natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Finally, the first sentence of the first paragraph of Article 57(1) of DPR No 633/72 provides:
Nakoniec článok 57 ods. 1 prvá veta DPR č. 633/72 stanovuje:
‘Notices of reassessment and recovery … shall be served, on pain of loss of the related right, by 31 December of the fourth year after the year in which the tax return was submitted.’
„Výmery týkajúce sa opráv a šetrenia… sa musia oznámiť, pod hrozbou zániku príslušného práva, do 31. decembra štvrtého roku nasledujúceho po roku, v ktorom bolo podané daňové priznanie.“
Ecotrade is an Italian limited company specialising in granulated blast furnace slag and other ingredients, in particular synthetic gypsum and ashes used for the manufacture of cement.
Ecotrade je akciová spoločnosť založená podľa talianskeho práva, ktorá sa špecializuje na obchod v oblasti granulovanej vysokopecnej trosky a ďalších zložiek, osobitne syntetickej sadry a popola, používaných na výrobu cementu.
In the tax years 2000 and 2001 Ecotrade entrusted to operators established outside Italy the transport of those materials from Italy to other Member States of the European Community.
V rokoch 2000 a 2001 Ecotrade zverila subjektom, ktoré nemali sídlo v Taliansku, prepravu týchto materiálov z Talianska do iných členských štátov Európskeho spoločenstva.
In the invoices issued by those operators for services supplied to Ecotrade, those services are described either as ‘chartering of the vessel’ or ‘shipping’ (‘the transactions in question’).
Vo faktúrach, ktoré tieto subjekty vystavili za služby poskytnuté Ecotrade, opísali tieto služby buď ako „nájom lodí vrátane posádky“, alebo „doprava“ (ďalej len „dotknuté transakcie“).
However, the invoices did not indicate the amount of VAT, and some of them stated that the transactions were exempt.
Tieto faktúry však neuvádzali výšku DPH, niektoré z nich výslovne uvádzali, že tieto transakcie boli od dane oslobodené.
Ecotrade therefore regarded the relevant transactions as being exempt from VAT.
Ecotrade teda považovala dotknuté transakcie za transakcie nepodliehajúce DPH.
Accordingly, it recorded the invoices relating to those transactions only in the register of purchases and not in the register of invoices issued, and did so on the basis of VAT exemption.
V dôsledku toho zapísala faktúry týkajúce sa týchto transakcií iba do evidencie nákupov a nie do evidencie vydaných faktúr, a to s oslobodením od DPH.
The VAT relating to those transactions was therefore not mentioned in the returns drawn up by Ecotrade for the tax years 2000 and 2001.
DPH vzťahujúca sa na tieto plnenia sa teda nenachádzala v daňových priznaniach vypracovaných Ecotrade za roky 2000 a 2001.
After an inspection in 2004, the Agenzia took the view that the transactions in question were services in the intraCommunity transport of goods subject to VAT, and that the reverse charge procedure was applicable to them, which, with the exception of one invoice, was not disputed by Ecotrade.
Pri kontrole vykonanej v priebehu roka 2004 Agenzia dospela k záveru, že dotknuté transakcie predstavovali prepravné služby tovarov v rámci Spoločenstva podliehajúce DPH a že sa na ne uplatňoval systém prenesenia daňovej povinnosti, čo nebolo, s výnimkou jednej faktúry, spochybnené zo strany Ecotrade.
The Agenzia also found that Ecotrade had not complied with the accounting requirements relating to the reverse charge procedure because the invoices concerned had been recorded only in the register of purchases and not in the register of invoices issued.
Agenzia tiež zistila, že táto spoločnosť nedodržala účtovné požiadavky vzťahujúce sa na tento systém prenesenia daňovej povinnosti z dôvodu skutočnosti, že dotknuté faktúry boli zapísané iba do evidencie nákupov a nie do evidencie vydaných faktúr.
Therefore, the Agenzia, by a number of tax recovery notices, reassessed for VAT purposes the tax returns submitted by Ecotrade for the tax years 2000 and 2001, claimed payment of undeclared taxes amounting to a total of approximately EUR 321 000 and imposed penalties in respect of those taxes of approximately EUR 361 000.
V dôsledku toho Agenzia viacerými výmermi pristúpila k oprave daňových priznaní vypracovaných Ecotrade za roky 2000 a 2001 na účely DPH, pričom upozornila na nepriznané dane v celkovej výške približne 321 000 eur a uložila pokuty vo výške okolo 361 000 eur.
Subsequently, the Agenzia took the view that Ecotrade had lost its right to deduct VAT because it had not exercised that right within a period of two years from the time the VAT becomes chargeable, as provided in the second sentence of Article 19(1) of the DPR No 633/72, whereas the tax authorities were still within the timelimits for recovering the VAT relating to the services concerned since, under the first sentence of Article 57 of the DPR No 633/72, notices of reassessment and recovery may be served within a period of four years calculated from the date on which the tax returns relating to disputed taxes were submitted.
Agenzia v nadväznosti na to dospela k záveru, že spoločnosti Ecotrade zaniklo právo na odpočítanie DPH, pretože ho nevykonala v dvojročnej lehote počítanej od okamihu, keď bola táto daň vymáhateľná, ako to upravuje článok 19 ods. 1 druhá veta DPR č. 633/72, zatiaľ čo daňový úrad mal ešte lehotu na vymáhanie DPH vzťahujúcu sa na dotknuté služby, keďže podľa článku 57 ods. 1 tohto dekrétu výmery týkajúce sa opráv a šetrenia sa musia oznámiť v lehote štyroch rokov počítanej od predloženia daňových priznaní týkajúcich sa spochybnených daní.
By various appeals lodged on 13 February 2005 before the Commissione tributaria provinciale di Genova, Ecotrade challenged the recovery notices concerned and sought to have them annulled.
Rôznymi sťažnosťami podanými 13. februára 2005 na Commissione tributaria provinciale di Genova spochybnila Ecotrade dotknuté výmery a žiadala ich zrušenie.
In order to justify its accounting practice Ecotrade submitted that the invoices relating to the transactions in question had been duly recorded in the register of purchases, but that, because those transactions had been mistakenly regarded as exempt from VAT, they had not been recorded in the register of invoices issued.
Na odôvodnenie svojho účtovného postupu táto spoločnosť uviedla, že faktúry týkajúce sa dotknutých transakcií boli priebežne zaregistrované v evidencii nákupov, ale že z dôvodu skutočnosti, že tieto transakcie sa nesprávne považovali za oslobodené od DPH, neboli tieto faktúry zapísané do evidencie vydaných faktúr.
That irregularity should not however have compromised the exercise of the right to deduct, since no debt to the tax authority was generated.
Táto nezrovnalosť napriek tomu nemohla ohroziť výkon práva na odpočítanie, keďže nevznikol žiadny dlh voči daňovému úradu.
Therefore, any temporal limit on the right to deduct was inapplicable in this case.
Preto akékoľvek časové obmedzenie práva na odpočítanie je v predmetnej veci neuplatniteľné.
Before the national court the Agenzia replied that Ecotrade should have invoiced itself for the transactions in question, calculated the VAT payable, and recorded the invoice in the register of invoices issued and the register of purchases so that it would have had a VAT credit for the purposes of deducting the input tax calculated.
Agenzia vo svojej replike na vnútroštátnom súde uviedla, že Ecotrade mala vystaviť tzv. „autofaktúru“ na dotknuté transakcie, vypočítať dlžnú DPH, zapísať ju do evidencie vydaných faktúr, ako aj do evidencie nákupov, takže by mala kredit DPH na účely odpočítania vypočítanej dane na vstupe.
In accordance with that method, the VAT payable is not actually paid by the purchaser in so far as it is offset by the corresponding VAT credit.
Podľa tejto metódy DPH v debete nie je účinne zaplatená príkazcom, keďže je neutralizovaná prostredníctvom zodpovedajúceho kreditu DPH.
The right to deduct must be exercised in the period prescribed or it will lapse.
Právo na odpočítanie teda musí byť vykonané v stanovenej lehote pod hrozbou preklúzie.
Consequently, Ecotrade, which did not comply with the accounting procedure provided for under the national legislation, is required to pay the VAT due, while it has lost the right to deduct VAT on account of the time-bar.
V dôsledku toho Ecotrade, ktorá nedodržala účtovný postup upravený vnútroštátnou právnou úpravou, mala povinnosť zaplatiť dlžnú DPH, pričom však stratila právo odpočítať ju z dôvodu vzniknutej preklúzie.
In those circumstances, the Commissione tributaria provinciale di Genova decided to stay proceedings and refer the following questions to the Court for a preliminary ruling:
Za týchto podmienok Commissione tributaria provinciale di Genova rozhodla prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky, ktoré sú rovnako formulované v oboch veciach C-95/07 a C-96/07:
By order of the President of the Court of 27 April 2007, Cases C-95/07 and C-96/07 were joined for the purposes of the written and oral procedure and of the judgment.
Uznesením predsedu Súdneho dvora z 27. apríla 2007 boli veci C-95/07 a C-96/07 spojené na účely písomnej a ústnej časti konania, ako aj vyhlásenia rozsudku.
Ecotrade submits that the Sixth Directive does not impose any timelimit on the right to deduct, since the entire VAT system, which is founded on the principle of neutrality is designed to guarantee the taxable person, in all circumstances, that fundamental right inherent in the overall VAT system.
Ecotrade tvrdí, že šiesta smernica nespája právo na odpočítanie so žiadnym časovým obmedzením, keďže celý systém DPH založený na zásade neutrality je chápaný tak, že zabezpečuje zdaniteľnej osobe vo všetkých prípadoch toto základné právo obsiahnuté v celom daňovom systéme DPH.
Furthermore, the national legislation at issue in the main proceedings cannot be justified by reliance on Articles 17(6) and (7) and 22(7) and (8) of the directive, which are not applicable in the cases in the main proceedings.
Okrem toho dotknutá vnútroštátna práva úprava nemôže byť odôvodnená poukázaním na článok 17 ods. 6 a 7 a článok 22 ods. 7 a 8 tejto smernice, ktoré nie sú uplatniteľné vo veciach samých.
As regards the ‘formalities’ laid down by the Member States in accordance with Article 18(1)(d) of the Sixth Directive, with which the taxable person must comply in order to exercise the right to deduct under the reverse charge procedure, Ecotrade submits that those formalities may not be disproportionate to or incompatible with the general VAT mechanism.
Pokiaľ ide o „formálne požiadavky“ stanovené členskými štátmi podľa článku 18 ods. 1 písm. d) šiestej smernice, ktoré musia byť splnené zdaniteľnou osobou na to, aby mohla vykonávať právo na odpočítanie v rámci systému prenesenia daňovej povinnosti, Ecotrade tvrdí, že tieto formálne požiadavky nemôžu byť neprimerané alebo nezlučiteľné so všeobecným mechanizmom DPH.
Accordingly, compliance with those formalities cannot lead to the taxable person definitively losing the right to deduct.
V dôsledku toho dodržiavanie týchto požiadaviek nemôže spôsobiť konečnú stratu práva zdaniteľnej osoby na odpočítanie.
In any event, the limitation on the right to deduct in Italian law is not proportionate, because the tax authority has a longer period in which to reassess incorrect tax returns than that accorded to the taxable person to claim deduction.
V každom prípade obmedzenie práva na odpočítanie v talianskom práve nie je primerané z dôvodu skutočnosti, že daňový úrad disponuje na účely opravy nesprávnych priznaní dlhšou lehotou ako tou, ktorá je priznaná zdaniteľnej osobe na žiadanie odpočítania.
The Italian and Cypriot Governments point out that the period prescribed for the exercise of the right to deduct is a formality that the Member States may determine under Article 18(1)(d) and (3) and Article 22(8) of the Sixth Directive.
Talianska a cyperská vláda zdôrazňujú, že lehota stanovená na výkon práva na odpočítanie predstavuje formálnu požiadavku, ktorú členské štáty môžu stanoviť podľa článku 18 ods. 1 písm. d) a ods. 3, ako aj článku 22 ods. 8 šiestej smernice.
Article 18 does not contain any provision inconsistent with the Member States’ discretion to set temporal limits on deduction.
Tento článok 18 neobsahuje žiadne ustanovenie spochybňujúce diskrečnú právomoc členských štátov stanoviť časové obmedzenia odpočítania.
According to Article 18(2), which refers to ‘the same period’, the right to deduct should be exercised as soon as possible, so that if
Podľa odseku 2 tohto článku 18, ktorý odkazuje na „rovnaké obdobie“, výkon práva na odpočítanie musí byť čo najskôr možný, takže ak zdaniteľná osoba nevykoná svoje právo na odpočítanie počas
2008 — JOINED CASES C-95/07 AND C-96/07 the taxable person does not exercise his right to deduct during that period, the possibility of doing so later may be coupled with conditions that the Member States can impose in accordance with Article 18(3).
2008 — SPOJENÉ VECI C-95/07 A C-96/07 tohto obdobia, jej možnosť vykonať toto právo počas neskoršieho obdobia môže byť spojená s podmienkami, ktoré členské štáty môžu uložiť podľa odseku 3 toho istého článku 18.
Furthermore, the Italian and Cypriot Governments take the view that the period allowed to the authority to recover tax cannot be the same as that allowed to the taxable person to exercise his right to deduct for objective and practical reasons, since the authority needs time after the tax return is lodged to check it and verify its contents.
Okrem toho tieto vlády sa domnievajú, že lehota stanovená úradu na vymáhanie dane sa z objektívnych a praktických dôvodov nemôže rovnať lehote, ktorou disponuje zdaniteľná osoba na výkon svojho práva na odpočítanie, keďže úrad potrebuje v nadväznosti na predloženie daňového priznania čas na kontrolu a overenie obsahu.
The Italian Government acknowledges, moreover, that the Member States must comply with the principle of effectiveness, so as not to render exercise of the right to deduct impossible or excessively difficult.
Okrem toho talianska vláda pripúšťa, že členské štáty musia dodržiavať zásadu efektivity tým spôsobom, že neznemožnia alebo neprimerane nesťažia výkon práva na odpočítanie.
However, it submits that the period of two years is perfectly appropriate in that respect.
Napriek tomu tvrdí, že dvojročná lehota je v tejto súvislosti úplne primeraná.
The Commission of the European Communities maintains that the deduction should be exercised in compliance with the tax deadlines prescribed.
Komisia Európskych spoločenstiev uvádza, že odpočítanie sa musí vykonať v rámci stanovených daňových lehôt.
Its exercise cannot therefore be deferred indefinitely.
Jeho výkon preto nemôže byť donekonečna odkladaný.
It concludes that the determination of limitation periods for the exercise of the right to deduct is not incompatible with the objectives pursued by the Sixth Directive, provided that those limitation periods are not less favourable than those laid down for the exercise of analogous rights in matters relating to tax (principle of equivalence) and are not such as to render the exercise of the rights conferred by Community law virtually impossible or excessively difficult (principle of effectiveness).
Z uvedeného vyvodzuje, že určenie prekluzívnych lehôt na výkon práva na odpočítanie nie je nezlučiteľné s cieľmi sledovanými šiestou smernicou za podmienky, že tieto lehoty nie sú menej priaznivé ako tie, ktoré sú stanovené na výkon analogických práv v daňovej oblasti (zásada rovnocennosti) a že nebudú spôsobilé prakticky znemožniť alebo neprimerane sťažiť výkon práv zverených právnym poriadkom Spoločenstva (zásada efektivity).
It concludes that the principle of equivalence has not been complied with on account of the fact that the legislation at issue in the main proceedings allows a period of four years to the tax authority for reassessments and recovery, whereas it provides for a period of only two years for deduction of VAT paid.
Z toho vyvodzuje, že zásada rovnocennosti nie je dodržaná z dôvodu skutočnosti, že právna úprava dotknutá vo veci samej priznáva daňovému úradu štvorročnú lehotu na vykonanie opráv a vymáhaní, zatiaľ čo stanovuje iba dvojročnú lehotu na odpočítanie zaplatenej DPH.
As regards compliance with the principle of effectiveness, the Commission points out that a twoyear limitation period for the exercise of the right to deduct is likely, for the same reasons, to render the exercise of that right excessively difficult.
Pokiaľ ide o dodržanie zásady efektivity, Komisia zdôrazňuje, že dvojročná prekluzívna lehota na výkon práva na odpočítanie môže z tých istých dôvodov neprimerane sťažiť výkon tohto práva.
In addition, the Commission takes the view that it is wholly excessive and disproportionate for the Member State concerned to seek unduly to enrich itself because mere accounting formalities have not been carried out, although the latter must be allowed the possibility of penalising the irregularities concerned in an appropriate manner.
Okrem toho sa Komisia domnieva, že by bolo úplne prehnané a neprimerané, aby sa dotknutý členský štát snažil neoprávnene obohatiť na nevykonaní jednoduchých účtovných formálnych požiadaviek, hoci poslednému uvedenému treba nepriznať možnosť potrestať dotknuté nezrovnalosti primeraným spôsobom.
Should the Court decide that Article 19 of the DPR No 633/72 is not compatible with this Sixth Directive, the Cypriot Government proposes that the temporal effects of its judgment should be limited, so that it would apply solely from the date of its delivery.
Za predpokladu, že Súdny dvor rozhodne, že článok 19 DPR č. 633/72 nie je zlučiteľný so šiestou smernicou, cyperská vláda navrhuje, aby boli budúce časové účinky rozsudku obmedzené tak, že sa tento rozsudok bude uplatňovať iba na obdobie po jeho vyhlásení.
As a preliminary point, it must be noted that the national court’s questions seek to establish whether Articles 17, 18(1)(d), 21(1) and 22 of the Sixth Directive preclude national legislation such as that at issue in the main proceedings which, where the reverse charge procedure applies, makes the exercise of the right to deduct VAT subject to compliance with a limitation period which is shorter than that available to the tax authority for recovering tax.
Na úvod treba uviesť, že svojimi otázkami sa vnútroštátny súd pýta, či článok 17, článok 18 ods. 1 písm. d), článok 21 ods. 1 a článok 22 šiestej smernice bránia vnútroštátnej právnej úprave, akou je úprava sporná vo veci samej, ktorá v prípade uplatnenia systému prenesenia daňovej povinnosti podriaďuje výkon práva na odpočítanie DPH dodržaniu prekluzívnej lehoty, ktorá je kratšia ako lehota, ktorou disponuje daňový úrad na vymáhanie dane.
However, it is clear from the order from reference that the main dispute arises from the accounting irregularity committed by Ecotrade, that is to say, the incorrect recording of the transactions in question only in the register of purchases exempt from VAT, that irregularity also affecting the tax returns relating to VAT drawn up by Ecotrade, which led the Agenzia to reassess them.
Z rozhodnutia vnútroštátneho súdu pritom vyplýva, že podstata sporu vo veci samej má svoj pôvod v účtovnej nezrovnalosti spôsobenej spoločnosťou Ecotrade, a to v nesprávnom zápise dotknutých transakcií iba do evidencie nákupov oslobodených od DPH, pričom takáto nezrovnalosť sa tiež dotkla daňových priznaní týkajúcich sa DPH predložených touto spoločnosťou, čo viedlo Agenziu k oprave týchto priznaní.
That situation is clearly different from the case in which a taxable person who is aware of the taxable nature of a supply fails on account of delay or carelessness to claim deduction of input tax within the period prescribed by the national legislation.
Tento prípad je zjavne rozdielny od hypotézy, v ktorej zdaniteľná osoba, ktorá mala vedomosť o zdaniteľnom charaktere dodávky, opomenie svojou oneskorenosťou alebo nedbanlivosťou žiadať odpočítanie DPH na vstupe v lehote stanovenej vnútroštátnou právnou úpravou.
Accordingly it is necessary to reformulate the national court’s questions, which it is appropriate to examine together, to the effect that it is asking, first, whether Articles 17, 18(2) and (3) and 21(1)(b) of the Sixth Directive preclude the introduction of a limitation period for the exercise of the right to deduct VAT, such as that laid down by the national legislation at issue in the main proceedings, in the case of a reverse charge procedure(‘the limitation period’), and, secondly, whether Articles 18(1)(d) and 22 preclude a practice whereby declarations are reassessed and VAT recovered which penalises an irregularity in the accounts and tax returns, such as that at issue in the main proceedings, by denying the right to deduct in the case of a reverse charge procedure (‘the reassessment and recovery practice’).
Je preto opodstatnené preformulovať otázky položené vnútroštátnym súdom, ktoré treba preskúmať spoločne, v tom zmysle, že vnútroštátny súd sa v prvom rade pýta, či po prvé článok 17, článok 18 ods. 2 a 3 a článok 21 ods. 1 písm. b) šiestej smernice bránia zavedeniu prekluzívnej lehoty na výkon práva na odpočítanie DPH, akou je lehota, ktorá je upravená vnútroštátnou právnou úpravou vo veci samej, v prípade uplatnenia systému prenesenia daňovej povinnosti (ďalej len „prekluzívna lehota“) a či po druhé článok 18 ods. 1 písm. d) a článok 22 tej istej smernice bránia praxi opravy priznaní a vymáhania DPH, ktorá trestá účtovnú nezrovnalosť a nezrovnalosť daňového priznania ako vo veci samej zamietnutím práva na odpočítanie v prípade uplatnenia tohto systému prenesenia daňovej povinnosti (ďalej len „prax opravy a vymáhania“).
The limitation period
O prekluzívnej lehote
It must be pointed out at the outset that a taxable person liable for VAT as the recipient of goods or services is able to rely on the right to deduct contained in Article 17(2)(a) of the Sixth Directive (see Case C-90/02 Bockemühl [2004] ECR I-3303, paragraph 37).
Treba predovšetkým zdôrazniť, že zdaniteľná osoba, ktorá je povinná zaplatiť DPH ako adresát služieb, má právo uplatniť právo na odpočítanie upravené v článku 17 ods. 2 písm. a) šiestej smernice (pozri rozsudok z 1. apríla 2004, Bockemühl, C-90/02, Zb. s. I-3303, bod 37).
As it is clear from the wording of Article 18(2) of the Sixth Directive, the right to deduct must be exercised in principle ‘during the same period’ as that in which it arose.
Ako totiž vyplýva zo znenia článku 18 ods. 2 šiestej smernice, právo na odpočítanie dane sa v zásade vykonáva „v danom období“, v ktorom toto právo vzniklo.
A taxable person may nevertheless be authorised to make a deduction, pursuant to Article 18(3) of the Sixth Directive, even if he did not exercise his right during the period in which the right arose.
Zdaniteľná osoba však môže byť oprávnená na odpočítanie podľa článku 18 ods. 3 šiestej smernice, aj keď nevykonala svoje právo v období, v ktorom toto právo vzniklo.
However, in that case, the right to deduct is coupled with certain conditions and procedures determined by the Member States.
Napriek tomu je za tohto predpokladu jej právo na odpočítanie spojené s určitými podmienkami a požiadavkami stanovenými členskými štátmi.
It follows that the Member States may require the right to deduct to be exercised either during the period in which it arose or over a longer period, subject to compliance with certain conditions and procedures determined by their national legislation.
Z uvedeného vyplýva, že členské štáty môžu vyžadovať, aby právo na odpočítanie bolo vykonané buď počas obdobia, v ktorom vzniklo, alebo počas dlhšieho obdobia s výhradou dodržania určitých podmienok a požiadaviek stanovených v ich vnútroštátnych právnych úpravách.
Furthermore, the possibility of exercising the right to deduct without any temporal limit would be contrary to the principle of legal certainty, which requires the tax position of the taxable person, having regard to his rights and obligations vis-à-vis the tax authority, not to be open to challenge indefinitely.
Okrem toho možnosť vykonávať právo na odpočítanie bez akéhokoľvek časového obmedzenia by bola v rozpore so zásadou právnej istoty, ktorá vyžaduje, aby daňová situácia zdaniteľnej osoby vzhľadom na jej práva a povinnosti vo vzťahu k daňovému úradu nemohla byť donekonečna spochybniteľná.