natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Time would clearly, therefore, have run against them from that point for the purposes of bringing an action for compensation under Article 235 EC.
Je jasné, že čas by preto od uvedeného okamihu plynul v ich neprospech na účely podania žaloby o náhradu škody podľa článku 235 ES.
‘The cooperative wine-cellars may — as may the guarantor [Assedile] if it decides to take the applicant’s place — obtain satisfaction of their rights to receive payment in the course of the insolvency proceedings, together with all the other creditors and in accordance with the principle of equal treatment of creditors.’
„Vinohradnícke družstvá môžu — rovnako ako to môže ručiteľ [Assedile], ak sa rozhodne zaujať miesto žalobcu — obdržať uspokojenie svojich pohľadávok v rámci konkurzného konania spolu s ostatnými veriteľmi a pri rešpektovaní zásady rovnosti veriteľov.“
It is possible that the national court paid less than full attention to the wine producers’ interests because they were interveners in DAI’s action, rather than applicants in their own name.
Je možné, že vnútroštátny súd venoval menšiu ako plnú pozornosť záujmom výrobcov vína, pretože sa zúčastnili konania o žalobe DAI ako vedľajší účastníci, a nie ako žalobcovia vo vlastnom mene.
It seems to me that it would be rather harsh to fault the producers, in the circumstances, for not bringing separ- ate proceedings, presumably against DAI (since it was the distiller who actually owed them the balance of the Community aid payable) with AIMA and perhaps Assedile as additional defendants.
Zdá sa mi, že by za daných okolností bolo dosť príkre viniť výrobcov z toho, že nepodali osobitné žaloby, pravdepodobne proti DAI (keďže bol destilátorom, ktorý im v skutočnosti dlhoval zostatok splatnej pomoci Spoločenstva) s AIMA a možno Assedile ako dodatočnými žalovanými.
45 — See the careful discussion of the merits at paragraphs 151 to 178, in particular paragraphs 164 to 172.
45 — Pozri dôkladnú analýzu podstaty sporu v bodoch 151 až 178, najmä v bodoch 164 až 172.
It is to be noted that the Commission does not seek to appeal the judgment of the Court of First Instance on the substance.
Treba poznamenať, že Komisia sa neodvoláva proti rozsudku Súdu prvého stupňa, pokiaľ ide o podstatu sporu.
It relies solely upon the limitation point.
Opiera sa výlučne o námietku premlčania.
In so saying, the national court failed to understand the whole thrust and purpose of the Community aid regime.
Vysloviac uvedené, vnútroštátny súd nepochopil celkové zameranie a účel režimu pomoci Spoločenstva.
Crucially, it had also declined to make a reference.
Čo je kľúčové, odmietol tiež podať návrh na začatie prejudiciálneho konania.
OPINION OF MS SHARPSTON — CASE C-51/05 P its subsequent reimbursement by AIMA to EAGGF when a Member State (such as Italy) had chosen the procedure laid down in Article 9 of Regulation No 2499/82.
NÁVRHY GENERÁLNEJ ADVOKÁTKY — E. SHARPSTON — VEC C-51/05 P výplaty zo strany AIMA pre EPUZF vtedy, keď si členský štát (ako napríklad Taliansko) vybral postup uvedený v článku 9 nariadenia č. 2499/82.
In consequence, I do not read that judgment as placing them in a position in which, objectively, they ought to have realised that their only recourse was to abandon the national proceedings and, without further ado, to bring proceedings against the Commission as the author of the defective legislation.
V dôsledku toho nevykladám uvedený rozsudok tak, že ich uviedol do situácie, v ktorej si objektívne mali uvedomiť, že ich jediným východiskom je opustiť vnútroštátne konanie a bez ďalšieho otáľania podať žalobu proti Komisii ako autorovi chybnej právnej úpravy.
courts. It would have seemed rather natural, in the interests of procedural efficiency and economy, to intervene in that action and to place the wine producers’ entitlement to payment of their Community aid before the national court in that way.
že už existovalo príslušné konanie (medzi DAI a AIMA) prejednávané vnútroštátnymi súdmi, ktoré bolo „živé“.
Had DAI succeeded, or lost following a reference, they would (respectively) have either had a better chance of being paid the aid by DAI or at least known where they stood.
Zdalo by sa byť dosť prirodzené, v záujme procesnej účinnosti a hospodárnosti, vstúpiť do uvedeného konania ako vedľajší účastník konania a predniesť nárok výrobcov vína na vyplatenie ich pomoci Spoločenstva vnútroštátnemu súdu takým spôsobom.
If it was an error to intervene in those proceedings rather than to commence separate proceedings, it seems to me that that error was objectively excusable.
Ak by DAI uspel v prejudiciálnom konaní alebo by v ňom neuspel, mali by (primerane výsledku) buď lepšiu šancu dostať platbu pomoci od DAI, alebo aspoň by vedeli, ako na tom sú.
As interveners, the wine producers (and their clear interests) were given short shrift by the national court.
Ako vedľajší účastníci konania boli výrobcovia vína (a ich jasné záujmy) vnútroštátnym súdom rýchlo odbití.
Save with the (undoubted) benefit of hindsight, I find it difficult to read into the judgment of the Tribunale civile di Roma any clear (let alone express) indication to them that they had a good claim but were in the wrong place to pursue it.
Okrem (nepochybnej) výhody neskoršej vedomosti o veci považujem za ťažké vidieť v rozsudku Tribunale civile di Roma akýkoľvek jasný (alebo dokonca výslovný) náznak toho, že ich nárok bol oprávnený, ale domáhali sa ho na nesprávnom mieste.
On the contrary, they were told that they were in no better and no worse position than any other person to whom DAI owed money.
Naopak, bolo im povedané, že neboli ani v lepšej a ani v horšej situácii ako akákoľvek iná osoba, ktorej DAI dlhoval peniaze.
They stretched from 27 January 1986 (the date of the judgment of the Tribunale civile di Roma) via the judgment of the Corte d’appello on 19 November 1991 through to the final dismissal of the appellants’ appeal by the Corte di Cassazione on 28 November 1994.
Odvolacie konanie (v ktorom, ako sa zdá, neuspeli v podstate z procesných dôvodov) 46bolo zdĺhavé. Trvalo od 27. januára 1986 (deň rozsudku Tribunale civile di Roma), cez rozsudok Corte d’appello z 19. novembra 1991 až po konečné zamietnutie odvolania žalobcov zo strany Corte di Cassazione 28. novembra 1994.
It is impossible to ascertain from the file before this Court whether the applicants drew attention to the substance of their claim under EC law within that procedural appeal, or raised again the question of whether this Court should be asked for guidance in understanding the workings of Regulation No 2499/82, with a view to unravelling the mess left behind by DAI’s insolvency.
Je nemožné zo spisu predloženému tomuto Súdnemu dvoru určiť, či žalobcovia upriamili pozornosť na podstatu svojho nároku podľa práva ES v rámci uvedeného procesného odvolania alebo či opätovne nastolili otázku, či by mal byť tento Súdny dvor požiadaný o usmernenie pri pochopení fungovania nariadenia č. 2499/82 s cieľom vyriešenia neporiadku zanechaného platobnou neschopnosťou DAI.
It may not have been possible for them to do so to any significant extent, or at all.
Je možné, že by to ani nemohli urobiť v akomkoľvek podstatnom rozsahu alebo vôbec.
For my part, I am most reluctant to presume against them that they should never have appealed and that time should be said to have started to run from a point earlier than 28 November 1994.
Pokiaľ ide o mňa, veľmi sa zdráham vysloviť pre nich nepriaznivú domnienku, že sa nemali nikdy odvolať a že by sa mal zastávať názor, že lehota začala plynúť od okamihu predchádzajúcemu 28. novembru 1994.
In particular, I do not deduce from the judgment of the Tribunale civile di Roma any straightforward judicial guidance that the wine producers would get nowhere in the national courts (either within the context of DAI’s action or, indeed, in separate proceedings) because there was no mechanism for protecting their interests by preventing the forfeiture of DAI’s security to AIMA and
Konkrétne, z rozsudku Tribunale civile di Roma nevyvodzujem žiadne priamočiare súdne usmernenie, že výrobcovia vína by sa nedostali nikam na vnútroštátnych súdoch (či už v kontexte žaloby DAI alebo, vskutku, v osobitnom konaní), pretože neexistoval žiaden mechanizmus na ochranu ich záujmov zabránením prepadnutia zábezpeky DAI v prospech AIMA a jej následnej
It seems to me, moreover, likely that, had the applicants sought to bring proceedings against the Commission before the Court of First Instance without first going to the national court, the Commission would have argued that they ought to be pursuing their claim before the national courts, which were perfectly capable of granting them an effective remedy.
Okrem toho sa mi zdá pravdepodobné, že ak by sa žalobcovia usilovali podať žalobu proti Komisii na Súde prvého stupňa bez toho, aby sa najskôr obrátili na vnútroštátny súd, Komisia by tvrdila, že sa mali svojho nároku domáhať na vnútroštátnych súdoch, ktoré predstavovali účinný opravný prostriedok.
It would, in all likelihood, have deployed arguments similar to those that it presented in the context of these proceedings. 47
So všetkou pravdepodobnosťou by predniesla tvrdenia podobné tvrdeniam, ktoré predniesla v kontexte tohto konania. 47
Against that background, I turn to consider the analysis of the Court of First Instance of the timelimit provided for by Article 46 of the Statute.
Na pozadí uvedeného teraz posúdim analýzu Súdu prvého stupňa týkajúcu sa lehoty upravenej článkom 46 Štatútu.
In the present case the Court of First Instance ruled that the period of limitation began to run when the damage resulting from the total or partial absence of payment of Community aid was suffered for certain by the applicants.
V danej veci Súd prvého stupňa rozhodol, že premlčacia doba začala plynúť vtedy, keď bola škoda vyplývajúca z úplnej alebo čiastočnej neexistencie platby pomoci Spoločenstva s určitosťou utrpená žalobcami.
49That court considered that in the exceptional circumstances (i) a prudent and wellinformed trader could reasonably expect to obtain payment of the aid and (ii) (given in particular the complexity of the system introduced by Regulation No 2499/82 50 and the exceptional nature of the situation relating to the lacuna in that regulation) it was extremely difficult for such a trader to be aware that he could not obtain such payment before a national court.
49Uvedený súd zastával názor, že za výnimočných okolností i) opatrný a dobre informovaný hospodársky subjekt mohol rozumne očakávať získanie platby pomoci a ii) (najmä vzhľadom na zložitosť systému zavedeného nariadením č. 2499/82 50 a výnimočnú povahu situácie vzťahujúcej sa na medzeru v uvedenom nariadení) bolo pre taký hospodársky subjekt mimoriadne ťažké byť si vedomý toho, že nemôže získať takú platbu prostredníctvom vnútroštátneho súdu.
Consequently, in order to assess whether damage was certain, it was necessary to take into consideration the national proceedings, concerning specifically the fate of the security.
V dôsledku toho bolo na účely posúdenia, či bola škoda určitá, nevyhnutné vziať do úvahy vnútroštátne konanie týkajúce sa konkrétne osudu zábezpeky.
It seems to me that those two limbs could equally well have been phrased (and might perhaps have been more felicitously phrased) in terms of what a reasonable bystander,
Zdá sa mi, že uvedené dve vetvy mohli byť rovnako dobre vyjadrené (a mohli byť možno šťastnejšie vyjadrené) v pojmoch toho, čo by rozumný divák pozorujúci situáciu považoval
According to the caselaw of the Court of Justice, time starts to run in cases of noncontractual liability originating in a legislative measure when the injurious effects of that measure have been produced, and consequently when the persons concerned
V súlade s judikatúrou Súdneho dvora začína v prípadoch mimozmluvnej zodpovednosti za škodu spôsobenú legislatívnym aktom doba plynúť vtedy, keď nastali škodlivé účinky uvedeného aktu a v dôsledku toho
48 — Birra Wührer, cited in note 31, paragraph 10.49 — Paragraph 131.
48 — Rozsudok Birra Wührer a i./Rada a Komisia, už citovaný v poznámke pod čiarou 31, bod 10.
47 — See paragraph 89 of the judgment of the Court of First Instance.
47 — Pozri bod 89 rozsudku Súdu prvého stupňa.
The Court of First Instance explains cogently at paragraph 118 that the applicants did not, in fact, enjoy any effective judicial protection before the national courts; a conclusion with which (in the light of just over 10 years of litigation before the national courts) it is hard to disagree.
Súd prvého stupňa záväzne v bode 118 vysvetľuje, že žalobcovia v skutočnosti nepožívali žiadnu účinnú súdnu ochranu na vnútroštátnych súdoch; čo je záver, s ktorým (vo svetle už viac ako 10 rokov súdnych sporov na vnútroštátnych súdoch) je ťažké nesúhlasiť.
However, it is not so clear that that would necessarily have been equally apparent had the litigation started in the Court of First Instance rather than in the national courts.
Nie je však tak jasné, že by to bolo nevyhnutne rovnako zrejmé, ak by súdne spory začali na Súde prvého stupňa a nie na vnútroštátnych súdoch.
50 — See the comments of Advocate General Darmon in the related context of the proportionality of the penalty imposed by the third subparagraph of Article 9(2) of Regulation No 2499/82: ‘It is hard not to feel confused when confronted with this peculiar mixture of penalties expressly prescribed and penalties which have to be implied, and with the juxtaposition of principal and ancillary obligations, both of which are penalised with equal severity through total forfeiture of aid …’ (point 27 of the Opinion in Lingenfelser, cited in note 9).
50 — Pozri pripomienky generálneho advokáta Darmona v súvisiacom kontexte primeranosti pokuty uloženej tretím pododsekom článku 9 ods. 2 nariadenia č. 2499/82: „Je ťažké necítiť sa zmätený pri konfrontácii s touto zvláštnou zmesou výslovne predpísaných pokút a pokút, ktoré treba vyvodzovať, a so vzájomným postavením hlavných a vedľajších záväzkov, z ktorých sú obe sankcionované s rovnakou prísnosťou prostredníctvom úplného prepadnutia pomoci…“ (bod 27 návrhov vo veci Lingenfelser, už citovanej v poznámke pod čiarou 9).
OPINION OF MS SHARPSTON — CASE C-51/05 P the point at which ‘all the injurious effects of the [lacuna in the Community] measure [were] produced’.
NÁVRHY GENERÁLNEJ ADVOKÁTKY — E. SHARPSTON — VEC C-51/05 P sa „prejavili všetky škodlivé účinky [medzery v opatrení Spoločenstva]“.
With that gloss, I fully endorse the approach adopted by the Court of First Instance, at least with regard to the four applicants who appealed against the judgment of the Tribunale civile di Roma. 51
S uvedenou výhradou sa plne stotožňujem s prístupom prijatým Súdom prvého stupňa prinajmenšom pokiaľ ide o štyroch žalobcov, ktorí sa odvolali proti rozsudku Tribunale civile di Roma. 51
If, in the alternative, the Court is prepared to contemplate the possibility, in an exceptional case, of taking account of a subjective element, it seems to me that there are strong parallels with Adams; 52and that the reasons for accommodating a subjective element are as strong here as they were there.
Ak by Súdny dvor bol subsidiárne pripravený zvážiť možnosť, vo výnimočnom prípade, zohľadnenia subjektívneho prvku, zdá sa mi, že existujú silné paralely s vecou Adams/Komisia 52a že dôvody pre zohľadnenie subjektívneho prvku sú v tomto prípade také silné, ako boli tam.
Objectively, looking at the Community legislation, the quasi-contractual relations between AIMA and the wine producers, the fact that the wine producers had complied with their obligations and the apparent purpose of the Community legislation as expressed in the recitals to Regulation No 2499/82, it seems to me that such a bystander would have supposed that the proper course of redress was by way of proceedings before the national court to obtain payment of the Community aid with, in all probability, a reference under Article 234 EC.
Objektívne, berúc do úvahy právnu úpravu Spoločenstva, kvázi zmluvné vzťahy medzi AIMA a výrobcami vína, skutočnosť, že výrobcovia vína splnili svoje povinnosti a zjavný účel právnej úpravy Spoločenstva ako je vyjadrený v odôvodneniach nariadenia č. 2499/82, zdá sa mi, že taký divák by predpokladal, že správny postup nápravy by bol prostredníctvom konania o získanie platby pomoci Spoločenstva na vnútroštátnom súde, so všetkou pravdepodobnosťou, s návrhom na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 234 ES.
Such payments are generically made at national level, and are claimed (if necessary) via national proceedings, with the Member State then accounting to the Community through the procedure for the clearance of EAGGF accounts.
Také platby sa vo všeobecnosti uskutočňujú na vnútroštátnej úrovni a sú vymáhané (ak je to nevyhnutné) prostredníctvom vnútroštátnych konaní, pričom členský štát sa potom vyrovná so Spoločenstvom prostredníctvom postupu vyrovnania účtov EPUZF-u.
I find it difficult to accept the idea that a reasonable bystander, viewing the situation objectively, would have jumped to the conclusion in 1983 that the wine producers should launch a damages claim against the Commission.
Zdá sa mi ťažké prijať myšlienku, že rozumný divák, pozorujúci situáciu objektívne, by v roku 1983 priamo dospel k záveru, že výrobcovia vína by mali vzniesť nárok na náhradu škody proti Komisii.
The present case, like Adams, is, for the reasons given by the Court of First Instance, an exceptional case.
Táto vec je rovnako ako vec Adams/Komisia z dôvodov uvedených Súdom prvého stupňa výnimočným prípadom.
In Adams, the applicant had notified the Commission of anti-competitive practices engaged in by his employer Hoffmann-La Roche & Co AG (‘Roche’). He subsequently brought an action against the Commission for compensation for damage allegedly suffered as a result of wrongful acts or omissions on its part which led to his arrest, detention and conviction in Switzerland for 51 — See points 30 and 32 above and 107 below.52 — Cited in footnote 34.
Vo veci Adams/Komisia žalobca oznámil Komisii konanie v rozpore s pravidlami hospodárskej súťaže, do ktorého sa zapojil jeho zamestnávateľ Hoffmann-La Roche & Co AG (ďalej len „Roche“). Následne podal žalobu proti Komisii o náhradu škody, údajne utrpenú v dôsledku protiprávnych konaní alebo opomenutí na strane Komisie, ktoré viedli k jeho zatknutiu, väzbe 51 — Pozri body 30 a 32 vyššie a 107 nižšie.52 — Už citovaná v poznámke pod čiarou 34.
Rather, applying the test (as set out by the Commission) that ‘the limitation period cannot begin to run before all the injurious effects of the measure have been produced and consequently before the time when the applicants were bound to incur damage which was certain in character’, I consider that such a bystander would have said that, although the general nature of the damage that the applicants were likely to suffer if they were not paid the Community aid might be obvious in June 1983, its unavoidable nature was not.
Skôr, uplatňujúc kritérium (ako ho stanovila Komisia), že „premlčacia doba nemôže začať plynúť predtým, ako sa prejavili všetky škodlivé účinky opatrenia a v dôsledku toho predtým, ako žalobcovia museli utrpieť škodu, ktorej povaha bola určitá“, zastávam názor, že taký divák by povedal, že hoci všeobecná povaha škody, ktorú žalobcovia pravdepodobne utrpia, ak im nebude vyplatená pomoc Spoločenstva, mohla byť zrejmá v júni 1983, jej nevyhnutná povaha zrejmá nebola.
The applicants were ‘bound to incur damage which was certain in nature’ only when it became objectively clear that proceedings before the national court would not result in their receiving the aid.
Žalobcovia „museli utrpieť škodu, ktorej povaha bola určitá“ iba vtedy, keď sa stalo objektívne jasné, že konanie pred vnútroštátnym súdom nevyústi do toho, že dostanú pomoc.
That was
To bol okamih, v ktorom
The Court found that, following a visit by Roche’s lawyer to the Commission on 8 November 1974, the Commission’s knowledge of the gravity of the risk to which it had exposed Mr Adams by its earlier conduct 53was sufficient to give rise to liability.
Súdny dvor zistil, že po návšteve právnika Roche v Komisii 8. novembra 1974 bola vedomosť Komisie o vážnosti rizika, ktorému vystavila pána Adamsa svojím predošlým konaním 53dostatočná nato, aby založila zodpovednosť za škodu.
By failing to make all reasonable efforts to pass on to Mr Adams the information available to it following that visit, the Commission incurred liability towards him in respect of the damage which was likely to result from the discovery of his identity.
Tým, že nepodnikla všetko primerané úsilie, aby postúpila pánovi Adamsovi informácie, ktoré jej boli dostupné po uvedenej návšteve, Komisia sa stala voči nemu zodpovednou za škodu, pokiaľ ide o škodu, ktorá pravdepodobne vznikne z odhalenia jeho identity.
of the limitation cannot constitute a valid defence to a claim by a person who has suffered damage where that person only belatedly became aware of the event giving rise to it and thus could not have had a reasonable time in which to submit his application to the Court or to the relevant institution before the expiry of the limitation period.
premlčacej doby nemôže predstavovať platnú obranu proti nároku osoby, ktorá utrpela škodu vtedy, keď sa uvedená osoba iba oneskorene dozvedela o udalosti, ktorá ju spôsobila, a teda nemohla mať primeranú lehotu na predloženie svojej žaloby Súdnemu dvoru alebo príslušnej inštitúcii pred uplynutím premlčacej doby.
In this case it must be borne in mind that the Court has based its conclusion in regard to the Community’s liability on the fact that the Commission had not attempted to inform and to consult the applicant following [Roche’s lawyer’s] visit of 8 November 1974.
V tejto veci treba mať na zreteli, že Súdny dvor založil svoj záver, pokiaľ ide o zodpovednosť Spoločenstva za škodu, na skutočnosti, že Komisia sa nepokúsila informovať žalobcu a poradiť sa s ním po návšteve [právnika Roche] 8. novembra 1974.
It is clear from the information before the Court that the applicant could not have become aware of that fact until the preparatory inquiry in these proceedings, since [Roche’s lawyer’s] visit was mentioned for the first time in the Commission’s defence.
Z informácií predložených Súdnemu dvoru je jasné, že žalobca sa mohol dozvedieť o uvedenej skutočnosti až po prípravnom vyšetrovaní v tomto konaní, keďže návšteva [právnika Roche] bola prvýkrát zmienená v obrane Komisie.
Therefore, he could not have sought to establish the Community’s liability on that basis before the normal date of expiry of the limitation period’. 54
Preto sa nemohol pokúsiť preukázať zodpovednosť Spoločenstva za škodu na uvedenom základe pred obvyklým dňom uplynutia premlčacej doby“. 54
Mr Adams brought his action in July 1983.
Pán Adams podal svoju žalobu v júli 1983.
The Commission argued that it was timebarred by virtue of Article 43 of the Statute of the Court of Justice, the predecessor to the present Article 46.
Komisia tvrdila, že nárok bol premlčaný na základe článku 43 Štatútu Súdneho dvora, predchodcu súčasného článku 46.
Mr Adams argued that the events had not become known to him until 1980, when his new lawyer had had the opportunity to study the documents relating to the criminal proceedings.
Pán Adams tvrdil, že o udalostiach sa dozvedel až v roku 1980, keď mal jeho nový právnik príležitosť preštudovať dokumenty vzťahujúce sa na trestné konanie.
He had not believed the information supplied by the Swiss police and had been unable to read the Swiss judgments which were in German.
Neveril informáciám poskytnutým švajčiarskou políciou a nedokázal čítať švajčiarske rozsudky, ktoré boli v nemčine.
Nor could he possibly have known of the events relating to the visit by Roche’s lawyer to the Commission on 8 November 1974.
Nemohol ani vedieť o udalostiach vzťahujúcich sa na návštevu právnika Roche v Komisii 8. novembra 1974.
The Court stated that Article 43 ‘must be interpreted as meaning that the expiry
Súdny dvor uviedol, že článok 43 „sa má vykladať v tom zmysle, že uplynutie