natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ms Hamilton did not cancel the initial loan contract until 16 May 2002, that is to say, several years after all the obligations thereunder had been performed by both parties whereas, under the fourth sentence of Paragraph 2(1) of the Law on the cancellation of doorstep transactions and analogous transactions, cancellation is only possible within the month following full performance of the contract.
Pani Hamilton však odstúpila od pôvodnej zmluvy o pôžičke až 16. mája 2002, a to niekoľko rokov po splnení záväzkov oboma zmluvnými stranami, hoci § 2 ods. 1 štvrtá veta HWiG obmedzuje túto možnosť na jeden mesiac od úplného splnenia zmluvy.
Member States shall ensure that their national legislation lays down appropriate consumer protection measures in cases where the information referred to in this Article is not supplied.’
Členské štáty povinne zaistia, aby ich národné zákonodarstvo [vnútroštátna právna úprava — neoficiálny preklad] stanovovalo opatrenia vhodnej ochrany spotrebiteľa v prípadoch, v ktorých sa informácie uvádzané v tomto článku neposkytujú [stanovovala vhodné opatrenia na ochranu spotrebiteľa, ak nebola poskytnutá informácia uvedená v tomto článku — neoficiálny preklad].“
However, the national court has doubts as to whether the fourth sentence of Paragraph 2(1) of the Law on the cancellation of doorstep transactions and analogous transactions complies with Directive 85/577.
Vnútroštátny súd si však kladie otázku zlučiteľnosti § 2 ods. 1 štvrtej vety HWiG so smernicou 85/577.
By virtue of Article 5 of Directive 85/577:
Podľa článku 5 smernice 85/577:
3 — That provision was amended subsequently by the Law on the modernisation of the law of obligations (Schuldrechtsmodemisierungsgesetz, BGBl 2001 I, p. 3138).
3 — Toto ustanovenie bolo zmenené zákonom o zmenách zmluvného práva (Schuldrechtsmodernisierungsgesetz, BGBl. 2001 I, s. 3138).
That law came into force on 1 January 2002 and provides that the right of cancellation no longer lapses if the consumer has not been properly notified of that right.
Tento zákon, ktorý nadobudol účinnosť 1. januára 2002, stanovil, že právo na odstúpenie od zmluvy nezaniká, pokiaľ spotrebiteľ nebol riadne informovaný.
However, since that new provision does not have retroactive effect, the dispute is governed by the fourth sentence of Paragraph 2(1) of the Law on the cancellation of doorstep transactions and analogous transactions.
Vzhľadom na to, že toto ustanovenie nemá retroaktívny účinok, uplatňuje sa na prejednávanú vec § 2 ods. 1 štvrtá veta HWiG.
The consumer shall have the right to renounce the effects of his undertaking by
Spotrebiteľ má právo vypovedať vplyvy svojho konania [odstúpiť od svojho
HAMILTON sending notice within a period of not less than seven days from receipt by the consumer of the notice referred to in Article 4, in accordance with the procedure laid down by national law.
HAMILTON získania upozornenia [informácie — neoficiálny preklad] spotrebiteľom‘ o jeho práve na odstúpenie a že obchodník má povinnosť túto informáciu poskytnúť.
It shall be sufficient if the notice is dispatched before the end of such period.
Tieto ustanovenia je možné vysvetliť skutočnosťou, že pokiaľ spotrebiteľ nevie o existencii práva na odstúpenie, nemôže toto právo vykonať.
days prescribed for cancellation must be calculated “from receipt by the consumer of the notice” concerning his right of cancellation, and that it is on the trader that the obligation falls to provide that information.
záväzku — neoficiálny preklad] zaslaním upozornenia [oznámenia — neoficiálny preklad] v dobe nie kratšej ako sedem dní od získania upozornenia [informácie — neoficiálny preklad] spotrebiteľom uvedeným [uvedenej — neoficiálny preklad] v článku 4 v súlade s postupom popísaným národnými právnymi predpismi [stanoveným vnútroštátnou právnou úpravou — neoficiálny preklad].
Those provisions are explained by the fact that if the consumer is not aware of the existence of the right of cancellation, he will not be able to exercise that right.
Musí byť postačujúce, aby bolo upozornenie odoslané pred koncom takejto doby [Pokiaľ ide o zachovanie tejto lehoty, stačí, aby bolo oznámenie odoslané pred jej uplynutím — neoficiálny preklad].
The giving of the notice shall have the effect of releasing the consumer from any obligations under the cancelled contract.’
Podanie upozornenia [oznámenia — neoficiálny preklad] má za následok oslobodenie spotrebiteľa od všetkých záväzkov zrušenej zmluvy.“
Having regard to the wording and purpose of Article 5 of the doorstep-selling directive, it is not possible to construe the third paragraph of Article 4 as enabling the national legislature to provide that the consumer’s right of cancellation must in any event be exercised within a period of one year, even if the trader has not notified the consumer of the existence of that right.
Vzhľadom na znenie a účel článku 5 smernice o podomovom predaji nemožno článok 4 tretí odsek tejto smernice vykladať tak, že umožňuje, aby vnútroštátny zákonodarca stanovil, že právo spotrebiteľa na odstúpenie od zmluvy treba v každom prípade uplatniť v lehote jedného roku, aj keď predajca spotrebiteľa o existencii tohto práva neinformoval.
The Court has already had occasion to rule on the interpretation of the third paragraph of Article 4 and Article 5(1) of Directive 85/577 in Heininger 4.
Súdny dvor už mal príležitosť rozhodnúť o výklade článku 4 tretieho odseku a člán -ku 5 ods. 1 smernice 85/577 v rozsudku Heininger 4.
The applicant in that case had received no information about his right of cancellation.
V tejto veci nebola žalobkyni poskytnutá žiadna informácia týkajúca sa jej práva na odstúpenie.
The German legislation none the less laid down a timelimit of one year from the conclusion of the contract for the exercise of that right in such circumstances.
Nemecká právna úprava však za týchto podmienok stanovovala obmedzenie lehoty na uplatnenie tohto práva na jeden rok.
The Court decided as follows:
Súdny dvor rozhodol, že:
It should […] be pointed out that the doorstep-selling directive thus expressly provides that the minimum period of seven
Treba… zdôrazniť, že smernica o podomovom predaji výslovne stanovuje, že minimálna lehota siedmich dní na odstúpenie spotrebiteľa od zmluvy má byť počítaná od‚
Finally, as regards the argument that it is essential, for reasons of legal certainty, to restrict the period within which the right of cancellation may be exercised, such reasons cannot prevail since they imply a limitation of the rights expressly conferred on consumers by the doorstep-selling directive in order to protect them against the risks arising from the fact that the credit institutions have chosen to enter into agreements away from their business premises. …’
Napokon, pokiaľ ide o argument, podľa ktorého je nevyhnutné obmedziť lehotu na uplatnenie práva na odstúpenie od zmluvy z dôvodu právnej istoty, treba uviesť, že na tieto dôvody sa nemožno odvolávať, pretože predpokladajú obmedzenie práv výslovne priznaných spotrebiteľovi smernicou o podomovom predaji na účely jeho ochrany pred rizikami súvisiacimi s tým, že úverové inštitúcie sa rozhodli uzatvárať zmluvy o hypotekárnych úveroch mimo prevádzkových priestorov…“
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-412/06 defective notice, so that it expires one month after both parties have performed their obligations under the agreement in full?
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA — M. POIARES MADURO — VEC C-412/06 priznané článkom 5 tejto smernice tým spôsobom, že toto právo zanikne po uplynutí jedného mesiaca od úplného poskytnutia zmluvných plnení oboma zmluvnými stranami?
It was precisely after becoming aware of the judgment in Heininger, cited above, that Ms Hamilton cancelled the initial loan contract on 16 May 2002.
Práve na základe toho, že sa pani Hamilton o rozsudku Heininger, už citovanom, dozvedela, odstúpila 16. mája 2002 od pôvodnej zmluvy o pôžičke.
On 27 December 2004, she brought an action for reimbursement of the interest and the amount of the loan that she had paid, and for compensation for the interest she had paid to the building society.
Dňa 27. decembra 2004 potom podala žalobu na zaplatenie úrokov a splátok istiny uhradených podľa zmluvy o pôžičke, ako aj o náhradu škody z dôvodu úrokov zaplatených stavebnej sporiteľni.
In the event that the Court answers the first question referred in the negative:
V prípade zápornej odpovede Súdneho dvora na prvú prejudiciálnu otázku:
The national court is unsure as to the precise implications of the Heininger judgment, cited above, inasmuch as it cannot clearly deduce from that case whether Direct- ive 85/577 precludes the national legislature from limiting the right of cancellation in all situations.
Vnútroštátny súd si však kladie otázku presného dosahu rozsudku Heininger, už citovaného, lebo nemôže z tejto veci jasne odvodiť, že smernica 85/577 v každom prípade zakazuje vnútroštátnemu zákonodarcovi obmedziť právo na odstúpenie od zmluvy.
(2) Should Directive 85/577/EEC be interpreted as meaning that the right of renunciation cannot be forfeited by the consumer — in particular after the completion of the contract — if he has not been given notice in accordance with the first paragraph of Article 4 of the Directive?’
Má sa smernica 85/577/EHS vykladať tak, že právo spotrebiteľa na odstúpenie od zmluvy — najmä po splnení zmluvy — nemôže zaniknúť, ak spotrebiteľ nedostal informáciu podľa článku 4 prvého odseku tejto smernice?“
By decision of 2 October 2006, the Oberlandesgericht (Higher Regional Court) Stuttgart therefore decided to stay proceedings and to refer the following questions to the Court for a preliminary ruling:
Rozhodnutím z 2. októbra 2006 rozhodol Oberlandesgericht Stuttgart prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
Article 4 of Directive 85/577 lays down the principle that ‘traders shall be required to give consumers written notice of their right of cancellation within the period laid down in Article 5’.
Článok 4 smernice 85/577 zakotvuje zásadu, že „,predajca môže byť požiadaný podať spotrebiteľom písomné upozornenie [predajca je povinný písomne informovať spotrebiteľa — neoficiálny preklad] o ich práve na zrušenie [o jeho práve na odstúpenie od — neoficiálny preklad] zmluvy v dobe uvedenej v článku 5“.
Consistently with the purpose of Directive 85/577, that principle is intended to protect consumers who have concluded contracts in a doorstep-selling situation.
Táto zásada má v súlade s cieľom stanoveným smernicou 85/577 zaistiť ochranu spotrebiteľa v rámci zmlúv uzatvorených formou podomového predaja.
In accordance with that approach, the right of cancellation must be understood as an extension of the consumer’s right to information.
Podľa tohto prístupu je právo na odstúpenie od zmluvy chápané ako rozšírenie spotrebiteľovho práva na informácie.
Moreover, where the consumer is not supplied with adequate information, Directive 85/577 leaves it to the national legislature concerned to lay down ‘appropriate consumer protection measures’. 5
Okrem toho v prípade, že spotrebiteľ nebol primerane informovaný, smer -nica 85/577 ukladá vnútroštátnemu zákonodarcovi, aby prijal „vhodné opatrenia na ochranu spotrebiteľa“. 5
In support of that interpretation, the third paragraph of Article 4 of Directive 85/577 provides that ‘Member States shall ensure that their national legislation lays down appropriate … measures in cases where the information referred to in this Article is not supplied’.
Na podporu tohto výkladu článok 4 tretí odsek uvedenej smernice stanovuje, že „členské štáty povinne zaistia, aby ich národné zákonodarstvo [vnútroštátna právna úprava — neoficiálny preklad] stanovovalo opatrenia vhodnej ochrany spotrebiteľa v prípadoch, v ktorých sa informácie uvádzané v tomto článku neposkytujú [stanovovala vhodné opatrenia na ochranu spotrebiteľa, ak nebola poskytnutá informácia uvedená v tomto článku — neoficiálny preklad]“.
7 It follows that if the information supplied does not fulfil the requirements laid down in the first paragraph of Article 4 of Directive 85/577, that information cannot be regarded as valid and it is thus for the Member States to determine what measures are appropriate to ensure protection of consumers, in the same way as if no information had been supplied concerning the right of cancellation.
7Z toho vyplýva, že pokiaľ informácia nespĺňa požiadavky stanovené v článku 4 ods. 1 smernice 85/577, informáciu nemožno považovať za platnú a členským štátom teda následne prináleží určiť vhodné opatrenia na zaistenie ochrany spotrebiteľa rovnakým spôsobom, ako keby informácia o práve na odstúpenie od zmluvy uvedená nebola.
There is no reason to distinguish between no information and incorrect information since both situations are equally misleading for the consumer as regards his right of cancellation.
Neexistuje totiž žiaden dôvod na rozlišovanie medzi chýbajúcou informáciou a nesprávnou informáciou, lebo obe tieto situácie vedú k tomu, že spotrebiteľ je rovnakým spôsobom uvedený do omylu o jeho práve na odstúpenie od zmluvy.
It should be pointed out in that regard that, for the purposes of Directive 85/577, an incorrect notice is equivalent to no notice.
V tejto súvislosti treba uviesť, že podľa smernice 85/577 je poskytnutie nesprávnej informácie považované za chýbajúcu informáciu.
It appears from the facts which were communicated to the Court at the hearing that Ms Hamilton became aware of her right
Zo skutkových okolností predložených Súdnemu dvoru a potvrdených na pojednávaní totiž vyplýva, že pani Hamilton sa
5 — Third paragraph of Article 4 of Directive 85/577.6 — Heininger, paragraph 47.
5 — Článok 4 tretí odsek uvedenej smernice.6 — Rozsudok Heininger, už citovaný, bod 47.
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-412/06 of cancellation as a result of the Heininger judgment and, on that basis, decided, several months later, to cancel the contract for the initial loan.
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA — M. POIARES MADURO — VEC C-412/06 označované ako „premlčanie“, predstavuje všeobecnú zásadu, ktorá je spoločná právnym poriadkom jednotlivých členských štátov.
8That principle might well ultimately appear at Community level in the context of the creation of a common frame of reference for European contract law.
Táto zásada azda bude v budúcnosti zakotvená aj na úrovni Spoločenstva v súvislosti so zavedením spoločného referenčného rámca v oblasti európskeho zmluvného práva.
9 The existence of a general principle of limitation should therefore be recognised, while leaving the Member States the necessary discretion to implement it in their respective legal systems.
9Existencia všeobecnej zásady premlčania by teda mala byť uznaná a členským štátom by mala byť súčasne ponechaná miera voľnej úvahy potrebná na jej uplatnenie v ich právnych poriadkoch.
That situation raises questions as to whether it would be appropriate to allow the right of cancellation to subsist independently of any timelimit when it is established that the consumer became aware, or could have become aware, of his right of cancellation notwithstanding the fact that the information was not supplied by the trader with whom he had entered into contractual relations.
Táto situácia vedie k otázke, či je potrebné ponechať, nezávisle od akéhokoľvek časového obmedzenia, naďalej existovať právo na odstúpenie od zmluvy, pokiaľ je možné preukázať, že spotrebiteľ vedel alebo mohol vedieť o svojom práve, hoci ho predajca, s ktorým má zmluvný vzťah, neinformoval.
However, since limitation is justifiable essentially for reasons of legal certainty 10, such reasons cannot, in accordance with Heininger, prevail over the obligation to
Hoci je premlčanie odôvodnené dôvodmi právnej istoty 10, tieto dôvody nemôžu mať podľa judikatúry Heininger prednosť pred
It is not a matter of calling into question the approach whereby, if no information is supplied concerning the right of cancellation, that right may be exercised at any time, but rather of considering whether it would be justified, where the person entitled to that right was able to become aware of its existence, to regard the Member States as entitled, in the exercise of the discretion granted to them under the third paragraph of Article 4 of Directive 85/577, to fix a timelimit during which the right of cancellation may validly be exercised.
Nejde o spochybnenie riešenia, podľa ktorého v prípade neexistencie informácie o odstúpení môže byť toto právo uplatnené kedykoľvek, avšak o preskúmanie, či nie je dôvodné domnievať sa, že v rozsahu, v akom sa držiteľ tohto práva o ňom mohol dozvedieť, sú členské štáty oprávnené v rámci miery voľnej úvahy, ktorá je im priznaná článkom 4 tretím odsekom smernice 85/577, stanoviť lehotu, počas ktorej je možné odstúpenie platne využiť.
9 — The Commission has come out in favour of a common frame of reference.
9 — Komisia sa vyslovuje v prospech vypracovania spoločného referenčného rámca.
See, inter alia, the Communication of the Commission to the European Parliament and the Council on European Contract Law and the revision of the acquis: the way forward (COM(2004) 651 final) and Report from the Commission - First Annual Progress Report on European Contract Law and the Acquis Review (COM(2005) 56 final).
Pozri najmä oznámenie Komisie Európskemu parlamentu a Rade o európskom zmluvnom práve a revízii acquis, KOM(2004) 651 v konečnom znení, a prvú výročnú správu Komisie o napredovaní v oblasti európskeho zmluvného práva a preskúmania acquis [KOM(2005) 456 v konečnom znení]. Takisto je možné účelne konzultovať štúdie vedené v tejto oblasti najmä Van GERVENOM, W.: Comparative law in a texture of communitarization of national laws and europeanization of community law, in: Judicial Review in the European Union — Liber amicorum in honour of Lord Slynn of Hadley, Kluwer Law International, The Hague, zväzok I, 2000, s. 433 až 445; SCHULZE, R.: The Acquis Communautaire and the Development of European Contrat Law, in: SCHULZE — EBERS — GRIGOLEIT (č. 25), s.
15 and, more generally, on the technique whereby the Community Courts have recourse to the principles common to the legal systems of the Member States: Y. Galmot ‘Réflexions sur le recours au droit comparé par la Cour de justice des Communautés européennes’, RFDA, 1990, p. 255.
15, a všeobecnejšie o technike používania všeobecných právnych zásad členských štátov súdmi Spoločenstva GALMOT, Y.: Réflexions sur le recours au droit comparé par la Cour de justice des Communautés européennes. RFDA, 1990, s. 255.
There are several arguments in favour of that solution.
Existuje niekoľko argumentov v prospech tohto riešenia.
It should be pointed out that
V tejto súvislosti treba poukázať na to, že časové obmedzenie uplatnenia tohto práva, častejšie
10 — See the studies mentioned in note 9.
10 — Pozri štúdie už citované v poznámke pod čiarou 9.
HAMILTON right of cancellation appears to be justified, even though the information did not come from the trader.
HAMILTON sa časové obmedzenie tohto práva na odstúpenie od zmluvy odôvodnené, hoci predajca spotrebiteľa neinformoval.
11As long as the consumer has not been supplied with information concerning his right of cancellation, he is unable to become aware of the full extent of his right.
Pokiaľ totiž spotrebiteľ nebol informovaný o svojom práve na odstúpenie od zmluvy, nemôže poznať plnosť svojho práva.
Consequently, the limitation of the right of cancellation cannot be relied on against the consumer where such information has not been supplied.
Z toho vyplýva, že premlčanie práva nemožno namietať proti spotrebiteľovi, pokiaľ nebol poučený.
The protection of that right is recognised in Heininger as being of fundamental importance in ensuring that consumers are informed as to their rights under Directive 85/577, with the result that the informing of the consumer is the essential guarantee of the effectiveness of Directive 85/577.
Ochrana tohto práva je uznaná v uvedenom rozsudku Heininger ako základná, s cieľom zaručiť informovanie spotrebiteľa o jeho právach vyplývajúcich zo smer -nice 85/577, takže informovanie spotrebiteľa predstavuje základnú záruku potrebného účinku smernice 85/577.
To accept a timelimit on the right of cancellation when that essential condition is not fulfilled would not only fail to ensure the protection of the consumers but would protect traders, a situation which would directly contravene the objective which Directive 85/577 seeks to attain.
Prijať časové obmedzenie práva spotrebiteľa aj napriek tomu, že táto podmienka nie je splnená, by znamenalo, že nebude zaistená ochrana uvedeného spotrebiteľa, ale ochrana dodávateľa, čo predstavuje situáciu, ktorá je v priamom rozpore s cieľom sledovaným smernicou 85/577.
In so far as it is established that that information was made known to the person concerned, then the consumer protection objective of Directive 85/577 has been attained.
Pokiaľ je preukázané, že uvedená informácia bola dotknutej osobe oznámená, cieľ ochrany spotrebiteľa sledovaný smer -nicou 85/577 je v plnom rozsahu zabezpečený.
That approach does not cause the consumer to lose his right of cancellation but merely places a timelimit on the exercise thereof if the consumer, notwithstanding the fact that he was aware of, or could have been aware of, the information concerning his right of cancellation, did not invoke that right within a certain time.
Toto riešenie nevedie k tomu, že by spotrebiteľ bol zbavený svojho práva na odstúpenie od zmluvy, ale len k časovému obmedzeniu jeho uplatnenia, pokiaľ aj napriek tomu, že spotrebiteľ vedel alebo mohol vedieť o svojom práve, toto právo počas určitej lehoty nevyužil.
Under those circumstances, the stability of legal relations and even the fairness of commercial transactions require that a fair balance should be struck between the protection of the consumer (ensured by his right to be informed and his right of cancellation) and the stability of legal relations, which requires that when it is established that the consumer knew or could have known, of the existence of his right, it should not be possible to call the contract into question beyond a certain period starting from the point at which the necessary information was obtained.
Za týchto podmienok stabilita právnych vzťahov a aj poctivosť obchodných transakcií vyžadujú, aby bola dosiahnutá spravodlivá rovnováha medzi ochranou spotrebiteľa, zabezpečenou jeho informovaním o existencii práva na odstúpenie od zmluvy, a zásadou stability právnych vzťahov, ktorá vyžaduje, aby vtedy, keď je preukázané, že spotrebiteľ vedel alebo mohol vedieť o existencii svojho práva, nebolo možné po určitom čase od okamihu získania požadovanej informácie zmluvu spochybniť.
However, once it is possible to establish that the consumer — who, according to the caselaw of the Court, is supposed to have ‘a certain measure of alertness and discrimination’ 12 — was able to become aware of his right of cancellation, or actually did so, a timelimit on the possibility of relying on the
Keďže je však možné dokázať, že spotrebiteľ, ktorý podľa judikatúry Súdneho dvora musí „byť aspoň do určitej miery pozorný a obozretný“ 12, mohol vedieť alebo vedel o svojom práve na odstúpenie od zmluvy, zdá
11 — Heininger, paragraph 47.
11 — Rozsudok Heininger, už citovaný, bod 47.
12 — See, in particular, Case C-220/98 Estée Lauder [2000] ECR I-117, paragraphs 17 and 30.
12 — Pozri najmä rozsudok z 13. januára 2000, Estée Lauder, C-220/98, Zb. s. I-117, body 17 a 30.
Directive 85/577 does not require wider protection, which would leave a consumer who was aware of his right of cancellation free, to a disproportionate extent, to choose
Smernica 85/577 nevyžaduje širšiu ochranu spočívajúcu v tom, že by bol výber vhodného okamihu na spochybnenie jeho zmluvného vzťahu neprimeraným spôsobom
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-412/06 the most appropriate moment to call the contractual relationship into question.
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA — M. POIARES MADURO — VEC C-412/06 ponechaný na spotrebiteľovej voľnej úvahe.
To my mind, the absence of any timelimit on the right of cancellation where the consumer was aware of his right clearly goes beyond the objective which the directive sought to attain.
Neexistencia akéhokoľvek časového obmedzenia práva na odstúpenie od zmluvy, pokiaľ spotrebiteľ o svojom práve vedel, prekračuje podľa môjho názoru cieľ ochrany sledovaný smernicou.