natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Belgium (BE de): Learning a foreign language has been compulsory from the first year of primary education since September 2004.
Belgicko (BE de): Vyučovanie cudzieho jazyka je povinné od prvého ročníka základného vzdelávania od septembra 2004.
A recent decree does no more than officially confirm a situation that has existed de facto in virtually all schools for several decades.
Súčasná vyhláška oficiálne potvrdzuje situáciu, ktorá už existovala de fakto virtuálne vo všetkých školách niekoľko desaťročí.
It also prescribed activities in foreign languages from the age of 3 onwards.
Ustanovuje tiež aktivity v cudzom jazyku pre deti od veku 3 rokov.
Belgium (BE nl): A decree approved in 2004 makes learning a foreign language compulsory from the age of 10 onwards with effect from September 2004.
Belgicko (BE fl): Vyhláška schválená v roku 2004 nariaďuje povinné vyučovanie cudzieho jazyka od veku 10 rokov s účinnosťou od septembra 2004.
Special regulations applicable to Brussels remain unchanged.
Špeciálne predpisy platné pre Brusel zostávajú nezmenené.
Denmark: Since August 2004, it has been compulsory to learn a foreign language from the age of 9.
Dánsko: Od augusta 2004 je povinné vyučovanie cudzieho jazyka od veku 9 rokov.
Germany: In Baden-Wurtemberg, a foreign language from the age of 6 onwards has been compulsory since August 2003.
Nemecko: V Badensku-Wϋrtembersku je vyučovanie cudzieho jazyka ako povinného predmetu od veku 6 rokov od augusta 2003.
Greece and Bulgaria: Since 2003/04, a foreign language has been compulsory from the age of 8 onwards.
Grécko a Bulharsko: Od školského roku 2003/04 je cudzí jazyk povinný pre žiakov od veku 8 rokov.
Spain: According to curricular requirements applicable to the whole country, all pupils have to learn a foreign language from the age of 8 onwards.
Španielsko: Podľa požiadaviek v obsahu vzdelávania platného v celom štáte, všetci žiaci sa musia učiť cudzí jazyk od veku 8 rokov.
Since 2002 in certain Autonomous Communities, they have been able to begin doing so from the age of 3 onwards.
Od školského roku 2002 v určitých autonómnych spoločenstvách, sú schopní začať učiť deti od veku 3 rokov.
France: New primary education curricula drawn up in 2002 state that a foreign or regional language must be taught from the final year of nursery school onwards (five-year-olds) with effect from September 2005.
Francúzsko: Nové učebné osnovy v základnom vzdelávaní vypracované v roku 2002 určujú, že cudzí alebo regionálny jazyk sa musí začať vyučovať v poslednom ročníku materskej školy (päťročné deti) s účinnosťou od septembra 2005.
Ireland: The teaching of foreign languages is not compulsory.
Írsko: Vyučovanie cudzích jazykov nie je povinné.
The official languages of English and Irish are taught to all pupils.
Oficiálne jazyky angličtinu a írčinu sa učia všetci žiaci.
Italy: Since 2003/04, a foreign language has been included as a compulsory subject from the first year of primary education onwards.
Taliansko: Od školského roku 2003/04 musí byť cudzí jazyk zahrnutý ako povinný predmet od prvého ročníka základného vzdelávania.
Pupils at a liceo artistico do not learn a foreign language as a compulsory subject unless they enrol in an experimental class, for which the school may make the teaching of a foreign language compulsory.
Žiaci navštevujúci liceo artistico sa neučia cudzí jazyk ako povinný predmet, pokiaľ nie sú zapísaní do experimentálneho ročníka, v ktorom škola môže vyučovanie cudzieho jazyka určiť ako povinné.
Cyprus: During the final two years of upper secondary education, pupils may also opt for extra lessons to extend their knowledge of one of the two languages learnt as a compulsory subject.
Cyprus: Počas dvoch záverečných ročníkov vyššieho stredoškolského vzdelávania si žiaci môžu vybrať ďalšie hodiny na rozšírenie znalostí jedného alebo dvoch jazykov, ktoré sa vyučujú ako povinný predmet.
Luxembourg: In the classical section, English is started at the age of 14 instead of 13.
Luxembursko:V klasickej sekcii sa vyučovanie angličtiny začína vo veku 14 rokov, namiesto doterajších 13.
Netherlands: Learning a foreign language is compulsory in primary education.
Holandsko: Vyučovanie cudzieho jazyka je povinné v základnom vzdelávaní.
In practice, it is taught to pupils between the ages of 10 and 12.
V praxi to je vyučovanie žiakov vo veku od 10 do 12 rokov.
Austria: Since 2003/04, learning a foreign language has been compulsory from the age of 6 onwards.
Rakúsko: Od školského roku 2003/04 je vyučovanie cudzieho jazyka povinné od veku 6 rokov.
Finland: In practice most pupils are first taught a foreign language as a compulsory subject in the third year.
Fínsko: V praxi sa väčšina žiakov začne učiť cudzí jazyk ako povinný predmet v treťom ročníku.
The curriculum for the (upper secondary) lukio/gymnasium does not specify the number of foreign languages schools have to offer, but encourages them to enable pupils to study four.
Obsah vzdelávania pre (vyššie stredoškolské) lukio/gymnasium nešpecifikuje počet cudzích jazykov, ktoré škola musí poskytovať, ale nabáda ich umožniť vyučovanie štyroch jazykov.
Sweden: Pupils can deepen their study in English and Swedish instead of learning a second foreign language as a compulsory subject.
Švédsko: Žiaci si môžu prehĺbiť štúdium angličtiny a švédčiny namiesto učenia sa druhého cudzieho jazyka ako povinného predmetu.
Most pupils who chose this option are of foreign mother tongue.
Väčšina žiakov, ktorí si vyberú túto možnosť, majú cudzí materinský jazyk.
In upper secondary education, the number of foreign languages depends on what pupils choose.
Vo vyššom stredoškolskom vzdelávaní počet cudzích jazykov závisí od toho, čo si žiaci vyberú.
Syllabuses do not specify the number of languages but simply the credits allocated to them.
Sylaby nešpecifikujú počet jazykov, ale zjednodušujú kredity, ktoré sú im pridelené.
Pupils may therefore choose to extend their knowledge of a foreign language they have already studied, or to learn one or several other foreign languages.
Takto si žiaci môžu vybrať rozšírenie znalostí v cudzom jazyku, ktorý sa už učia, alebo sa môžu učiť ďalší jeden alebo viac cudzích jazykov.
United Kingdom (ENG): Since September 2004, foreign languages are no longer a compulsory subject for pupils aged from 14 to 16, but schools are still obliged to offer all pupils at least one language.
Spojené kráľovstvo (ANG): Od septembra 2004 už nie sú cudzie jazyky povinným predmetom pre žiakov vo veku od 14 do 16 rokov, ale školy sú stale povinné poskytovať všetkým žiakom vyučovanie najmenej jedného jazyka.
United Kingdom (SCT): The curriculum is non-statutory.
Spojené kráľovstvo (ŠKÓT.): Obsah vzdelávania nie je štatutárny.
Schools and local authorities are free to interpret and adapt the guidelines according to the specific context of the school and the community.
Školy a miestne orgány majú možnosť voľne interpretovať a prispôsobovať metodiku podľa špecifického kontextu školy a komunity.
According to the recommendations of the ministerial action group on languages (2000), foreign language learning should begin by the age of 10 at the latest and last a minimum of six years, or its equivalent in hours (corresponding to around 500 hours).
Podľa odporúčaní ministerskej akčnej skupiny pre jazyky (2000), vyučovanie cudzieho jazyka by malo začať najneskôr vo veku 10 rokov a trvať minimálne šesť rokov, alebo ekvivalentný počet hodín (korešponduje približne 500 hodinám).
Iceland: In the case of upper secondary education, schools must teach the minimum number of course units in accordance with national guidelines, but they may decide how to organise the teaching during any semester or school year.
Island: Vo vyššom stredoškolskom vzdelávaní školy musia vyučovať minimálny počet hodín v súlade s celoštátnou metodikou, ale môžu rozhodovať ako zorganizujú vyučovanie počas každého semestra alebo školského roku.
Norway: Only pupils who have selected a foreign language as one of their core curriculum options between the ages of 13 and 16 do not have to study a foreign language as a compulsory subject when they are aged 18 and 19.
Nórsko: Iba žiaci, ktorí si vybrali cudzí jazyk ako jeden z povinne voliteľných predmetov vo veku od 13 do 16 rokov, nemusia študovať cudzí jazyk ako povinný predmet vo veku 18 a 19 rokov.
These diagrams deal only with languages described as ‘foreign’ (or ‘modern’) in the curriculum.
Tieto diagramy prezentujú jazyky, ktoré sú uvedené ako ‘cudzie’ (alebo ‘moderné’) v obsahu vzdelávania.
Regional and/or ancient languages are included solely when the curriculum regards them as alternatives to foreign languages.
Regionálny a/alebo staroveký jazyk je zahrnutý, iba ak sa v obsahu vzdelávania uvádzajú ako alternatívne vyučovanie k cudzím jazykom.
Minimum level of educational provision; foreign languages as a compulsory subject; foreign languages as a core curriculum option; foreign language being phased in: See glossary.
Minimálna úroveň poskytovania vzdelávania; cudzie jazyky ako povinný predmet; cudzie jazyky ako povinne voliteľný predmet; cudzie jazyky sa postupne zavádzajú: Pozri slovník.
The situation varies with the type of education and/or area of study: Whether the minimum curriculum contains foreign languages offered as either compulsory subjects or core curriculum options (in addition to those languages that are compulsory or core curriculum options for everyone), depends on the area of study or type of general education concerned.
Situácia sa odlišuje podľa typu vzdelávania a/alebo odboru štúdia: Či minimálny obsah vzdelávania zahrňuje vyučovanie cudzích jazykov buď ako povinný predmet, alebo povinne voliteľný predmet (ako dodatok k tým jazykom, ktoré sú povinné alebo povinne voliteľné pre všetkých žiakov), závisí od odboru štúdia alebo príslušného typu všeobecného vzdelávania.
Number of foreign languages at any one time: The significance of this number varies depending on whether foreign languages are compulsory subjects or core curriculum options.
Počet cudzích jazykov: Význam počtu jazykov sa mení v závislosti od toho, či cudzí jazyk je povinný predmet alebo povinne voliteľný predmet.
Where they are compulsory subjects, the number corresponds to the number of languages that pupils must study.
Tam, kde sú povinné predmety, počet zodpovedá počtu jazykov, ktoré sa žiaci musia učiť.
Where they are core curriculum options, the number corresponds to the minimum number of languages that schools must include within the entire set of subjects on offer.
Tam, kde je povinne voliteľný predmet, počet zodpovedá minimálnemu počtu jazykov, ktoré škola musí zahrnúť do celkového súboru vyučovaných predmetov.
The scale shown in the bands which indicates that the situation depends on the type of education and/or area of study, corresponds to the minimum and maximum number of foreign languages pupils may study (as compulsory subjects or core curriculum options) in all areas of study or types of education considered as a whole, in addition to those that are studied by everyone.
Rozsah prezentujú zoskupenia, ktoré ukazujú, že situácia závisí od typu vzdelávania a/alebo odboru štúdia, zodpovedajú minimálnemu a maximálnemu počtu cudzích jazykov, ktoré sa žiaci môžu učiť (ako povinné alebo povinne voliteľné predmety) vo všetkých odboroch štúdia alebo typoch vzdelávania, ako dodatok k tým predmetom, ktoré sa učia všetci.
The total number of foreign languages learnt is obtained by adding the one or more languages indicated in the other bands.
Celkový počet vyučovaných cudzích jazykov sa dosiahne pridaním jedného alebo viacerých jazykov určených v iných zoskupeniach.
Variable starting age: The central education authorities do not stipulate the age at which subjects have to be taught for the first time, but confine themselves to setting objectives for a given level of education.
Variabilný vek začatia: Ústredné vzdelávacie orgány neurčujú vek, v ktorom sa musia začať učiť predmety, ale stanovujú vyučovacie ciele pre danú úroveň vzdelávania.
Schools are thus free to decide when they start to teach a foreign language.
Týmto majú školy slobodu rozhodnúť, kedy začnú vyučovať cudzie jazyky.
DIFFERENT FORMS OF DECISION-MAKING DELEGATED TO SCHOOLS MAY INCREASE LANGUAGE TEACHING
RÔZNE FORMY ROZHODOVANIA PRENESENÉ DO ŠKÔL MÔŽU ZVÝŠIŤ VYUČOVANIE JAZYKOV
In the majority of countries, schools are freely entitled to introduce teaching of an extra foreign language as part of the minimum level of educational provision if they so wish.
Vo väčšine štátov majú školy právo slobodne rozhodnúť o zavedení vyučovania ďalšieho cudzieho jazyka ako súčasť minimálnej úrovne poskytovaného vzdelávania, ak sa tak rozhodnú.
Where schools decide to do this, all pupils thus either have to learn this further language, or may select it as a core curriculum option.
Tam, kde sa školy tak rozhodnú, sa všetci žiaci musia učiť tento ďalší jazyk, alebo si ho môžu vybrať ako povinne voliteľný predmet.
These languages are additional to those covered by centrally specified requirements (see Figure B1).
Tieto jazyky sú dodatkové k tým, ktoré sú zahrnuté v centrálne stanovených požiadavkách (pozri obrázok B1).
Figure B2: Scope for schools to provide foreign language teaching within the minimum level of educational provision, in pre-primary, primary and general secondary education, 2002/03
Obrázok B2: Rozsah poskytovania vyučovania cudzích jazykov pre školy v rámci minimálnej úrovne poskytovaného vzdelávania, v predškolskom, základnom a všeobecnom stredoškolskom vzdelávaní, 2002/03
Detailed data Age
Detailné údaje Vek
No scope for schools to offer provision within the minimum level of educational provision Variable starting age
Školy nemajú priestor na poskytovanie vyučovania v rámci minimálnej úrovne poskytovaného vzdelávania Variabilný vek začatia
Source: Eurydice.
Cudzí jazyk ako alternatíva Flexibilný obsah vzdelávania Zdroj: Eurydice
Denmark: The Act on the Folkeskole encourages schools to offer a foreign language as an optional subject for pupils aged between 14 and 16.
Dánsko: Zákon o Folkeskole podporuje školy pri vyučovaní cudzieho jazyka ako voliteľného predmetu pre žiakov vo veku od 14 do 16 rokov.
Austria: The Hauptschulen and Allgemeinbildende höhere Schulen may decide to follow the curriculum drawn up by the Ministry, or their own curriculum in accordance with a framework determined by the Ministry.
Rakúsko: Hauptschulen a Allgemeinbildende höhere Schulen sa môžu rozhodnúť, či budú postupovať podľa obsahu vzdelávania spracovanom ministerstvom, alebo podľa svojho vlastného, v súlade s rámcom určeným ministerstvom.
In the latter case, schools may provide teaching that is more focused on languages.
V druhom prípade môžu školy poskytovať vzdelávanie viac zamerané na jazyky.
Poland: The 1999/2000 reform has introduced a certain degree of flexibility into the curriculum for primary and secondary education in that school heads or management bodies are entitled to increase the minimum amount of teaching time.
Poľsko: Reforma z roku 1999/2000 zaviedla určitý stupeň flexibility do obsahu vzdelávania pre základné a stredoškolské vzdelávanie, kde riaditeľ školy alebo riadiace orgány majú právomoc zvýšiť minimálny počet vyučovacích hodín.
Finland: The curriculum for the perusopetus/grundläggande utbildning (compulsory education) encourages schools to offer a foreign language as an optional subject to pupils aged 10 or 11.
Fínsko: Obsah vzdelávania pre perusopetus/grundläggande utbildning (povinné vzdelávanie) umožňuje školám ponúkať cudzí jazyk ako voliteľný predmet pre žiakov vo veku 10 alebo 11 rokov.
United Kingdom (ENG/WLS/NIR): Schools are expected to develop their whole curriculum beyond the requirements of the National Curriculum and the Northern Ireland Curriculum (see Figure B1) in accordance with their particular needs and circumstances.
Spojené kráľovstvo (ANG/WLS/SI): Školy si vypracúvajú obsah vzdelávania podľa požiadaviek celoštátneho National Curriculum and the Northern Ireland Curriculum (pozri obrázok B1) v súlade s ich špecifickými potrebami a podmienkami.
This can mean teaching a foreign language beyond the statutory minimum.
To môže znamenať, že vyučovanie cudzieho jazyka môže byť nižšie ako štatutárne minimum.
There is no compulsory common core curriculum for pupils aged 16-18.
Nie je tu povinný všeobecný obsah vzdelávania pre žiakov vo veku 16-18 rokov.
Explanatory note (Figure B2)
Vysvetlivka (obrázok B2)
This Figure deals only with languages described as ‘foreign’ (or ‘modern’) in the curriculum.
Tento obrázok znázorňuje iba jazyky, ktoré sú hodnotené ako ‘cudzie’ (alebo ‘moderné’) v obsahu vzdelávania.
Regional and/or ancient languages are included solely when the curriculum regards them as alternatives to foreign languages.
Regionálne a/alebo staroveké jazyky sú zahrnuté iba ak sú uvedené v obsahu vzdelávania ako alternatíva k cudzím jazykom.
Minimum level of educational provision; flexible curriculum: See glossary.
Minimálna úroveň poskytovania vzdelávania; flexibilný obsah vzdelávania. Pozri slovník.
Foreign language as an alternative: The central education authorities leave schools and/or municipalities free to decide whether they will teach a foreign language during a percentage of the school time normally allocated for teaching one or several subjects in the minimum curriculum.
Cudzí jazyk ako alternatíva: Ústredné školské orgány ponechávajú slobodu školám a/alebo obciam pri rozhodovaní, či budú vyučovať cudzí jazyk počas vyučovacieho času bežne prideleného na vyučovanie jedného alebo viacerých predmetov v minimálnom obsahu vzdelávania.
A foreign language therefore becomes compulsory for all pupils on the initiative of the school/municipality concerned.
Takto sa cudzí jazyk stane povinným predmetom pre všetkých žiakov na základe iniciatívy príslušnej školy a/alebo obce.
Variable starting age: Education authorities do not stipulate the age at which subjects have to be taught for the first time, but confine themselves to setting objectives for a given level of education.
Variabilný vek začatia: Školské orgány nestanovujú vek, kedy sa musia začať predmety vyučovať po prvýkrát, ale určujú vyučovacie ciele pre danú úroveň vzdelávania.
Schools are thus free to decide when they start to teach a foreign language.
Školy takto majú slobodu v rozhodovaní kedy začnú s vyučovaním cudzieho jazyka.
In Belgium, Spain (in some Autonomous Communities) and Portugal, the central education authorities allow schools to use time normally allocated to other subjects for the purpose of teaching a foreign language.
V Belgicku, Španielsku (v niektorých autonómnych spoločenstvách) a v Portugalsku, ústredné školské orgány umožňujú školám využívať čas normálne pridelený na vyučovanie iných predmetov aj na vyučovanie cudzieho jazyka.
This occurs solely in primary education, in cases in which it is not yet compulsory for all pupils to learn one.
To je možné iba v základnom vzdelávaní, v prípadoch, v ktorých ešte nie je povinné pre všetkých žiakov učiť sa jeden jazyk.
As a result of this leeway granted to schools, it is possible to arrange for the teaching of a foreign language at an earlier stage, as part of the minimum level of educational provision.
Výsledkom tejto výnimky danej školám je, že je možné zorganizovať vyučovanie cudzieho jazyka na čo najnižšom stupni ako súčasť minimálnej úrovne poskytovania vzdelávania.
In a greater number of countries, the central education authorities insist on schools offering subjects or other learning opportunities, in addition to whatever is centrally specified (Figure B1), but allow them to decide which subjects or opportunities in accordance with their particular needs.
Vo väčšine štátov, ústredné školské orgány vyžadujú, aby školy poskytovali predmety alebo iné možnosti učenia sa, ako dodatok k tomu, čo je centrálne špecifikované (obrázok B1), ale umožnia im rozhodnúť, ktoré predmety alebo možnosti vzdelávania si vyberú podľa svojich potrieb.
As a result, the content of the minimum level of educational provision may up to a point vary from one school to the next, and include a foreign language as a compulsory subject or core curriculum option (or both) over and above what is laid down at central level.
Výsledkom je, že obsah minimálnej úrovne poskytovaného vzdelávania sa odlišuje podľa jednotlivých škôl a zahrňuje vyučovanie cudzieho jazyka ako povinného predmetu alebo povinne voliteľného predmetu (alebo oboje) v rozsahu, ktorý môže byť vyšší alebo nižší ako je stanovené na ústrednej úrovni.
This room for manoeuvre exists at all levels of education, and particularly secondary level.
Tento manévrovací priestor existuje na všetkých úrovniach vzdelávania, ale predovšetkým na stredoškolsej úrovni.
It is especially marked, for example, in Ireland, Italy and the United Kingdom in which centrally determined curricula place relatively less emphasis on foreign language teaching than in other countries (Figure B1).
Zvlášť markantné je to napríklad v Írsku, Taliansku a v Spojenom kráľovstve, kde centrálne stanovený obsah vzdelávania kladie relatívne menší dôraz na vyučovanie cudzích jazykov ako v iných štátoch (obrázok B1).
Schools may thus increase the teaching of foreign languages as part of the minimum level of educational provision.
Školy preto môžu zvýšiť vyučovanie cudzích jatykov ako súčasť minimálnej úrovne poskytovaného vzdelávania.
COMPULSORY TEACHING OF A FOREIGN LANGUAGE BEGINS AT AN INCREASINGLY EARLY STAGE OF EDUCATION AND LASTS LONGER
POVINNE VYUCOVANIE CUDZIEHO JAZYKA ZACINA V CORAZ VÄCSEJ MIERE NA NIZSOM STUPNI VZDELAVANIA A TRVA DLHSIE
For several decades, the general trend in Europe has been towards an increase in the number of years during which teaching of at least one foreign language is compulsory, and a lowering of the age at which this provision begins.
Už niekoľko desaťročí je všeobecným trendom v Európe zvyšovať počet rokov, počas ktorých sa vyučuje najmenej jeden cudzí jazyk ako povinný predmet a znižuje sa vek, keď sa ho žiaci začínajú učiť.
In most countries, these changes occurred mainly after 1984.
Vo väčšine štátov sa tieto zmeny objavili hlavne po roku 1984.
Between 1994 and 2003, the average number of years during which teaching of least one foreign language was compulsory rose from 8.4 to 9, or by around one school year.
V období rokov 1994 až 2003, priemerný počet rokov počas, ktorých sa vyučuje minimálne jeden cudzí jazyk ako povinný predmet rástol od 8,4 do 9, každý školský rok.
Between 1974 and 2003, the increase in the period during which one foreign language had to be learnt as a compulsory subject was over two years in several countries.
V období rokov 1974 až 2003, nárast obdobia počas, ktorého sa vyučuje jeden cudzí jazyk ako povinný predmet bol v niektorých štátoch viac ako dva roky.
In Spain, Italy, Austria, Sweden and Norway, it was four years or even more.
V Španielsku, Taliansku, Rakúsku, Švédsku a Nórsku, to boli štyri roky alebo dokonca i viac.
In all these countries except Sweden, this increase was solely attributable to the fact that teaching of the first foreign language as a compulsory subject was begun at an earlier age.
Vo všetkých týchto štátoch, okrem Švédska, tento nárast zodpovedal skutočnosti, že vyučovanie prvého cudzieho jazyka ako povinného predmetu sa začalo v ranom veku.
However, this general trend is far less clear in several countries of central and eastern Europe.
Avšak tento všeobecný trend je omnoho menej výrazný v niektorých štátoch strednej a východnej Európy.
In the great majority of them, children had to begin learning a first foreign language relatively early even in the 1970s and 1980s.
Vo väčšine z nich sa deti museli začať učiť prvý cudzí jazyk relatívne skoro, dokonca už v sedemdesiatych a osemdesiatych rokoch.
In most cases, that language was Russian.
Vo väčšine bola týmto jazykom ruština.
In the Baltic countries, Russianisation was especially marked and the language was taught very early on in compulsory education. However, it was not regarded as a foreign language.
V pobaltských štátoch bolo porušťovanie také výrazné, že sa vyučoval veľmi skoro v povinnom vzdelávaní, avšak nebol považovaný za cudzí jazyk.