadku Parlamentu od 29. marca 2007 ukončuje dočasné priaznivé postavenie, ktoré požíval žalobca.
As the Parliament itself concedes (see paragraph 99 below), the granting of suspension of operation of the contested decision will bring about a change in the applicant’s legal situation, since it will have the effect of maintaining the aforementioned advantageous provisional situation, during which he will continue to take his seat in Parliament and on its bodies, enjoying all the rights attaching thereto.
Ako pritom uznáva sám Parlament (pozri bod 99 nižšie), odklad výkonu napadnutého rozhodnutia povedie k zmene právneho postavenia žalobcu tým, že vo svojom dôsledku zachová spomínané dočasné a priaznivé postavenie, počas ktorého trvania bude naďalej zaujímať miesto v Parlamente a v jeho orgánoch a požívať všetky s tým spojené práva.
In those circumstances, and contrary to what the Parliament claims, the contested decision cannot be described, insofar as concerns the applicant, as a negative measure within the meaning of the caselaw cited in paragraph 33 above.
Na rozdiel od toho, čo tvrdí Parlament, nemožno za týchto okolností napadnuté rozhodnutie vo vzťahu k žalobcovi označiť za zamietavý akt v zmysle judikatúry citovanej v bode 33 vyššie.
It follows that the applicant proves to the required legal standard that he has an interest in the suspension of operation requested and that therefore this application must be declared admissible.
Z toho vyplýva, že žalobca z právneho hľadiska dostatočne odôvodnil záujem na požadovanom odklade výkonu a že sa preto musí prejednávaný návrh vyhlásiť za prípustný.
The applicant points out that, in the main action, he raises two pleas supporting his claim for annulment of the contested decision.
Žalobca uvádza, že v žalobe vo veci samej vzniesol dva žalobné dôvody na zrušenie napadnutého rozhodnutia.
By the first plea, he maintains, in essence, that, by adopting the contested decision, the Parliament infringed the rules and principles which govern its competence to verify the credentials of its Members.
Základom toho prvého je, že prijatím napadnutého rozhodnutia porušil Parlament pravidlá a zásady vymedzujúce jeho právomoc vo veci preskúmavania osvedčení o zvolení svojich členov.
By the second plea, the applicant calls in question the adequacy of the statement of reasons for the contested decision.
Vo svojom druhom žalobnom dôvode žalobca spochybňuje náležitosť odôvodnenia napadnutého rozhodnutia.
In order to determine whether the condition for establishing a prima facie case is satisfied in this case, it is necessary, first, to carry out a prima facie examination of
Na zistenie, či je v danom prípade podmienka fumus boni iuris splnená, je nevyhnutné prikročiť k preskúmaniu prima facie opodstatnenosti právnych dôvodov,
The judge hearing the application for interimmeasures considers that it is necessary, first, to carry out a prima facie examination of the arguments presented by the applicant in support of his first plea in law.
Sudca rozhodujúci o predbežnom opatrení zastáva názor, že najprv je potrebné prikročiť k preskúmaniu prima facie opodstatnenosti tvrdení, ktoré žalobca rozvádza v rámci svojho prvého žalobného dôvodu.
The applicant, supported by the Italian Republic, submits that, under Article 190(4) EC and Article 8 of the 1976 Act, national measures relating to the mandates of Members of the Parliament fall within the jurisdiction of the Member States and are adopted in accordance with the rules, procedures and guarantees laid down by the legal systems of those States.
Žalobca podporovaný Talianskou republikou uvádza, že vnútroštátne akty týkajúce sa mandátu členov Parlamentu patria podľa článku 190 ods. 4 ES a článku 8 aktu z roku 1976 do pôsobnosti členských štátov a sú prijímané v súlade s predpismi, postupmi a zárukami upravenými vnútroštátnymi poriadkami týchto štátov.
As far as concerns the verification of credentials, the Parliament, under Article 12 of the 1976 Act, should merely take note of national decisions and must not call in question the proclamation of electoral results and the allocation of the mandate to an elected candidate, insofar as they are the manifestation of the exercise by the national authorities of the powers conferred on them by the Community provisions.
Pri preskúmavaní osvedčení o zvolení sa má Parlament v súlade s článkom 12 aktu z roku 1976 obmedziť len na to, že rozhodnutia prijaté na vnútroštátnej úrovni vezme na vedomie, pričom nemôže spochybňovať vyhlásenie volebných výsledkov a priznanie mandátu zvolenému zástupcovi, pretože tie sú prejavom výsad vnútroštátnych orgánov, ktoré im priznávajú predpisy Spoločenstva.
The verification of compliance with the procedure laid down by national law, the validity of national regulations, inter alia those governing withdrawals from election, and compliance with the fundamental rights of the interested parties fall within the exclusive jurisdiction of the competent national courts or, if those matters are brought before it, of the European Court of Human Rights, not of Parliament .
Overenie, či bol dodržaný postup stanovený vnútroštátnym právom, platnosť vnútroštátnych predpisov, najmä tých, ktoré upravujú vzdanie sa zvolenia, ako aj dodržiavanie základných práv dotknutých osôb patrí výlučne do právomoci príslušných vnútroštátnych súdov, resp. Európskeho súdu pre ľudské práva, pokiaľ sa naň dotknuté osoby obrátia, nie však Parlamentu.
That report drew a distinction between disputes relating to specific provisions of the 1976 Act and those relating to the national legislation, which were dismissed as inadmissible.
Posledná uvedená správa totiž rozlišuje medzi námietkami voči osobitným ustanoveniam aktu z roku 1976 a námietkami týkajúcimi sa vnútroštátnej legislatívy, ktoré boli odmietnuté ako neprípustné.
Furthermore, the applicant considers that the other provisions referred to by the Parliament’s Committee on Legal Affairs in its report of 22May 2007 (A60198/2007) on the verification of the applicant’s credentials and, in particular, the reference to Rule 3(5) of the Parliament’s Rules of Procedure, which refers to Rule 4(3) thereof, are irrelevant.
Žalobca ďalej považuje ostatné ustanovenia, ktoré parlamentný výbor pre právne záležitosti pripomína vo svojej správe z 22. mája 2007 (A6-0198/2007) o preskúmaní osvedčení o zvolení žalobcu za poslanca, a konkrétne, ustanovenie článku 3 ods. 5 Rokovacieho poriadku Parlamentu, ktorý odkazuje na článok 4 ods. 3 tohto poriadku, za irelevantné.
First, in the present case, it is the verification of the credentials, within the meaning of Article 12 of the 1976 Act, of a newly elected candidate which is at issue, not a vacancy, to which Rule 4(3) of the Parliament’s Rules of Procedure applies .
V prejednávanom prípade ide na jednej strane o preskúmanie osvedčenia o zvolení novozvoleného zástupcu v zmysle článku 12 aktu z roku 1976, a nie o uvoľnenie mandátu, na ktorý by sa uplatňoval článok 4 ods. 3 Rokovacieho poriadku Parlamentu.
In any event, the 1976 Act draws a clear distinction between vacancies arising from resignation, the only vacancies covered by that provision, and the causes of vacancies governed by national law, of which the Parliament merely takes note, in accordance with Article 13 of the Act.
Každopádne akt z roku 1976 zreteľne rozlišuje medzi uvoľnením mandátu z dôvodu odstúpenia, ktoré je jediné predmetom posledného uvedeného ustanovenia, a dôvodmi straty mandátu upravenými vnútroštátnym právnym poriadkom, ktoré Parlament v súlade s článkom 13 tohto aktu iba berie na vedomie.
In the present case, the vacancy of the seat occupied by Mr Occhetto and his replacement by the applicant are the direct consequence of the communication from the National Electoral Office of 29March 2007 informing the Parliament of the annulment, now final, of the proclamation of Mr Occhetto as Mr Di Pietro’s replacement and of the proclamation of the applicant as Member for the Italy South constituency.
V danom prípade je uvoľnenie mandátu zastávaného A. Occhettom a jeho nahradenie žalobcom priamym dôsledkom oznámenia talianskeho volebného úradu z 29. marca 2007, ktorým tento úrad informoval Parlament o právoplatnom zrušení vyhlásenia A. Occhetta za náhradníka A. Di Pietra a zároveň o vyhlásení žalobcu za poslanca za volebný obvod Južné Taliansko.
The Parliament should therefore have
Z tohto dôvodu mal Parlament vychádzať z rozhodnutí prijatých na
Secondly, the reference, in Rule 3(5) of the Parliament’s Rules of Procedure, to ‘the spirit and the letter’ of the 1976 Act cannot be interpreted as meaning that it allows the Parliament to review decisions taken by the national authorities, since Article 12 of the 1976 Act clearly states that the Parliament is to ‘take note’ of the election results declared officially by the national authorities.
Na druhej strane odkaz na súlad s aktom z roku 1976 uvedený v článku 3 ods. 5 Rokovacieho poriadku Parlamentu nemožno vykladať v tom zmysle, že by umožňoval Parlamentu preskúmavať rozhodnutia vnútroštátnych orgánov, keďže článok 12 aktu z roku 1976 jednoznačne uvádza, že oficiálne vyhlásenie volebných výsledkov vnútroštátnymi orgánmi Parlament „vezme na vedomie“.
A contrary interpretation of Rule 3(5) of the Parliament’s Rules of Procedure would inevitably mean that it is invalid, since it introduces a derogation incompatible with the provisions of the 1976 Act.
Opačný výklad článku 3 ods. 5 Rokovacieho poriadku Parlamentu je nevyhnutne neplatný, keďže by zavádzal odchýlku nezlučiteľnú s aktom z roku 1976.
Moreover, Rule 3(5) of the Parliament’s Rules of Procedure, even if read in conjunction with Article 6 of the 1976 Act, cannot be invoked by Parliament to call in question the proclamation of the competent national authorities.
Okrem toho sa na účely spochybnenia vyhlásenia urobeného príslušným vnútroštátnym orgánom Parlament nemôže odvolávať na článok 3 ods. 5 Rokovacieho poriadku Parlamentu ani len v spojení s článkom 6 aktu z roku 1976.
First, Article 6 of the 1976 Act concerns only the exercise by the properly elected Members of the Parliament of their mandates and does not apply to the election of a Member of the Parliament, which is a prior matter.
Po prvé článok 6 aktu z roku 1976 sa týka len výkonu mandátu riadne zvolenými členmi Parlamentu, takže sa neuplatňuje na vlastné zvolenie člena Parlamentu, čo je otázka, ktorá sa vynára skôr.
Secondly, that provision does not, in any event, make it possible to declare the invalidity of measures or decisions taken by the candidates, including in connection with political agreements, such as the irrevocable withdrawal of a candidate, involving the waiver of a parliamentary mandate.
Po druhé toto ustanovenie v žiadnom prípade neumožňuje osvedčovať neplatnosť úkonov či rozhodnutí kandidátov, a to ani urobených v rámci dohôd politického charakteru, ako napríklad v prípade neodvolateľného odstúpenia kandidáta spojeného so vzdaním sa poslaneckého mandátu.
That is confirmed by the wording of the Parliament’s resolution on disputes concerning the validity of appointments in connection with the ‘tourniquet-system’ (OJ 1983 C 68, p.
To potvrdzuje aj obsah uznesenia Parlamentu o námietkach neplatnosti poslaneckých mandátov v súvislosti so „systémom otáčavých dverí“ (Ú. v. ES C 68, 1983, s.
31) and by that of the second report of the Committee on Verification of Credentials of 7 January 1983, mentioned in that resolution.
31), ako i v tomto uznesení spomínaná druhá správa výboru pre preskúmavanie osvedčení o zvolení zo 7. januára 1983.
As regards Article 2 of the Statute for Members, it is apparent from recital 4 of the Statute that it is a completely new provision, contrary to what is stated in the contested decision, and in any event it does not apply to the present case .
Čo sa týka článku 2 štatútu poslancov, oproti tomu, čo sa uvádza v napadnutom rozhodnutí, ide o úplne nové ustanovenie, čo vyplýva aj z odôvodnenia č. 4 tohto štatútu, a v prejednávanej veci každopádne o neuplatniteľné ustanovenie.
Finally, the applicant considers that the contested decision infringes the principle of res judicata, since it negates the effect of the judgment of the Consiglio di Stato, which had that status.
Žalobca sa napokon domnieva, že napadnuté rozhodnutie porušuje zásadu prekážky právoplatne rozhodnutej veci tým, že odníma účinky rozsudku Consiglio di Stato, ktorý takúto právoplatnosť nadobudol.
The applicant refers, in that regard, to the judgment in Case C-224/01 Köbler [2003] ECR I-10239, paragraphs 38 and 39, which, the applicant submits, precludes any possibility of disregarding the principle of res judicata, even in the event of infringement of Community law; the only possible solution is to bring an action before the national courts, under certain conditions, for reparation by the State for any damage caused .
Žalobca sa v tomto ohľade odvoláva na rozsudok Súdneho dvora z 30. novembra 2003 (Köbler, C-224/01, Zb. s. I-10239, body 38 a 39), ktorý podľa neho vylučuje akúkoľvek možnosť obchádzať prekážku právoplatne rozhodnutej veci, a to aj v prípade porušenia práva Spoločenstva, ktoré ponecháva otvorenú len možnosť uplatňovať si za určitých podmienok na vnútroštátnom súde nárok voči štátu na náhradu prípadnej škody.
The Parliament points out, first, that the power conferred on it by the first sentence of Article 12 of the 1976 Act constitutes the main part of that provision.
Parlament v prvom rade uvádza, že právomoc, ktorú mu zveruje prvá veta článku 12 aktu z roku 1976, je vlastnou podstatou tohto ustanovenia.
The Parliament’s power to verify the credentials of its Members consists in verifying whether the instrument of appointment forwarded by the national authorities in implementation of national electoral law complies with the rules laid down in the 1976 Act.
Spôsobilosť Parlamentu preskúmavať osvedčenia svojich členov o zvolení spočíva v preskúmaní, či je menovací akt zaslaný vnútroštátnymi orgánmi na základe uplatnenia vnútroštátnych volebných predpisov v súlade so zásadami aktu z roku 1976.
That is the meaning of that procedure, as is apparent from the report of the Committee on the Rules of Procedure, the Verification of Credentials and Immunities on amendment of Rules 7 and 8 of the Parliament’s Rules of Procedure, concerning the verification of powers and the term of the parliamentary mandate and corresponding, respectively, to Rules 3 and 4 of the Parliament’s Rules of Procedure currently in force.
Toto je zmyslom daného postupu, čo vyplýva aj zo správy výboru pre rokovací poriadok, z overovania osvedčení o zvolení a imunity Parlamentu, o zmene článkov 7 a 8 Rokovacieho poriadku Parlamentu, ktoré sa týkajú preskúmavania osvedčení o zvolení za poslanca a trvania poslaneckého mandátu (A3-0166/94) a ktoré zodpovedajú článkom 3 a 4 v súčasnosti platného Rokovacieho poriadku Parlamentu.
Consequently, where, as in the present case, the Parliament finds that the appointment, by the competent national authority, of a Member of the Parliament, is contrary to Community law, it cannot validate that mandate, even if the national measure in question has been adopted by final judgment of a supreme court of the Member State concerned.
V dôsledku toho, pokiaľ ako v prejednávanom prípade Parlament zistí, že ustanovenie člena Parlamentu príslušným vnútroštátnym orgánom je v rozpore s právom Spoločenstva, nemôže tento mandát potvrdiť, a to ani ak bol daný vnútroštátny akt právoplatne prijatý najvyšším súdnym orgánom dotknutého členského štátu.
In short, in such a case, the Parliament has jurisdiction to verify compliance with the aforementioned Community principles and rules, in order to ensure the primacy of Community law by rendering in applicable national measures which conflict with it .
V konečnom dôsledku má Parlament v takom prípade právomoc overiť dodržiavanie zásad a predpisov Spoločenstva a zabezpečiť tak prednosť práva Spoločenstva tým, že vnútroštátne právne akty, ktoré sú s ním v rozpore, neuplatní.
The Parliament cannot, in such a case, merely draw the Commission’s attention to a possible infringement of the 1976 Act, because that would put the Parliament under a duty to adopt a decision relating to the verification of credentials which would be incompatible with the 1976 Act, namely, in the present case, the confirmation of the applicant’s mandate, in infringement of Article 6 of the Act.
Parlament sa v takom prípade nemôže obmedziť len na upozornenie Komisie na prípadné porušenie aktu z roku 1976, keďže by bol nútený prijať rozhodnutie o preskúmaní osvedčenia o zvolení za poslanca, ktoré by nebolo v súlade s aktom z roku 1976, a teda v danom prípade potvrdiť mandát žalobcu v rozpore s článkom 6 tohto aktu.
Secondly, the Parliament maintains that the contested decision complies with Article 6 of the 1976 Act.
V druhom rade Parlament tvrdí, že napadnuté rozhodnutie je v súlade s článkom 6 aktu z roku 1976.
It submits that the Italian system for electing Members of the European Parliament allows for the presentation of candidacies in several electoral constituencies.
Podľa Parlamentu taliansky systém volieb členov Európskeho parlamentu umožňuje nominovať kandidátov vo viacerých volebných obvodoch.
That opportunity may encourage candidates to reach agreements concerning the future parliamentary mandate which may be obtained after the elections.
Táto možnosť môže kandidátov viesť k tomu, aby uzatvárali dohody o budúcom poslaneckom mandáte, ktorý prípadne získajú po voľbách.
However, such agreements do not only disregard the popular will expressed at elections, but also restrict the exercise by the elected candidates of their parliamentary mandate.
Takéto dohody však nielenže opomínajú vôľu ľudu vyjadrenú vo voľbách, ale aj obmedzujú zvolených kandidátov pri výkone poslaneckého mandátu.
It is therefore for the Parliament to ensure compliance with Community law and to prevent possible illegalities affecting the measures adopted by it .
Parlament preto musí dohliadať na dodržiavanie práva Spoločenstva a brániť tomu, aby sa prípadné protiprávnosti neodrazili na ním prijímaných aktoch.
In the present case, the Parliament found that the Italian authorities had infringed Article 6 of the 1976 Act.
V prejednávanom prípade Parlament konštatoval, že talianske úrady porušili článok 6 aktu z roku 1976.
The principle, enshrined in that provision, that the parliamentary mandate is to be exercised freely, is incompatible with the ascription of any legal force to agreements regarding performance of the parliamentary mandate.
V tomto ustanovení zakotvená zásada voľného poslaneckého mandátu je totiž nezlučiteľná s uznaním akéhokoľvek právneho významu dohôd o výkone poslaneckého mandátu.
The Tribunale amministrativo regionale del Lazio was therefore right to hold in its judgment that Mr Occhetto’s withdrawal could never affect his candidacy.
Tribunale amministrativo regionale del Lazio preto vo svojom rozsudku správne rozhodol, že odstúpenie A. Occhetta sa na jeho kandidatúru nemohlo nikdy vzťahovať.
On the other hand, the contrary judgment given by the Consiglio di Stato disregarded the scope of the free mandate principle .
V protichodnom rozsudku naproti tomu Consiglio di Stato dosah zásady voľného mandátu porušil.
Thirdly, the Parliament considers that Rule 3(5) of the Parliament’s Rules of Procedure is a relevant provision for verifying the applicant’s credentials, since his appointment as Member of the Parliament arose because the competent Italian authorities took into account the validity of Mr Occhetto’s withdrawal declared on 7 July 2004.
V treťom rade sa Parlament domnieva, že ustanovenie článku 3 ods. 5 Rokovacieho poriadku Parlamentu je pre preskúmavanie osvedčenia o zvolení žalobcu relevantné, pretože jeho ustanovenie za poslanca Parlamentu vyplýva z toho, že príslušné talianske orgány prihliadli na platnosť vzdania sa A. Occhetta zo 7. júla 2004.
From the moment that the Parliament has validated a parliamentary mandate, such as that of Mr Occhetto in July 2006, it has the task, in the event that that nomination is withdrawn by the national authorities, of verifying whether that withdrawal complies with the rules laid down in the 1976 Act.
Odo dňa, keď ako v prípade mandátu A. Occhetta v júli 2006 Parlament potvrdí poslanecký mandát, je teda príslušný preskúmať, či v prípade odvolania tohto poslanca vnútroštátnymi orgánmi je toto odvolanie v súlade so zásadami vyslovenými v akte z roku 1976.
Contrary to the applicant’s claim, this is not a case of termination of a parliamentary mandate, arising pursuant to national law, of which the Parliament need only take note .
V protiklade s tým, čo tvrdí žalobca, nejde o prípad straty poslaneckého mandátu z dôvodu uplatnenia vnútroštátneho práva, ktorú by mal Parlament iba vziať na vedomie.
If it were, the Parliament’s decision of 3 July 2006 on the validity of Mr Occhetto’s mandate would have no legal force.
Ak by to tak bolo, potom by rozhodnutie Parlamentu z 3. júla 2006 o platnosti mandátu A. Occhetta nemalo žiadne právne účinky.
Such a restriction of the Parliament’s powers, in
Za takejto situácie by totiž toto obmedzenie právomoci Parlamentu zbavilo kontrolnú právomoc,
DONNICI v PARLIAMENT that situation, would completely negate the effectiveness of the power of scrutiny which it is expressly granted by Article 12 of the 1976 Act and would be manifestly incompatible with the rules of interpretation of Community law.
DONNICI/PARLAMENT ktorú mu výslovne zveruje článok 12 aktu z roku 1976, potrebného účinku a bolo by zjavne nezlučiteľné s výkladovými pravidlami práva Spoločenstva.