natgillin/translations-raw huggingface dataset:
No such link arises either from Article 13 EC, or, in the case of an occupational pension scheme excluding the right to a pension of a spouse more than 15 years younger than the deceased former employee, from Directive 2000/78 (3) before the time limit allowed to the Member State concerned for its transposition has expired.
Takáto spojitosť nevzniká ani na základe článku 13 ES a ani v prípade podnikového systému dôchodkového zabezpečenia nepriznávajúceho právo na dôchodok pozostalému manželovi, ktorý je o pätnásť rokov mladší ako bývalý zosnulý zamestnanec, na základe smernice 2000/783 pred uplynutím lehoty stanovenej predmetnému členskému štátu na jej prebratie.
In Case C-164/07 Wood (judgment of 5 June 2008), a question was referred to the Court for a preliminaryruling on the compatibility with Community law, in the light of the general principle of non-discrimination on grounds of nationality, of French legislation which has the effect of excluding from the grant of compensation awarded by the Fonds de garantie des victimes des actes de terrorisme et d’autres infractions (Guarantee Fund for the Victims of Acts of Terrorism and Other Crimes), on the sole ground of his nationality, a citizen of the European Community who is residing in France and is the father of a child having French nationality who died in consequence of a crime which was not committed on the territory of that State.
Vo veci Wood (rozsudok z 5. júna 2008, C-164/07) Súdny dvor rozhodoval v súvislosti so všeobecnou zásadou zákazu diskriminácie na základe štátnej príslušnosti o prejudiciálnej otázke týkajúcej sa zlučiteľnosti francúzskej právnej úpravy vedúcej k vylúčeniu nároku štátneho príslušníka Európskeho spoločenstva s bydliskom vo Francúzsku a otca dieťaťa, ktoré malo francúzsku štátnu príslušnosť a zahynulo v dôsledku trestného činu, ktorý nebol spáchaný na území tohto štátu, na odškodňovanie Garančným fondom obetí teroristických činov a iných trestných činov, pričom k vylúčeniu tohto nároku došlo výhradne z dôvodu jeho štátnej príslušnosti.
The Court held that Communitylaw precludes such legislation.
Súdny vyvodil záver, že právu Spoločenstva odporuje taká právna úprava.
As regards the general principles of Communitylaw and observance of those principles by national authorities when implementing Community law, Case C-455/06 Heemskerk and Schaap (judgment of 25 November 2008), concerning export refunds and the protection of cattle during transport, allowed the Court to adjudicate on the national rule of reformatio in pejus.
V súvislosti so všeobecnými zásadami práva Spoločenstva a ich dodržiavaním vnútroštátnymi orgánmi pri vykonávaní uvedeného práva treba spomenúť vec Heemskerk a Schaap (rozsudok z 25. novembra 2008, C-455/06) týkajúcu sa vývozných náhrada ochrany hovädzieho dobytka počas prepravy, ktorá umožnila Súdnemu dvoru vysloviť sa v otázke vnútroštátneho pravidla reformatio in pejus.
The Court decided that Communitylaw does not require national courts to apply, of their own motion, a provision of Communitylaw where such application would lead them to deny the principle, enshrined in the relevant national law, of the prohibition of reformatio in pejus.
Súdny dvor rozhodol, že právo Spoločenstva neukladá vnútroštátnemu súdu povinnosť uplatniť ex offo ustanovenie práva Spoločenstva, pokiaľ by toto uplatnenie malo za následok porušenie zásady zákazu reformatio in peius obsiahnutej v príslušnom vnútroštátnom práve.
Such an obligation would not only be contrary to the principles of respect for the rights of the defence, legal certainty and protection of legitimate expectations, which underlie the prohibition, but would expose an individual who brought an action against an act adversely affecting him to the risk that such an action would place him in a less favourable position than he would have been in, had he not brought that action.
Takáto povinnosť by totiž porušovala nielen zásadu práva na obhajobu, právnej istoty a ochrany legitímnej dôvery, ktoré sú pôvodom tohto zákazu, ale by vystavila jednotlivca, ktorý podal žalobu proti aktu, proti ktorému má výhrady, riziku, že ho táto žaloba uvedie do nepriaznivejšej situácie, než v akej by sa nachádzal, keď by túto žalobu nepodal.
There area number of judgments of particular interest in relation to proceedings before the Community judicature.
V oblasti sporov prejednávaných súdmi Spoločenstva majú niektoré rozsudky celkom osobitný význam.
One of these concerns the very jurisdiction of the Community judicature.
Jeden z nich sa týka samotnej právomoci súdu Spoločenstva.
In Joined Cases C-402/05 P and C-415/05 P Kadi and Al Barakaat International Foundation v Council and Commission (judgment of 3 September 2008), although the Court upheld the judgments of theCourtofFirstInstance under appeal (in Case T-315/01 Kadi v Council and Com-
Smernica Rady 2000/78/ES z 27. novembra 2000, ktorá ustanovuje všeobecný rámec pre rovnaké zaobchádzanie v zamestnaní a povolaní (Ú. v. ES L 303, s. 16; Mim. vyd. 05/004, s. 79).
Council Directive 2000/78/EC of 27 November 2000 establishing a general framework for equal treatment in employment and occupation (OJ 2000 L 303, p. 16).
Nariadenie Rady (ES) č. 881/2002 z 27. mája 2002, ktoré ukladá niektoré špecifické obmedzujúce opatrenia namierené proti niektorým osobám spojeným s Usámom bin Ládinom, sieťou Al-Qaida a Talibanom a ruší nariadenie Rady (ES) č. 467/2001 (Ú. v. ES L 139, s. 9; Mim. vyd. 18/001, s. 294).
Court of Justice mission [2005] ECR II-3649 and Case T-306/01 Yusuf and Al Barakaat International Foundation v Council and Commission [2005] ECR II-3533) so far as concerns the Council’s competence to adopt a regulation ordering the freezing of funds and other economic assets of the individuals and entities whose names appear in a list annexed to that regulation (4), which had been adopted in order to give effect in the European Community to resolutions of the United Nations Security Council, the Court considered that theCourtofFirstInstance erred in law when it held that the Community judicature does not, in principle, have any jurisdiction to review the internal lawfulness of that regulation.
Súdny dvor na účely vykonania rezolúcií Bezpečnostnej rady Organizácie Spojených národov v rámci Európskeho spoločenstva, Súdny dvor dospel k záveru, že Súd prvého stupňa sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodol, že súdy Spoločenstva v zásade nemajú žiadnu právomoc preskúmavať vnútornú zákonnosť tohto nariadenia.
According to the Court of Justice, the review of the validity of any Community measure in the light of fundamental rights must be considered to be the expression, in a community based on the rule of law, of a constitutional guarantee, stemming from the ECTreaty as an autonomous legal system, which cannot be prejudiced by an international agreement.
Podľa Súdnehodvora preskúmanie platnosti akéhokoľvek aktu Spoločenstva z pohľadu základných práv treba v právnom spoločenstve považovať za výraz ústavnej záruky vyplývajúcej zo Zmluvy ES ako autonómneho právneho poriadku, ktorý medzinárodná zmluva nemôže porušovať.
The review of lawfulness ensured by the Community judicature applies to the Community act intended to give effect to the international agreement at issue, and not to the latter as such.
Preskúmanie zákonnosti súdom Spoločenstva sa týka aktu Spoločenstva, ktorý má vykonať dotknutú medzinárodnú dohodu, a nie tejto dohody ako takej.
The Community judicature must ensure the review, in principle the full review, of the lawfulness of all Community acts in the light of fundamental rights, which form an integral part of the general principles of Community law, including review of Community measures which, like the regulation in question, are designed to give effect to resolutions adopted by the Security Council.
Súdy Spoločenstva musia zabezpečiť úplné preskúmanie zákonnosti súhrnu aktov Spoločenstva vzhľadom na základné práva, ktoré tvoria neoddeliteľnú súčasť všeobecných zásad práva Spoločenstva vrátane aktov Spoločenstva, ktoré, ako predmetné nariadenie, majú vykonať rezolúcie prijaté Bezpečnostnou radou.
Moreover, the Court found that, in the light of the actual circumstances surrounding the inclusion of Mr Kadi and Al Barakaat in the list of persons and entities covered by the freezing of funds, it had to be held that the rights of the defence, in particular the right to be heard, and the right to effective judicial review of those rights were patently not respected. In regard to that point, the Court observed that the effectiveness of judicial review means that the Community authority is bound to communicate to the persons or entities concerned the grounds on which the measure in question is founded, so far as possible, either when that measure is decided on or, at the very least, as swiftly as possible after that decision in order to enable those persons or entities to exercise, within the periods prescribed, their right to bring an action.
Okrem toho Súdny dvor vyvodil záver, že vzhľadom na konkrétne okolnosti, ktoré sprevádzali zahrnutie mien pána Kadiho a nadácie Al Barakaat do zoznamu fyzických a právnických osôb dotknutých zmrazením finančných prostriedkov, malo byť rozhodnuté, že ich práva na obhajobu, osobitne právo byť vypočutý, ako aj právo na účinné súdne preskúmanie, zjavne neboli dodržané.V tejto súvislosti Súdny dvor pripomenul, že účinnosť súdneho preskúmania predpokladá, že orgán Spoločenstva má povinnosť oznámiť dotknutej fyzickej alebo právnickej osobe dôvody, na ktorých je predmetné opatrenie založené, v čo najširšej možnej miere, buď v okamihu, keď o tomto opatrení rozhodne, alebo prinajmenšom tak rýchlo, ako je to len možné po prijatí tohto rozhodnutia, aby sa jeho adresátom umožnil výkon ich práva podať žalobu v stanovených lehotách.
While the Court annulled the Council regulation insofar as it froze the funds of Mr Kadi and of Al Barakaat, it acknowledged that the annulment of the regulation with immediate effect would be capable of seriously and irreversibly prejudicing the effectiveness of the restrictivemeasures because, in the interval preceding its replacement, the person and the entity referred to might take steps seeking to prevent measures freezing funds from being applied to them again, and it could not be excluded that, on the merits of the case, the imposition of those measures on Mr Kadi an donAl Barakaat might for all that prove to be justified.
Hoci Súdny dvor zrušil uvedené nariadenie Rady pokiaľ ide o zmrazenie finančných prostriedkov pána Kadiho a nadácie Al Barakaat, rozhodol, že zrušenie tohto opatrenia s okamžitým účinkom by však mohlo vážne a nenapraviteľne narušiť účinnosť obmedzujúcich opatrení, keďže v čase pred jeho prípadným nahradením by dotknuté fyzické a právnické osoby mohli prijať opatrenia, aby sa vyhli tomu, že zmrazenie finančných prostriedkov ešte bude možné na ne uplatniť, pretože nemožno vylúčiť, že uloženie takýchto opatrení voči pánovi Kadimu a nadácii Al Barakaat sa v podstate môže ukázať ako dôvodné.
Having regard to those considerations, the Court maintained the effects of the regulation for a period not exceeding three months running from the date of the judgment, to allow the Council to remedy the infringements found.
Vzhľadom na tieto okolnosti, Súdny dvor ponechal účinky uvedeného nariadenia počas obdobia, ktoré nemôže prekročiť tri mesiace od vyhlásenia rozsudku, aby sa umožnilo Rade napraviť zistené porušenia.
Another judgment of particular interest is that of 16 December 2008 in Case C-47/07 P Masdar (UK) vCommission, which deals with the procedures to be followed in order to obtain access to the Community judicature.
Ďalší rozsudok vydaný vo veci Masdar (Spojené kráľovstvo)/Komisia (rozsudok zo 16. decembra 2008, C-47/07 P) rozoberá procesné prostriedky, ktoré možno uplatniť na účely konania na súde Spoločenstva.
Profile :
Táto vec sa týka bezdôvodného obohatenia.
Council Regulation (EC) No 881/2002 of 27May 2002 imposing certain specific restrictivemeasures directed against certain persons and entities associatedwithUsamabin Laden, theAl-Qaida network and theTaliban, and repealing Regulation (EC) No 467/2001 (OJ 2002 L 139, p. 9).
Žaloba založená na bezdôvodnom obohatení, ako ju upravuje väčšina vnútroštátnych právnych systémov, neobsahuje nevyhnutne podmienku týkajúcu sa protiprávnosti alebo zavinenia v správaní žalovanej strany. Naopak, je potrebné, aby obohatenie nemalo žiadny platný právny dôvod.
Legal redress for undue enrichment, as provided for in the majority of national legal systems, is not necessarily conditional upon unlawfulness or fault with regard to the defendant’s conduct.
Vývoj a činnosť sa nemôže vyhnúť uplatneniu tých istých zásad voči nemu, pokiaľ mu fyzická alebo právnická osoba vytýka, že sa bezdôvodne obohatilo na jej úkor.
The Court added that actions for unjust enrichment do not fall under the rules governing noncontractual liability in the strict sense, which, to be invoked, require a number of conditions to be satisfied, relating to the unlawfulness of the conduct imputed to the Community, the fact of the damage alleged and the existence of a causal link between that conduct and the damage complained of .
Súdny dvor dodal, že žaloba založená na bezdôvodnom obohatení nepodlieha striktne režimu mimozmluvnej zodpovednosti, ktorej vznik je podmienený súčasným splnením niekoľkých podmienok, a to protiprávnosťou konania vytýkaného Spoločenstvu, existenciou škody a existenciou príčinnej súvislosti medzi konaním a uvádzanou škodou.
They differ from actions brought under those rules in that they do not require proof of unlawful conduct — indeed, of any form of conduct at all — on the part of the defendant, but merely proof of enrichment of the defendant for which there is no valid legal basis and of impoverishment of the applicant which is linked to that enrichment.
Odlišuje sa od žalôb podaných na základe uvedeného režimu v tom, že nevyžaduje dôkaz o protiprávnom konaní žalovaného ani existenciu konania ako takého, ale len dôkaz o obohatení žalovaného bezplatného právneho dôvodu a o ochudobnení žalobcu, ktoré súvisí s týmto obohatením.
However, despite those characteristics, the possibility of bringing an action for unjust enrichment against the Community cannot be denied to a person solely on the ground that the ECTreaty does not make express provision for a means of pursuing that type of action.
Napriek uvedenému osobe podliehajúcej súdnej právomoci v nijakom prípade nemožno odmietnuťmožnosť podať žalobu založenú na bezdôvodnom obohatení proti Spoločenstvu len preto, lebo Zmluva výslovne neupravuje druh žaloby určenej pre takéto konanie.
If Article 235 EC and the second paragraph of Article 288 EC were to be construed as excluding that possibility, the result would be contrary to the principle of effective judicial protection laid down in the case-law of the Court and confirmed in Article 47 of the Charter of Fundamental Rights of the European Union.
Výklad článku 235 ES a článku 288 druhého odseku ES, ktorý vylučuje túto možnosť, by viedol k výsledku, ktorý je v rozpore so zásadou účinnej súdnej ochrany, ktorú priznáva judikatúra Súdnehodvora a potvrdzuje článok 47 Charty základných práv Európskej únie.
Joined Cases C-120/06 P and C-121/06 P FIAMMand FIAMMTechnologies v Council and Commission (judgment of 9 September 2008) are worthy of particular note in relation precisely to that area of actions for noncontractual liability. They concern the problem of Community liability for a legislative measure.
Práve v oblasti žalôb o mimozmluvnú zodpovednosť si celkom osobitnú pozornosť zasluhujú spojené veci FIAMM a FIAMM Technologies/Rada a Komisia (rozsudok z 9. septembra 2008, C-120/06 Pa C-121/06 P), ktoré sa týkajú problému zodpovednosti Spoločenstva za normatívny akt.
The Dispute Settlement Body (DSB) of theWorld Trade Organisation (WTO) ruled that the Community regime governing the import of bananas was incompatible withWTO agreements and authorised the United States of America to impose an increased customs duty on certain Community imports.
Orgán na urovnávanie sporov (OUS) Svetovej obchodnej organizácie (WTO) rozhodol, že režim Spoločenstva pre dovoz banánov je nezlučiteľný s dohodami Svetovej obchodnej organizácie (WTO) a dovolil Spojeným štátom americkým uplatniť colnú prirážku na určité dovozy Spoločenstva.
Six companies established in the EuropeanUnion sought compensation from the Commission and the Council for the damage suffered by them in consequence of the application of American retaliatory measures to their exports to the United States.
Šesť spoločností usadených v Európskej únii sa domáhalo, aby Komisia a Rada boli zaviazané na náhradu škody, ktorú tieto spoločnosti utrpeli v dôsledku uplatnenia amerických odvetných opatrení na ich vývozy do Spojených štátov.
The Court observed that the Community does not incur liability on account of a legislative measure which involves choices of economic policy unless a sufficiently serious breach of a superior rule of law for the protection of individuals, and conferring rights on them, has occurred.
Súdny dvor pripomína, že zodpovednosť Spoločenstva za normatívny akt, ktorý zahŕňa rozhodnutia hospodárskej politiky, môže vzniknúť len v prípade dostatočne závažného porušenia normy vyššej právnej sily chrániacej jednotlivcov a priznávajúcej im práva.
It also noted that, while the principle of liability of the Community in the case of an unlawful act of the institutions constitutes an expression of the general principle familiar to the legal systems of the Member States that an unlawful act gives rise to an obligation to make good the damage caused, no such convergence of the legal systems of the Member States has been established as regards the existence of a principle of liability in the case of a lawful act of the public authorities, in particular where such an act is of a legislative nature.
Takisto uvádza, že hoci zásada zodpovednosti Spoločenstva v súvislosti s nezákonným aktom inštitúcií predstavuje vyjadrenie všeobecnej zásady uznanej v právnych poriadkoch členských štátov, podľa ktorej protiprávne konanie spôsobuje vznik povinnosti nahradiť spôsobenú škodu, takáto podobnosť právnych poriadkov členských štátov nie je preukázaná, čo sa týka existencie zásady zodpovednosti za zákonný akt orgánov verejnej moci, a to najmä vtedy, ak je taký akt normatívnej povahy.
Thus, in Case C-125/06 P Commission v InfrontWM (judgment of 13 March 2008), the Court held that, for the purposes of the conditions governing admissibility of an action for annulment, a Commission decision approving measures aimed at regulating the exercise of exclusive television broadcasting rights to events of major importance for society, which are taken by a Member State pursuant to Article 3 a of Directive 89/552 (5), directly affects the legal situation of the holder of those rights. Since the restrictions imposed by those measures are linked to the circumstances in which broadcasters acquire the television broadcasting rights to designated events from the holder of the exclusive broadcasting rights, the effect of the measures adopted by that Member State and the decision approving them is to subject the rights held by a company which has acquired television broadcasting rights to new restrictions which did not exist when it acquired those rights and which render their exercise more difficult.
Vo veci Komisia/InfrontWM (rozsudok z 13. marca 2008, C-125/06 P) tak Súdny dvor dospel k záveru, že rozhodnutie Komisie o schválení opatrení prijatých členským štátom podľa článku 3a smernice 89/5525, ktorých cieľom je usmerňovanie uplatňovania výlučných právna televízne vysielanie udalostí veľkého významu pre spoločnosť, sa priamo dotýka v zmysle podmienok prípustnosti žaloby o neplatnosť právnej situácie majiteľa týchto práv. Vzhľadom nato, že s obmedzeniami stanovenými uvedenými opatreniami sa spájajú podmienky, za ktorých títo prevádzkovatelia nadobúdajú od majiteľa výlučných právna televízne vysielanie práva na televízne vysielanie určených udalostí, opatrenia prijaté týmto členským štátom a rozhodnutie, ktoré ich schvaľuje, majú totiž za následok spojenie práv držaných spoločnosťou, ktorá získala práva na televízne vysielanie, s novými obmedzeniami, ktoré neexistovali v okamihu, keď táto spoločnosť nadobudla tieto práva a ktoré sťažujú ich výkon.
Furthermore, the Court held, the prejudice to the legal situation of the holder of the rights is due only to the requirement to attain the result determined by those measures and by the Commission’s decision, without national authorities having any discretion in the decision’s implementation that could affect that situation.
Okrem toho, ako skonštatoval Súdny dvor, zásahy do situácie uvedeného majiteľa sú spôsobené len požiadavkou dosiahnutia výsledku určeného týmito opatreniami a rozhodnutím Komisie bez toho, aby vnútroštátne orgány pri vykonávaní tohto rozhodnutia disponovali mierou voľnej úvahy, ktorá by mohla spôsobiť zásah do tejto situácie.
As regards the condition that the applicant must be individually concerned, the Court held that, where the decision affects a group of persons who were identified or identifiable when that measure was adopted by reason of criteria specific to the members of the group, those persons might be individually concerned by that measure inasmuch as they form part of a limited class of traders.
Pokiaľ ide o podmienku týkajúcu sa osobnej dotknutosti žalobcu, Súdny dvor rozhodol, že ak sa napadnutý akt dotýka skupiny osôb, ktoré boli určené alebo ich bolo možné určiť v čase prijatia tohto aktu a v závislosti od kritérií vlastných členom tejto skupiny, môžu tieto osoby byť osobne dotknuté týmto aktom, pokiaľ tvoria súčasť úzkeho okruhu hospodárskych subjektov.
In Case C-521/06 P Athinaïki Techniki v Commission (judgment of 17 July 2008), the concept of ‘act open to challenge’for the purposes of Article 230 EC required clarification.
Vec Athinaïki Techniki/Komisia (rozsudok zo 17. júla 2008, C-521/06 P) sa týkala pojmu „napadnuteľný akt“ v zmysle článku 230 ES, ktorýmal byť upresnený.
An appeal was brought before the Court of Justice against an order of theCourtofFirstIn-stance dismissing as inadmissible an action seeking annulment of a Commission decision, of which the appellant was made aware by letter, to taken o further action on a complaint concerning alleged State aid granted in connection with a public contract.
Súdny dvor rozhodujúci o odvolaní proti uzneseniu Súduprvéhostupňa , ktorým bola pre neprípustnosť zamietnutá žaloba smerujúca k zrušeniu rozhodnutia Komisie o odložení sťažnosti týkajúcej sa údajnej štátnej pomoci poskytnutej v rámci verejnej zmluvy a o ktorom sa odvolateľka dozvedela z listu, určil, že pri rozhodovaní, či určitý akt v oblasti štátnej pomoci predstavuje rozhodnutie v zmysle článku 4 nariadenia č. 659/19996, treba overiť, či vzhľadom na jeho podstatu a na zámer Komisie táto inštitúcia v skúmanom akte konečným spôsobom na záver fázy predbežného preskúmania vymedzila svoj postoj k oznámenému opatreniu, a teda či dospel ak záveru, že toto opatrenie predstavuje alebo nepredstavuje pomoc a vzbudzuje alebo nevzbudzuje pochybnosti o jeho zlučiteľnosti so spoločným trhom.
The Court held that, to determine whether an act in matters of State aid constitutes a decision within the meaning of
Z podstaty tohto aktu a zo zámeru Komisie vyplýva, že Komisia sa tak rozhodla skončiť postup
23), as amended by Directive 97/36/EC of the European Parliament and of the Council of 30 June 1997 (OJ 1997 L 202, p. 60).
224), zmenená a doplnená smernicou Európskehoparlamentu a Rady 97/36/ES z 30. júna 1997 (Ú. v. ES L 202, s. 60; Mim. vyd. 06/002, s. 321).
By that act, the Commission has stated that the review initiated did not enable it to establish the existence of State aid within the meaning of Article 87 EC and it has implicitly refused to initiate the formal investigation procedure provided for in Article 88(2) EC.
Uvedeným aktom Komisia konštatovala, že začaté skúmanie neumožnilo dospieť k záveru o existencii pomoci v zmysle článku 87 ES, a implicitne odmietla začať konanie vo veci formálneho zisťovania podľa článku 88 ods. 2 ES.