natgillin/translations-raw huggingface dataset:
By its second question, the referring court essentially asks whether the provisions of Article 97(5) and (7) of the Law on VAT can be regarded as ‘special measures for derogation’ intended to prevent certain types of tax evasion or avoidance, within the meaning of Article 27(1) of the Sixth VAT directive.
Svojou druhou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či ustanovenia článku 97 ods. 5 a 7 zákona o DPH možno považovať za „osobitné odchylné opatrenia“ sledujúce zabránenie niektorým formám daňových únikov alebo obchádzaniu daňových povinností v zmysle článku 27 ods. 1 šiestej smernice o DPH.
It must be borne in mind that Article 27(1) of the Sixth VAT Directive provides that the option of a Member State to introduce such derogating measures is subject to a specific procedure, in particular requiring the agreement of the Council of the European Union, acting unanimously.
V tomto ohľade treba pripomenúť, že článok 27 ods. 1 šiestej smernice o DPH podmieňuje možnosť členského štátu zaviesť tieto odchylné opatrenia osobitným postupom, ktorý predpokladá jednohlasne vyjadrený súhlas Rady.
However, as the Advocate General states in point 39 of his Opinion and as is correctly pointed out by the Commission, the documents before the Court do not disclose that the measures at issue were authorised by the Council, in accordance with that provision, as special measures for derogation from the Sixth VAT directive.
Ako však zdôrazňuje generálny advokát v bode 39 svojich návrhov a správne uvádza Komisia, zo spisu nevyplýva, že Rada v súlade s uvedeným ustanovením umožnila prijať dotknuté opatrenia ako osobitné opatrenia odchylné od šiestej smernice o DPH.
That being the case, provisions such as those within Article 97(5) and (7) of the Law on VAT cannot fall within the scope of Article 27(1).
Za týchto podmienok ustanovenia, akými sú tie uvedené v článku 97 ods. 5 a 7 zákona o DPH, nemôžu patriť do rámca pôsobnosti uvedeného článku 27 ods. 1.
Consequently the reply to be given to the second question is that provisions, such as those at issue in the main proceedings, do not constitute ‘special measures for derogation’ intended to prevent certain types of tax evasion or avoidance, within the meaning of Article 27(1) of the Sixth VAT directive.
V dôsledku toho je potrebné odpovedať na druhú otázku, že ustanovenia, akými sú tie, ktorých sa týka spor vo veci samej, nepredstavujú „osobitné odchylné opatrenia“ sledujúce zabránenie niektorým formám daňových únikov alebo obchádzaniu daňových povinností v zmysle článku 27 ods. 1 šiestej smernice o DPH.
Article 18(4) of the Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment, as amended by Council Directive 2005/92/EC of 2 December 2005, and the principle of proportionality preclude national legislation, such as that at issue in the main proceedings, which, in order to allow investigations required to prevent tax evasion and avoidance, extends from 60 to 180 days, as from the date of submission of the taxable person’s VAT return, the period available to the national tax office for repayment of excess VAT to a category of taxable persons, unless those persons lodge a security deposit to a value of PLN 250 000.
Článku 18 ods. 4 šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu — spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia, zmenenej a doplnenej smernicou Rady 2005/92/ES z 12. decembra 2005, a zásade proporcionality odporuje vnútroštátna právna úprava, akou je tá v spore vo veci samej, ktorá na účely umožnenia kontrol nevyhnutných na zabránenie daňovým únikom a obchádzaniu daňových povinností stanovuje lehotu v rozsahu 60 až 180 dní od podania daňového priznania k dani z pridanej hodnoty zdaniteľnou osobou, ktorú majú vnútroštátne daňové orgány na vrátenie nadmerného odpočtu dane z pridanej hodnoty určitej kategórii zdaniteľných osôb, okrem prípadu, keď tieto osoby poskytnú zábezpeku vo výške 250 000 PLN.
Provisions such as those at issue in the main proceedings do not constitute ‘special measures for derogation’ intended to prevent certain types of tax evasion or avoidance within the meaning of Article 27(1) of the Sixth Directive 77/388, as amended by Directive 2005/92.
Ustanovenia, akými sú tie, ktorých sa týka spor vo veci samej, nepredstavujú „osobitné odchylné opatrenia“ sledujúce zabránenie niektorým formám daňových únikov alebo obchádzaniu daňových povinností v zmysle článku 27 ods. 1 šiestej smernice 77/388, zmenenej a doplnenej smernicou 2005/92.
Case C-33/07
Vec C-33/07
(Reference for a preliminary ruling from the Tribunalul Dâmboviţa)
(návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný Tribunalul Dâmboviţa)
(Citizenship of the Union — Article 18 EC — Directive 2004/38/EC — Right of citizens of the Union and their family members to move and reside freely within the territory of the Member States)
„Občianstvo Únie — Článok 18 ES — Smernica 2004/38/ES — Právo občanov Únie a ich rodinných príslušníkov voľne sa pohybovať a zdržiavať sa na území členských štátov“
Citizenship of the European Union — Provisions of the Treaty — Scope ratione personae (Arts 17(1) EC and 18 EC)
Občianstvo Európskej únie — Ustanovenia Zmluvy — Osobná pôsobnosť (Článok 17 ods. 1 ES a článok 18 ES)
Citizenship of the European Union — Right of free movement and residence in the territory of the Member States — Directive 2004/38
Občianstvo Európskej únie — Právo na voľný pohyb a pobyt na území členských štátov — Smernica 2004/38
(Art. 18 EC; European Parliament and Council Directive 2004/38, Art. 27)
(Článok 18 ES; smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/38, článok 27)
Member State on account of his ‘illegal residence’ there, provided that the personal conduct of that national constitutes a genuine, present and sufficiently serious threat to one of the fundamental interests of society and that the restrict- ive measure envisaged is appropriate to ensure the achievement of the object- ive it pursues and does not go beyond what is necessary to attain it.
„nezákonného pobytu“, za podmienky, na jednej strane, že osobné správanie tohto štátneho príslušníka predstavuje skutočné, existujúce a dostatočne závažné ohrozenie jedného zo základných záujmov spoločnosti, a na druhej strane, že plánované obmedzujúce opatrenie je vhodné na zabezpečenie realizácie cieľa, ktorý sleduje, a neprekračuje rámec toho, čo je nevyhnutné na jeho dosiahnutie.
It is for the national court to establish, on the basis of the matters of fact and law justifying the request for a restriction on the right to leave the first Member State whether that is so in the case before it.
Je úlohou vnútroštátneho súdu na základe skutkových a právnych okolností, ktorými bol odôvodnený návrh na obmedzenie práva na výstup, zistiť, či to tak je vo veci, ktorú prejednáva.
A national of a Member State who has been repatriated from another Member State enjoys the status of a citizen of the Union under Article 17(1) EC and may therefore rely on the right pertaining to that status, including against his Member state of origin, and in particular the right conferred by Article 18 EC to move and reside freely within the territory of the Member States.
Príslušník členského štátu, repatriovaný z územia iného členského štátu, má v zmysle článku 17 ods. 1 ES štatút občana Únie, a teda sa môže aj voči členskému štátu svojho pôvodu domáhať práv, ktoré patria k tomuto štatútu, najmä práva voľne sa pohybovať a zdržiavať sa na území členských štátov, ktoré priznáva článok 18 ES.
In that regard, the right of freedom of movement includes both the right for citizens of the European Union to enter a Member State other than the one of origin and the right to leave the State of origin.
V tejto súvislosti právo na voľný pohyb zahŕňa tak právo občanov Európskej únie vstúpiť na územie iného členského štátu, ako je členský štát ich pôvodu, ako aj právo opustiť územie svojho štátu pôvodu.
The fundamental freedoms guaranteed by the EC Treaty would be rendered meaningless if the Member State of origin could, without valid justification, prohibit its own nationals from leaving its territory in order to enter the territory of another Member State.
Základné slobody zaručené Zmluvou ES by totiž boli zbavené svojej podstaty, keby členský štát pôvodu mohol bez platného odôvodnenia zakázať svojim vlastným štátnym príslušníkom opustiť územie tohto štátu s cieľom usadiť sa v inom členskom štáte.
(see paras 17, 18)
(pozri body 17, 18)
A measure limiting the exercise of the right of free movement must be adopted in the light of considerations pertaining to the protection of public policy or public security in the Member State imposing the measure.
Pokiaľ ide o prvú podmienku, opatrenie obmedzujúce výkon práva voľného pohybu musí byť prijaté z dôvodov spojených s ochranou verejného poriadku alebo verejnej bezpečnosti členského štátu, ktorý prijíma toto opatrenie.
Thus it cannot be based exclusively on reasons advanced by another Member State to justify a decision to remove a Community national from the territory of the latter State. That does not however rule out the possibility of such reasons being taken into account in the context of the assessment which the competent national authorities undertake for the purpose of adopting the measure restricting freedom of movement.
Toto opatrenie teda nemôže vychádzať výlučne z dôvodov, ktoré uvádza iný členský štát na účely odôvodnenia rozhodnutia o vyhostení štátneho príslušníka Spoločenstva z územia tohto štátu; táto úvaha však nevylučuje, aby boli uvedené dôvody zohľadnené v rámci posúdenia vykonaného príslušnými vnútroštátnymi orgánmi pri prijatí opatrenia obmedzujúceho voľný pohyb.
Articles 18 EC and 27 of Direct- ive 2004/38 on the right of citizens of the Union and their family members to move and reside freely within the territory of the Member States amending Regulation No 1612/68 and repealing Directives 64/221, 68/360, 72/194, 73/148, 75/34, 75/35, 90/364, 90/365 and 93/96 do not preclude national legislation that allows the right of a national of a Member State to travel to another Member State to be restricted, in par -ticular on the ground that he has previously been repatriated from the latter
Článku 18 ES a článku 27 smer -nice 2004/38 o práve občanov Únie a ich rodinných príslušníkov voľne sa pohybovať a zdržiavať sa v rámci územia členských štátov, ktorá mení a dopĺňa nariadenie 1612/68 a ruší smernice 64/221, 68/360, 72/194, 73/148, 75/34, 75/35, 90/364, 90/365 a 93/96, neodporuje vnútroštátna právna úprava, ktorá umožňuje obmedziť právo štátneho príslušníka členského štátu cestovať na územie iného členského štátu najmä preto, že tento občan bol odtiaľ predtým repatriovaný z dôvodu, že sa nachádzal v situácii
(see paras 25, 28, 30, operative part)
(pozri body 25, 28, 30 a výrok)
OPINION OF ADVOCATE GENERALMAZÁK delivered on 14 February 2008 1
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTAJÁN MAZÁK prednesené 14. februára 2008 1
I — Relevant Community law
I — Príslušné právo Spoločenstva
In this reference for a preliminary ruling under Article 234 EC, the referring court seeks guidance on the interpretation of Article 18 EC and Article 27 of Direct- ive 2004/38/EC of the European Parliament and of the Council of 29 April 2004 on the right of citizens of the Union and their family members to move and reside freely within the territory of the Member States amending Regulation (EEC) No 1612/68 and repealing Directives 64/221/EEC, 68/360/EEC, 72/194/EEC, 73/148/EEC, 75/34/EEC, 75/35/EEC, 90/364/EEC, 90/365/EEC and 93/96/EEC. 2
Týmto návrhom na začatie prejudiciálneho konania podaným podľa článku 234 ES vnútroštátny súd žiada o usmernenie pri výklade článku 18 ES a článku 27 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/38/ES z 29. apríla 2004 o práve občanov Únie a ich rodinných príslušníkov voľne sa pohybovať a zdržiavať sa v rámci územia členských štátov, ktorá mení a dopĺňa nariadenie (EHS) 1612/68 a ruší smernice 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS 2.
Article 18(1) EC provides that ‘[e]very citizen of the Union shall have the right to move and reside freely within the territory of the Member States, subject to the limitations and conditions laid down in this Treaty and by the measures adopted to give it effect’.
Článok 18 ods. 1 ES uvádza, že „každý občan únie má právo slobodne sa pohybovať a zdržiavať na území členských štátov, pričom podlieha obmedzeniam a podmienkam ustanoveným v tejto zmluve a v opatreniach prijatých na ich vykonanie“.
The proceedings before the referring court concern a civil action brought by the Ministry of Administration and Home Affairs — Directorate General for Passports, Bucharest, (‘the Ministry’) on 11 January 2007 for an order imposing a restriction on Mr Gheorghe Jipa’s freedom of movement abroad for a period of up to three years.
Konanie pred vnútroštátnym súdom sa týka návrhu v občianskoprávnej veci, ktorý 11. januára 2007 podalo ministerstvo pre správu a vnútorné veci — generálny direktorát pre pasy v Bukurešti (ďalej len „ministerstvo“) domáhajúce sa obmedzenia, na obdobie troch rokov, výkonu práva na voľný pohyb pána Jipu v zahraničí.
The order was sought following Mr Jipa’s repatriation to Romania on 26 November 2006 on foot of a Readmission Agreement concluded between, inter alia, Romania and Belgium.
Návrh bol podaný v dôsledku skutočnosti, že pán Jipa bol 26. novembra 2006 repatriovaný do Rumunska na základe Dohody o opätovnom prijímaní osôb uzavretej inter alia medzi Rumunskom a Belgickom.
1 — Original language: English.2 — OJ 2004 L 158, p. 77.
1 — Jazyk prednesu: angličtina.2 — Ú. v. EÚ L 158, s. 77; Mim. vyd. 05/005, s. 46.
Article 1(a) of Directive 2004/38 provides that that directive lays down, inter alia, the conditions governing the exercise of the right
Podľa článku 1 písm. a) smernice 2004/38 táto smernica stanovuje okrem iného podmienky, ktoré upravujú uplatňovanie
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-33/07 of free movement and residence within the territory of the Member States by Union citizens and their family members.
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA — J. MAZÁK — VEC C-33/07 práva voľného pohybu a pobytu v rámci územia členských štátov občanmi Únie a ich rodinných príslušníkov.
Subject to the provisions of this Chapter, Member States may restrict the freedom of movement and residence of Union citizens … on grounds of public policy, public secur- ity or public health.
S výhradou ustanovení tejto kapitoly členské štáty môžu obmedziť slobodu pohybu a pobytu občanov Únie… na základe dôvodov verejnej politiky [verejného poriadku — neoficiálny preklad], verejnej bezpečnosti alebo verejného zdravia.
These grounds shall not be invoked to serve economic ends.
Tieto dôvody sa nesmú využívať pre ekonomické účely.
Article 3(1) of Directive 2004/38 provides:
Článok 3 ods. 1 smernice 2004/38 stanovuje:
Measures taken on grounds of public policy or public security shall comply with the principle of proportionality and shall be based exclusively on the personal conduct of the individual concerned.
Opatrenia prijaté z dôvodov verejnej politiky [verejného poriadku — neoficiálny preklad] alebo verejnej bezpečnosti musia byť v súlade s zásadou úmernosti [so zásadou proporcionality — neoficiálny preklad] a musia vychádzať výlučne z osobného správania daného jednotlivca.
Previous criminal convictions shall not in themselves constitute grounds for taking such measures.
Trestné činy, ku ktorým došlo v minulosti, sa samé o sebe nepovažujú za dôvody na prijatie takýchto opatrení.
Article 4(1) of Directive 2004/38 entitled ‘Right of exit’ provides:
Odsek 1 článku 4 smernice 2004/38 nazvaného „Právo výstupu“ uvádza:
The personal conduct of the individual concerned must represent a genuine, present and sufficiently serious threat affecting one of the fundamental interests of society.
Osobné správanie daného jednotlivca musí predstavovať skutočnú, existujúcu a dostatočne vážnu hrozbu ovplyvňujúcu jeden zo základných záujmov spoločnosti.
Justifications that are isolated from the particulars of the case or that rely on considerations of general prevention shall not be accepted. …’
Zdôvodnenia, ktoré sú oddelené od podrobností prípadu, alebo ktoré sa spoliehajú na aspekty všeobecnej prevencie, sú neprijateľné.
Without prejudice to the provisions on travel documents applicable to national border controls, all Union citizens with a valid identity card or passport … shall have the right to leave the territory of a Member State to travel to another Member State.’
Bez toho, aby boli dotknuté ustanovenia o cestovných dokladoch použiteľné na vnútroštátne pohraničné kontroly, všetci občania Únie s platným preukazom totožnosti alebo pasom… majú právo opustiť územie členského štátu, aby cestovali do iného členského štátu.“
Article 1 of the Agreement between the Government of Romania, of the first part, and the Governments of the Kingdom of Belgium, of the Grand Duchy of Luxembourg and the Kingdom of the Netherlands, of the other part, on the readmission of persons who are in an illegal situation (the ‘Readmission Agreement’) and which was
Článok 1 Dohody medzi rumunskou vládou na jednej strane a vládami Belgického kráľovstva, Luxemburského veľkovojvodstva a Holandského kráľovstva na druhej strane o opätovnom prijímaní osôb nachádzajúcich sa v situácii nezákonného pobytu (ďalej len „dohoda o opätovnom prijímaní osôb“),
Article 27 of Directive 2004/38 entitled ‘General principles’ and which is found in Chapter VI — Restrictions on the right of entry and the right of residence on grounds of public policy, public security or public health, provides:
Článok 27 smernice 2004/38 nazvaný „Všeobecné zásady“, nachádzajúci sa v kapitole VI „Obmedzenia práva vstupu a práva pobytu z dôvodov verejnej politiky [verejného poriadku — neoficiálny preklad], verejnej bezpečnosti alebo verejného zdravia“, stanovuje:
JIPA approved by Romanian Government Decree No 825/1995 3 provides:
JIPA ktorá bola schválená dekrétom rumunskej vlády č. 825/1995 3 stanovuje:
Pursuant to Article 38 of Law 248/2005:
Podľa článku 38 zákona č. 248/2005:
‘The Government of Romania shall readmit to its territory, at the request of the Government of Belgium, the Government of Luxembourg or the Government of the Netherlands, without any formality, any person who does not satisfy or no longer satisfies the conditions for entry or residence applicable to the territory of Belgium, of Luxembourg, or of the Netherlands, where it is established or presumed that the person concerned is a Romanian citizen.’
„Rumunská vláda na žiadosť belgickej, luxemburskej alebo holandskej vlády a bez akýchkoľvek formalít, umožní opätovný vstup na svoje územie každej osobe, ktorá nesplní alebo už nespĺňa podmienky vstupu alebo pobytu platné na území Belgicka, Luxemburska alebo Holandska, ak sa zistí alebo je predpoklad, že ide o rumunského občana.“
‘A restriction on the exercise of the right of free movement abroad of Romanian citizens may be imposed for a period not exceeding three years, under the following conditions and only against: provides:
„Obmedzenie výkonu práva na voľný pohyb rumunských občanov v zahraničí možno uložiť najviac na obdobie troch rokov a len:
3 — Published in Monitorul Oficial No 241 of 20 October 1995.
3 — Uverejnený v Monitorul Oficial č. 241 z 20. októbra 1995.
4 — Published in Monitorul Oficial No 682 of 29 July 2005, amended by Decree No 5 of 19 January 2006, published in Monitorul Oficial No 71 of 26 January 2006.
4 — Uverejnený v Monitorul Oficial č. 682 z 29. júla 2005, zmenený a doplnený dekrétom č. 5 z 19. januára 2006, uverejnenom v Monitorul Oficial č. 71 z 26. januára 2006.
(b) a person whose presence in the territory of a State would, by reason of the activities which that person carries out or might carry out, seriously harm the interests of Romania or, as the case may be, bilateral relations between Romania and that State.’
b) osobe, ktorej prítomnosť na území dotknutého štátu v dôsledku činnosti, ktorú vykonáva alebo by mohla vykonávať, závažne poškodzuje záujmy Rumunska alebo bilaterálne vzťahy medzi Rumunskom a dotknutým štátom.“
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-33/07
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA — J. MAZÁK — VEC C-33/07
Article 39 of Law 248/2005 provides as follows:
Článok 39 zákona č. 248/2005 stanovuje:
The referring court considers, inter alia, that the provisions of national law, in particular Articles 38 and 39 of Law 248/2005 and Government Decree No 825/1995, are contrary to Article 18 EC and Article 27 of Directive 2004/38.
Tento vnútroštátny súd sa okrem iného domnieva, že ustanovenia vnútroštátneho práva, najmä články 38 a 39 zákona č. 248/2005 a vládneho dekrétu č. 825/1995, sú v rozpore s článkom 18 ES a člán -kom 27 smernice 2004/38.
By decision dated 17 January 2007, the Tribunalul Dâmboviţa decided to stay the proceedings and to refer the following questions to the Court:
Rozhodnutím zo 17. januára 2007 Tribunalul Dâmboviţa rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
‘In the situation provided for in Article 38(a), the measure shall be adopted at the request of the Directorate General for Passports, in relation to the State from which the person has been repatriated, by the court in whose territorial jurisdiction he resides or, if that person resides abroad, Tribunalul Bucureşti.’
„Opatrenie v prípade uvedenom v článku 38 písm. a) vzhľadom na štát, z ktorého územia bola osoba repatriovaná, prijme na požiadanie generálneho direktorátu pre pasy súd príslušný podľa bydliska osoby a ak ide o osobu s bydliskom v zahraničí, Tribunalul Bucureşti.“
Must Article 18 EC … be interpreted as meaning that the legislation in force in Romania (Articles 38 and 39 of Law 248/2005 on the conditions for the free movement of Romanian citizens abroad) places obstacles in the way of the free movement of persons?
Má sa článok 18 ES… vykladať v tom zmysle, že mu odporuje rumunská právna úprava (vyplývajúca z člán -kov 38 a 39 zákona č. 248/2005 o režime voľného pohybu rumunských občanov v zahraničí), ktorá vytvára prekážky výkonu práva na voľný pohyb osôb?
III — The main proceedings and the order for reference
III — Spor vo veci samej a návrh na začatie prejudiciálneho konania
It would appear from the order for reference that Mr Jipa left Romania to go to Belgium on 10 September 2006.
Z návrhu na začatie prejudiciálneho konania vyplýva, že pán Jipa 10. septembra 2006 opustil územie Rumunska a odišiel do Belgicka.
He was repatriated to Romania on account of ‘illegal residence’ on 26 November 2006 by the Belgian authorities pursuant to the Readmission Agreement.
Vzhľadom na svoj „nezákonný pobyt“ bol na základe dohody o opätovnom prijímaní osôb 26. novembra 2006 belgickými orgánmi repatriovaný do Rumunska.
(a) Do Articles 38 and 39 of Law 248/2005 … which prevent a person (who is a Romanian citizen and, now, a citizen of the Union) from moving freely in another State (in this case, a Member State of the European Union), constitute an obstacle to the free movement of persons upheld by Article 18 EC?
Predstavujú články 38 a 39 zákona č. 248/2005…, ktoré zakazujú osobe (rumunskému občanovi a teraz tiež občanovi Únie) voľne sa pohybovať v inom štáte (v tomto prípade ide o členský štát Európskej únie), prekážku voľného pohybu osôb ustanoveného v článku 18 ES?
On 11 January 2007, the Ministry sought an order from the referring court to restrict Mr Jipa’s freedom of movement to Belgium.
Dňa 11. januára 2007 sa ministerstvo obrátilo na vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania s návrhom na obmedzenie voľného pohybu pána Jipu, pokiaľ ide o Belgicko.
The referring court notes in its order for reference that the Ministry has not clarified what is meant by the ‘illegal residence’ of Mr Jipa which led to his repatriation.
Daný vnútroštátny súd vo svojom návrhu uviedol, že ministerstvo neobjasnilo, v čom spočíval „nezákonný pobyt“ pána Jipu, ktorý viedol k jeho repatriácii.