natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In Poulsen and Diva Navigation 46 it referred to the freedom of navigation under Article 87(1)(a) and Article 58(1) of the Convention on the Law of the Sea.
Po vydaní rozsudkov Poulsen a Diva Navigation 46sa totiž Súdny dvor odvolával na slobodu plavby upravenú v článku 87 ods. 1 písm. a) a v článku 58 ods. 1 dohovoru o morskom práve.
The Community may encroach on these rights outside the territorial sea only in so far as the Convention on the Law of the Sea confers rule-making powers on it.
Mimo pobrežných vôd je Spoločenstvo do týchto práv oprávnené zasahovať len v rozsahu, v akom mu dohovor o morskom práve priznáva zákonodarnú právomoc.
Since, under the Convention on the Law of the Sea, only rules on discharges which implement Marpol 73/78 are permitted outside the territorial sea, the Community may not, for the sea areas in question, adopt more extensive rules. 47
Vzhľadom na to, že mimo pobrežných vôd sú ustanovenia týkajúce sa vypúšťania látok na základe dohovoru o morskom práve dovolené len vtedy, ak vykonávajú Marpol 73/78, nie je Spoločenstvo oprávnené prijímať ustanovenia týkajúce sa predmetných morských zón, ktoré by presahovali tento rámec 47.
Whether or not the provisions in question are directly applicable and — correlatively — whether they confer rights on individuals is not conclusive for the purpose of responding to the request for a preliminary ruling.
Otázka, či sú predmetné ustanovenia priamo uplatniteľné, a či teda zakladajú práva jednotlivcov, nie je rozhodujúca pre odpoveď na návrh na začatie prejudiciálneho konania.
Even the legal bases of the Treaties are in principle not directly applicable in the sense that individuals can derive from them rights or legal consequences to their benefit.
Právne základy Zmluvy nie sú v zásade priamo uplatniteľné v tom zmysle, že by jednotlivci mohli z nich vyvodiť práva alebo právne následky, ktoré by boli pre nich priaznivé.
Nevertheless, individuals may question the legality of rules of secondary law by contesting the legal basis thereof. 45 That is precisely the situation in the present case: it is here
Pritom jednotlivci predsa môžu spochybniť zákonnosť ustanovení sekundárneho práva spochybnením ich právneho základu 45. Tak je to aj v prejednávanej veci:
47 — Naturally, rules may also be justified by other international standards.
47 — Samozrejme ustanovenia môžu byť rovnako odôvodnené inými medzinárodnými normami.
In this case, however, Marpol 73/78 alone is relevant.
Výlučne Marpol 73/78 je však v tejto veci relevantný.
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-308/06
NÁVRHY GENERÁLNEJ ADVOKÁTKY — J. KOKOTT — VEC C-308/06 c) Vykonávanie Marpol 73/78
The claimants in particular relied for the examination of Directive 2005/35 on the basis of Marpol 73/78 also on the fact that the directive is designed to harmonise implementation of that convention in the Member States.
Nakoniec, žalobcovia osobitne zakladajú skúmanie smernice 2005/35 s ohľadom na Marpol 73/78 na skutočnosti, že smernica má za cieľ harmonizovať vykonávanie tohto dohovoru v členských štátoch.
I will examine this argument at this juncture in the alternative in case the Court does not apply the Convention on the Law of the Sea as the criterion for the legality of the directive.
Tento predpoklad skúmam v tomto štádiu mojej analýzy len subsidiárne pre prípad, že by Súdny dvor nepoužil dohovor o morskom práve ako kritérium zákonnosti smernice.
By contrast, Italy’s view that more stringent protective measures could be adopted and applied outside the territorial sea in spite of these provisions is unconvincing.
Naproti tomu, stanovisko Talianska, podľa ktorého môžu byť napriek týmto ustanoveniam prijímané a uplatňované mimo pobrežných vôd prísnejšie ochranné pravidlá, nie je presvedčivé.
It is true that States must protect the marine environment, as expressed in particular in Article 192 of the Convention on the Law of the Sea.
Istotne je správne, že štáty majú povinnosť chrániť a zachovávať morské prostredie, ako je to osobitne uvedené v článku 192 dohovoru o morskom práve.
However, this duty is given concrete expression outside the territorial sea by the abovementioned provisions, which give effect to the common international standards developed pursuant to Article 211(1).
Mimo pobrežných vôd je však táto úloha konkrétne vyjadrená už citovanými ustanoveniami, ktoré vykonávajú všeobecné medzinárodné normy rozvinuté podľa článku 211 ods. 1.
This reference to common standards is justified by the fact that unilateral measures could place an unreasonable burden on international shipping.
Tento odkaz na všeobecné normy je odôvodnený skutočnosťou, že jednostranné oparenia by mohli medzinárodnú plavbu zaťažiť nadmerným bremenom.
This is particularly true on the high seas, where it is possible to imagine a large number of different standards of protection applying in parallel.
To isté platí zvlášť pre šíre more, pri ktorom si možno predstaviť, že sa bude súbežne uplatňovať množstvo ochranných noriem.
As the claimants and the Danish, Greek, Maltese, Swedish and Cypriot Governments point out, there are a number of factors which suggest that Directive 2005/35 should not derogate from Marpol 73/78.
Ako zdôrazňujú žalobcovia, ako aj dánska, grécka, maltská, švédska a cyperská vláda, niekoľko skutočností naznačuje, že smernica 2005/35 nemá v úmysle odchýliť sa od Marpol 73/78.
According to Article 1(1), the purpose of the directive is to incorporate international standards for shipsource pollution into Community law.
V súlade s jej článkom 1 ods. 1 má za cieľ začleniť do práva Spoločenstva medzinárodné normy týkajúce sa znečistenia spôsobeného loďami.
According to recital (2) in the preamble, these standards are set out in Marpol 73/78, to which Article 2(1) 48 of the directive refers in the form of a dynamic reference.
Tieto normy vyplývajú podľa odôvodnenia č. 2 smernice z Marpol 73/78, na ktorý smernica odkazuje v článku 2 bode 1 48 vo forme dynamického odkazu.
According to recital (3) in the preamble, implementation of this convention by the Member States is to be harmonised by the directive.
Odôvodnenie č. 3 naznačuje, že smernica má za cieľ harmonizovať vykonávanie tohto dohovoru členskými štátmi.
In particular, according to recital (15), 49penalties for violations of these international standards are to be established.
Obzvlášť podľa odôvodnenia č. 5 musia byť v prípade porušení týchto medzinárodných noriem zavedené sankcie 49. Naproti tomu,
48 — In the German version this provision is incomplete and also barely comprehensible as the first line of the definition is missing.
48 — V nemeckej verzii je toto ustanovenie neúplné a ťažko zrozumiteľné, keďže chýba prvý riadok definície.
49 — In the German version of the directive this is incorrectly designated recital (14) since the actual recital (14) on comitology is missing in the German version.
49 — V nemeckej verzii smernice je toto odôvodnenie nesprávne označené ako č. 14, pretože skutočné odôvodnenie č. 14 týkajúce s komitológie v nemeckej verzii chýba.
Consequently, through the reference in the above provisions of the Convention on the Law of the Sea concluded by the Community Marpol 73/78 is the test standard applicable to Directive 2005/35 outside the territorial sea.
Mimo pobrežných vôd sa tak Mar pol 73/78 stáva, prostredníctvom odkazu na vyššie uvedené ustanovenia dohovoru o morskom práve uzavretom Spoločenstvom, kritériom zákonnosti smernice 2005/35.
In this respect it should be borne in mind that under the Convention on the Law of the Sea only rules which comply with Marpol 73/78, that is to say, rules which implement the standard of protection laid down therein, are permitted.
V tejto súvislosti je opodstatnené prihliadať na skutočnosť, že v týchto zónach sú na základe dohovoru o morskom práve dovolené len ustanovenia, ktoré sú v súlade s Marpolom 73/78, teda ktoré vykonávajú ochranné normy, ktoré sú v ňom stano vené.
By contrast, rules which go beyond Marpol 73/78 are not permitted in these sea areas.
Naproti tomu, pravidlá, ktoré idú nad rámec Marpol 73/78, sú v morských zónach protiprávne.
INTERTANKO AND OTHERS express indications of an intended derogation from Marpol 73/78 are to be found in the wording of Directive 2005/35.
štúdium znenia smernice 2005/35 neodhaľuje žiadny výslovný náznak úmyslu odchýliť sa od Marpol 73/78.
52By contrast, in the case of the implementation of Marpol 73/78 by Directive 2005/35 no obligation has been assumed by the Community.
Naproti tomu, v rámci vykonávania Marpol 73/78 smernicou 2005/35 nebol Spoločenstvom prevzatý žiadny záväzok.
None the less, the Court has at least intimated that Directive 98/44 should be reviewed in the light of the Convention on the Grant of European Patents, 53even though it was only the Member States, and not the Community, that were parties to it. 54
Súdny dvor istotne prinajmenšom naznačil, že by bolo opodstatnené preskúmať smernicu 98/44 s ohľadom na dohovor o udeľovaní európskych patentov 53, aj keď sú jeho zmluvnými stranami výlučne členské štáty, a nie Spoločenstvo 54.
As grounds for embarking on the examination, the Court stated that it was argued that the directive imposed obligations on the Member States, fulfilment of which would breach their own obligations under international law, even though the directive itself claimed not to affect those obligations. 55
Na podporu tohto skúmania uviedol, že bolo tvrdené, že smernica vytvorila pre členské štáty povinnosti, ktorých vykonávanie porušuje ich povinnosti podľa medzinárodného práva, aj keď smernica v súlade s jej vlastným znením nemá zasahovať do týchto povinností 55.
The assumption that the Community is bound through the implementation of obligations under international law is also based on caselaw developed in connection with GATT.
Tvrdenie, podľa ktorého je Spoločenstvo viazané na základe vykonávania medzinárodných záväzkov, je takisto potvrdené judikatúrou vyvinutou v súvislosti GATT.
It is true that, given their nature and structure, GATT and the WTO Agreements are not in principle among the rules in the light of which the Court is to review the legality of measures adopted by the Community institutions.
Iste, s prihliadnutím na povahu a ich štruktúru, GATT a dohody WTO v zásade nepatria medzi normy, vo vzťahu ku ktorým Súdny dvor skúma zákonnosť aktov inštitúcií Spoločenstva 50.
50 However, where the Community has intended to implement a particular obligation assumed in the context thereof, or where the Community measure refers expressly to the precise provisions of those agreements, it is for the Court to review the legality of the Community measure in question in the light thereof. 51
Avšak, za predpokladu, že by malo Spoločenstvo splniť osobitnú povinnosť prevzatú v tomto rámci alebo v prípade, že akt Spoločenstva výslovne odkazuje na jednoznačné ustanovenia týchto dohôd, prislúcha Súdnemu dvoru preskúmať zákonnosť predmetného aktu Spoločenstva vo vzťahu k týmto dohodám 51.
However, this caselaw is based on the fact that GATT and the WTO Agreements form part of Community law and are therefore in principle binding on the Community
Táto judikatúra však spočíva na predpoklade, podľa ktorého GATT a dohody WTO tvoria súčasť práva Spoločenstva a teda
However, there is no discernible legal basis for examining secondary law on the basis of international-law obligations of the Member States which the Community has not itself assumed.
Nezdá sa však, že by existoval právny základ pre skúmanie sekundárneho práva vo vzťahu k medzinárodnoprávnym povinnostiam členských štátov, ktoré Spoločenstvo neprevzalo.
Rather, such an examination would run counter to the finding made in the judgment in Netherlands v Parliament and Council that the Community is not bound by the Member States’ obligations under international law. 56
52 — Rozsudok International Fruit Company a i., už citovaný, bod 10 a nasl. Záväzná povaha v súčasnosti vyplýva z člán -ku 300 ods. 7 ES, keďže Spoločenstvo uzavrelo dohody WTO.
52 — International Fruit Company, cited in footnote 25, paragraphs 10 and 13 et seq.
50 — Rozsudky International Fruit Company, už citovaný, bod 21 a nasl.; zo 16. marca 1983, SIOT, 266/81, Zb. s.
Today this binding effect arises from Article 300(7) EC, since the Community has acceded to the WTO Agreements.
731, bod 28; z 5. októbra 1994, Nemecko/Rada, C-280/93, Zb. s. I-4973, bod 109; z 23. novembra 1999, Portugalsko/Rada, C-149/96, Zb. s. I-8395, bod 47; z 12. marca 2002, Omega Air a i., C-27/00 a C-122/00, Zb. s.
54 — Netherlands v Parliament and Council, cited in footnote 21, paragraphs 51 and 52.
54 — Tamže, bod 51 a nasl.55 — Tamže, bod 55 a nasl. Pozri článok 1 ods. 2 smernice 98/44.
55 — Netherlands v Parliament and Council, cited in footnote 21, paragraphs 55 and 56.
51 — Rozsudky z 22. júna 1989, Fediol/Komisia, 70/87, Zb. s.
See Article 1(2) of Directive 98/44.
1781, bod 19 a nasl., zo 7. mája 1991, Nakajima/Rada, C-69/89, Zb. s.
51 — Case 70/87 Fediol v Commission [1989] ECR 1781, paragraph 19 et seq.; Case C-69/89 Nakajima v Council [1991] ECR I-2069, paragraph 31; and Germany v Council, paragraph 111, Portugal v Council, paragraph 49, Biret International, paragraph 53, and Van Parys, paragraph 40, all cited in footnote 50.
I-2069, bod 31, ako aj rozsudky Portugalsko/Rada, už citovaný, bod 49, Biret International/Rada, už citovaný, bod 53, a Van Parys, už citovaný, bod 40.
56 — Netherlands v Parliament and Council, cited in footnote 21, paragraphs 51 and 52.
56 — Rozsudok Holandsko/Parlament a Rada, už citovaný, bod 51 a nasl.
Nevertheless, more extensive binding effects on the Community cannot arise from agreements of the Member States which the Community has not adopted.
Dodatočné povinnosti Spoločenstva však nemôžu vyplývať z dohovorov členských štátov, ktoré Spoločenstvo neprijalo.
Therefore, the implementation objective of Directive 2005/35 also does not mean that Marpol 73/78 can be used as a criterion for determining the legality of that directive.
Práve z tohto dôvodu nie je vykonanie smer -nice 2005/35 dôvodom na použitie Marpol 73/78 ako kritéria na stanovenie zákonnosti tejto smernice.
Accordingly, the Community can in principle require the Member States to take measures which run counter to their obligations under international law.
Spoločenstvo je teda v zásade oprávnené požadovať, aby členské štáty prijali opatrenia, ktoré sú v rozpore s ich povinnosťami podľa medzinárodného práva.
This is already demonstrated by Article 307 EC, which governs inconsistencies between pre-existing international agreements and Community law.
Táto skutočnosť bola preukázaná článkom 307 ES, ktorý upravuje prípady nezlučiteľnosti medzi bývalými medzinárodnými dohovormi a právom Spoločenstva.
Even if the Member States’ obligations under pre-existing agreements are initially unaffected by conflicts with Community law, the Member States must nevertheless take all appropriate measures to put an end to such conflicts.
Aj keby na začiatku neboli povinnosti členských štátov vyplývajúce z bývalých dohovorov v rozpore s právom Spoločenstva, členské štáty musia prijať vhodné primerané opatrenia na odstránenie tohto rozporu.
This may even require the denunciation of international agreements. 57 Member
To môže zahŕňať aj vypovedanie medzinárodných dohovorov 57.
States cannot in principle invoke agreements concluded after accession as against Community law. 58
Členské štáty v zásade nie sú oprávnené dovolávať sa proti Spoločenstvu dohovorov uzavretých po ich pristúpení 58.
Compatibility of Article 4 of Directive 2005/35, in conjunction with Article 5(2) thereof, with the Convention on the Law of the Sea, in conjunction with Marpol 73/78
O zlučiteľnosti ustanovení článku 4 a článku 5 ods. 2 smernice 2005/35 v spojení s ustanoveniami dohovoru o morskom práve a Marpol 73/78
The first question concerns the compatibility of Article 5(2) of Directive 2005/35 with Marpol 73/78.
Prvá otázka sa týka zlučiteľnosti článku 5 ods. 2 smernice 2005/35 s Marpolom 73/78.
A conflict between Community law and Member States’ obligations under international law will, however, always give rise to problems and is likely to undermine the practical effectiveness of the relevant provisions of Community law and/or of international law.
Rozpor medzi právom Spoločenstva a medzinárodnými záväzkami členských štátov vždy spôsobuje problémy a môže narušiť potrebný účinok dotknutých ustanovení práva Spoločenstva a/alebo medzinárodného práva.
It is therefore sensible and dictated by the principle of cooperation between Community institutions and Member States that efforts be made to avoid conflicts, particularly in the interpretation of the relevant provisions.
V dôsledku toho je rozumné a vyžaduje to aj povinnosť spolupráce Spoločenstva snažiť sa zabrániť rozporom a to obzvlášť pri výklade predmetných ustanovení.
This applies in particular where the Community measure concerned — as in this case — seeks to achieve the harmonised implementation of Member States’ obligations under international law.
To isté platí obzvlášť v prípade, ak je účelom predmetného opatrenia Spoločenstva — ako v prejednávanej veci — harmonizovať vykonávanie medzinárodných záväzkov členských štátov.
57 — Case C-84/98 Commission v Portugal [2000] ECR I-5215, paragraph 58.
57 — Rozsudok zo 4. júla 2000, Komisia/Portugalsko, C-84/98, Zb. s. I-5215, bod 58.
This applies at least where the relevant Community powers already existed at the time the agreement was concluded.
I-9427, bod 26 a nasl. To platí v každom prípade aj vtedy, ak predmetné právomoci Spoločenstva existovali už pred uzavretím dohovoru.
Firstly, Article 4 of Directive 2005/35 lays down general standards of liability applicable to all, including, in particular, liability for serious negligence.
Smernica 2005/35 predovšetkým v článku 4 stanovuje všeobecné kritériá zodpovednosti uplatniteľné na každého a stanovuje najmä zodpovednosť v prípade závažnej nedbanlivosti.
However, in Article 5 it restricts this standard of liability with express reference to the relevant provisions of the Marpol 73/78 Convention relating to the vessel’s owner, the master or the crew when acting under the master’s responsibility.
Túto zodpovednosť však v článku 5 ods. 2 obmedzuje, pokiaľ ide o vlastníka lode, veliteľa lode alebo posádky konajúcej na zodpovednosť veliteľa lode výslovným odkazom na príslušné ustanovenia Marpol 73/78.
This restriction applies in specific areas of the sea, namely in straits, in the exclusive economic zone and on the high seas.
Toto obmedzenie sa uplatňuje na niektoré morské zóny, teda na morské úžiny, výlučnú ekonomickú zónu a šíre more.
The first question covers only these areas of the sea and not the territorial sea to be classified as territory of the coastal States, which
Prvá otázka sa týka výlučne týchto zón, a nie pobrežných vôd, ktoré nadväzujú na územie
(a) Liability of persons other than the master and the owner
a) O zodpovednosti iných osôb ako je kapitán a vlastník pobrežného štátu a ktoré budem skúmať v rámci druhej a tretej otázky.
However, this question rightly also extends to the validity of Article 4, since any repeal of Article 5(2) in isolation would not safeguard the effectiveness of the Marpol regulations concerned but rather reduce it further.
V skutočnosti sa však táto otázka vzťahuje aj na platnosť článku 4, pretože zrušenie samotného člán -ku 5 ods. 2 by nezaručilo potrebný účinok skúmaných pravidiel Marpol, len by ho viac znížilo.
On the basis of an interpretation founded solely on its wording, the directive goes further than Marpol 73/78 when it provides that, in the event of damage, the acts of persons other than the master or owner are sufficient to activate the prohibition on discharge.
Ak výklad vychádza výlučne zo znenia, smernica vychádza z rámca Marpol 73/78, ak sa domnieva, že v prípade poškodenia lode konanie iných osôb ako kapitán alebo vlastník stačí na podnietenie zákazu vypúšťania látok.
It has been argued by some that it is incompatible with the Community’s international obligations to provide for the liability of these other persons in respect of discharges.
Niektorí účastníci konania tvrdili, že je nezlučiteľné s medzinárodnými záväzkami Spoločenstva stanoviť zodpovednosť týchto iných osôb v prípade vypúšťania látok.
Regulation 9 of Annex I and Regulation 5 of Annex II to Marpol 73/78 prohibit discharges.
Pravidlo 9 prílohy I Marpol 73/78 a pravidlo 5 prílohy II zakazujú vypúšťanie.
However, these prohibitions do not apply where the exceptions laid down re- spectively in Regulations 11 and 6 of the annexes apply.
Tieto zákazy sa však neuplatňujú v rámci výnimiek podľa pravidiel 11 (príloha I) alebo 6 (príloha II).
Under subparagraph (b)(ii) of each of these regulations, the prohibitions are not to apply to discharge resulting from damage to a ship or its equipment except if the owner or the master acted either with intent to cause damage, or recklessly and with knowledge that damage would probably result.
V súlade s písm. b) bodom ii) týchto pravidiel sa zákazy neuplatňujú na vypúšťanie látok do mora následkom poškodenia lode alebo jej zariadenia, s výnimkou prípadu, ak vlastník alebo kapitán konali buď s úmyslom spôsobiť škodu, alebo konali so závažnou nedbanlivosťou a s vedomím, že v dôsledku takéhoto konania by pravdepodobne vznikla škoda.
It may, admittedly, be pointed out, as the Parliament does, that Marpol 73/78 is silent as regards other persons.
Istotne možno sa domnievať, ako to urobil Parlament, že Marpol 73/78 mlčí ohľadne ďalších osôb.
However, that would merely rule out conflict with Marpol 73/78.
To by však slúžilo výlučne na zabránenie nezlučiteľnosti s Marpolom 73/78.
The Community would still be bound by the provisions of the Convention on the Law of the Sea, which, in the sea areas under consideration here, permits in respect of all persons only rules which give effect to the standard of protection laid down in Marpol 73/78.
Spoločenstvo by zostalo viazané ustanoveniami dohovoru o morskom práve, ktoré dovoľujú výlučne pre všetky osoby a vo všetkých morských zónach, ktoré sú predmetom prejednávanej veci, pravidlá, ktoré dávajú ochranným normám Mar pol 73/78 konkrétne vyjadrenie.
Therefore, the Community would not be free to lay down rules on other cases in these areas at its own discretion but would rather be precluded from doing so.
V dôsledku toho nemôže Spoločenstvo slobodne upraviť ďalšie prípady v týchto zónach, ale naopak mu to nie je umožnené.
When the wording of these provisions is compared in isolation with Directive 2005/35, two essential differences appear.
Ak sa porovnáva len samotné znenie týchto ustanovení so smernicou 2005/35, objavia sa dva podstatné rozdiely.
Firstly, under Marpol 73/78 the acts of persons other than the owner or master appear to be completely irrelevant in the case of discharge resulting from damage.
V prvom rade sa zdá, že v rámci Marpol 73/78 nemá konanie iných osôb ako vlastníka lode alebo kapitána žiadny význam v prípade vypúšťania látok následkom poškodenia lode.
Discharge would appear to be prohibited only where one of these two persons acted with intent or recklessly and with knowledge that damage would probably result.
Je zrejmé, že vypúšťanie látok je zakázané len vtedy, ak jedna z týchto dvoch osôb konala úmyselne alebo nedbanlivo a s vedomím, že v dôsledku takéhoto konania pravdepodobne vznikne škoda.
By contrast, under Article 4 of the directive anyone can in principle be liable in respect of a discharge.
Naproti tomu, podľa článku 4 smernice hocikto môže byť v zásade zodpovedný za vypúšťanie látok.
Secondly, the criterion of personal liability under Article 4 of the directive, namely intent, recklessness or serious negligence, does not, in terms of its wording, correspond with the Marpol 73/78 criterion.
V druhom rade, podmienky osobnej zodpovednosti podľa článku 4 smernice, úmysel, nepozornosť, alebo závažná nedbanlivosť, sa v ich znení nezhodujú s podmienkami Marpol 73/78.
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-308/06 resulting from intentional damage to a ship or its equipment would be permitted as long as neither the master nor the owner acted with intent or recklessly.
NÁVRHY GENERÁLNEJ ADVOKÁTKY — J. KOKOTT — VEC C-308/06 lené, keďže ani kapitán ani vlastník nekonali úmyselne alebo s nedbanlivosťou.