natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the present case, none of those conditions are met.
V predmetnom prípade nie je splnená žiadna z týchto podmienok.
Accordingly, the reference for a preliminary ruling is admissible.
Z toho vyplýva, že návrh na začatie prejudiciálneho konania je prípustný.
Taking the view that the answer to the three questions referred leaves no scope for any reasonable doubt, the Court, pursuant to the second paragraph of Article 104(3) of its Rules of Procedure, informed the referring court that it proposed to give its decision by reasoned order and called on the interested parties referred to in Article 23 of the Statute of the Court of Justice to submit any observations they might have in that regard.
Vzhľadom na to, že odpoveď na tieto tri otázky nevzbudzuje žiadne rozumné pochybnosti, Súdny dvor na základe článku 104 ods. 3 druhého pododseku rokovacieho poriadku vyrozumel vnútroštátny súd, že má v úmysle rozhodnúť odôvodneným uznesením, a vyzval oprávnené subjekty uvedené v článku 23 Štatútu Súdneho dvora, aby v tejto súvislosti predložili prípadné pripomienky.
Aeillo and Others and the Commission of the European Communities replied to the Court’s request.
Na výzvu Súdneho dvora reagovali Aiello a i. a Komisia Európskych spoločenstiev.
The Commission in its reply stated that it had no objection to
Komisia vo svojej odpovedi uviedla, že nemá námietky proti tomu, aby Súdny dvor
AIELLO AND OTHERS the Court giving its decision by way of reasoned order.
rozhodol odôvodneným uznesením.
Aiello and Others submitted arguments similar to those raised in their written observations and requested that a hearing be held.
Aiello a i. v podstate zopakovali podobné argumenty, aké uviedli vo svojich písomných pripomienkach, a požiadali o vytýčenie pojednávania.
However, those factors have not persuaded the Court to depart from the procedural approach envisaged.
Tieto skutočnosti však nepresvedčili Súdny dvor, aby zmenil plánovaný procesný postup.
— The first question
— O prvej otázke
By its first question, the referring court is essentially asking whether Article 2(1) of Directive 85/337 must be interpreted as meaning that projects likely to have significant effects on the environment, but which are not referred to in Annexes I and II to that directive, must nevertheless be subject to an environmental impact assessment which complies with the assessment set out in that directive.
V prvej otázke sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa má článok 2 ods. 1 smernice 85/337 vykladať tak, že projekty s pravdepodobným podstatným vplyvom na životné prostredie, aj keď nie sú uvedené v prílohách I a II tejto smernice, musia byť podrobené posúdeniu z hľadiska ich vplyvov na životné prostredie, ako to stanovuje uvedená smernica.
Article 2(1) of Directive 85/337 provides that projects likely to have significant effects on the environment by virtue, inter alia, of their nature, size or location and which must, therefore, be subject to an assessment with regard to those effects, are defined in Article 4 of that directive.
Článok 2 ods. 1 smernice 85/337 stanovuje, že projekty, ktoré pravdepodobne budú mať podstatný vplyv na životné prostredie, najmä vzhľadom na svoj charakter, veľkosť, alebo umiestnenie, a ktoré z tohto dôvodu budú podliehať posúdeniu z hľadiska ich vplyvov, sú definované v článku 4 smernice.
Article 4 provides, in paragraph 1 thereof, that the projects listed in Annex I shall be made subject to an environmental impact assessment and, in paragraph 2 thereof, that, with regard to projects listed in Annex II to that directive, it is for the Member States to determine whether they should be subject to such an assessment on the basis of certain thresholds or certain criteria.
Uvedený článok 4 v odseku 1 stanovuje, že projekty, na ktoré sa vzťahuje príloha I smernice 85/337, podliehajú posúdeniu z hľadiska ich vplyvov na životné prostredie, a v odseku 2 uvádza, že pri projektoch, na ktoré sa vzťahuje príloha II smernice, členským štátom prináleží, aby rozhodli, či sa tieto projekty budú posudzovať na základe určitých prahových hodnôt alebo určitých kritérií.
It must also be noted that that article renders both situations referred to in the preceding paragraph subject to the application of Article 2(3) of Directive 85/337,
Takisto je potrebné pripomenúť, že pre obidva prípady uvedené v predchádzajúcom bode tento článok vyhradzuje použitie článku 2 ods. 3 smernice 85/337, ktorý
2008 — CASE C-156/07 which allows Member States, in exceptional cases, to exempt a specific project in whole or in part from the requirement to make an assessment.
2008 — VEC C-156/07 členským štátom vo výnimočných prípadoch umožňuje úplne alebo sčasti vyňať špecifický projekt z povinnosti posúdenia.
Furthermore, Article 1 of Directive 85/337 provides, in paragraph 4 thereof, that the directive does not cover projects serving national defence purposes and, in paragraph 5 thereof, that it does not apply to projects the details of which are adopted by a specific act of national legislation, since the objectives of that directive are deemed to be achieved through the legislative process.
Navyše článok 1 smernice 35/337 v odseku 4 stanovuje, že smernica sa netýka projektov určených na národnú obranu, a v odseku 5, že sa nepoužije na projekty, ktorých podrobnosti sú upravené osobitným vnútroštátnym právnym predpisom, keďže ciele smernice sa považujú za dosiahnuté prostredníctvom legislatívneho procesu.
Consequently, having regard to paragraphs 29 to 32 of this order, the answer to the first question referred must be that Article 2(1) of Directive 85/337 must be interpreted as not requiring that any project likely to have a significant effect on the environment be made subject to the environmental impact assessment provided for in that directive, but only those referred to in Annexes I and II to that directive, under the conditions set out in Article 4 thereof and subject to Articles 1(4) and (5) and 2(3) thereof.
Vzhľadom na body 29 až 32 tohto uznesenia je preto na prvú položenú otázku potrebné odpovedať, že článok 2 ods. 1 smernice 85/337 sa má vykladať tak, že nevyžaduje, aby každý projekt, ktorý bude mať pravdepodobne podstatný vplyv na životné prostredie, podliehal postupu posúdenia, ktorý stanovuje smernica, ale že to platí len pre tie projekty, ktoré sú uvedené v prílohách I a II uvedenej smernice, a to za podmienok uvedených v jej článku 4 a s výhradou článku 1 ods. 4 a 5 a článku 2 ods. 3 tej istej smernice.
— The second question
— O druhej otázke
By its second question, the referring court essentially asks whether Member States are required to take account of the selection criteria listed in Annex III to Direct- ive 85/337 when they determine, pursuant to Article 4(2) of that directive, in respect
Vo svojej druhej otázke sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či výberové kritériá stanovené v prílohe III smernice 85/337 sú pre členské štáty záväzné, keď na základe článku 4
AIELLO AND OTHERS of the projects in the classes listed in Annex II thereto and on the basis of case-by-case assessments, or thresholds or criteria fixed by the Member State, whether those projects must be subject to the environmental impact assessment procedure.
ods. 2 smernice pri projektoch spadajúcich pod prílohu II smernice na základe posúdenia každého jednotlivého prípadu alebo na základe nimi stanovených prahových hodnôt alebo kritérií rozhodujú, či tieto projekty musia podliehať posúdeniu z hľadiska ich vplyvov na životné prostredie.
In this connection, the Court has already held that, although Member States may establish the criteria and/or thresholds necessary to determine which of the projects in the classes listed in Annex II to Directive 85/337, in its original version, are to be subject to an assessment, their discretion is limited by the obligation, set out in Article 2(1) of that directive, to subject projects likely to have significant effects on the environment, particularly by virtue of their nature, size or location, to an assessment with regard to their impact (see, inter alia, Case C-486/04 Commission v Italy [2006] ECR I-11025, paragraph 53).
V tejto súvislosti už Súdny dvor rozhodol, že hoci majú členské štáty možnosť stanoviť kritériá a/alebo prahové hodnoty, na základe ktorých sa určí, ktoré projekty spadajúce pod prílohu II smernice 85/337 vo svojej pôvodnej verzii musia byť predmetom takéhoto posúdenia, miera ich voľnej úvahy je limitovaná povinnosťou stanovenou v článku 2 ods. 1 uvedenej smernice podrobiť projekty, ktoré budú mať pravdepodobne podstatný vplyv na životné prostredie, najmä z dôvodu ich charakteru, veľkosti alebo umiestnenia, posúdeniu z hľadiska vplyvov (pozri najmä rozsudok z 23. novembra 2006, Komisia/Taliansko, C-486/04, Zb. s. I-11025, bod 53).
Under Article 4(2) of Directive 85/337, it is for the Member States to determine themselves in which cases the projects in the classes listed in Annex II to that dir -ective must be made subject to an environmental impact assessment, whereas the projects in Annex I thereto must always be subject to such a procedure.
Podľa článku 4 ods. 2 smernice 85/337 je vecou samotných členských štátov, aby určili, v ktorých prípadoch sa projekty vymenované v prílohe II tejto smernice musia podrobiť posúdeniu z hľadiska ich vplyvov na životné prostredie, zatiaľ čo projekty uvedené v prílohe I smernice musia byť predmetom takéhoto posúdenia vždy.
That provision leaves the Member States two options.
To isté ustanovenie dáva členským štátom dve možnosti.
It stems from the actual wording of Article 4(3) of Directive 85/337 that that Dir ective requires Member States, in both cases, to take into account the relevant selection criteria set out in Annex III to that directive, that is to say, those of the criteria which must be applied in the light of the characteristics of the project concerned.
Zo samotného znenia článku 4 ods. 3 smernice 85/337 vyplýva, že táto smernica členským štátom tak v prvom, ako aj v druhom prípade ukladá povinnosť zohľadniť relevantné výberové kritériá vymedzené v prílohe III, to znamená tie kritériá, ktoré sa musia použiť vzhľadom na vlastnosti konkrétneho projektu.
Therefore, the answer to the second question referred is that Directive 85/337 does require the Member States to take account of the relevant selection criteria listed in Annex III to Directive 85/337 when they determine, in respect of the projects in the classes listed in Annex II thereto, either on the basis of case-by-case assessments, or on the basis of thresholds or criteria fixed by the Member State, whether the projects concerned must be subject to the environmental impact assessment procedure.
Na druhú otázku je preto potrebné odpovedať, že relevantné výberové kritériá uvedené v prílohe III smernice 85/337 sú záväzné pre členské štáty, keď tieto štáty pri projektoch spadajúcich do prílohy II smernice určujú, a to buď na základe skúmania každého jednotlivého prípadu, alebo na základe nimi stanovených prahových hodnôt alebo kritérií, či dotknutý projekt má podliehať posúdeniu z hľadiska vplyvov na životné prostredie.
— The third question
— O tretej otázke
By its third question, the referring court is essentially requesting the Court to specify whether the Italian legislation at issue in the main proceedings constitutes due transposition into national law of Article 4 of Directive 85/337, given that that secondary legislation does not set out the criterion of cumulation with other projects, which is none the less referred to in Annex III to that directive, as a selection criterion to be taken into account when the competent national authority determines whether projects in the classes listed in Annex II to that directive must be made subject to an environmental impact assessment.
Vo svojej tretej otázke vnútroštátny súd v podstate žiada Súdny dvor, aby objasnil, či sporná talianska právna úprava zabezpečuje riadne prebratie článku 4 smer -nice 85/337, keďže kumuláciu s inými projektmi nestanovuje ako výberové kritérium, ktoré má príslušný vnútroštátny orgán zohľadniť pri posudzovaní, či projekty spadajúce do prílohy II uvedenej smernice majú podliehať posúdeniu z hľadiska vplyvov na životné prostredie, hoci je toto kritérium uvedené v prílohe III smernice.
It is settled caselaw that the Court has no jurisdiction, in proceedings brought on the basis of Article 234 EC, to rule on the compatibility of national rules with Community law.
Podľa ustálenej judikatúry Súdnemu dvoru neprislúcha vyslovovať sa v rámci konania začatého podľa článku 234 ES k zlučiteľnosti predpisov vnútroštátneho práva s ustanoveniami práva Spoločenstva.
On the other hand, the Court does have jurisdiction to provide the national court with all the guidance as to the interpretation of Community law necessary to enable that court to rule on the compatibility of those national rules with Community law (see Joined Cases C-338/04, C-359/04 and C-360/04 Placanica and Others [2007] ECR I-1891, paragraph 36 and the caselaw cited).
Súdny dvor však má právomoc poskytnúť vnútroštátnemu súdu všetky výkladové prostriedky vyplývajúce z práva Spoločenstva, ktoré mu umožnia posúdiť zlučiteľnosť vnútroštátnych právnych predpisov s právnou úpravou Spoločenstva (rozsudok zo 6. marca 2007, Placanica a i., C-338/04, C-359/04 a C-360/04, Zb. s. I-1891, bod 36, ako aj citovaná judikatúra).
In the present case, it is apparent from the order for reference that the national court wishes to establish whether the Member States, in the transposition of the Directive into their domestic legal order, are required to adopt a provision drawing attention to the obligation to apply the criteria of the cumulation of the project concerned with other projects, referred to in Annex III to that directive, when an assessment is made
V predmetnom prípade z návrhu na začatie prejudiciálneho konania vyplýva, že vnútroštátny súd sa snaží zistiť, či členské štáty pri preberaní smernice 85/337 do svojich vnútroštátnych právnych poriadkov musia prijať ustanovenie, ktoré stanoví povinnosť rešpektovať kritérium kumulácie dotknutého projektu s inými projektmi, uvedené v prílohe III tejto smernice, keď sa posudzuje, či projekt spadajúci do
AIELLO AND OTHERS of whether a project in the classes listed in Annex II thereto must be made subject to the environmental impact assessment provided for in that directive.
prílohy II smernice má podliehať posúdeniu z hľadiska svojich vplyvov na životné prostredie, ktoré stanovuje smernica.
First of all, it should be observed that each of the Member States to which a directive is addressed is obliged to adopt, within the framework of its national legal system, all the measures necessary to ensure that the directive is fully effective, in accordance with the objective it pursues (Case C-32/05 Commission v Luxembourg [2006] ECR I-11323, paragraph 32).
V tejto súvislosti treba hneď na úvod pripomenúť, že každý členský štát, ktorému je smernica určená, má povinnosť prijať v rámci svojho vnútroštátneho právneho poriadku všetky opatrenia potrebné na zabezpečenie plného účinku smernice v súlade s cieľom sledovaným smernicou (rozsudok z 30. novembra 2006, Komisia/Luxembursko, C-32/05, Zb. s. I-11323, bod 32).
The Court has also held that the provisions of a directive must be implemented with unquestionable binding force and with the specificity, precision and clarity necessary to satisfy the need for legal certainty, which requires that, in the case of a directive intended to confer rights on individuals, the persons concerned must be enabled to ascertain the full extent of their rights (Case C-207/96 Commission v Italy [1997] ECR I-6869, paragraph 26).
Súdny dvor tiež rozhodol, že ak má byť splnená požiadavka právnej istoty, ktorá vyžaduje, aby v prípade, že cieľom smernice je založiť práva jednotlivcov, požívatelia práv mohli v plnom rozsahu tieto práva poznať, ustanovenia smernice musia byť vykonané dostatočne špecificky, presne a jasne a tak, aby mali nespochybniteľnú záväznosť (rozsudok zo 4. decembra 1997, Komisia/Taliansko, C-207/96, Zb. s. I-6869, bod 26).
In the present case, Article 4 of Directive 85/337 must be interpreted as requiring the competent authority to take into account the relevant selection criteria set out in Annex III to that directive when an assessment is made of whether a project in the classes listed in Annex II thereto must be subject to an environmental impact assessment, both when that assessment is made on the basis of a case-by-case examination and when the Member State concerned has opted for general rules.
V predmetnom prípade treba článok 4 smernice 85/337 vykladať tak, že príslušnému orgánu ukladá povinnosť zohľadniť relevantné výberové kritériá uvedené v prílohe III tejto smernice, keď posudzuje, či projekt spadajúci pod prílohu II smernice má podliehať posúdeniu z hľadiska vplyvov na životné prostredie, a to tak vtedy, keď sa skúma každý jednotlivý prípad, ako aj vtedy, keď sa členský štát rozhodol pre všeobecnú právnu úpravu.
Where a Member State chooses to determine in a general and abstract manner, as it is permitted to do by Directive 85/337, the projects in the classes listed in Annex II to that directive which must be made subject to an environmental impact assessment, it bears responsibility for drawing up the list of those projects by applying one or more of the relevant criteria in Annex III, as appropriate.
Keď sa členský štát rozhodne — ako mu to smernica 85/337 dovoľuje — všeobecne a abstraktne určiť, ktoré projekty spadajúce do prílohy II smernice budú podliehať posúdeniu z hľadiska vplyvov na životné prostredie, prináleží mu, aby stanovil zoznam týchto projektov tak, že uplatní jedno, prípadne viac relevantných kritérií z uvedenej prílohy III.
The criterion of cumulation can therefore, where relevant, be used to make one type of project subject to such an assessment, having regard to the completion of that project with other projects and if necessary taking into consideration the completion of all those projects during a specific period of time.
Ak je kritérium kumulácie relevantné, môže byť použité, aby určitý druh projektu podliehal takémuto posúdeniu, a to s ohľadom na jeho realizáciu spolu s inými projektmi, prípadne na skutočnosť, že všetky tieto projekty sa budú realizovať v rámci určitého časovo obmedzeného obdobia.
Where a Member State opts, on the contrary, wholly or partially, to determine on a case-by-case basis the projects in the classes listed in Annex II to Directive 85/337 which must be made subject to an environmental impact assessment, it bears responsibility for ensuring that the competent national authorities have regard to the various criteria listed in Annex III to that directive in so far as those criteria are relevant having regard to the characteristics of the project concerned.
Keď si naopak členský štát čiastočne alebo úplne zvolí alternatívu, že o tom, ktoré projekty spadajúce do prílohy II smernice 85/337 musia podliehať posúdeniu z hľadiska vplyvov na životné prostredie, bude rozhodovať v každom jednotlivom prípade, musí to urobiť tak, aby príslušné vnútroštátne orgány zohľadňovali jednotlivé kritériá vymenované v prílohe III tejto smernice, pokiaľ sú relevantné vzhľadom na vlastnosti daného projektu.
For that purpose, the Member State may refer, in its national legislation, to the criteria in Annex III.
Na tieto účely môže členský štát vo vnútroštátnej legislatíve odkázať na kritériá uvedenej prílohy III.
It can also integrate those criteria into its legislation, by expressly providing that the competent authorities must refer to them for the purpose of determining, on a case-by-case basis, whether a project in the classes listed in Annex II to Directive 85/337 must be made subject to an environmental impact assessment.
Môže tiež tieto kritériá zahrnúť do svojej legislatívy tak, že výslovne stanoví, že príslušné orgány z nich musia vychádzať, keď v jednotlivom prípade rozhodujú, či projekt patriaci do prílohy II smernice 85/337 má byť predmetom posúdenia z hľadiska vplyvov na životné prostredie.
In any event, where a Member State chooses to proceed by that route it cannot, without failing to fulfil its Community obligations, exclude expressly or impliedly one or more of the criteria in Annex III to Directive 85/337, in so far as any of those criteria may, depending on which project in the classes listed in Annex II is concerned, be relevant for the purposes of ascertaining whether an environmental impact procedure must be organised.
V každom prípade, ak sa členský štát, ktorý zvolil tento prístup, nemá dopustiť nesplnenia povinnosti vyplývajúcej z práva Spoločenstva, nemôže výslovne alebo implicitne vylúčiť jedno alebo viacero kritérií prílohy III smernice 85/337, keďže každé z týchto kritérií, podľa toho, o aký projekt spadajúci pod prílohu II tejto smernice ide, môže byť relevantné z hľadiska zistenia, či treba vykonať posúdenie vplyvov na životné prostredie.
The answer to the third question referred is therefore that, where a Member State opts for determining on a case-by-case basis those of the projects in the classes listed in Annex II to Directive 85/337 which must be made subject to an environmental impact assessment, it must, either by referring in its national rules to Annex III to that directive or by reproducing in its national rules the criteria listed there, ensure that all of those criteria can in fact be taken into account where one or more of them is relevant for the purposes of the project concerned, and cannot expressly or impliedly exclude them.
Na tretiu položenú otázku je preto potrebné odpovedať, že keď si členský štát zvolí alternatívu, že o tom, ktoré projekty spadajúce do prílohy II smernice 85/337 musia podliehať posúdeniu z hľadiska vplyvov na životné prostredie, bude rozhodovať v každom jednotlivom prípade, musí buď prostredníctvom odkazu na prílohu III smernice vo svojich vnútroštátnych predpisoch, alebo prevzatím kritérií, ktoré sú vymenované v tejto prílohe, do svojich vnútroštátnych predpisov zabezpečiť, aby všetky tieto kritériá mohli byť skutočne zohľadnené, ak je niektoré z nich relevantné pre dotknutý projekt, a nemôže ich výslovne ani implicitne vylúčiť.
On those grounds, the Court (Sixth Chamber) hereby rules:
Z týchto dôvodov Súdny dvor (šiesta komora) rozhodol takto:
Article 2(1) of Council Directive 85/337/EEC of 27 June 1985 on the assessment of the effects of certain public and private projects on the environment, as amended by Council Directive 97/11/EC of 3 March 1997, must be interpreted as not requiring that any project likely to have a significant effect on the environment be made subject to the environmental impact assessment provided for in that directive, but only those referred to in Annexes I and II to that directive, under the conditions set out in Article 4 thereof and subject to Articles 1(4) and (5) and 2(3) of that directive.
Článok 2 ods. 1 smernice Rady 85/337/EHS z 27. júna 1985 o posudzovaní vplyvov určitých verejných a súkromných projektov na životné prostredie, zmenenej a doplnenej smernicou Rady 97/11/ES z 3. marca 1997, sa má vykladať tak, že nevyžaduje, aby každý projekt, ktorý bude mať pravdepodobne podstatný vplyv na životné prostredie, podliehal postupu posúdenia, ktorý stanovuje smernica, ale že to platí len pre tie projekty, ktoré sú uvedené v prílohách I a II uvedenej smernice, a to za podmienok uvedených v jej článku 4 a s výhradou jej článku 1 ods. 4 a 5 a článku 2 ods. 3.
Member States are required to take into account the relevant selection criteria listed in Annex III to Directive 85/337, as amended by Direct- ive 97/11, when they determine, in respect of the projects in the classes listed in Annex II thereto, either on the basis of case-by-case assessments or on the basis of thresholds or criteria fixed by the Member State, whether those projects must be subject to the environmental impact assessment procedure.
Relevantné výberové kritériá uvedené v prílohe III smernice 85/337, zmenenej a doplnenej smernicou 97/11, sú záväzné pre členské štáty, keď tieto štáty pri projektoch spadajúcich do prílohy II smernice určujú, a to buď na základe skúmania každého jednotlivého prípadu, alebo na základe nimi stanovených prahových hodnôt alebo kritérií, či dotknutý projekt má podliehať posúdeniu z hľadiska vplyvov na životné prostredie.