natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Protection of the consumer does not rule out the possibility of a timelimit on the right of cancellation, inasmuch as Article 5(1) of Directive 85/577 expressly provides for such a possibility where the information required under the directive is supplied in accordance with the conditions laid down therein.
Ochrana spotrebiteľa nevylučuje obmedzenie jeho práva na odstúpenie od zmluvy, pretože článok 5 ods. 1 túto možnosť výslovne stanovuje, ak bola informácia vyžadovaná smernicou zabezpečená podľa podmienok stanovených týmto textom.
Thus, even if the information is supplied to the consumer late and by means other than those provided for in the directive, the object- ive of protecting the consumer in respect of contracts negotiated away from business premises will not be affected.
Preto aj keď spotrebiteľ získa predmetnú informáciu oneskorene a iným spôsobom, než ako je stanovené v smernici, cieľ ochrany spotrebiteľa v rámci zmlúv uzavretých mimo prevádzkových priestorov nie je týmito okolnosťami dotknutý.
Certainly, it seems difficult to me to claim, as the German Government does, that those directives constitute, together with the doorstep selling directive, a ‘package of protection’ implying, in the interests of legal consistency, that there must necessarily be a three-month timelimit on the exercise of the right of cancellation.
Zdá sa mi síce náročné tvrdiť, tak ako uvádza nemecká vláda, že tieto smernice tvoria spolu so smernicou o podomovom predaji „balík ochrany“, ktorý v snahe o koherenciu práva nevyhnutne predpokladá existenciu obmedzenia využitia tohto práva na tri mesiace.
15The distinguishing feature of Directive 85/577 is the need for a higher level of protection of the consumer once he is in physical contact with the seller who may therefore exercise a greater influence on him.
15 V našom prípade sa dotknutá smernica odlišuje potrebou vyššej úrovne ochrany spotrebiteľa, lebo spotrebiteľ sa nachádza vo fyzickom kontakte s predajcom, ktorý tak na neho môže mať silnejší vplyv.
16 That view seems to have been confirmed by the Court in Heininger when it decided that, in a doorstep-selling situation, a limit on the right of cancellation may be relied on against the consumer only from the time at which the latter becomes aware of the existence of his right.
16Zdá sa, že tento názor je potvrdený v rozsudku Heininger, už citovanom, v ktorom Súdny dvor dospel k záveru, že v rámci podomového predaja je možné obmedzenie práva na odstúpenie od zmluvy namietať len od okamihu, keď spotrebiteľ o existencii svojho práva vie.
None the less, it cannot be denied that those directives suggest the existence of a principle common to the laws of the Member States, and which is also found at Community level, to the effect that a timelimit should be placed on the exercise of a right which has not been exercised during a period such that a doubt arises as to whether it will ever be exercised by the person entitled to it.
Nemožno však poprieť, že tieto smernice vyznievajú tak, že potvrdzujú existenciu zásady, ktorá je spoločná pre právo členských štátov a objavuje sa aj na úrovni práva Spoločenstva a ktorá stanovuje časové obmedzenie výkonu práva, pokiaľ nebolo uplatnené počas obdobia, ktoré už vyvoláva pochybnosti o tom, či ho vôbec niekedy jeho držiteľ uplatní.
Thus, once it has been established that the consumer became aware — or could have
Ak je preukázané, že spotrebiteľ sa dozvedel — alebo sa mohol
Moreover, Directives 94/47/EC 13and 97/7/EC 14, dealing with timeshare and distance contracts respectively, expressly fix a timelimit beyond which the right of cancellation my not be exercised even if no information has been supplied concerning that right.
Okrem toho smernice 94/47/ES 13a 97/7/ES 14týkajúce sa zmlúv „na časovo vymedzené užívanie nehnuteľností“ a zmlúv uzatvorených na diaľku výslovne stanovujú lehotu, po uplynutí ktorej už nie je možné právo na odstúpenie od zmluvy vykonať, a to aj keď poučenie o tomto práve chýba.
15 — The three-month timelimit is laid down both in the context of Directive 94/47 (in the second indent of the first subparagraph of Article 5) and in the context of Directive 97/7 (fourth sentence of Article 6(1)).
15 — Trojmesačná lehota je stanovená tak v článku 5 prvej vete bode 1 druhej zarážke smernice 94/47, ako aj v článku 6 ods. 1 štvrtej vete smernice 97/7.
13 — Directive 94/47/EC of the European Parliament and of the Council of 26 October 1994 on the protection of purchasers in respect of certain aspects of contracts relating to the purchase of the right to use immovable properties on a timeshare basis (OJ 1994 L 280, p. 83).
13 — Smernica 94/47/ES Európskeho parlamentu a Rady z 26. októbra 1994 týkajúca sa ochrany kupujúcich v súvislosti s niektorými prvkami zmlúv o kúpe práva na časovo vymedzené užívanie nehnuteľností (Ú. v. ES L 280, s. 83; Mim. vyd. 13/013, s. 315).
16 — Thus, it has been pointed out that ‘the [Community] legislature has found that being in possession of all objective data concerning a transaction does not prevent the consumer being won over by a contracting party who knows very well — and such is the art of his profession — how to be convincing’, in N. Rzepecki, Droit de la consommation et théorie générale du contrat, Institut de droit des affaires, Aix-en-Provence, 2002, p. 100.
16 — Bolo tak poukázané na to, že „zákonodarca [Spoločenstva] totiž zistil, že aj keď má spotrebiteľ všetky objektívne údaje o transakcii, nebráni to tomu, aby sa nechal ovplyvniť zmluvnou stranou, ktorá — v tom napokon spočíva celé umenie jej povolania — veľmi dobre vie, ako presvedčiť“, in RZEPECKI, N.: Droit de la consommation et théorie générale du contrat. Institut de droit des affaires, Aix en Provence 2002, s. 100.
HAMILTON assessed independently of the date at which the contract was concluded or at which the contractual obligations were performed in full.
HAMILTON dozvedieť o svojom práve. Túto požiadavku treba posudzovať od dátumu uzatvorenia alebo úplného splnenia zmluvy.
Thus, national legislation which fixes the starting point of the timelimit during which the right of cancellation may be exercised as the time at which both parties have performed in full their contractual obligations, even if the consumer has not become aware of his right, cannot attain the objectives of Directive 85/577.
Vnútroštátne právne predpisy, ktoré stanovujú začiatok lehoty, počas ktorej je možné právo na odstúpenie od zmluvy uplatniť, od okamihu úplného splnenia zmluvy oboma zmluvnými stranami, hoci spotrebiteľ o svojom práve nevedel, preto nemôžu zabezpečovať ciele smernice 85/577.
become aware — of his right, it could be said that there is a principle common to the laws of the Member States according to which both the fairness of commercial transactions and the stability of legal relations imply that in the context of the discretion conferred on them under the third paragraph of Article 4 of Directive 85/577, the Member States may fix a timelimit within which cancellation may be validly exercised, starting from the time — however late that may be — at which the information was received by the consumer.
dozvedieť — o svojom práve, je možné domnievať sa, že existuje zásada spoločná právnym poriadkom členských štátov, podľa ktorej tak poctivosť v obchodných transakciách, ako aj stabilita právnych vzťahov predpokladajú, že v rámci svojej miery voľnej úvahy, ako je uvedená v článku 4 treťom odseku smernice 85/577, môžu štáty stanoviť lehotu, v ktorej je možné platne vykonať právo na odstúpenie od zmluvy, pričom táto lehota plynie od okamihu, keď spotrebiteľ získal, a to aj oneskorene, informáciu.
The answer to the questions referred by the national court should therefore be that Directive 85/577 must be interpreted as meaning that a limit on the right of cancellation may be relied on against the consumer only from the time at which he became aware, or could have become aware, of his right. That condition must be
Na otázky predložené vnútroštátnym súdom je preto potrebné odpovedať tak, že smernicu 85/577 treba vykladať tak, že uplatnenie práva na odstúpenie od zmluvy môže byť voči spotrebiteľovi namietané až od okamihu, keď sa dozvedel alebo sa mohol
On the other hand, the first and third paragraphs of Article 4 and Article 5(1) of Directive 85/577 do not preclude the Member States from fixing, in the exercise of their discretion, a timelimit during which the right of cancellation may be exercised, starting from the time at which it is established that the consumer became aware, or could have become aware, of his right.
Článok 4 prvý a tretí odsek a článok 5 ods. 1 smernice 85/577 naopak nebránia tomu, aby členské štáty stanovili v rámci svojej miery voľnej úvahy lehotu, počas ktorej môže byť právo na odstúpenie platne vykonané, pričom táto lehota plynie od okamihu, keď je preukázané, že sa spotrebiteľ dozvedel alebo sa mohol dozvedieť o svojom práve.
In the light of the foregoing considerations, I propose that the Court of Justice give the following reply to the questions referred for a preliminary ruling by the Oberlandesgericht Stuttgart:
Vzhľadom na vyššie uvedené úvahy navrhujem, aby Súdny dvor odpovedal na otázky položené Oberlandesgericht Stuttgart takto:
‘Council Directive 85/577/EEC of 20 December 1985 to protect the consumer in respect of contracts negotiated away from business premises must be interpreted as
Smernica Rady z 20. decembra 1985 85/577/EHS na ochranu spotrebiteľa pri zmluvách uzatváraných mimo prevádzkových priestorov sa má vykladať tak, že vylučuje,
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-412/06 meaning that it does not permit a limit on the right of cancellation to be relied on against the consumer if he has not received information concerning his right or if that information is incorrect.
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA — M. POIARES MADURO — VEC C-412/06 aby bolo voči spotrebiteľovi namietané obmedzenie výkonu práva na odstúpenie od zmluvy, pokiaľ nebol informovaný o svojom práve alebo pokiaľ je uvedená informácia nesprávna.
On the other hand, Articles 4 and 5 of Directive 85/577 do not preclude the Member States from fixing, in the exercise of their discretion, a timelimit during which the right of cancellation may be exercised, starting from the time at which it is established that the consumer became aware, or could have become aware, of his right.’
Naopak nie je v rozpore s článkami 4 a 5 smernice 85/577, aby členské štáty určili v rámci svojej miery voľnej úvahy lehotu, počas ktorej je možné právo na odstúpenie platne vykonať, pričom táto lehota plynie od okamihu, keď je preukázané, že sa spotrebiteľ dozvedel alebo sa mohol dozvedieť o svojom práve.
10 April 2008 *
ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (prvá komora) z 10. apríla 2008 *
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC, from the Oberlandesgericht Stuttgart (Germany), made by decision of 2 October 2006, received at the Court on 10 October 2006, in the proceedings
Vo veci C-412/06, ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 234 ES, podaný rozhodnutím Oberlandesgericht Stuttgart (Nemecko) z 2. októbra 2006 a doručený Súdnemu dvoru 10. októbra 2006, ktorý súvisí s konaním:
Advocate General: M. Poiares Maduro, Registrar: B. Fülöp, Administrator, having regard to the written procedure and further to the hearing on 20 September 2007, after considering the observations submitted on behalf of:
2008 — VEC C-412/06 generálny advokát: M. Poiares Maduro, tajomník: B. Fülöp, referent, so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní z 20. septembra 2007, so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
— the Commission of the European Communities, by A. Aresu and V. Kreuschitz, acting as Agents, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 21 November 2007,
— Komisia Európskych spoločenstiev, v zastúpení: A. Aresu a V. Kreuschitz, splnomocnení zástupcovia, po vypočutí návrhov generálneho advokáta na pojednávaní 21. novembra 2007,
HAMILTON gives the following
HAMILTON vyhlásil tento
31; ‘the doorstep selling directive’).
262, ďalej len „smernica o podomovom predaji“).
The reference has been made in the course of proceedings between Ms Hamilton and Volksbank Filder eG (‘Volksbank’) concerning an application for annulment of a loan contract and repayment of the interest paid.
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi pani Hamiltonovou a Volksbank Filder eG (ďalej len „Volksbank“), ktorý sa týka návrhu na zrušenie úverovej zmluvy a vrátenie zaplatených úrokov.
The fourth recital in the preamble to the doorstep selling directive states as follows:
Štvrté odôvodnenie smernice o podomovom predaji stanovuje:
‘… the special feature of contracts concluded away from the business premises of the trader is that as a rule it is the trader who initiates the contract negotiations, for
„… keďže je špeciálnou charakteristikou zmlúv uzatváraných mimo prevádzkových priestorov predajcu, že spravidla je to predajca, ktorý začína zmluvné vyjednávanie,
2008 — CASE C-412/06 which the consumer is unprepared or which he does not [expect]; … the consumer is often unable to compare the quality and price of the offer with other offers; … this surprise element generally exists not only in contracts made at the doorstep but also in other forms of contract concluded by the trader away from his business premises’.
2008 — VEC C-412/06 na ktoré je spotrebiteľ nepripravený, alebo ktoré neočakáva;… je často neschopný porovnať kvalitu a cenu ponuky s inými ponukami;… existuje prvok prekvapenia nie iba pri zmluvách uzatvorených na prahu dverí [formou podomového predaja — neoficiálny preklad], ale tiež aj pri iných formách zmlúv uzatváraných predajcom mimo jeho prevádzkových priestorov.“
According to the fifth recital in the preamble to the directive:
Podľa piateho odôvodnenia tejto smernice:
‘… the consumer should be given a right of cancellation over a period of at least seven days in order to enable him to assess the obligations arising under the contract’.
„… by sa malo spotrebiteľovi umožniť právo zrušiť zmluvu v dobe najmenej 7 dní, aby mu bolo umožnené určiť [posúdiť — neoficiálny preklad] záväzky vyplývajúce zo zmluvy.“
Article 1(1) of the doorstep selling directive provides as follows:
Článok 1 ods. 1 tejto smernice stanovuje:
‘This Directive shall apply to contracts under which a trader supplies goods or services to a consumer and which are concluded:
„Táto smernica sa vzťahuje na zmluvy, pri ktorých predajca poskytuje spotrebiteľovi tovar alebo služby, ktoré sú zahrnuté [uzatvorené — neoficiálny preklad]:
(i) to the consumer’s home …;
— počas návštevy predajcu: i) v spotrebiteľovom dome…,
…, where the visit does not take place at the express request of the consumer.’
… pokiaľ sa návšteva nekoná výslovne na požiadanie spotrebiteľa.“
Article 4 of the directive provides that:
Článok 4 tejto istej smernice stanovuje:
‘In the case of transactions within the scope of Article 1, traders shall be required to give consumers written notice of their right of cancellation within the period laid down in Article 5, together with the name and address of a person against whom that right may be exercised.
„V prípade transakcie v pôsobnosti článku 1, predajca môže byť požiadaný podať spotrebiteľom písomné upozornenie [V prípade transakcií podľa článku 1 je predajca povinný písomne informovať spotrebiteľa — neoficiálny preklad] o ich práve na zrušenie [o jeho práve na odstúpenie od — neoficiálny preklad] zmluvy v dobe uvedenej v článku 5 spolu s menom a adresou osoby, u ktorej sa toto právo môže uplatniť.
Such notice shall be dated and shall state particulars enabling the contract to be identified. It shall be given to the consumer:
Takéto upozornenie [Táto informácia — neoficiálny preklad] musí byť datované [datovaná — neoficiálny preklad] a obsahovať údaje umožňujúce identifikáciu zmluvy.
(a) in the case of Article 1(1), at the time of conclusion of the contract;
Musí byť spotrebiteľovi dané [poskytnutá — neoficiálny preklad]: a) v prípade článku 1 ods. 1 v čase uzatvorenia zmluvy,
2008 — CASE C-412/06
2008 — VEC C-412/06
Article 5 of the doorstep selling directive provides as follows:
Článok 5 smernice o podomovom predaji stanovuje:
The consumer shall have the right to renounce the effects of his undertaking by sending notice within a period of not less than seven days from receipt by the consumer of the notice referred to in Article 4, in accordance with the procedure laid down by national law.
Spotrebiteľ má právo vypovedať vplyvy svojho konania [odstúpiť od svojho záväzku — neoficiálny preklad] zaslaním upozornenia [oznámenia — neoficiálny preklad] v dobe nie kratšej ako sedem dní od získania upozornenia [informácie — neoficiálny preklad] spotrebiteľom uvedeným [uvedenej — neoficiálny preklad] v článku 4 v súlade s postupom popísaným národnými právnymi predpismi [stanoveným vnútroštátnou právnou úpravou — neoficiálny preklad].
According to Article 7 of the directive:
Podľa článku 7 tejto smernice:
‘If the consumer exercises his right of renunciation, the legal effects of such renunciation shall be governed by national laws, particularly regarding the reimbursement of payments for goods or services provided and the return of goods received.’
„Ak spotrebiteľ použije [využije — neoficiálny preklad] svoje právo zrieknutia sa [odstúpenia od zmluvy — neoficiálny preklad], právne dôsledky takéhoto zrieknutia sa [právne účinky takéhoto odstúpenia od zmluvy — neoficiálny preklad] sú upravené národnými právnymi predpismi [vnútroštátnou právnou úpravou — neoficiálny preklad], obzvlášť ohľadne náhrady platby za poskytnuté tovary alebo služby a vrátenie získaných tovarov.“
Article 8 of the doorstop selling directive provides as follows:
Článok 8 tej istej smernice stanovuje:
‘This Directive shall not prevent Member States from adopting or maintaining more favourable provisions to protect consumers in the field which it covers.’
„Táto smernica nebráni členským štátom prijať alebo zachovať priaznivejšie ustanovenia na ochranu spotrebiteľov v oblasti svojej [jej — neoficiálny preklad] pôsobnosti.“
122), in the version applicable to the main proceedings, provides as follows:
122) v znení uplatniteľnom na konanie vo veci samej stanovovalo:
‘If such notice is not given, the consumer’s right of cancellation [Widerruf] shall not lapse until one month after both parties have performed in full their obligations under the agreement.’
„V prípade, že informácia nebola poskytnutá, zaniká právo zákazníka na odstúpenie od zmluvy [(‚Widerruf‘)] až po uplynutí jedného mesiaca od úplného splnenia záväzkov oboma stranami.“
In the application of that provision, incorrect information is equivalent to no information.
Na účely tohto ustanovenia sa nesprávna informácia rovná chýbajúcej informácii.
On 17 November 1992, Ms Hamilton signed, at her home, a contract for a loan with a bank — whose rights were acquired by Volksbank — in order to finance the acquisition of shares in a real property fund (‘the loan contract at issue’).
Pani Hamilton podpísala vo svojom byte 17. novembra 1992 úverovú zmluvu s bankou, ktorej právnou nástupkyňou je Volksbank, na účely financovania nadobudnutia podielových listov fondu nehnuteľností (ďalej len „predmetná úverová zmluva“).
In accordance with the Law on consumer credit (Verbraucherkreditgesetz) of 17 December 1990 (BGBl.
Táto zmluva obsahovala v súlade so zákonom o spotrebnom úvere (Verbraucherkreditgesetz) zo 17. decembra 1990 (BGBl. I, 1990, s.
2480) that contract contained the following notice concerning the right of cancellation: ‘[i]f the borrower has received the loan, cancellation shall be deemed not to have taken place unless he repays the loan either within two weeks of giving notice of cancellation or within two weeks of the paying out of the loan’.
2840) informáciu týkajúcu sa práva na odstúpenie od zmluvy, podľa ktorej „ak dlžník pôžičku prijal, potom sa odstúpenie od zmluvy považuje za neplatné, ak dlžník pôžičku nevráti do dvoch týždňov po oznámení o odstúpení alebo po vyplatení pôžičky“.
On 16 December 1992, the employees of Volksbank’s predecessor signed the contract in question and paid the amount of the loan to Ms Hamilton, who later began to pay interest on the loan.
Dňa 16. decembra 1992 podpísali pracovníci banky, ktorej právnym nástupcom je Volksbank, uvedenú zmluvu a banka na základe toho vyplatila úver pani Hamiltonovej, ktorá začala splácať z tohto úveru úroky.
Since the promoter of the real property fund in which Ms Hamilton had bought shares filed for bankruptcy in 1997, there was a significant reduction in the monthly distributions from the fund, which had covered a substantial part of the interest payable under the loan contract at issue.
Správca fondu nehnuteľností, ktorého podielové listy pani Hamilton nadobudla, musel v roku 1997 vyhlásiť konkurz, čo malo za následok výrazné zníženie mesačných výnosov fondu, ktoré kryli podstatnú časť úrokov podľa predmetnej úverovej zmluvy.
Ms Hamilton therefore decided to reschedule her debt by concluding a building society savings contract and taking out a bridging loan with the effect that, at the end of April 1998, she had entirely repaid the loan to Volksbank’s predecessor, which, consequently, returned the security for the loan.
Pani Hamilton sa rozhodla prejsť na nový splátkový kalendár svojho dlhu tým, že uzatvorila stavebné sporenie a čerpala preklenovaciu pôžičku tak, že koncom apríla 1998 pôžičku v plnom rozsahu banke, ktorej právnou nástupkyňou je Volksbank, splatila, a preto jej banka zabezpečenia tejto pôžičky vrátila.
On 27 December 2004, Ms Hamilton brought an action against Volksbank, on the one hand, for reimbursement of the interest paid under the loan contract at issue and the amount of the loan that she had paid back and, on the other, for compensation for the interest she had paid to the building society with which she had concluded the savings contract.
Dňa 27. decembra 2004 podala pani Hamilton proti Volksbank žalobu jednak na zaplatenie úrokov z predmetnej úverovej zmluvy, ako aj splátok istiny uhradených podľa tejto zmluvy a jednak o náhradu škody z dôvodu úrokov zaplatených stavebnej sporiteľni, s ktorou uzatvorila zmluvu o stavebnom sporení.
In the view of the Oberlandesgericht Stuttgart, the loan contract at issue falls under point (i) of the second indent of Article 1(1) of the doorstep selling directive, since Ms Hamilton had negotiated and signed that contract at her home.
Podľa Oberlandesgericht Stuttgart sa na predmetnú úverovú zmluvu vzťahuje článok 1 ods. 1 druhá zarážka bod i) smernice o podomovom predaji, pretože pani Hamilton ju uzatvorila a podpísala vo svojej domácnosti.
However, the Oberlandesgericht Stuttgart has doubts as to whether the provisions laid down in the fourth sentence of Paragraph 2(1) of the Law on the cancellation of doorstep transactions and analogous transactions can be regarded as ‘appropriate consumer protection measures’ because they provide that, in a case such as that before it, the right of cancellation is to lapse.
Oberlandesgericht Stuttgart si však kladie otázku, či je možné považovať § 2 ods. 1 štvrtú vetu zákona o odstúpení od zmlúv uzatvorených pri podomovom obchode a podobných transakciách za „vhodné opatrenia na ochranu spotrebiteľa“, lebo v prípade, o aký ide v prejednávanej veci, stanovujú zánik práva na odstúpenie od zmluvy.
In those circumstances, the Oberlandesgericht Stuttgart decided to stay proceedings and to refer to the Court the following questions for a preliminary ruling:
Za týchto okolností Oberlandesgericht Stuttgart rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
Volksbank considers that the reference for a preliminary ruling is inadmissible since, in its view, the loan contract at issue was not concluded at the doorstep.
Volksbank spochybňuje prípustnosť návrhu na začatie prejudiciálneho konania, pretože podľa jej názoru nebola predmetná úverová zmluva uzatvorená formou podomového predaja.
Consequently, it considers that the questions referred to the Court are hypothetical.
Z toho dôvodu tvrdí, že položené otázky sú hypotetické.