natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It should be noted, first of all, as the very wording of that provision makes clear, that it can be implemented only after the Advisory Committee on VAT has been consulted.
V tejto súvislosti treba zdôrazniť po prvé, že tak ako vyplýva zo samotného textu tohto ustanovenia, možno ho uplatňovať len po porade s Poradným výborom pre daň z pridanej hodnoty.
However, it is not disputed that, in the case of the 1979 Decree, the Italian Republic did not consult that committee.
Je však nepochybné, že v prípade vyhlášky z roku 1979 Talianska republika neuskutočnila takúto poradu.
It is to be observed, secondly, that the effect of implementing the scheme established in the second subparagraph of Article 4(4) of the Sixth Directive is that national legislation adopted on the basis of that provision allows persons, in particular companies, which are bound to one another by financial, economic and organisational links no longer to be treated as separate taxable persons for the purposes of VAT but to be treated as a single taxable person.
Dôležité je poznamenať po druhé, že uplatnenie režimu, ktorý upravuje článok 4 ods. 4 druhý pododsek šiestej smernice, má za následok, že vnútroštátna právna úprava prijatá na základe tohto ustanovenia umožňuje osobám, najmä obchodným spoločnostiam, ktoré vykazujú finančné, hospodárske a organizačné prepojenia, aby prestali byť považované za odlišné zdaniteľné osoby DPH preto, aby sa považovali za jedinú zdaniteľnú osobu.
Thus, where that provision is implemented by a Member State, the closely linked person or persons within the meaning of that
Takto keď členský štát uplatňuje uvedené ustanovenie, ovládaná osoba alebo ovládané osoby v zmysle tohto ustanovenia sa nemôžu pova-
2008 — CASE C-162/07 provision cannot be treated as a taxable person or persons within the meaning of Article 4(1) of the Sixth Directive (see, to that effect, Case C-355/06 van der Steen [2007] ECR I-8863, paragraph 20).
2008 — VEC C-162/07 žovať za jednu zdaniteľnú osobu alebo zdaniteľné osoby v zmysle článku 4 ods. 1 šiestej smernice (pozri v tomto zmysle rozsudok z 18. októbra 2007, van der Steen, C-355/06, Zb. s. I-8863, bod 20).
It follows that treatment as a single taxable person precludes persons who are thus closely linked from continuing to submit VAT declarations separately and from continuing to be identified, within and outside their group, as individual taxable persons, since the single taxable person alone is authorised to submit such declarations.
Z toho vyplýva, že pripodobnenie k jedinej zdaniteľnej osobe vylučuje, aby uvedené ovládané osoby naďalej podávali samostatne daňové priznania DPH a pokračovalo sa v ich identifikovaní, v a mimo ich skupiny, ako zdaniteľných osôb, keďže iba jediná zdaniteľná osoba je oprávnená podať uvedené daňové priznania.
The second subparagraph of Article 4(4) of the Sixth Directive therefore necessarily requires, where that provision is implemented by a Member State, the national implementing legislation to provide that the taxable person is a single taxable person and that a single VAT number be allocated to the group.
Článok 4 ods. 4 druhý pododsek šiestej smernice teda nutne predpokladá, že keď členský štát uplatňuje toto ustanovenie, potom vnútroštátna právna úprava, ktorou sa preberá právo ES, musí byť prijatá tak, že zdaniteľná osoba je jediná a že skupine sa pridelí jediné číslo DPH.
1), namely after the tax years in question in the main proceedings, can have no bearing on the foregoing consideration, since the use of such a number is dictated by the need, both for the economic operators and the tax authorities of the Member States, to identify with a degree of certainty those effecting transactions subject to VAT.
160), výslovne odkázala na individuálne identifikačné číslo DPH v šiestej smernici len v súvislosti so zavedením článku 28ch uvedenej smernice, z ktorého vzišiel nový článok 22 ods. 1 písm. c) až e) tejto smernice, teda až po uplynutí predmetných zdaňovacích období vo veci samej, môže len neovplyvniť predchádzajúcu úvahu, keďže použitie takéhoto čísla vyplýva z nevyhnutnosti, ako pre hospodárske subjekty, tak aj pre daňovú správu členských štátov, s istotou identifikovať pôvodcov úkonov podliehajúcich DPH.
The clarifications brought about by Article 28h thus simply confirm a pre-existing rule that is integral to the proper functioning of the common system of VAT.
Upresnenia, ktoré vyplývajú z tohto článku 28ch len potvrdzujú už existujúce pravidlo, ktoré súvisí s riadnym fungovaním spoločného systému DPH.
The transposition of the second subparagraph of Article 4(4) of the Sixth Directive must therefore be distinguished from the setting up of a mechanism to simplify VAT declarations and payments which enables, inter alia, companies within the same group to remain separate taxable persons, even where VAT may be consolidated in the accounts of the parent company.
Prebratie článku 4 ods. 4 druhého pododseku šiestej smernice preto treba odlíšiť od zavedenia ustanovenia o zjednodušenom daňovom priznaní a zaplatení DPH, ktoré umožňuje najmä spoločnostiam tej istej skupiny zostať odlišnými zdaniteľnými osobami, aj keď DPH môže byť konsolidovaná v rámci účtov materskej spoločnosti.
It is in the light of those considerations and of the view expressed by the Italian Government at the hearing and in its letter of 24 July 2003 to the Commission in the context of infringement proceeding No 2002/5456 that the 1979 Decree does not constitute a measure transposing the second subparagraph of Article 4(4) of the Sixth Directive that the Corte Suprema di Cassazione must determine whether the national legislation applicable to the contested declarations satisfies the criteria referred to at paragraphs 19 and 20 above. It must be stressed that, should that be the case, such legislation would have been adopted in breach of the procedural requirement laid down in the second subparagraph of Article 4(4) of the Sixth Directive, namely consultation of the Advisory Committee on VAT.
Práve vzhľadom na tieto úvahy a na názor, ktorý vyjadrila talianska vláda na pojednávaní, ako aj v liste z 24. júla 2003 zaslanom Komisii v rámci konania o porušení povinnosti č. 2002/5456, podľa ktorého vyhláška z roku 1979 nie je opatrením na prebratie článku 4 ods. 4 druhého pododseku šiestej smernice, vnútroštátny súd bude musieť určiť, či vnútroštátna právna úprava uplatniteľná na sporné daňové priznania zodpovedá kritériám uvedeným v bodoch 19 a 20 tohto rozsudku, pričom treba zdôrazniť, že ak by tak tomu bolo, potom by išlo o prebratie v rozpore s procesnou požiadavkou zakotvenou v článku 4 ods. 4 druhom pododseku šiestej smernice, to znamená poradou s Poradným výborom pre daň z pridanej hodnoty.
The answer to the first question must therefore be that the second subparagraph of Article 4(4) of the Sixth Directive is a provision which, in order to be implemented by a Member State, requires prior consultation by that State of the Advisory Committee on VAT and the adoption of national legislation authorising persons, in particular companies, established in the territory of the country who, while legally independent, are closely bound to one another by financial, economic and organisational links, no longer to be treated as separate taxable persons for the purposes of VAT in order to be treated as a single taxable person to whom a single VAT identification number is allocated and, accordingly, the sole person entitled to submit VAT declarations.
Treba teda odpovedať na prvú otázku tak, že článok 4 ods. 4 druhý pododsek šiestej smernice je normou, ktorej uplatňovanie členským štátom predpokladá predbežnú poradu tohto štátu s Poradným výborom pre daň z pridanej hodnoty a prijatie vnútroštátnej právnej úpravy, ktorá umožňuje osobám, najmä obchodným spoločnostiam, sídliacim na území štátu a ktoré sú právne nezávislé, ale súčasne vzájomne úzko viazané finančnými, hospodárskymi a organizačnými prepojeniami, aby prestali byť považované za odlišné zdaniteľné osoby DPH preto, aby sa považovali za jedinú zdaniteľnú osobu DPH, jediného nositeľa individuálneho identifikačného čísla uvedenej dane a následne jedinú osobu oprávnenú podať daňové priznania DPH.
It is for the national court to determine whether national legislation, such as that at issue in the main proceedings, satisfies those criteria, subject to the qualification that, where there has been no prior consultation of the Advisory Committee on VAT, national legislation which meets those criteria constitutes legislation adopted in breach of the procedural requirement laid down in the second subparagraph of Article 4(4) of the Sixth Directive.
Je úlohou vnútroštátneho súdu overiť, či takáto vnútroštátna právna úprava, ako vo veci samej, zodpovedala týmto kritériám, pričom treba upresniť, že v prípade, že sa vopred neuskutoční porada s Poradným výborom pre daň z pridanej hodnoty, vnútroštátna právna úprava, ktorá by spĺňala uvedené kritériá, by bola prebratím v rozpore s procesnou požiadavkou zakotvenou v článku 4 ods. 4 druhom pododseku šiestej smernice.
In essence, the second question concerns whether the temporal restriction imposed by the 1979 Decree in order for a parent company or body to be able to make VAT
Predmetom druhej otázky je v podstate to, či lehota, ktorú stanovuje vyhláška z roku 1979 s cieľom umožniť materskému subjektu alebo spoločnosti podať daňové
2008 — CASE C-162/07 declarations and payments in accordance with the simplified rules laid down in that provision is in breach of the principles of proportionality and fiscal neutrality and the rules against the abuse of rights.
2008 — VEC C-162/07 priznanie a zaplatiť DPH na základe zjednodušených postupov, ktoré vytvára, porušuje zásady proporcionality, zákazu zneužitia práva a daňovej neutrality.
In order to qualify for that provision, the parent company or body must have held more than 50% of the share capital or stock of the persons with whom it is closely linked, such as subsidiary companies, since at least the beginning of the calendar year preceding that in which the declaration is made.
Preto, aby si materský subjekt alebo spoločnosť mohli uplatniť toto ustanovenie vo svojom prípade, musia vlastniť viac ako nadpolovičnú väčšinu akcií alebo podielov ovládaných osôb, ako sú dcérske spoločnosti, najneskôr od začiatku kalendárneho roka, ktorý predchádza roku, keď bolo podané daňové priznanie.
As regards, first, the principle of fiscal neutrality, it is a fundamental principle of the common system of VAT (see, inter alia, Case C-454/98 Schmeink & Cofreth and Strobel [2000] ECR I-6973, paragraph 59) which precludes, on the one hand, treating similar goods, which are thus in competition with each other, differently for VAT purposes (Case C-283/95 Fischer [1998] ECR I-3369, paragraphs 21 and 27, and Case C-481/98 Commission v France [2001] ECR I-3369, paragraph 22) and, on the other, treating similar economic transactions, which are therefore in competition with each other, differently for VAT purposes (Case C-109/02 Commission v Germany [2003] ECR I-12691, paragraph 20; Case C-382/02 Cimber Air [2004] ECR I-8379, paragraph 24; and Case C-97/06 Navicon [2007] ECR I-8755. paragraph 21). 26
Pokiaľ ide po prvé o zásadu daňovej neutrality, je potrebné zdôrazniť, že predstavuje základnú zásadu spoločného systému DPH (pozri najmä rozsudok z 19. septembra 2000, Schmeink & Cofreth a Strobel, C-454/98, Zb. s. I-6973, bod 59), ktorá odporuje na jednej strane tomu, aby sa s podobnými tovarmi, ktoré si navzájom konkurujú, zaobchádzalo odlišne z pohľadu DPH (rozsudky z 11. júna 1998, Fischer, C-283/95, Zb. s. I-3369, body 21 a 27, ako aj z 3. mája 2001, Komisia/Francúzsko, C-481/98, Zb. s. I-3369, bod 22), na druhej strane tomu, aby sa s podobnými hospodárskymi postupmi, ktoré si navzájom konkurujú, zaobchádzalo odlišne z pohľadu DPH (rozsudky z 23. októbra 2003, Komisia/Nemecko, C-109/02, Zb. s. I-12691, bod 20; zo 16. septembra 2004, Cimber Air, C-382/02, Zb. s. I-8379, bod 24, a z 18. októbra 2007, Navicon, C-97/06, Zb. s. I-8755, bod 21). 26
National legislation which simply treats taxable persons wishing to opt for a mechanism to simplify VAT declarations and payments differently according to whether the persons in question have had a link established by a specific holding in the capital of a subsidiary for a longer or shorter period than that referred to at paragraph 24 above applies to all economic operators equally, regardless of whether they are competing with each other in connection with their operations or their goods.
Vnútroštátna právna úprava, ktorá sa však obmedzuje na rôzne zaobchádzanie so zdaniteľnými osobami, ktoré si chcú zvoliť ustanovenie o zjednodušenom podaní daňového priznania a zaplatení DPH podľa toho, či predmetné osoby majú presný kapitálový vzťah, ktorého trvanie je kratšie alebo dlhšie ako časové obdobie uvedené v bode 24 tohto rozsudku, sa uplatňuje na každý hospodársky subjekt rovnakým spôsobom bez ohľadu na to, či je v konkurenčnej situácii so zreteľom na ich postupy alebo výrobky.
The principle of fiscal neutrality does not preclude such legislation, which makes a distinction that is objectively justified in order that the economic reality underlying a legal transaction may be established so that recourse may be had to simplified VAT declaration and
Zásada právnej neutrality nevylučuje takúto právnu úpravu, ktorá vytvára takýto objektívne odôvodnený rozdiel na účely overenia hospodárskej skutočnosti právneho postupu, ktorý umožňuje postupovať na základe podania
AMPLISCIENTIFICA AND AMPLIFIN payment procedures.
AMPLISCIENTIFICA A AMPLIFIN zjednodušeného daňového priznania a zaplatenia DPH.
As was observed at paragraph 22 above, it is for the referring court to determine whether the national legislation applicable to the contested declarations constitutes such a provision.
Tak ako je uvedené v bode 22 tohto rozsudku, je úlohou vnútroštátneho súdu určiť, či vnútroštátna právna úprava uplatniteľná na sporné daňové priznania je takýmto ustanovením.
Next, the principle prohibiting the abuse of rights is intended to ensure, particularly in the field of VAT, that Community legislation is not extended to cover abusive practices by economic operators, that is to say transactions carried out not in the context of normal commercial operations, but solely for the purpose of wrongfully obtaining advantages provided for by Community law (Case C-255/02 Halifax [2006] ECR I-1609, paragraphs 69 and 70).
Pokiaľ ide následne o zásadu zákazu zneužitia práva, je potrebné pripomenúť, že smeruje najmä v oblasti DPH k tomu, aby uplatňovanie právnej úpravy Spoločenstva nebolo rozšírené tak, aby zakrývalo zneužívanie zo strany podnikateľov, teda plnenia, ktoré nie sú vykonávané v rámci bežných obchodných transakcií, ale iba s cieľom získať zneužitím výhody stanovené právom Spoločenstva (rozsudok z 21. februára 2006, Halifax a i., C-255/02, Zb. s. I-1609, body 69 a 70).
The effect of that principle is therefore to prohibit wholly artificial arrangements which do not reflect economic reality and are set up with the sole aim of obtaining a tax advantage (see, to that effect, Case C-196/04 Cadbury Schweppes and Cadbury Schweppes Overseas [2006] ECR I-7995, paragraph 55).
Táto zásada takto vedie k zákazu vyslovene umelých konštrukcií zbavených hospodárskej reality a vytvorených iba s cieľom dosiahnuť daňovú výhodu (pozri v tomto zmysle rozsudok z 12. septembra 2006, Cadbury Schweppes a Cadbury Schweppes Overseas, C-196/04, Zb. s. I-7995, bod 55).
Moreover, preventing possible tax evasion, avoidance and abuse is an objective recognised and encouraged by the Sixth Directive (Halifax, paragraph 71).
Okrem toho je dôležité zdôrazniť, že boj proti podvodom, daňovým únikom a prípadným zneužitiam je cieľom uznaným a podporovaným šiestou smernicou (rozsudok Halifax a i., už citovaný, bod 71).
Clearly, national legislation, such as that at issue in the main proceedings, which requires economic operators to demonstrate, by means of a certain continuity in their activities and operations, that recourse to a mechanism to simplify VAT declarations and payments is not simply motivated by the intention to obtain a tax advantage, inter alia by entering a VAT debit or credit in the accounts of the parent company
Nutné je v tejto súvislosti skonštatovať, že vnútroštátna právna úprava, ako vo veci samej, ktorá vyžaduje od hospodárskych subjektov, aby preukázali, na základe určitej kontinuity svojej činnosti a svojich postupov, že použitie ustanovenia o zjednodušenom podaní dňového priznania a zaplatení DPH nie je odôvodnené len výlučnou vôľou získať daňovú výhodu, najmä tým, že začlenia do účtovníctva materského subjektu alebo spoločnosti daňový záväzok zaplatiť DPH alebo odpočet DPH, čo
2008 — CASE C-162/07 or body, which would have the effect, in the first case, of reducing its taxable income and, in the second, of securing it an immediate tax credit, but is the result of a more longterm economic decision, is not contrary to the principle prohibiting the abuse of rights.
2008 — VEC C-162/07 by malo za následok v prvom prípade zníženie zdaniteľného výsledku a v druhom prípade priznanie priamej daňovej pohľadávky voči daňovej správe, ale vyplýva z hospodárskeho výberu dlhodobého charakteru, neporušuje zásadu zákazu zneužitia práva.
Lastly, as regards the principle of proportionality, national legislation which, in the same way as the 1979 Decree, lays down a timelimit of between one and two years in order for taxpayers to be able to make VAT declarations and payments in accordance with simplified procedures is, in the light of the objective of combating tax evasion and bogus legal arrangements, consistent with the principle of proportionality.
Pokiaľ ide nakoniec o zásadu proporcionality treba sa domnievať, že vnútroštátna právna úprava, ktorá podľa vzoru vyhlášky z roku 1979 stanovuje lehotu v rozmedzí od jedného do dvoch rokov preto, aby zdaniteľné osoby mohli podať daňové priznanie a zaplatiť DPH podľa zjednodušených postupov, dodržiava so zreteľom na cieľ, ktorým je boj proti podvodom a umelým daňovým konštrukciám, zásadu proporcionality.
Conversely, if no timelimit had been imposed, the effect might have been to permit individual operations to be carried out justifying the ad hoc formation of legal structures.
V tejto súvislosti treba zdôrazniť, že neexistencia lehoty by mohla mať naopak za následok umožnenie uskutočnenia presných postupov, ktoré odôvodňujú vytvorenie ad hoc právnej štruktúry.
The answer to the second question must therefore be that the principle of fiscal neutrality does not preclude national legislation which simply treats taxable persons wishing to opt for a mechanism to simplify VAT declarations and payments differently according to whether the parent company or body has held more than 50% of the share capital or stock of the persons with whom it is closely linked since at least the beginning of the calendar year preceding that in which the declaration was made or, on the contrary, satisfies those conditions only after that date.
Treba teda odpovedať na druhú otázku tak, že zásada daňovej neutrality nebráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá by sa obmedzovala na rôzne zaobchádzanie so zdaniteľnými osobami, ktoré si chcú zvoliť ustanovenie o zjednodušenom podaní daňového priznania a zaplatení DPH podľa toho, či materský subjekt alebo spoločnosť vlastní viac ako nadpolovičnú väčšinu akcií alebo podielov ovládaných osôb najneskôr od začiatku kalendárneho roka, ktorý predchádza roku, keď bolo podané daňové priznanie, alebo naopak spĺňa tieto podmienky len po uplynutí tohto dňa.
It is for the national court to determine whether national legislation, such as that at issue in the main proceedings, constitutes such a provision.
Je úlohou vnútroštátneho súdu overiť, či takáto vnútroštátna právna úprava, ako vo veci samej, je takýmto ustanovením.
The second subparagraph of Article 4(4) of the Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment is a provision which, in order to be implemented by a Member State, requires prior consultation by that State of the Advisory Committee on value added tax and the adoption of national legislation authorising persons, in particular companies, established in the territory of the country who, while legally independent, are closely bound to one another by financial, economic and organisational links, no longer to be treated as separate taxable persons for the purposes of value added tax in order to be treated as a single taxable person to whom a single value added tax identification number is allocated and, accordingly, the sole person entit- led to submit value added tax declarations.
Článok 4 ods. 4 druhý pododsek šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu — spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia je normou, ktorej uplatňovanie členským štátom predpokladá predbežnú poradu tohto štátu s Poradným výborom pre daň z pridanej hodnoty a prijatie vnútroštátnej právnej úpravy, ktorá umožňuje osobám, najmä obchodným spoločnostiam, sídliacim na území štátu a ktoré sú právne nezávislé, ale súčasne vzájomne úzko viazané finančnými, hospodárskymi a organizačnými prepojeniami, aby prestali byť považované za odlišné zdaniteľné osoby dane z pridanej hodnoty preto, aby sa považovali za jedinú zdaniteľnú osobu dane z pridanej hodnoty, jediného nositeľa individuálneho identifikačného čísla uvedenej dane a následne jedinú osobu oprávnenú podať daňové priznania dane z pridanej hodnoty.
It is for the national court to determine whether national legislation, such as that at issue in the main proceedings, satisfies those criteria, subject to the qualification that, where there has been no prior consultation of the Advisory Committee on value added tax, national legislation which meets those criteria constitutes legislation adopted in breach of the procedural requirement laid down in the second subparagraph of Article 4(4) of Sixth Directive 77/388.
Je úlohou vnútroštátneho súdu overiť, či takáto vnútroštátna právna úprava, ako vo veci samej, zodpovedala týmto kritériám, pričom treba upresniť, že v prípade, že sa vopred neuskutoční porada s Poradným výborom pre daň z pridanej hodnoty, vnútroštátna právna úprava, ktorá by spĺňala uvedené kritériá, by bola prebratím v rozpore s procesnou požiadavkou zakotvenou v článku 4 ods. 4 druhom pododseku šiestej smernice 77/388.
Case C-165/07
Vec C-165/07
(Common Customs Tariff — Combined Nomenclature — Tariff classification — Heading 6403 — Footwear with uppers of leather — Heading 6404 — Footwear with uppers of textile materials)
„Spoločný colný sadzobník — Kombinovaná nomenklatúra — Colné zaradenie — Položka 6403 — Topánky so zvrškom z usne — Položka 6404 — Topánky so zvrškom z textilných materiálov“
Judgment of the Court (Fifth Chamber), 22 May 2008 . . . . . . . . . . . .
Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 22. mája 2008
Common Customs Tariff — Tariff headings — Footwear with uppers of leather and textile materials — Classification under heading 6403 or under heading 6404 of the Combined Nomenclature
Spoločný colný sadzobník — Položky sadzobníka — Topánky so zvrškom z usne a so zvrškom z textilných materiálov — Zaradenie do položky 6403 alebo do položky 6404 kombinovanej nomenklatúry
(Council Regulation No 2658/87, Annex I, headings 6403 and 6404; Commission Regulation No 2388/2000)
(Nariadenie Rady č. 2658/87, príloha I, položky 6403 a 6404; nariadenie Komisie č. 2388/2000)
Common Customs Tariff — Tariff headings — Explanatory Notes to the Combined Nomenclature — Additional Note 1 to Chapter 64 of the Combined Nomenclature
Spoločný colný sadzobník — Položky sadzobníka — Vysvetlivky ku kombinovanej nomenklatúre — Doplnková poznámka 1 ku kapitole 64 kombinovanej nomenklatúry
(Council Regulation No 2658/87; Commission Regulation No 3800/92)
(Nariadenie Rady č. 2658/87; nariadenie Komisie č. 3800/92)