natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In its judgment, the Court ¤rst of all observed that it is evident from the very wording of Article 254(2) EC that a Community regulation cannot take e¥ect in law unless it has been published in the Ocial Journal.
Súdny dvor vo svojom rozsudku na úvod pripomenul, že zo samotného znenia článku 254 ods.·2 ES vyplýva, že nariadenie Spoločenstva môže vyvolať právne účinky len vtedy, ak bolo uverejnené v·úradnom vestníku.
It went on to state that an act adopted by a Community institution cannot be enforced against natural and legal persons in a Member State before they have had the opportunity to make themselves acquainted with it by its proper publication in the Ocial Journal.
V·nadväznosti na to zdôraznil, že akt pochádzajúci od inštitúcie Spoločenstva nemožno použiť voči fyzickým a·právnickým osobám v·členskom štáte predtým, než mali možnosť sa s·ním oboznámiť prostredníctvom riadneho uverejnenia v·úradnom vestníku.
The same principles must be observed in respect of national measures implementing Community legislation.
Rovnaké princípy sa týkajú vnútroštátnych opatrení, ktoré vykonávajú právnu úpravu Spoločenstva.
With regard to the case in point, the Court noted that Regulation (EC) No°2320/2002 seeks to impose obligations on individuals in so far as it prohibits on board aircraft certain articles de¤ned in a list annexed to the regulation.
Pokiaľ ide o·prejednávanú vec, Súdny dvor poznamenal, že nariadenie (ES) č.·2320/2002 ukladá povinnosti jednotlivcom v·rozsahu, v·akom zakazuje vnášať na palubu lietadiel určité predmety denované v·zozname pripojenom k·nariadeniu.
Since the annex to Regulation (EC) No°622/2003 was not published, the Court was unable to consider whether the annex also relates to the list of prohibited articles and therefore seeks to impose obligations on individuals.
Keďže príloha nariadenia (ES) č.·622/2003 nebola uverejnená, Súdny dvor nemohol skúmať, či sa týka tiež zoznamu zakázaných predmetov, a·teda ukladá povinnosti jednotlivcom.
The Court added that it cannot be ruled out, however, that that is the case.
Súdny dvor však dodal, že nemožno vylúčiť, že ide o·taký prípad.
Furthermore, according to the Court, the list of prohibited articles does not fall within any of the categories of measures and information which are treated as con¤dential and which are therefore not published.
Okrem iného, ako ďalej uviedol Súdny dvor, zoznam zakázaných predmetov nepatrí do žiadnej z·kategórií opatrení a·informácií, ktoré sa považujú za tajné, a·teda sa neuverejňujú.
It follows that, if Regulation (EC) No°622/2003 made adaptations to that list of prohibited articles, it would, by so doing, have to be held invalid.
Z·toho vyplýva, že v·prípade, že by nariadenie (ES) č.·622/2003 upravovalo uvedený zoznam zakázaných predmetov, bolo by nevyhnutne neplatné.
The Court concluded from this that the annex to Regulation (EC) No°622/2003 has no binding force in so far as it seeks to impose obligations on individuals.
Súdny dvor z·toho vyvodil, že príloha nariadenia (ES) č.·622/2003 nie je záväzná v·rozsahu, v·akom ukladá povinnosti jednotlivcom.
In Case C-141/08°P Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware v Council (judgment of 1 October 2009) the Court, ruling on an appeal, recalled the fundamental nature of respect for the rights of the defence and penalised their infringement in an antidumping proceeding. At issue, inter alia, was the failure to comply with the 10-day period laid down under Article 20(5) of Regulation (EC) No°384/96 (8) for sending the Commission’s de¤nitive proposals to the Council.
Vo veci Foshan Shunde Yongjian Housewares & ·Hardware/Rada (rozsudok z·1.·októbra 2009, C-141/08·P) Súdny dvor, rozhodujúc o·odvolaní, pripomenul fundamentálnu povahu zabezpečenia práva na obhajobu a·sankcionoval jeho porušenie v·antidumpingovom konaní. Rozprava sa týkala najmä nedodržania lehoty desiatich dní uloženej článkom·20 ods.·5 nariadenia (ES) č.·384/968 pre zaslanie návrhov konečných opatrení Komisie Rade.
In its judgment, the Court began by explaining that the Commission is obliged to comply with that period in order to give undertakings which have been informed of its intention to increase the antidumping duty from that envisaged in its previous communication the opportunity to submit their observations.
Súdny dvor vo svojom rozsudku na úvod vysvetlil, že Komisia je povinná dodržať túto lehotu, aby podniky informované o·jej úmysle zvýšiť antidumpingové clo v·porovnaní s·clom uvedeným v·jej skoršom oznámení mali možnosť predložiť svoje pripomienky.
Next, the Court observed that the failure to comply with the period prescribed can result in annulment of the regulation adopted by the Council only where there is a possibility that, due to that irregularity, the administrative procedure could have resulted in a di¥erent outcome, and therefore that the rights of the defence of the undertaking concerned were in fact adversely a¥ected.
V·nadväznosti na to Súdny dvor pripomenul, že nedodržanie lehoty môže viesť k·zrušeniu nariadenia prijatého Radou len vtedy, ak existuje možnosť, že správne konanie mohlo z·dôvodu tejto nesprávnosti viesť k·inému výsledku, čo by sa konkrétne dotklo práva dotknutého podniku na obranu.
) Commission Regulation (EC) No°622/2003 of 4 April 2003 laying down measures for the implementation of the common basic standards on aviation security (OJ 2003 L°89, p.°9).
Rovnako v·oblasti všeobecných zásad práva Spoločenstva treba spomenúť odmietnutie Súdneho dvora považovať zásadu rovnosti akcionárov za všeobecnú zásadu práva Spoločenstva.
7) Commission Regulation (EC) No°68/2004 of 15 January 2004 amending Commission Regulation (EC)
Vo veci Audiolux a·i. (rozsudok z·15.·októbra 2009, C-101/08) Súdny dvor rozhodol, že právo Spoločenstva neobsahuje všeobecnú právnu zásadu, na základe ktorej sú menšinoví akcionári chránení tým, že väčšinový akcionár, ktorý vykonáva alebo získava kontrolu v·spoločnosti, je povinný ponúknuť menšinovým akcionárom odkúpenie ich akcií za rovnakých podmienok, ako sú podmienky
8) Council Regulation (EC) No 384/96 of 22 December 1995 on protection against dumped imports from countries
Nariadenie Rady (ES) č.·384/96 z·22.·decembra 1995 o·ochrane pred dumpingovými dovozmi z·krajín, ktoré nie sú členmi Európskeho spoločenstva (Ú.·v.·ES L·56, s.·1; Mim. vyd. 11/010, s.·45).
With regard, again, to the general principles of Community law, attention is drawn to the Court’s refusal to regard the principle of equality of shareholders as a general principle of Community law.
Vývoj a činnosť stanovené na nadobudnutie obchodného podielu, ktorým tento väčšinový akcionár získal alebo posilnil svoju kontrolu v·spoločnosti.
According to the Court, the mere fact that secondary Community legislation lays down certain provisions relating to the protection of minority shareholders is not sucient in itself to establish the existence of a general principle of Community law, in particular if the scope of those provisions is limited to rights which are well de¤ned and certain.
Podľa Súdneho dvora skutočnosť, že sekundárne právne predpisy Spoločenstva obsahujú niektoré ustanovenia o·ochrane menšinových akcionárov, sama osebe nepostačuje na vyvodenie záveru o·existencii všeobecnej zásady práva Spoločenstva, najmä ak pôsobnosť týchto ustanovení je obmedzená na presne stanovené a·určité práva.
Furthermore, the general principle of equal treatment cannot in itself either give rise to a particular obligation on the part of the dominant shareholder in favour of the other shareholders or determine the speci¤c situation to which such an obligation relates.
Okrem toho, všeobecná zásada rovnosti zaobchádzania nemôže sama osebe založiť osobitnú povinnosť väčšinového akcionára na prospech ostatných akcionárov ani nemôže určiť, ktorá špecická situácia sa s·takouto povinnosťou spája.
Nor can it determine the choice between various conceivable means of protection for minority shareholders.
Všeobecná zásada rovnosti tiež nemôže byť rozhodujúca pre voľbu medzi rôznymi možnými prostriedkami ochrany menšinových akcionárov.
According to the Court, such treatment presupposes legislative choices, based on a weighing of the interests at issue and the ¤xing in advance of precise and detailed rules, and cannot be inferred from the general principle of equal treatment.
Podľa Súdneho dvora takéto zaobchádzanie predpokladá voľbu právnych predpisov založenú na zvážení predmetných záujmov a·na predchádzajúcom stanovení presných a·podrobných pravidiel a·nemôže byť odvodené zo všeobecnej zásady rovnosti zaobchádzania.
The general principles of Community law have constitutional status while such treatment is characterised by a degree of detail requiring legislation to be drafted and enacted at Community level by a measure of secondary Community law.
Všeobecné zásady práva Spoločenstva sa totiž v·hierarchii noriem nachádzajú na úrovni ústavných zákonov, zatiaľ čo uvedené zaobchádzanie je natoľko podrobné, že si vyžaduje legislatívne spracovanie, ktoré sa realizuje na úrovni Spoločenstva prostredníctvom sekundárneho právneho aktu Spoločenstva.
The prohibition of any discrimination on the basis of nationality and its implications were considered in an unusual procedural context.
Zákaz akejkoľvek diskriminácie na základe štátnej príslušnosti a·jeho dôsledky boli skúmané v·ne-obvyklom procesnom rámci.
In Case C-115/08 ČEZ (judgment of 27 October 2009) the Court was prompted to rule on that principle under the EAEC Treaty.
Vo veci ČEZ (rozsudok z·27.·októbra 2009, C-115/08) sa Súdny dvor vyslovil k·tejto zásade v·oblasti pôsobnosti Zmluvy ESAE.
In an action for cessation of a nuisance that had been brought before it by property owners against the nuclear power plant at Temelín in the Czech Republic, an Austrian Regional Court asked the Court of Justice whether the authorisation given by the Czech authorities for the operation of the power plant was required to be recognised in Austria in the context of such judicial proceedings, there being no provision for such recognition under Austrian law.
Rakúsky krajinský súd prejednávajúci žalobu o·zdržanie sa rušenia výkonom susedských práv, ktorú podali pozemkoví vlastníci proti jadrovej elektrárni ČEZ v·Temelíne v·Českej republike, sa pýtal Súdneho dvora, či povolenie vystavené českými orgánmi na prevádzkovanie elektrárne musí Rakúsko v·rámci takejto žaloby uznať, keďže takéto uznanie rakúsky zákon neuvádza.
The Court found, ¤rst of all, that the industrial activity carried out by the Temelín power plant falls within the scope of application of the Treaty establishing the European Atomic Energy Community (EAEC).
Súdny dvor na úvod konštatoval, že priemyslová činnosť vykonávaná elektrárňou Temelín spadá do oblasti pôsobnosti Zmluvy o·založení Európskeho spoločenstva pre atómovú energiu (ESAE).
It went on to state that undertakings which operate an installation situated in a Member State are usually established in accordance with the law of that State, and that their situation is comparable to that of nationals of that State.
Zásada zákazu akejkoľvek diskriminácie na základe štátnej príslušnosti predstavuje všeobecnú zásadu práva Spoločenstva, ktorá sa tiež uplatňuje v·oblasti pôsobnosti Zmluvy·ESAE.
Therefore, the di¥erence in treatment which works to the detriment of installations which have received ocial authorisation in a Member State other than the Republic of Austria must be regarded as a di¥erence in treatment on grounds of nationality.
Z·toho vyplýva, že Rakúska republika nemôže odôvodniť diskrimináciu uplatňovanú vo vzťahu k·úradnému povoleniu vydanému Českou republikou na prevádzkovanie jadrovej elektrárne Temelín.
The principle of prohibition of any discrimination on grounds of nationality is a general principle
Hoci podmienky prípustnosti žaloby o·neplatnosť boli predmetom rozsiahlej judikatúry, v·spo-jených veciach Komisia/Ente per le Ville Vesuviane (rozsudok z·10.·septembra 2009, C-445/07 P a·C-455/07 P) Súdny dvor, rozhodujúc o·odvolaní, sa musel ešte raz venovať podmienkam prípustnosti žalôb podaných vnútroštátnymi orgánmi, ktorých sa týka udelenie nančnej pomoci.
Court of Justice of Community law which is also applicable under the EAEC Treaty. The di¥erence in treatment applied by the Republic of Austria to the detriment of nuclear installations which have received of-¤cial authorisation in another Member State must therefore be considered in relation to the EAEC Treaty.
Súdny dvor rozhodnutiam, ktoré sú jej určené alebo ktoré sa jej osobne a·priamo týkajú, Súdny dvor spresnil, že podmienka priameho vplyvu si vyžaduje splnenie dvoch kumulatívnych podmienok, to znamená po prvé, aby napadnuté opatrenie Spoločenstva priamo ovplyvňovalo právne postavenie jednotlivca, a·po druhé, aby neponechávalo žiaden priestor na voľnú úvahu adresátom povereným jeho uplatňovaním.
Next, the Court stated that discrimination on grounds of nationality cannot be justi¤ed by purely economic aims such as the protection of the interests of domestic economic operators.
V·tejto súvislosti na rozdiel od Súdu prvého stupňa Súdny dvor zastával názor, že označenie v·roz-hodnutí o·pridelení nančnej pomoci Spoločenstva, regionálnej alebo miestnej entity ako orgánu zodpovedného za realizáciu projektu Európskeho fondu pre regionálny rozvoj neznamená, že táto entita bola sama oprávnená na uvedenú pomoc.
Nor can it be justi¤ed by the aim of protecting life, public health, the environment or property rights, since there is a Community legislative framework, of which that authorisation forms a part, which ensures such protection.
Rovnako samotná skutočnosť, že vnútroštátne orgány vyjadrili svoj zámer vymáhať sumy neoprávnene vyplatené uvedenou regionálnou alebo miestnou entitou, je výrazom existencie ich autonómnej vôle, keď neexistujú v·tejto súvislosti povinnosti na základe práva Spoločenstva, čo preukazuje právomoc voľnej úvahy dotknutého členského štátu.
It follows from this that the Republic of Austria cannot justify the discrimination applied in respect of the ocial authorisation issued in the Czech Republic for the operation of the nuclear power plant at Temelín.
Preto Súdny dvor rozhodol, že predmetného vnútroštátneho orgánu sa rozhodnutie Komisie priamo netýkalo, a·teda mohol sa obrátiť iba na vnútroštátny súd, aby napadol zákonnosť vnútroštátnych opatrení týkajúcich sa uplatňovania aktu Spoločenstva.
After recalling that, under the fourth paragraph of Article 230°EC, a local or regional entity may, to the extent that it has legal personality under national law, institute proceedings against a decision addressed to it or which is of direct and individual concern to it, the Court explained that the condition of being directly concerned requires two cumulative criteria to be met, namely, the contested Community measure must, ¤rst, directly a¥ect the legal situation of the individual and, second, leave no discretion to the addressees entrusted with the task of implementing it.
Vo veci Komisia/Írsko a·i. (rozsudok z·2.·decembra 2009, C-89/08 P) rozhodol, že táto zásada vo všeobecnosti nepriznáva každému účastníkovi konania len právo oboznámiť sa s·listinami a·pri-pomienkami predkladanými súdu protistranou a·vyjadrovať sa k·nim, a·nebráni ani tomu, aby súd Spoločenstva založil svoje rozhodnutie na skutočnostiach a·dokumentoch, s·ktorými sa účastníci konania alebo len jeden z·nich nemohli oboznámiť, a·ku ktorým sa teda nemohli vyjadriť, ale táto zásada tiež zahŕňa právo účastníkov konania oboznamovať sa a·vyjadrovať sa k·právnym dôvodom uplatňovaným súdom ex oo, na ktorých súd mieni založiť svoje rozhodnutie.
In that regard, unlike the General Court, the Court of Justice took the view that the designation of a regional or local entity in a decision to grant Community ¤nancial assistance as the authority responsible for the implementation of a European Regional Development Fund project does not imply that that entity is itself entitled to the assistance.
Na splnenie požiadaviek spojených s·právom na spravodlivé súdne konanie je totiž potrebné, aby sa účastníci konania oboznámili a·mali možnosť vyjadriť sa kontradiktórne tak ku skutkovým okolnostiam, ako aj k·právnym okolnostiam, ktoré sú rozhodujúce pre výsledok konania.
Also, the very fact that the national authorities stated their intention to recover the sums wrongly received by that regional or local entity was, in the absence of obligations in that regard pursuant to Community law, an expression of an autonomous will on their part, which clearly demonstrated a discretion on the part of the Member State concerned.
V·dôsledku toho súd Spoločenstva, okrem osobitných prípadov, ako sú najmä prípady stanovené v·rokovacích poriadkoch súdov Spoločenstva, nemôže založiť svoje rozhodnutie na právnom dôvode uplatnenom ex oo, aj keby išlo o·dôvod týkajúci sa verejného poriadku, a·ako v·danom prípade, založenom na nedostatku odôvodnenia sporného rozhodnutia, bez toho, aby predtým vyzval účastníkov konania, aby k·uvedenému dôvodu predložili svoje pripomienky.
Therefore, the Court decided that the entity in question was not directly concerned by the Commission’s decision and, as a result, could only turn to its national courts in order to challenge the legality of national measures relating to the application of a Community act.
Súdny dvor spresnil, že v·kontexte podobnom kontextu článku 6 Európskeho dohovoru o·ochrane ľudských práv a·základných slobôd (EDĽP) už rozhodol, že práve vzhľadom na tento článok a·samotný účel práva každej dotknutej osoby na kontradiktórne konanie a·spravodlivé súdne konanie v·zmysle tohto ustanovenia môže podľa článku 61 svojho rokovacieho poriadku ex oo alebo na návrh generálneho advokáta, či tiež na návrh účastníkov konania nariadiť opätovné otvorenie ústnej časti konania, ak dospel k·záveru, že vec nie je dostatočne objasnená alebo že musí byť rozhodnutá na základe argumentu, ktorý nebol medzi účastníkmi konania prejednaný (pozri uznesenie zo 4.·februára 2000, Emesa Sugar, C-17/98, Zb.·s.·I-665, body 8, 9 a·18, ako aj rozsudok z·10.·februára 2000, Deutsche Post, C-270/97 a·C-271/97, Zb. s.·I-929, bod 30).
The Court also had occasion to recall the requirements of the rule that the parties should be heard, which governs proceedings before the Community Courts.
Podľa Súdneho dvora v·danom prípade zo spisu a·z·pojednávania pred ním vyplýva, že Súd prvého stupňa napadnutým rozsudkom zrušil rozhodnutie Komisie na základe dôvodu uplatneného ex oo, ktorý bol založený na porušení článku 253·ES, bez toho, aby v·priebehu písomnej alebo ústnej časti konania najskôr vyzval účastníkov konania, aby predložili svoje pripomienky k·tomuto dôvodu.
In order to satisfy the requirements associated with the right to a fair hearing, it is important for the parties to be apprised of, and to be able to debate and be heard on, the matters of fact and of law which will determine the outcome of the proceedings.
Súd prvého stupňa tým porušil zásadu kontradiktórnosti, čím poškodil záujmy Komisie.
Accordingly, except in particular cases such as, inter alia, those provided for by the rules of procedure of the Community Courts, those Courts cannot base their decisions on a plea raised of their own motion, even one involving a matter of public policy and — as in the present case — based
Súdny dvor vysvetlil, že ako uviedol generálny advokát, aj keď nedostatok odôvodnenia predstavuje vadu, ktorú v·zásade nemožno napraviť, zistenie takého nedostatku vychádza z·posúdenia, ktoré podľa ustálenej judikatúry musí zohľadniť niektoré skutočnosti. Také
Proceedings on the absence of a statement of reasons for the decision at issue, without ¤rst having invited the parties to submit their observations on that plea.
Komisia v·danom prípade mohla najmä, pokiaľ by jej bolo umožnené predložiť svoje pripomienky, uviesť rovnaké argumenty ako argumenty, ktoré uplatnila v·rámci štvrtého a·piateho dôvodu tohto odvolania.
The Court stated that, in the analogous context of Article 6 of the European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms (ECHR), it had already held that it is precisely in deference to that article and to the very purpose of every individual’s right to adversarial proceedings and to a fair hearing within the meaning of that provision that the Court may of its own motion, on a proposal from the Advocate General or at the request of the parties order that the oral procedure be reopened, in accordance with Article 61 of its Rules of Procedure, if it considers that it lacks sucient information, or that the case must be dealt with on the basis of an argument which has not been debated between the parties (see order in Case C-17/98 Emesa Sugar [2000] ECR I-665, paragraphs 8, 9 and 18, and Joined Cases C-270/97 and C-271/97 Deutsche Post [2000] ECR I-929, paragraph 30).
Pokiaľ ide o·povinnosti, ktoré právo Spoločenstva ukladá členským štátom, Súdny dvor mal vo veci Danske Slagterier (rozsudok z·24.·marca 2009, C-445/06) príležitosť pripomenúť zásady mimozmluvnej zodpovednosti členských štátov za porušenie práva Spoločenstva, uvádzajúc zároveň niekoľko upresnení a·vysvetlení v·súvislosti s·ich konkrétnym uplatnením.
In the present case, it was apparent from the ¤le and from the hearing before the Court of Justice that, by the judgment under appeal, the General Court annulled the Commission’s decision on the basis of a plea that it had raised of its own motion concerning an infringement of Article 253°EC without ¤rst having invited the parties, in the course of the written or oral procedures, to submit their observations on that plea.
Pokiaľ ide o·uplatňovanie tejto zodpovednosti, Súdny dvor pripomenul, že ak neexistuje právna úprava Spoločenstva, v·rámci vnútroštátneho práva o·zodpovednosti má štát napraviť následky spôsobenej škody jednotlivcom, ktorá im vznikla z·dôvodu porušenia práva Spoločenstva, pričom podmienky, najmä lehota, stanovené vnútroštátnymi právnymi úpravami v·oblasti náhrady škody musia rešpektovať zásady ekvivalencie a·efektivity.
In so doing, the General Court failed to have regard to the rule that the parties should be heard, thereby adversely a¥ecting the interests of the Commission.
V·tejto súvislosti stanovenie primeraných lehôt na podanie žalôb vopred, pod hrozbou premlčania, už bolo posúdené ako zlučiteľné s·právom Spoločenstva.
The Court of Justice explained that, as the Advocate General had noted, while an inadequate statement of reasons is a defect which, in principle, cannot be remedied, the ¤nding of such a defect nevertheless follows from an assessment which, as has consistently been held, must take certain matters into consideration.
Súdny dvor dodal, že takáto lehota musí byť okrem iného subjektom práva dostatočne predvídateľná.
Such an assessment may be open to debate, particularly where it relates to the reasons for a spe-ci¤c point of fact and of law rather than to the total absence of reasons.
So zreteľom na všetky skutočnosti charakterizujúce právnu a·skutkovú situáciu v·čase skutkových okolností je úlohou vnútroštátneho súdu overiť, či ide o·taký prípad.
In the present case, if the Commission had been in a position to submit its observations, it could, inter alia, have put forward the same arguments as those advanced in relation to the fourth and ¤fth grounds of the appeal.
Tento má tiež overiť, či z·dôvodu analogického použitia lehoty, ktorú stanovuje vnútroštátna právna úprava, podmienky náhrady škôd spôsobených jednotlivcom, ktoré im vznikli z·dôvodu porušenia práva Spoločenstva predmetným členským štátom, nie sú menej priaznivé než tie, ktoré sú uplatniteľné na náhradu podobných škôd, ktoré majú vnútroštátnu povahu.
With regard to the obligations which Community law places on Member States, the Court had the opportunity, in Case C-445/06 Danske Slagterier (judgment of 24 March 2009), to recall the principles of the Member States’ non-contractual liability for breach of Community law, while at the same time providing clari¤cation and explanations in relation to their speci¤c application.
Rovnako v·prípade podania žaloby o·zodpovednosť štátu z·dôvodu nesprávneho prebratia smernice, čo bol prípad prejednávanej veci, právo Spoločenstva nebráni tomu, aby lehota začala plynúť vtedy, keď vzniknú prvé škody v·dôsledku tohto nesprávneho prebratia a·keď možno očakávať vznik ďalších škôd, aj keď tento deň predchádza správnemu prebratiu tejto smernice.