natgillin/translations-raw huggingface dataset:
An anti-suit injunction is therefore contrary to the general principle that every court seised itself determines, under the rules which it must apply, whether it has jurisdiction to resolve the dispute before it.
„Anti-suit injunction“ teda nerešpektuje všeobecnú zásadu, podľa ktorej každý súd sám určuje v·zmysle pravidiel, ktoré musí aplikovať, či má právomoc vyriešiť spor, ktorý sa mu predložil.
In addition, it runs counter to the trust which the Member States accord to one another’s legal systems and judicial institutions.
Okrem toho „anti-suit injunction“ podkopáva dôveru, ktorú členské štáty vzájomne priznávajú svojim súdnym systémom a·orgánom.
It is therefore not compatible with Regulation No 44/2001.
„Anti-suit injunction“ preto nie je v·súlade s·nariadením č.·44/2001.
The scope of Regulation No 44/2001 was also at the centre of Case C-111/08 SCT Industri (judgment of 2 July 2009).
Na pôsobnosť nariadenia č.·44/2001 bola sústredená pozornosť aj vo veci SCT Industri (rozsudok z·2.·júla 2009, C-111/08).
The Court held that that regulation was not applicable to an action to recover ownership brought in the context of insolvency proceedings.
Súdny dvor v·nej rozhodol, že uvedené nariadenie sa neuplatní na žalobu o·určenie vlastníckeho práva podanú v·rámci konkurzného konania.
More speci¤cally, taking into account the close link which it has with bankruptcy proceedings, an action seeking the annulment of a transfer of shares e¥ected by a liquidator in the context of insolvency proceedings falls under the exception to the application of Regulation No 44/2001 concerning bankruptcy.
Konkrétne, vzhľadom na úzke spojenie konkurzného konania a·žaloby o·zrušenie prevodu obchodných podielov vykonaného správcom konkurznej podstaty v·rámci konkurzného konania uvedená žaloba patrí pod výnimku nariadenia č.·44/2001, ktorá sa uplatňuje na konkurzy.
After having considered, in Case C-386/05 Color Drack [2007] ECR I-3699, contracts for the sale of goods providing for several places of delivery, in Case C-204/08 Rehder (judgment of 9 July 2009)
Po veci Color Drack (rozsudok z·3.·mája 2007, C-386/05, Zb. s.·I-3699), v·ktorej Súdny dvor riešil otázku zmlúv o·predaji tovaru so stanovením viacerých miest dodania, sa vo veci Rehder (rozsudok z·9.·júla 2009, C-204/08) zaoberal zmluvami o·poskytovaní služieb, ktoré stanovili viaceré miesta plnenia, a·to konkrétne zmluvami o·leteckej preprave.
) See also Case C-159/02 Turner [2004] ECR I-3565.
Pozri tiež rozsudok Súdneho dvora z·27.·apríla 2004, Turner, C-159/02, Zb. s.·I-3565.
In the light of the objectives of proximity and foreseeability, it is therefore necessary, where there are several places at which services are provided in di¥erent Member States, to identify the place with the closest linking factor between the contract in question and the court having jurisdiction, in particular the place where, under the contract, the main provision of services is to be carried out.
Súdny dvor potrebné z·hľadiska cieľov blízkosti a·predvídateľnosti zistiť miesto, ktoré zabezpečuje najtesnejšiu väzbu medzi predmetnou zmluvou a·príslušným súdom, najmä tým, kde podľa zmluvy sa má uskutočniť hlavné plnenie služieb.
In the case of air transport of passengers from one Member State to another, carried out on the basis of a contract with only one airline, the court having jurisdiction to deal with a claim for compensation founded on that transport contract and on Regulation (EC) No 261/2004 establishing common rules on compensation to passengers (44) is that, at the applicant’s choice, which has territorial jurisdiction over the place of departure or place of arrival of the aircraft.
V·prípade leteckej prepravy osôb z·jedného členského štátu do iného členského štátu uskutočnenej na základe zmluvy uzavretej s·jedinou leteckou spoločnosťou príslušným súdom na rozhodnutie o·návrhu na náhradu škody na základe tejto zmluvy o·preprave a·na základe nariadenia č.·261/200444, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá systému náhrad a·pomoci cestujúcim, je súd podľa voľby žalobcu, v·obvode ktorého sa nachádza miesto odletu alebo miesto príletu lietadla.
In Case C-394/07 Gambazzi (judgment of 2 April 2009), the Court ruled on the notion of‘judgment’ for the purposes of the provisions on recognition and execution in the Brussels Convention and on the scope of the ground for refusal of recognition and enforcement based on an infringement of the public policy of the State in which enforcement is sought.
V·rozsudku z·2.·apríla 2009, Gambazzi (C-394/07), Súdny dvor rozhodoval o·pojme „rozhodnutie“ v·zmysle ustanovení Bruselského dohovoru o·uznaní a·výkone rozhodnutí a·tiež o·dosahu odmietnutia uznať a·vykonať rozhodnutie z·dôvodu porušenia verejného poriadku dožiadaného štátu.
First, it held that judgments and orders given in default of appearance are ‘judgments’ where they are given in civil proceedings which, as a rule, adhere to the adversarial principle.
Súdny dvor najprv rozhodol, že rozsudok a·uznesenie vydané pre zmeškanie sú„rozhodnutiami“, pokiaľ sú vydané v·občianskoprávnom konaní, na ktoré sa v·zásade vzťahuje zásada kontradiktórnosti.
Article 25 of the Brussels Convention refers, without distinction, to all judgments given by a court or tribunal of a Contracting State.
Článok 25 Bruselského dohovoru upravuje všetky rozhodnutia vydané súdnymi orgánmi zmluvných štátov bez ohľadu na jeho označenie.
For such decisions to fall within the scope of the Convention, it is sucient that, before their recognition and enforcement are sought, they have been, or have been capable of being, the subject in the State of origin of an inquiry in adversarial proceedings.
Na to, aby tieto súdne rozhodnutia patrili do pôsobnosti dohovoru, postačuje, že predtým, než došlo k·podaniu návrhu na ich uznanie alebo výkon, boli alebo mohli byť predmetom kontradiktórneho dokazovania v·štáte, ktorý ich vydal.
The Court stated that the fact that the court has entered judgment as if the defendant, who entered appearance, was in default, is not sucient to call into question categorisation as a‘judgment’.
Súdny dvor spresnil, že skutočnosť, že súd rozhodoval tak, akoby sa žalovaný, ktorý sa riadne dostavil na pojednávanie, nezúčastnil konania, nepostačuje na to, aby bolo možné spochybniť kvalikáciu „rozhodnutia“.
Second, the Court held that the court of the State in which enforcement is sought may take into account, with regard to the exception of public policy, the fact that the court of the State of origin ruled on the applicant’s claims without hearing the defendant, who entered appearance but who was excluded from the proceedings by order on the ground that he had not complied with the obligations imposed by other orders made earlier in the same proceedings.
Ďalej Súdny dvor rozhodol, že súd dožiadaného štátu môže vzhľadom na výhradu týkajúcu sa verejného poriadku zohľadniť skutočnosť, že súd štátu, ktorý rozhodnutie vydal, rozhodol o·nárokoch žalobcu bez vypočutia žalovaného, ktorý sa riadne dostavil na pojednávanie v·konaní, ale ktorý bol uznesením vylúčený z·konania z·dôvodu, že si nesplnil povinnosti, ktoré mu vyplývajú zo skorších uznesení prijatých v·rámci toho istého konania.
The exception of public policy may be used if it appears to it that the exclusion measure constituted a manifest and disproportionate infringement of the defendant’s right to be heard.
Výhradu verejného poriadku možno uplatniť, ak sa ukáže, že opatrenie o·vylúčení je zjavným a·neprimeraným porušením práva žalovaného byť vypočutý.
Review by the national court must relate not only to the circumstances in which the decisions were taken, but also to the circumstances in which the injunctive orders were adopted, and in particular to verifying the legal remedies made available to the defendant and the possibility for him to be heard.
Vnútroštátny súd musí preskúmať nielen podmienky, na základe ktorých boli prijaté rozhodnutia, o·ktorých výkon sa žiada, ale aj podmienky, na základe ktorých boli prijaté súdne príkazy, konkrétne musí overiť, či boli žalovanému poskytnuté právne prostriedky, a·zistiť, či žalovaný dostal možnosť byť vypočutý.
The Court was also required to interpret certain provisions of Regulation No 2201/2003 concerning jurisdiction and the recognition and enforcement of judgments in matrimonial matters and the matters of parental responsibility, repealing Regulation No 1347/2000 (45).
Súdny dvor tiež podal výklad niektorých ustanovení nariadenia č.·2201/2003 o·súdnej právomoci a·uznávaní a·výkone rozsudkov v·manželských veciach a·vo veciach rodičovských práv a·povinnos-tí, ktorým sa zrušuje nariadenie č.·1347/200045.
First of all, reference shall be made to Case C-168/08 Hadadi (judgment of 16 July 2009), in which the Court gave judgment on the nationality criterion of couples in choosing the court which has jurisdiction in divorce matters.
Na prvom mieste treba spomenúť vec Hadadi (rozudok zo·16.·júla 2009, C-168/08), v·ktorej Súdny dvor rozhodoval o·kritériu štátnej príslušnosti pri výbere príslušného súdu v·rozvodových veciach.
In that case, two spouses, both of Franco-Hungarian nationality, had both applied for a divorce in one of those countries.
V·danej veci išlo o·manželov, ktorí mali obaja dvojakú francúzsko-maďarskú štátnu príslušnosť, pričom každý z·nich podal návrh na rozvod v·jednej z·týchto dvoch krajín.
The Court noted, ¤rst of all, that Regulation No 2201/2003 does not make
Súdny dvor najprv konštatoval, že nariadenie č.·2201/2003 nerozlišuje medzi tým, či určitá osoba má jednu alebo viacero štátnych príslušností.
) Regulation (EC) No 261/2004 of the European Parliament and of the Council of 11 February 2004 establishing common rules on compensation and assistance to passengers in the event of denied boarding and of cancellation or long delay of ªights, and repealing Regulation No 295/91 (OJ 2004 L 46, p. 1).
Nariadenie Európskeho parlamentu a·Rady (ES) č.·261/2004 z·11.·februára 2004, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá systému náhrad a·pomoci cestujúcim pri odmietnutí nástupu do lietadla, v·prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov a·ktorým sa zrušuje nariadenie č.·295/91 (Ú.·v.·EÚ L·46, s.·1; Mim. vyd. 07/008, s.·10).
) Council Regulation (EC) No 2201/2003 of 27 November 2003 concerning jurisdiction and the recognition and enforcement of judgments in matrimonial matters and the matters of parental responsibility, repealing Regulation (EC) No 1347/2000 (OJ 2003 L 338, p. 1).
Nariadenie Rady (ES) č.·2201/2003 z·27.·novembra 2003 o·súdnej právomoci a·uznávaní a·výkone rozsudkov v·manželských veciach a·vo veciach rodičovských práv a·povinností, ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č.·1347/2000 (Ú.·v.·EÚ L·338, s.·1; Mim. vyd. 19/006, s.·243).
Court of Justice a distinction according to whether a person holds one or several nationalities.
Vývoj a činnosť iného členského štátu a·že súdy tohto posledného členského štátu by mohli byť príslušné podľa uvedeného nariadenia.
The Court then stated that the rules governing jurisdiction in divorce matters laid down in that regulation are based on a number of alternative objective grounds with no hierarchy being established between them.
Súdny dvor ďalej zdôraznil, že pravidlá právomoci v·rozvodových veciach upravené uvedeným nariadením spočívajú na viacerých objektívnych alternatívnych kritériách a·medzi právomocami neexistuje nijaká hierarchia.
Therefore, the coexistence of several courts having jurisdiction is permitted, without any hierarchy being established between them.
Spoločná existencia viacerých súdnych právomocí sa pripúšťa bez toho, aby medzi nimi bola stanovená nejaká hierarchia.
The Court concluded that, where spouses each hold the nationality of the same two Member States, the regulation precludes the jurisdiction of the courts of one of those Member States from being rejected on the ground that the applicant does not put forward other links with that State.
Súdny dvor uzavrel, že ak majú obaja manželia štátnu príslušnosť dvoch rovnakých členských štátov, nariadenie bráni tomu, aby bola vylúčená právomoc súdov jedného z·týchto členských štátov z·dôvodu, že navrhovateľa s·týmto štátom nič iné nespája.
It continued by stating that the courts of the Member States of which the spouses hold the nationality have jurisdiction under that regulation and the spouses may seise the court of the Member State of their choice.
Súdny dvor ďalej spresnil, že súdy členských štátov, ktorých štátnymi príslušníkmi sú manželia, majú podľa tohto nariadenia právomoc rozhodovať, pričom manželia si môžu vybrať súd členského štátu, ktorý bude rozhodovať vo veci.
Second, in Case C-523/07 A (judgment of 2 April 2009), the Court interpreted, for the ¤rst time, the concept of ‘habitual residence’ of the child as a criterion for the jurisdiction of the courts in matters of parental responsibility.
V·druhom rade vo veci A (rozsudok z·2.·apríla 2009, C-523/07) Súdny dvor po prvýkrát vykladal pojem„obvyklý pobyt“ dieťaťa ako kritérium právomoci súdov v·oblasti rodičovských práv a·povin-ností.
Since Regulation No 2201/2003 makes no express reference to the law of the Member States for the purpose of determining the meaning and scope of the notion of ‘habitual residence’, the Court held that it is an autonomous concept.
Nariadenie č.·2201/2003 neobsahuje žiadny výslovný odkaz na právo členských štátov s·cie-ľom určiť zmysel a·rozsah pôsobnosti pojmu„obvyklý pobyt“, Súdny dvor rozhodol, že ide o·auto-nómny pojem.
Having regard to the context and the objective of that regulation, the habitual residence corresponds to the place which reªects some degree of integration by the child in a social and family environment.
Vzhľadom na kontext a·cieľ tohto nariadenia obvyklému pobytu zodpovedá miesto, ktoré odzrkadľuje istú mieru začlenenia dieťaťa do sociálneho a·rodinného prostredia.
In particular the duration, regularity, conditions and reasons for the stay on the territory of a Member State and the family’s move to that State, the child’s nationality, the place and conditions of attendance at school, linguistic knowledge and the family and social relationships of the child in that State must be taken into consideration.
Treba vziať do úvahy najmä trvanie, pravidelnosť, podmienky a·dôvody pobytu na území členského štátu a·presťahovanie rodiny do tohto štátu, štátnu príslušnosť dieťaťa, miesto a·podmienky školskej dochádzky, jazykové znalosti, ako aj rodinné a·sociálne väzby, ktoré dieťa udržiava v·tomto štáte.
The Court then noted that it is for the national court to determine the habitual residence of the child, taking account of all the circumstances speci¤c to each individual case.
Súdny dvor ďalej podčiarkol, že je na vnútroštátnom súde, aby určil, kde má dieťa obvyklý pobyt, majúc na pamäti všetky skutkové okolnosti, ktoré sú charakteristické pre každý prípad.
In addition, the Court explained the system of urgent or protective measures within the meaning of Article 20 of Regulation No 2201/2003.
Okrem toho Súdny dvor spresnil režim naliehavých alebo ochranných opatrení v·zmysle článku 20 nariadenia č.·2201/2003.
Such measures may be decided by a national court if they are urgent. They must be taken in respect of persons in the Member State concerned and must be provisional.
Vnútroštátny súd môže prijať tieto opatrenia, ak sú dané opatrenia naliehavé, pričom musia byť prijaté vo vzťahu k·osobám nachádzajúcim sa v·dotknutom členskom štáte a·musia mať dočasný charakter.
The taking of those measures, adopted in the best interests of the child, and their binding nature are determined in accordance with national law.
Výkon týchto opatrení, prijatých na ochranu najlepšieho záujmu dieťaťa, ako aj ich záväzný charakter určuje vnútroštátne právo.
Once the protective measure has been taken, the national court is not required to transfer the case to the court of another Member State having jurisdiction.
Po vykonaní ochranných opatrení vnútroštátne súdy nie sú povinné postúpiť vec príslušným súdom iného členského štátu.
However, if the protection of the best interests of the child so requires, the national court which declared that it did not have jurisdiction must inform the court of another Member State having jurisdiction that such a measure has been taken.
Napriek tomu, ak si to vyžaduje ochrana najlepšieho záujmu dieťaťa, vnútroštátny súd, ktorý sa vyhlásil za nepríslušný, musí o·týchto opatreniach informovať súd iného členského štátu, ktorý má právomoc.
The service of notarial acts in the absence of legal proceedings was at issue in Case C-14/08 Roda Golf & Beach Resort (judgment of 25 June 2009). The Court held in that case that the term ‘extrajudicial document’, within the meaning of Article 16 of Regulation No 1348/2000 on the service in the Member States of judicial and extrajudicial documents in civil or commercial matters (46), is a Community law concept. The objective pursued by the Treaty of Amsterdam of creating an area of freedom, security and justice and the transfer, from the EU Treaty to the EC Treaty, of the body of rules enabling measures in the ¤eld of judicial cooperation in civil matters having crossborder implications to be adopted testi¤es to the will of the Member States to anchor such measures ¤rmly 46
Doručovanie notárskych zápisníc vypracovaných mimo súdneho konania bolo predmetom rozsudku z·25.·júna 2009, Roda Golf & ·Beach Resort (C-14/08). Súdny dvor v·tomto rozsudku rozhodol, že pojem„mimosúdna písomnosť“ v·zmysle článku 16 nariadenia (ES) č.·1348/2000 o·doručovaní súdnych a·mimosúdnych písomností v·občianskych a·obchodných veciach v·členských štátoch46 je pojmom práva Spoločenstva. Cieľ Amsterdamskej zmluvy vytvoriť priestor slobody, bezpečnosti a·spravodlivosti, ktorý tak Spoločenstvu dáva novú dimenziu, a·prenos režimu umožňujúceho prijatie opatrení patriacich do oblasti súdnej spolupráce v·občianskych veciach s·cezhraničným prvkom zo Zmluvy EÚ do Zmluvy ES preukazujú vôľu členských štátov zakotviť takéto opatrenia v·právnom poriadku Spoločenstva a·upevniť tak zásadu ich autonómneho výkladu. Súdny dvor rozhodol, že doručovanie notárskej zápisnice mimo súdneho konania patrí do pôsobnosti nariadenia č.·1348/2000. Keďže cieľom systému doručovania v·rámci Spoločenstva je správne fungovanie vnútorného trhu, súdna spolupráca uvádzaná článkom 65·ES a·nariadením č.·1348/2000 nemôže byť obmedzená iba na súdne konania. Táto spolupráca sa môže prejaviť aj mimo takého konania, keďže má cezhraničný dosah a·je potrebná pre správne fungovanie vnútorného trhu. Súdny dvor spresnil, že táto široká koncepcia pojmu mimosúdnej písomnosti nepredstavuje neprimerané -nančné bremeno vzhľadom na zdroje vnútroštátnych súdov, pretože na jednej strane členské štáty môžu tiež určiť za odosielajúce orgány alebo prijímajúce orgány iné subjekty ako tieto súdy a·na 46
) Council Regulation (EC) No 1348/2000 of 29 May 2000 (OJ 2000 L 160, p. 37).
Nariadenie Rady (ES) č.·1348/2000 z·29 .·mája 2000 (Ú.·v.·EÚ L·160, s.·37).
Given that the system for intra-Community service seeks to ensure the proper functioning of the internal market, the judicial cooperation referred to in Article 65 EC and Regulation No 1348/2000 cannot be limited to legal proceedings alone.
Súdny dvor druhej strane členské štáty môžu stanoviť možnosť vykonávať doručovanie osobám s·bydliskom v·inom členskom štáte priamo poštou.
Police and judicial cooperation in criminal matters
Policajná asúdna spolupráca vtrestných veciach
In Case C-123/08 Wolzenburg (judgment of 6 October 2009), the Court was asked to give a ruling on the issue of the compatibility with European Union law of national legislation providing for differential treatment of nationals of one Member State and those from other Member States in relation to the refusal to execute a European arrest warrant.
Vo veci Wolzenburg (rozsudok zo 6.·októbra 2009, C-123/08) bola Súdnemu dvoru položená otázka súladu vnútroštátneho právneho predpisu, ktorý stanovuje rozdielne zaobchádzanie medzi vnútroštátnymi štátnymi príslušníkmi a·štátnymi príslušníkmi z·iných členských štátov v·súvislosti s·odmietnutím výkonu európskeho zatykača s·právom Únie.
Contrary to the system in place for Netherlands nationals, the Netherlands legislation implementing Framework Decision 2002/584/JAI on the European arrest warrant (47) provides an exception to such execution for nationals of other Member States only if they have lawfully resided in the Netherlands for a continuous period of ¤ve years and they are in possession of a residence permit of inde¤nite duration.
Holandský právny predpis, ktorým sa vykonáva rámcové rozhodnutie 2002/584/SVV o·európskom zatykači47, na rozdiel od toho, čo upravuje pre holandských občanov, stanovuje výnimku z·tohto výkonu pre občanov iných členských štátov len v·tých prípadoch, ak mali títo občania v·Holandsku legálny pobyt počas nepretržitého obdobia piatich rokov a·majú povolenie na trvalý pobyt.
The Court began by noting that the ¤rst paragraph of Article 12 EC is applicable since the Member States cannot, in the context of the implementation of a framework decision adopted on the basis of the EU Treaty, infringe Community law, in particular the provisions of the EC Treaty relating to the freedom accorded to every citizen of the Union to move and reside freely within the territory of the Member States.
Súdny dvor najprv skonštatoval, že článok 12 prvý odsek ES sa aplikuje, pretože členské štáty nemôžu v·rámci vykonania rámcového rozhodnutia prijatého na základe Zmluvy EÚ porušiť právo Spoločenstva, konkrétne ustanovenia Zmluvy·ES o·slobode priznanej každému občanovi Únie slobodne sa pohybovať a·zdržiavať sa na území členských štátov.
The Court then stated that Article 4(6) of Framework Decision 2002/584 is to be interpreted as meaning that, where a citizen of the Union is at issue, the Member State of execution of the warrant cannot, in addition to a condition as to the duration, make application of the ground for non-execution of the warrant subject to supplementary administrative requirements, such as possession of a residence permit of inde¤nite duration.
Súdny dvor ďalej uviedol, že článok·4 bod·6 rámcového rozhodnutia má byť vykladaný v·tom zmysle, že pokiaľ ide o·občana Únie, vykonávajúci členský štát nemôže okrem požiadavky týkajúcej sa dĺžky trvania pobytu podmieniť uplatnenie dôvodu pre nevykonanie uvedeného zatykača splnením ďalších administratívnych požiadaviek, ako napríklad požiadavky mať povolenie na trvalý pobyt.
Finally, the Court came to the conclusion that the principle of non-discrimination laid down in Article 12 EC does not preclude legislation of a Member State of execution under which the competent judicial authority of that State is to refuse to execute a European arrest warrant issued against one of its nationals with a view to the enforcement of a custodial sentence, whilst such a refusal is, in the case of a national of another Member State having a right of residence as a citizen of the Union, subject to the condition that that person has lawfully resided for a continuous period of ¤ve years in that Member State of execution.
Súdny dvor dospel k·záveru, že zásada zákazu diskriminácie stanovená v·článku 12 ES nebráni vnútroštátnej právnej úprave vykonávajúceho členského štátu, podľa ktorej príslušný súdny orgán tohto štátu odmietne vykonať európsky zatykač vydaný proti jednému z·jeho štátnych príslušníkov na účely výkonu trestu odňatia slobody, zatiaľ čo takéto odmietnutie, ak ide o·štátneho príslušníka iného členského štátu majúceho právo na pobyt ako občana Únie, podlieha podmienke, že mal legálny pobyt počas nepretržitého obdobia piatich rokov na území tohto vykonávajúceho členského štátu.
The Court justi¤ed that solution by stating that that condition, ¤rst, aims to ensure that nationals of another Member State are suciently integrated in the Member State of execution and, second, does not go beyond what is necessary to attain that objective.
Súdny dvor pri odôvodnení tohto záveru zdôraznil, že cieľom tejto podmienky je na jednej strane ubezpečiť sa, že štátny príslušník iného členského štátu je dostatočne začlenený vo vykonávajúcom členskom štáte, a·na druhej strane, že táto podmienka nejde nad rámec toho, čo je nevyhnutné na dosiahnutie tohto cieľa.