natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Each President of Parliament has made his or her own contribution to the institution’s development.
Každý z predsedov Parlamentu prispieva k rozvoju inštitúcie svojím spôsobom.
They set debates in train, act as mediators within Parliament, represent it both inside and outside the European Union and take its message to citizens.
Ponúka námety na diskusie, je mediátorom v rámci Parlamentu, zastupuje ho v rámci Európskej únie i mimo nej a sprostredkováva jeho posolstvo občanom.
Later, this good experience was repeated twice more: firstly, in preparation for the accession of the ten new Member States, observers came to the European Parliament from May 2003 until enlargement on 1 May 2004 and then, in preparation for the accession of Bulgaria and Romania, from Septem-
Táto pozitívna skúsenosť sa neskôr zopakovala ešte dvakrát: najskôr prichádzali do Európskeho parlamentu pozorovatelia v rámci príprav na pristúpenie desiatich nových členských štátov od mája 2003 až po rozšírenie 1. mája 2004 a následne pozorovatelia z Bulharska a Rumunska od septembra 2005 do decembra 2006.
During my term in oce I see important priorities as being promoting the values of the European Union both inside and outside and promoting intercultural dialogue, particularly with our partners in the Arab/Islamic world.
Za dôležitú prioritu svojho funkčného obdobia považujem podporu hodnôt Európskej únie v jej rámci aj mimo jej územia a tiež podporu medzikultúrneho dialógu, najmä s našimi partnermi v arab-sko-islamskom svete.
In an age of globalisation, which inspires both hope and fear, we must unequivocally oppose all forms of intolerance and build bridges of understanding.
Navyše, spoločne s úradujúcim predsedom Rady podpisuje právne akty prijaté v spolurozhodovacom postupe, ako aj rozpočet Európskej únie.
For it is only possible to realise our common values - freedom, democracy, human rights and the rule of law - and particularly to secure lasting peace by means of a dialogue between cultures.
Pokiaľ ide o zahraničné vzťahy, v rámci ociálnych návštev zastupuje predseda pozíciu celého Európskeho parlamentu voči jeho rokovacím partnerom.
Gallery of portraits of the Presidents of the European Parliament since 1958
Galéria portrétov predsedov Európskeho parlamentu od roku 1958
Gallery of portraits of
Galéria portrétov
1958 the Presidents of the
1958 predsedov
European Parliament since 1958
Európskeho parlamentu od roku 1958
PRESIDENTS OF THE EUROPEAN PARLIAMENT BEFORE DIRECT ELECTIONS
PREDSEDOVIA EURÓPSKEHO PARLAMENTU PRED PRIAMYMI VOĽBAMI
GAETANO MARTINOPRESIDENT FROM MARCH 1962 TO MARCH 1964
GAETANO MARTINOPREDSEDA OD MARCA 1962 DO MARCA 1964
JEAN DUVIEUSARTPRESIDENT FROM MARCH 1964 TO MARCH 1965
JEAN DUVIEUSARTPREDSEDA OD MARCA 1964 DO MARCA 1965
VICTOR LEEMANSPRESIDENT FROM MARCH 1965 TO MARCH 1966 COUNCIL OF EUROPE TELEVISION RECORDING
VICTOR LEEMANSPREDSEDA OD MARCA 1965 DO MARCA 1966 TELEVÍZNY ZÁZNAM RADY EURÓPY
MARIO SCELBAPRESIDENT FROM MARCH 1969 TO MARCH 1971
MARIO SCELBAPREDSEDA OD MARCA 1969 DO MARCA 1971
GEORGES SPÉNALEPRESIDENT FROM MARCH 1975 TO MARCH 1977
GEORGES SPÉNALEPREDSEDA OD MARCA 1975 DO MARCA 1977
SIMONE VEILELECTED PRESIDENT IN JULY 1979
SIMONE VEILZVOLENÁ ZA PREDSEDNÍČKU V JÚLI 1979
EMILIO COLOMBOPRESIDENT FROM MARCH 1977 TO JULY 1979
EMILIO COLOMBOPREDSEDA OD MARCA 1977 DO JÚLA 1979
PRESIDENTS OF THE EUROPEAN PARLIAMENT AFTER DIRECT ELECTIONS
PREDSEDOVIA EURÓPSKEHO PARLAMENTU PO ZAVEDENÍ PRIAMYCH VOLIEB
PIERRE PFLIMLINELECTED PRESIDENT IN JULY 1984
PIERRE PFLIMLINZVOLENÝ ZA PREDSEDU V JÚLI 1984
PIETER DANKERTELECTED PRESIDENT IN JANUARY 1982
PIETER DANKERTZVOLENÝ ZA PREDSEDU V JANUÁRI 1982
LORD PLUMBELECTED PRESIDENT IN JANUARY 1987
LORD PLUMBZVOLENÝ ZA PREDSEDU V JANUÁRI 1987
EGON A. KLEPSCHELECTED PRESIDENT IN JANUARY 1992
EGON A. KLEPSCHZVOLENÝ ZA PREDSEDU V JANUÁRI 1992
NICOLE FONTAINEELECTED PRESIDENT IN JULY 1999
NICOLE FONTAINEZVOLENÁ ZA PREDSEDNÍČKU V JÚLI 1999
JOSEP BORRELL FONTELLESELECTED PRESIDENT IN JULY 2004
JOSEP BORRELL FONTELLESZVOLENÝ ZA PREDSEDU V JÚLI 2004
PAT COXELECTED PRESIDENT IN JANUARY 2002
PAT COXZVOLENÝ ZA PREDSEDU V JANUÁRI 2002
HANS-GERT PÖTTERINGELECTED PRESIDENT IN JANUARY 2007
HANSGERT PÖTTERINGZVOLENÝ ZA PREDSEDU V JANUÁRI 2007
13 FEBRUARY 2007THE FORMER PRESIDENTS WITH THE PRESIDENT OF THE EUROPEAN PARLIAMENT
13 FEBRUÁRA 2007BÝVALÍ PREDSEDOVIA SO SÚČASNÝM PREDSEDOM EURÓPSKEHO PARLAMENTU
MARCH 1977 JULY 1979
MAREC 1977 JÚL 1979
I view the years from early 1977 to 1979 as being the most rewarding of my lengthy commitment to Europe.
Obdobie od začiatku roku 1977 do roku 1979 považujem za najcennejšiu skúsenosť v mojom dlhotrvajúcom úsilí o presadzovanie európskych ideálov.
Having been elected Member of the European Parliament for Italy in 1976, I was elected its President in 1977.
V roku 1976 som bol talianskym parlamentom zvolený za európskeho poslanca a v roku 1977 som sa stal predsedom Európskeho parlamentu.
I am grateful to the Members of the European Parliament during that parliamentary term, who three times in succession, from 1977 to 1979 (an uncommon occurrence under the regulatory framework of the time), decided to re-elect me in order to ensure the success, under my presidency and with their full cooperation, of the greatest of European democratic undertakings: election of the European Parliament by universal surage.
Europoslancom spomínaného volebného obdobia som vďačný, že ma v priebehu rokov 1977 – 1979 zvolili do tejto funkcie trikrát po sebe (čo bola podľa vtedajšieho regulačného rámca nezvyklá udalosť).
It was an intense and exhilarating period: we were at last shouting our belief in Europe from every town square, in dierent languages, and when knowing the language was of no assistance, our belief in Europe served to convey our convictions on the future of Europe.
Počas môjho predsedníctva a s ich plnou spoluprácou sme zabezpečili najväčší úspech demokratickej Európy: voľby poslancov Európskeho parlamentu prostredníctvom všeobecného volebného práva.
When the elections results were announced, we saw that 114 375 367 voters, in nine Member States, had elected 410 Members.
Bolo to živé a vzrušujúce obdobie. Našu dôveru v spoločnú Európu sme dávali najavo na všetkých námestiach a v rôznych jazykoch, a keď znalosť jazyka nepomáhala, viera v Európu nám slúžila na sprostredkovanie nášho presvedčenia o budúcnosti nášho kontinentu.
However, alongside the already signicant advent of elections to the European Parliament by universal surage, there were also other events which helped to raise the political and economic importance of the process of European integration.
Pri vyhlásení volebných výsledkov sme sa dozvedeli, že 114 375 367 voličov z deviatich členských štátov si zvolilo 410 poslancov.
In the late 1970s, during my presidency and as the European election process progressed, the Europe of six, and then of nine, trapped to the east and west between the ideologies of the 19th Century, not only witnessed but also precipitated, through its faith in democratic ideals, the fall of two right-wing dictatorships – first of Franco in Spain, and then of Salazar in Portugal.
Popri tak významnej udalosti, akou sú voľby poslancov Európskeho parlamentu prostredníctvom všeobecného volebného práva, prispeli k zvýšeniu politického a ekonomického významu procesu európskej integrácie aj ďalšie udalosti.
It was my honour, as the President of the European Parliament, to give the first pro-European speech in the Spanish Cortes, solemnly convened in Madrid, and later to the Portuguese Parliament which, appropriately, was meeting in Lisbon.
Koncom sedemdesiatych rokov, počas môjho predsedníctva a zároveň za vyvíjajúceho sa procesu európskych volieb, sa Európa (skladajúca sa vtedy zo šiestich a neskôr z deviatich členských štátov uväznených od východu na západ medzi ideológiami 19. storočia), stala nielen svedkom pádu dvoch pravicových diktátorských režimov – Salazara v Portugalsku a režimu Franka v Španielsku – ale svojou vierou v demokratické ideály k tomuto pádu aj prispela.
Furthermore, although relations with the East remained impervious – given the tight grip maintained on the Soviet countries in application of the principle of limited sovereignty – our Europe, which was managing to forge itself into an area of peace, freedom, economic development, free markets and social solidarity, nevertheless held a fascination, or at an least attraction, for the countries of the East.
Ako predseda Európskeho parlamentu som mal tú česť predniesť prvý európsky prejav v slávnostne zvolaných španielskych Kortézach v Madride a tiež v portugalskom parlamente, ktorý zasadal v Lisabone.
One should not forget, however, that the on-going process of the construction of Europe periodically experienced major or minor crises attributable to the permanent conict between upholding the principle of nationality and extensive supranational initiatives.
A hoci vzťahy s východom ostali nepriepustné v dôsledku silnej kontroly uplatňovanej na krajiny východného bloku v rámci zásady obmedzenej suverenity, naša Európa, ktorá sa dokázala premeniť na oblasť mieru, slobody, hospodárskeho rozvoja, slobodného trhu a sociálnej solidarity, bola pre tieto krajiny stále fascinujúcou a príťažlivou.
I will conclude my inevitably hazy recollections at that point, noting that, under my presidency, Parliament triggered the process which led, on 13 December 1979, to the budget presented by the Council of Ministers being thrown out.
Nesmieme však zabúdať, že pokračujúci proces budovania Európy sa pravidelne stretával s väčšími či menšími krízami, prameniacimi z neutíchajúceho koniktu medzi obhajovaním zásady štátnosti a veľkorysými nadnárodnými iniciatívami.
In doing so, it wished not only to draw attention to aspects of the budget approach which it considered unacceptable, but also fully to assert its budget authority role within the Community financial system.
Týmto uzavriem svoje nepresné spomienky a uvediem, že počas môjho predsedníctva začal Parlament proces, ktorý viedol 13. decembra 1979 k zamietnutiu rozpočtu navrhnutého Radou ministrov, čím chcel nielen upriamiť pozornosť na tie aspekty rozpočtového prístupu, ktoré považoval za neprijateľné, ale aj v plnej miere presadiť svoju úlohu rozpočtového orgánu v rámci finančného systému Spoločenstva.
EMILIO COLOMBOWELCOMES PIERRE PFIMLIN, MAYOR OF STRASBOURG, AT THE JULY 1979 INAUGURAL SESSION, FOLLOWING THE FIRST DIRECT ELECTIONS TO THE
EMILIO COLOMBOPRIJÍMA STAROSTU ŠTRASBURGU PIERRA PFLIMLINA POČAS USTANOVUJÚCEJ SCHÔDZE, KTORÁ SA USKUTOČNILA V JÚLI 1979 PO PRVÝCH PRIAMYCH VOĽBÁCH DO EURÓPSKEHO PARLAMENTU.
JULY 1979 JANUARY 1982
JÚL 1979 JANUÁR 1982
I accepted this honour without hesitation, having been a militant supporter of European integration since the end of the war, regarding it as the only way to set the seal on reconciliation between France and Germany and avoid a recurrence of the tragedies of the past.
Túto poctu som prijala bez váhania, keďže od konca druhej svetovej vojny som bezvýhradnou bojovníčkou za európsku integráciu, ktorá je podľa môjho názoru jediným prostriedkom na spečatenie zmierenia medzi Francúzskom a Nemeckom, ako aj na zabránenie opakovaniu tragédií z minulosti.
After the excellent result achieved by my list, President Giscard d’Estaing, who was sensitive to symbols of reconciliation and hence aware of the signicance of a former deportee, suggested to the other governments that I should be made President of the new Parliament, something that I had never imagined happening.
Po tom, čo moja kandidátna listina dosiahla veľmi dobrý výsledok, prezident Giscard d’Estaing (ktorému záležalo na symboloch zmierenia a bol vnímavým k tomu, čo zosobňovala bývalá deportovaná osoba), navrhol ostatným vládam, aby som sa stala predsedníčkou nového Parlamentu, o čom som sama nikdy predtým neuvažovala.
That is how, on 13 July 1979, by an absolute majority in the second round, I came to be elected President of the new assembly.
Týmto spôsobom som bola dňa 13. júla 1979 v druhom kole absolútnou väčšinou zvolená za predsedníčku nového Zhromaždenia.
The task that now faced me was not without its problems.
Úloha, ktorá stála predo mnou, nebola bezproblémová.
First of all, the nature of the new Members’ mandate had changed now that they were elected by universal surage, as opposed to the former situation in which members of the Assembly were representatives of the national parliaments.
Priamymi voľbami došlo k zmene charakteru mandátu nových poslancov, keďže dovtedy zastupovali poslanci Zhromaždenia vnútroštátne parlamenty.
The democratic underpinning had now become more
Demokratická motivácia sa však priamymi voľbami stala tiež priamejšou.
To this was added a geographical issue. Up to then the European Assembly had usually met in Luxembourg, where most of its ocials also lived.
Navyše, rokovací poriadok Parlamentu sa ukázal ako neprispôsobený úlohe, ktorá mu bola zverená, najmä v rozpočtovej oblasti, k čomu sa pridala aj zemepisná problematika.
In Strasbourg, the Parliament had neither its own chamber nor any oces, and therefore had to squat for one week each month in the premises of the Council of Europe, bringing all the necessary documents with it from Luxembourg.
Schôdze Európskeho parlamentu sa totiž dovtedy uskutočňovali najčastejšie v Luxemburgu, kde sídlila väčšina jeho úradníkov.
One can imagine that this peripatetic existence was not to the liking of some of the parliamentarians, so that I had to contain a certain level of disgruntlement.
V Štrasburgu Parlament nedisponoval ani rokovacou sálou, ani kanceláriami, a preto vždy počas jedného týždňa v mesiaci pobýval v priestoroch Rady Európy, pričom prevážal z Luxemburgu všetky potrebné dokumenty.
It took months for this new modus operandi to become second nature.
Je zrejmé, že toto putovanie mohlo byť proti vôli určitého počtu poslancov.
We still had to continue to hold a few sessions in Luxembourg.
No na to, aby sa presadil nový modus operandi, boli potrebné celé mesiace a ešte niekoľko schôdzí sme museli ponechať v Luxemburgu.
It was there that I remember with emotion welcoming the Egyptian President Anwar El Sadat not long before he was assassinated.
Ostatne, toto miesto mi ešte stále s emóciami pripomína prijatie egyptského prezidenta Anwara al-Sadata, ktorý Parlament navštívil iba krátko pred jeho zavraždením.
The Members of the European Parliament, as one may imagine, wanted to assert their new authority in budgetary matters.
Poslanci si pochopiteľne želali, aby sa potvrdila ich autorita, ktorá bola v rozpočtovej oblasti nová.
The budget that had been drawn up for 1980 turned out to have slightly exceeded the ceiling allocated by the treaties to the European Parliament.
Rozpočet vypracovaný na rok 1980 sa však ukázal ako mierne prekračujúci hranicu, ktorú Európskemu parlamentu vytýčili zmluvy.
As the point at issue was combating world hunger, I unhesitatingly declared this budget to have been duly adopted.
Keďže išlo o kapitolu pre boj proti hladu vo svete, bez zaváhania som tento rozpočet vyhlásila za riadne prijatý.
The French Government immediately brought an action before the Court of Justice. It took some time
Francúzska vláda však následne podala žalobu na Súdny dvor a na dosiahnutie dohody medzi Parlamentom, Radou a národnými vládami, najmä francúzskou vládou, bol potrebný určitý čas.
I remember the real interest that the new European Parliament aroused outside the Community in those now distant days.
Spomínam si na zvedavosť, ktorú v tom čase – zo súčasného pohľadu dávnom čase – vyvolával Európsky parlament mimo Spoločenstva.
This interest and curiosity was all the greater because the Presidency of the Parliament had been given to a woman, which at that time was still looked upon with some disapproval.
Táto zvedavosť bola znásobená skutočnosťou, že predsedníctvo bolo zverené žene, čo v tom období ešte stále prekážalo.
I was able to observe this when I went to Lomé for the signing of the treaties with the African, Pacic and Caribbean countries.
Všimla som si to napríklad vtedy, keď som odišla do Lomé, aby som podpísala zmluvy s krajinami africkej, tichomorskej a karibskej oblasti.
I remember that both inside and outside the Community I always received a warm welcome, including in the United States, Canada, China and Japan.
Spomínam si, že vo vnútri aj mimo Spoločenstva som bola vždy veľmi dobre prijímaná, najmä v Spojených štátoch, v Kanade, v Číne či v Japonsku.
Whenever possible I involved the Commission permanent representatives in these visits.
V čo najväčšej možnej miere som do každej z týchto mojich návštev zapájala stálych zástupcov Komisie.
Throughout a presidency that lasted two and a half years, I never had any diculty in always being seen by myself and others as standing above party divisions and representing the whole of Parliament.
Počas predsedníctva, ktoré trvalo dva a pol roka, som sa bez ťažkostí vždy považovala a bola som považovaná za niekoho, kto je nadstranícky a kto zastupuje celý Parlament.
In short, this sometimes dicult, always fascinating presidency has remained the most rewarding period of my life.
Toto predsedníctvo, hoci bolo miestami ťažké, avšak vždy vzrušujúce, bolo a aj zostane najbohatším obdobím môjho života.
I look back on it with nostalgia, as I do on the subsequent years I spent at the European Parliament before returning to the French Government in 1993.
Myslím naň, ako aj na roky, ktoré som následne strávila v Parlamente až do môjho návratu do francúzskej vlády v roku 1993, stále s nostalgiou.
JANUARY 1987 JULY 1989
JANUÁR 1987 JÚL 1989
On reecting on the key moments of my presidency of the EP, my mind immediately went back to the election which preceded it, simply because it was an exciting, close-run thing. My rival – and eventual successor in post – Enrique Baron Crespo and I both ran campaigns which were energetic but which contained no element of personal rancour or invective.
S mojim protikandidátom Enriqueom Barónom Crespom, ktorý sa neskôr stal mojim nasledovníkom vo funkcii, sme viedli razantné kampane, v ktorých však nebola prítomná žiadna osobná nevraživosť ani invektívy.
After my victory, by the slim margin of five votes, we could remain friends, holding diering views on the details of ‘Europe‘, but with a common commitment to making its institutions work in the service of the peoples of our continent.
Napriek odlišnostiam v názoroch ohľadne podrobností týkajúcich sa zjednotenej Európy, sme vďaka spoločnému odhodlaniu zabezpečovať chod inštitúcií pre obyvateľov nášho kontinentu zostali priateľmi aj po mojom víťazstve o tesných päť hlasov.
I believe that is the way our politics, at whatever level, should always function, and regret that they seldom do.
Myslím si, že takto by to malo fungovať vždy a na každej úrovni politiky, a je mi ľúto, že sa tak deje len zriedka.
Every President of the EP since 1979 can say that their period in oce coincided with a time of important change.
Každý predseda EP, ktorý bol vo svojej funkcii od roku 1979, môže povedať, že sa počas jeho úradovania uskutočnili významné zmeny.
That is a reection of the fact that our institution, and indeed political Europe as a whole, has been constantly evolving.
Svedčí to o tom, že naša inštitúcia, a v konečnom dôsledku celá politicky zjednotená Európa, sa neustále vyvíja.
My key moments as President were linked to one of those crucially important evolutionary stages in the history of the Parliament and of the Union, namely the Single European Act (SEA).
Kritici sa môžu sporiť o ideálnej rovnováhe medzi prehlbovaním a rozširovaním tohto procesu, niet však žiadnych pochýb o tom, že tento proces sa uskutočnil v oboch svojich aspektoch, a nech boli jeho fázy akokoľvek nedokonalé, podarilo sa dosiahnuť veľký pokrok.
After a period of comparative stagnation in the early 1980s, the ‘Big Idea’ which pulled Europe forward was the development, via the Single European Act (SEA) from a common market towards an integrated economy, which in turn led in the direction of the Union and the subsequent evolutionary stages.
Kľúčové momenty mojej funkcie súviseli s jedným z najdôležitejších medzníkov v histórii vývoja Európskeho parlamentu a Únie, s Jednotným európskym aktom (JEA).
I am proud that the Parliament had played a signicant role in making the case for the single market and when the SEA came into force, just six months after I became President, I knew that a new era had begun in Parliament.
Po období relatívnej stagnácie na začiatku 80. rokov bol prechod od spoločného trhu k integrovanej ekonomike podľa JEA tou „veľkou myšlienkou“, ktorá posúvala Európu vpred, čo viedlo k vytvoreniu Európskej únie a neskorším vývojovým štádiám.
Within a very short time, draft legislation under the new two-readings dispensation would begin to arrive and would have to be dealt with expeditiously and eciently, if our institution was not to lose the opportunity of demonstrating our growing maturity.
Som hrdý na to, že Parlament zohral významnú úlohu v podpore zavedenia jednotného trhu, a keď JEA vstúpil do platnosti len šesť mesiacov po mojom nástupe do funkcie, vedel som, že začala nová éra Parlamentu.
This required swift re-organisation at both political and administrative levels. A much more sophisticated legislative programme had to be put in place and the sectoral parliamentary committees, suitably staed, focused on the new, tight timetables.
Už o krátky čas začali prichádzať návrhy legislatívy podľa nového systému dvoch čítaní, o ktorých bolo potrebné rokovať rýchle a efektívne, ak nemala naša inštitúcia prísť o možnosť preukázať svoju zvyšujúcu sa vyspelosť.
All this was terra incognita for all concerned, members and ocials alike, and the fact that Parliament managed successfully to adapt to the new arrangements with only a very few roughnesses I consider a real achievement.
Pre všetkých zainteresovaných, či už poslancov alebo úradníkov, išlo o úplne neznámy terén. Považujem za skutočný úspech, že sa Parlamentu, až na veľmi malý počet problematických miest, podarilo úspešne sa novej situácii prispôsobiť.
I recall three moments thereafter which I believe demonstrate that the world outside had taken notice of the progress achieved and had begun to take on board the fact that ‘Europe’ was no longer a collection of countries, but a more-than-embryonic entity, which had to be taken seriously.
Spomínam si na tri momenty, ktoré sú podľa môjho názoru dôkazom, že okolitý svet si dosiahnutý pokrok všimol a začal si uvedomovať skutočnosť, že zjednotená Európa už nie je len skupinou štátov, ale že je viac než subjektom v zárodkovom štádiu a že s ňou treba počítať.
Perhaps the most important of these was a presidential visit to the Soviet Union, whose leadership had decided to recognise the Community as such and to develop relations between the Supreme Soviet and the EP.
Najdôležitejšou udalosťou bola asi návšteva predsedníctva Parlamentu v Sovietskom zväze, ktorého vedenie sa rozhodlo Spoločenstvo ako také uznať a rozvíjať vzťahy medzi Najvyšším sovietom a EP.
We were not to know at the time that the end of the Communist empire was but a few years away, but it was obvious from my discussions with President Augusts Voss of the Supreme Soviet and with the State President, Andrei Gromyko, that part of the changes that were already underway in Moscow involved a new policy which accorded greater importance to the European Community and to the EP.
Vtedy sme ešte nevedeli, že už o niekoľko rokov padne komunistický blok, ale z mojich rokovaní s predsedom Sovietu národov Augustsom Vossom a predsedom prezídia Najvyššieho sovietu Andrejom Gromy-
The second such moment was my attendance at a meeting of South American heads of Government in San Juan de Costa Rica.
Druhým momentom bola moja účasť na zasadnutí juhoamerických hláv štátov a predsedov vlád v meste San Juan de Costa Rica.
They were striving, much as the European ‘Founding Fathers’ had done some thirty years before, to create institutions through which common objectives could be achieved.
Účastníci zasadnutia sa usilovali, podobne ako tridsať rokov predtým „otcovia zakladatelia“ zjednotenej Európy, vytvoriť inštitúcie, prostredníctvom ktorých by bolo možné dosiahnuť spoločné ciele.
(The Andean Parliament and Mercosur were two of the fruits of these eorts.)
(Dvoma plodmi tohto úsilia sa stali Andský parlament a združenie Mercosur).