natgillin/translations-raw huggingface dataset:
On that basis, the Court concluded that the appellant’s plea that there was no obvious negligence on its part was of no consequence and should therefore be rejected.
Z toho vyplýva, že Súd prvého stupňa konštatoval, že odvolací dôvod, ktorým odvolateľka uplatňovala absenciu hrubej nedbanlivosti na jej strane, je irelevantný a z toho dôvodu musí byť zamietnutý.
In so far as the appellant submits that the Court erroneously omitted, in that respect, to carry out a balancing of fairness and risk, its argument cannot be accepted, since the Court was not in any way legally obliged to do so.
V rozsahu, v akom odvolateľka uvádza, že Súd prvého stupňa mylne opomenul pristúpiť k posúdeniu podmienok spravodlivosti a rizika, nemožno s ňou súhlasiť, keďže Súd prvého stupňa nemal právnu povinnosť vykonať to.
Consequently, this ground of appeal also should be rejected as manifestly unfounded.
V dôsledku toho je potrebné zamietnuť rovnako tento odvolací dôvod ako zjavne nedôvodný.
65 — See above, points 70 and 112 to 115.66 — Cited in footnote 23, paragraphs 115 to 117.67 — See above, points 163 and 169.68 — Cited in footnote 24.
65 — Pozri body 70, 112 až 115 vyššie.66 — Už citovaný v poznámke pod čiarou 23, body 115 až 117.67 — Pozri body 163 až 169 vyššie.68 — Už citovaný v poznámke pod čiarou 24.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-204/07 P provisions laid down by the rules in force as far as his customs declaration is concerned. 72
NÁVRHY GENERÁLNEJ ADVOKÁTKY — V. TRSTENJAK — VEC C-204/07 P
What is at issue between the parties to these proceedings is essentially the concept of ‘error’, in relation to which the appellant assumes the existence of such an error in this case.
Pojmom, ktorý je medzi účastníkmi toho konania sporný je pojem „chyba“, o ktorom sa odvolateľka domnieva, že v danom prípade sú jeho podmienky splnené.
It complains that the Court failed to take into account the active involvement of the Turkish authorities in the issuing and use of the 32 A.TR.1 certificates in question here.
Odvolateľka vytýka Súdu prvého stupňa, že nezobral do úvahy aktívnu spoluúčasť tureckých orgánov na vystavení a použití 32 sporných osvedčení A.TR.1 v danom prípade.
By its ninth ground of appeal, the appellant alleges an infringement of Article 220(2)(b) of the CCC, which, for reasons connected with the protection of legitimate expectations and legal certainty, limits subsequent entry in the accounts (post-clearance recovery).
Svojím deviatym odvolacím dôvodom odvolateľka uplatňuje porušenie článku 220 ods. 2 písm. b) CKS, ktorý obmedzuje dodatočné zapísanie sumy cla, ktoré má byť zaplatené, do účtovnej evidencie (dodatočné zapísanie) z dôvodov ochrany dôvery a právnej istoty.
69That provision is intended to protect the legitimate expectation of the person liable that all the information and criteria on which the decision to recover or not to recover duties is based are correct. 70
69 Toto ustanovenie má za cieľ chrániť legitímnu dôveru osoby zodpovednej za zaplatenie cla, pokiaľ ide o opodstatnenosť všetkých prvkov, ktoré ovplyvnili rozhodnutie o vyrubení cla. 70
For both legal and factual reasons, that argument cannot be accepted.
Toto tvrdenie nie je možné akceptovať z dôvodov právnych, ako aj skutkových zároveň.
Under that provision, waiver of postclearance recovery by the national authorities is subject to three cumulative conditions.
Toto ustanovenie podmieňuje nevykonanie dodatočného zapísania tromi nasledujúcimi podmienkami.
Provided that those three conditions are fulfilled, the person liable is entitled to waiver of postclearance recovery.
Pokiaľ sú tieto tri podmienky splnené, osoba zodpovedná za zaplatenie cla má právo na to, aby nebolo pristúpené k vybratiu cla.
71First, noncollection of the duties must have been as the result of an error made by the competent authorities.
71Po prvé je potrebné, aby clo nebolo vyrubené v dôsledku chyby samotných príslušných orgánov.
Second, the nature of their error must be such that it could not reasonably be detected by the person liable acting in good faith, despite his professional experience and the diligence shown by him.
Následne chyba, ktorej sa tieto orgány dopustili, musí byť takou chybou, ktorú dobromyseľná osoba zodpovedná za zaplatenie cla nemôže primerane zistiť, napriek svojej profesionálnej skúsenosti a starostlivosti, ktorú musí vynaložiť.
Third, the person liable must have complied with all the
Nakoniec osoba zodpovedná za zaplatenie cla
First, it should be noted that the presentation in good faith of forgeries of official documents, which is possible, in particular, in the case of preference certificates, cannot, in law, result in an ‘error’ within the meaning of Article 220(2)(b) of the CCC.
Na úvod je potrebné zobrať do úvahy skutočnosť, že dobromyseľné predloženie sfalšovaných oficiálnych dokumentov, najmä osvedčení o preferenčnom režime, nemôže byť z právneho hľadiska považované za „chybu“ v zmysle článku 220 ods. 2 písm. b) CKS.
73 The Court’s caselaw requires, in order for such an ‘error’ to be assumed, an act attributable to the
73 Preto, aby bola pripustená existencia takejto „chyby“, si judikatúra Súdneho dvora
70 — Mecanarte, cited in footnote 11, paragraph 19, and Case C-251/00 Ilumitrónica [2002] ECR I-10433, paragraph 39.
70 — Rozsudky z 27. júna 1991, Mecanarte, už citovaný v poznámke pod čiarou 11, bod 19, a zo 14. novembra 2002, Ilumitrónica, C-251/00, Zb. s. I-10433, bod 39.
72 — Hewlett Packard France, cited in footnote 71, paragraph 13; Faroe Seafood and Others, cited in footnote 13, paragraph 83; Case C-370/96 Covita [1998] ECR I-7711, paragraphs 25 to 28; and Case C-30/00 William Hinton & Sons [2001] ECR I-7511, paragraphs 68, 69, 71 and 72. 73 — To that effect also Alexander, S., Zollkodex, cited above (footnote 10), Article 220, paragraphs 18 and 65.
72 — Rozsudok Hewlett Packard France, už citovaný v poznámke pod čiarou 71, bod 13; rozsudok zo 14. mája 1996, Faroe Seafood a i., už citovaný v poznámke pod čiarou 13, bod 83; rozsudok z 26. novembra 1998, Covita, C-370/96, Zb. s.
71 — Case C-250/91 Hewlett Packard France [1993] ECR I-1819, paragraph 12; Faroe Seafood and Others, cited in footnote 13, paragraph 84; and Case C-15/99 Sommer [2000] ECR I-8989, paragraph 35.
I-1819, bod 12, a rozsudok Faroe Seafood a i., už citovaný v poznámke pod čiarou 13, bod 84, ako aj z 19. októbra 2000, Sommer, C-15/99, Zb. s. I-8989, bod 35.
C.A.S. v COMMISSION
C.A.S./KOMISIA vyžaduje aktívne konanie colných orgánov, ktoré viedlo k predmetnej chybe.
77 customs authorities and the causal connection between that act and their error. 74
74 ochrana dôvery za uplatnenia vyššie citovaného článku. 77Táto koncepcia zodpo-
Taking that caselaw as a starting point, it is, in my view, reasonable to delimit the legal notion of ‘error’ in relation to that of ‘forgery’ in such a way that the former necessarily presupposes an act (even though an objectively incorrect one) on the part of the customs authorities within their sphere of competence, 75 whereas a forgery in principle implies a deliberate act on the part of unauthorised third parties.
Pokiaľ vychádzame z tejto judikatúry, zdá sa, že pomer medzi pojmami „chyba“ a „sfalšovanie“ je možné vymedziť tak, že pojem chyba predpokladá nevyhnutne konanie colných orgánov v rámci ich právomoci 75, zatiaľ čo pojem sfalšovanie predpo- kladá úmyselné konanie zo strany tretích nepríslušných osôb.
76It is clear from this that both concepts are associated with fundamentally different situations.
Toto rozlíšenie ukazuje, že s týmito pojmami sa spájajú dve úplne odlišné skutočnosti.
That view is consistent with the caselaw of the Court of Justice regarding the scope of that provision.
76 vedá koncepcii judikatúry Súdneho dvora, pokiaľ ide o pôsobnosť predmetného článku.
In accordance with the Court’s caselaw on the remission or repayment of import duties under Article 239 of the CCC, it is also acknowledged in the context of subsequent entry in the accounts that falsified preference certificates are part of the commercial risk and the importer himself must make the necessary arrangements in order to guard against that risk.
V súlade s judikatúrou Súdneho dvora týkajúcou sa odpustenia alebo vrátenia vývozných náhrad podľa článku 239 CKS je aj v rámci dodatočného zapísania sumy splatného cla do účtovnej evidencie podľa článku 220 CKS uznané, že sfalšované osvedčenia sú súčasťou obchodného rizika, proti ktorému musí potrebné opatrenia prijať sám dovozca.
78The fact that the importer acts in good faith does not release him from his responsibility in relation to the settlement of the customs debt, since he is the person declaring the imported goods.
78Okolnosť, že dovozca je dobromyseľný ho nezbavuje jeho zodpovednosti, pokiaľ ide o zaplatenie colného dlhu, keďže je deklarantom dovážaného tovaru.
The importer himself must answer for payment of the duties and the regularity of the documents presented to the customs authorities, even if he is no longer able to pass on his loss.
Dovozca zakladá svoju zodpovednosť, pokiaľ ide o zaplatenie dovozného cla, ako aj správnosť dokumentov, ktoré predkladá colným orgánom, dokonca ak nie je schopný preniesť škodu.
79 The importer alone must therefore, in principle, be responsible for any insolvency resulting from the nonremission of duties.
79 V zásade je to teda výlučne dovozca, kto zodpovedá za platobnú neschopnosť vyplývajúcu prípadne z neodpustiteľnosti dovozného cla.
Nor, in itself, is the extent of the debt whose remission is sought a factor capable of influencing the assess-
Význam colného dlhu, ktorého odpustenie sa žiada, nie je ako taký žiadnym kritériom, ktoré môže ovplyvniť
Consequently, persons liable for customs duty who, in good faith, rely on forged preference certificates which were not issued by the competent authorities of a third
V dôsledku toho nemôže byť osobám zodpovedným za zaplatenie cla, ktoré dobromyseľne vychádzajú zo sfalšovaných dokumentov preukazujúcich preferenčné zaobchádzanie, ktoré neboli vystavené príslušnými orgánmi tretích krajín, priznaná
77 — Pascoal & Filhos, cited in footnote 11, paragraph 59 et seq.. Sack, J., cited above (footnote 7), volume 1, C. II, paragraph 79, p. 26, points out that, in the context of postclearance recovery, no legitimate expectations are protected in respect of forged or falsified documents because otherwise postclearance recovery could practically never take place in those cases and the incentive to use such documents would be considerably increased. He further refers to the rule in Article 904(c) of the CCC implementing regulation. 74 — See Mecanarte, cited in footnote 11, paragraph 23, and Ilumitrónica, cited in footnote 70, paragraph 42; Order of the Court in Case C-299/98 P CPL Imperial 2 and Unifrigo v Commission [1999] ECR I-8683, paragraph 32.
77 — Rozsudok Pascoal. & Filhos, už citovaný v poznámke pod čiarou 11, bod 59 a nasl.. SACK, J.: už citovaný v poznámke pod čiarou 7 zv. I, C.II, bod 79, s. 26) zdôrazňuje, že pokiaľ ide o dodatočný zápis cla do účtovnej evidencie, nesprávnym alebo sfalšovaným dokumentom nie je možné priznať žiadnu hodnovernosť z dôvodu, že inak by v takýchto prípadoch nikdy nebolo možné pristúpiť k dodatočnému zapísaniu cla do účtovnej evidencie a mimoriadne by vzrástol záujem o používanie takýchto dokumentov. Odkazuje tiež na článok 904 písm. c) vykonávacieho nariadenia k CKS. 74 — Pozri rozsudky Mecanarte, už citovaný v poznámke pod čiarou 11, bod 23, a Illumitrónica, už citovaný v poznámke pod čiarou 70, bod 42; uznesenie Súdneho dvora z 9. decembra 1999, CPL Imperial 2 a Unifrigo/Komisia, C-299/98 P, Zb. s. I-8683, bod 32.
78 — Order in CPL Imperial 2 and Unifrigo v Commission, cited in footnote 74, paragraph 37 et seq., and judgment in Joined Cases T-10/97 und T-11/97 CPL Imperial 2 and Unifrigo v Commission [1998] ECR II-2231, paragraph 62 et seq.
78 — Uznesenie vo veci CPL Imperial 2 a Unifrigo/Komisia, už citované v poznámke pod čiarou 74, bod 37 a nasl.; rozsudok z 9. júna 1998, Unifrigo a CPL Imperial 2/Komisia, T-10/97 a T-11/97, Zb. s. II-2231, bod 62 a nasl.
75 — The Court of Justice takes the view that the notion of error is not limited to mere calculation or copying errors on the part of the competent authorities, but includes any kind of error which vitiates the decision in question, such as, in particular, the misinterpretation or misapplication of the applicable rules of law (Mecanarte, cited in footnote 11, paragraph 20.
75 — Podľa názoru Súdneho dvora sa pojem omylu neobmedzuje na jednoduché chyby v počítaní alebo písaní, ale zahŕňa akýkoľvek druh chyby, ktorú obsahuje prijaté rozhodnutie, ako je to najmä prípad nesprávneho výkladu, alebo uplatnenia uplatniteľných právnych predpisov (rozsudok Mecanarte, už citovaný v poznámke pod čiarou 11, bod 20).
79 — Van Gend and Loos, cited in footnote 11, paragraphs 16 and 17. According to Dolfen, M., ‘Nacherhebung, Erstattung und Erlass von Abgaben nach dem neuen Zollkodex’, in Europäische Zeitschrift für Wirtschaftsrecht, No 24/1993, p.
76 — Úmyselné konanie nepríslušných tretích osôb spočíva v tejto súvislosti vo vytvorení nepravého dokumentu alebo zmene už existujúceho dokumentu, s cieľom uviesť do omylu v právnych vzťahoch, pokiaľ ide o jeho autora.
76 — In which case the deliberate unauthorised act of the third parties consists in making a false or altering an existing authentic document for the purpose of deception in legal relations.
79 — Rozsudok Van Gend & Loos, už citovaný v poznámke pod čiarou 11, body 16 a 17. Podľa DOLFEN, M.: „Nacherhebung, Erstattung und Erlass von Abgaben nach dem neuen Zollkodex“, Europäische Zeitschrift für Wirtschaftsrecht, zošit 24/1993, s. 759, iba osoba zodpovedná za zaplatenie cla znáša riziko, že obchodný dokument obsahujúci napríklad pôvod tovaru sa pri dodatočnej kontrole ukáže ako sfalšovaný. I - 6183
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-204/07 P ment of the conditions for such remission.
NÁVRHY GENERÁLNEJ ADVOKÁTKY — V. TRSTENJAK — VEC C-204/07 P posúdenie podmienok na jeho odpustenie.
80On the other hand, the Community cannot be expected to bear the detrimental consequences of third parties’ illegal conduct.
80Nie je naopak možné očakávať, že Spoločen-
Since Article 220(2)(b) of the CCC was not infringed by the contested judgment, the ninth ground of appeal also should be rejected as manifestly unfounded.
Keďže článok 220 ods. 2 písm. b) CKS nebol napadnutým rozsudkom porušený, je potrebné zamietnuť rovnako deviaty odvolací dôvod odvolania ako zjavne nedôvodný.
In the light of the above, the appeal is unfounded. It should therefore be dismissed in its entirety.
Vzhľadom na vyššie uvedené je potrebné zamietnuť odvolanie v celom jeho rozsahu.
VI — Costs
VI — Trovy konania
That caselaw must be applied to the present case.
Túto judikatúru je potrebné prebrať na toto konanie.
Reference should be made in this connection to the findings of fact made without any error of law by the Court of First Instance, according to which the 32 A.TR.1 certificates in question are forgeries which were made without the involvement of the Turkish authorities.
V tejto súvislosti je potrebné zdôrazniť, že skutočnosť, a to že sporných 32 osvedčení A.TR.1 je sfalšovaných a že boli vystavené bez spolupáchateľstva tureckých orgánov, bola Súdom prvého stupňa konštatovaná bez právnej chyby.
In view of the inadequate evidence produced by the appellant, the Court of First Instance had no grounds for assuming that the competent authorities were actively involved in the issue of the forgeries.
Vzhľadom na nedostatočnosť dôkazov predložených odvolateľkou nemal Súd prvého stupňa žiadny dôvod domnievať sa, že aktívne správanie zo strany príslušných orgánov prispelo k vystaveniu sfalšovaných dokumentov.
In that respect, the Court was fully entitled to reject the third ground of appeal as unfounded.
Súd prvého stupňa teda správne zamietol tretí žalobný dôvod ako nedôvodný.
80 — The amount of the customs debt imposed on the applicant reflects the financial significance of the goods, in particular the amount of duties and taxes imposed on those goods.
80 — Výška colného dlhu vymeraného odvolateľke súvisí s hospodárskym významom tovarov, najmä s výškou ciel a daní, ktoré sa na uvedené tovary viažu.
The fact that the amount claimed by way of import duties is considerable comes within the category of business risks to which the economic operator is exposed (see, to that effect, Faroe Seafood and Others, cited in footnote 13, paragraph 115).
Skutočnosť, že požadovaná suma dovozného cla môže byť vysoká, patrí do rizika podnikania, ktorým sa vystavuje podnikateľský subjekt (pozri v tomto zmysle rozsudok Faroe Seafood a i., už citovaný v poznámke pod čiarou 13, bod 115).
Accordingly the extent of the debt whose remission is sought is not in itself a factor capable of influencing the assessment of the conditions for such remission (Case T-53/02 Ricosmos v Commission [2002] ECR II-3173, paragraph 161.
Význam dlhu, ktorého odpustenie sa žiada, nie je ako taký žiadnym kritériom, ktoré môže ovplyvniť posúdenie podmienok na jeho odpustenie (rozsudok z 13. septembra 2005, Ricosmos/Komisia, T-53/02, Zb. s. II-3173, bod 161).
Under Article 69(2) of the Rules of Procedure, which apply to appeals pursuant to Article 118 thereof, the unsuccessful party is to be ordered to pay the costs if they have been applied for in the successful party’s pleadings.
Podľa článku 69 ods. 2 rokovacieho poriadku uplatniteľného na základe článku 118 toho istého rokovacieho poriadku na konanie o odvolaní, účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, je povinný nahradiť trovy konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté.
Since the appellant has been unsuccessful in its submissions, it should be ordered to pay the costs in accordance with the form of order sought by the Commission.
Keďže odvolateľka nemala úspech vo svojich dôvodoch, je opodstatnené zaviazať ju na náhradu trov konania v súlade s návrhom, ktorý v tomto zmysle podala Komisia.
In view of the foregoing considerations, I propose that the Court should
Vzhľadom na vyššie uvedené úvahy navrhujem, aby Súdny dvor rozhodol takto:
— dismiss the appeal in its entirety and
— odvolanie sa zamieta v celom rozsahu a
— order the appellant to pay the costs of the proceedings, including the costs of the proceedings at first instance.
— odvolateľka je povinná nahradiť trovy konania vrátane trov prvostupňového konania.
2008 — CASE C-204/07 P
2008 — VEC C-204/07 P
APPEAL under Article 56 of the Statute of the Court of Justice, brought on 16 April 2007,
Vo veci C-204/07 P, ktorej predmetom je odvolanie podľa článku 56 Štatútu Súdneho dvora, podané 16. apríla 2007,
C.A.S. SpA, represented by D. Ehle, Rechtsanwalt, appellant, the other party to the proceedings being:
C.A.S. SpA, v zastúpení: D. Ehle, Rechtsanwalt, odvolateľka, ďalší účastník konania:
Commission of the European Communities, represented by M. Patakia and S. Schønberg, acting as Agents, assisted by M. Núñez Müller, Rechtsanwalt, with an address for service in Luxembourg, defendant at first instance,
Komisia Európskych spoločenstiev, v zastúpení: M. Patakia a S. Schønberg, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci M. Núñez Müller, Rechtsanwalt, s adresou na doručovanie v Luxemburgu, žalovaná v prvostupňovom konaní,
Advocate General: V. Trstenjak, Registrar: Katarzyna Sztranc-Sławiczek, Administrator, having regard to the written procedure and further to the hearing on 10 January 2008, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 13 March 2008, gives the following
SÚDNY DVOR (tretia komora), v zložení: predseda tretej komory A. Rosas, sudcovia J. N. Cunha Rodrigues, J. Klučka, P. Lindh a A. Arabadjiev (spravodajca), generálna advokátka: V. Trstenjak, tajomník: Katarzyna Sztranc-Sławiczek, referentka, so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní z 10. januára 2008, po vypočutí návrhov generálnej advokátky na pojednávaní 13. marca 2008, vyhlásil tento
By its appeal, C.A.S. SpA (‘the appellant’) seeks to have set aside the judgment of the Court of First Instance of the European Communities of 6 February 2007 in Case T-23/03 CAS v Commission [2007] ECR II-289 (‘the judgment under appeal’) which dismissed its action for annulment of Article 2 of the Commission’s decision of 18 October 2002 (REC 10/01) (‘the contested decision’) concerning an application for remission of import duty.
Svojím odvolaním C.A.S. SpA (ďalej len „odvolateľka“) navrhuje zrušenie rozsudku Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev zo 6. februára 2007, CAS/Komisia (T-23/03, Zb. s. II-289, ďalej len „napadnutý rozsudok“), ktorým Súd prvého stupňa zamietol jej žalobu smerujúcu k zrušeniu článku 2 rozhodnutia Komisie z 18. októbra 2002 (REC 10/01, ďalej len „sporné rozhodnutie“), týkajúceho sa žiadosti o odpustenie dovozného cla.
Legislation relating to the Association Agreement
Právna úprava týkajúca sa dohody o pridružení
This appeal is brought in the context of the Association Agreement establishing an Association between the European Economic Community (EEC) and Turkey, signed on 12 September 1963 in Ankara by the Republic of Turkey, of the one part, and the Member States of the EEC and the Community, of the other part.
Toto odvolanie patrí do rámca asociačnej dohody, ktorá vytvára pridruženie medzi Európskym hospodárskym spoločenstvom (EHS) a Tureckom, podpísanej 12. septembra 1963 v Ankare Tureckou republikou na jednej strane a členskými štátmi EHS a Spoločenstvom na strane druhej.
The Association Agreement was concluded, approved and confirmed on behalf of the Community by Council Decision 64/732/EEC of 23 December 1963 OJ 1973 C 113, p.
Dohoda o pridružení bola uzavretá, schválená a potvrdená v mene Spoločenstva rozhodnutím Rady 64/732/EHS z 23. decembra 1963 (Ú. v. ES 1964, 217, s. 3685; Mim. vyd. 11/011, s.
It entered into force on 1 December 1964.
Platnosť nadobudla 1. decembra 1964.
The Association Agreement involves a preparatory phase to enable the Republic of Turkey, in accordance with Article 3, to strengthen its economy with the aid of the European Community, a transitional phase during which, in accordance with Article 4, a customs union is progressively to be established and economic policies more closely aligned, and a final phase which, in accordance with Article 5, is to be based on the customs union and to entail closer coordination of economic policies.
Dohoda o pridružení zahŕňa prípravné obdobie, ktoré podľa jej článku 3 umožní Tureckej republike s pomocou Európskeho spoločenstva posilniť jej ekonomiku, prechodné obdobie, v priebehu ktorého je podľa jej článku 4 zabezpečené postupné zavedenie colnej únie a zbližovanie hospodárskych politík, a záverečné obdobie, ktoré je podľa jej článku 5 založené na colnej únii a zahŕňa posilňovanie koordinácie hospodárskych politík.
The final phase provided for by the Association Agreement came into force on 31 December 1995 (Decision No 1/95 of the EC-Turkey Association Council of 22 December 1995 on implementing the final phase of the customs union (OJ 1996 L 35, p.
Záverečné obdobie uvádzané dohodou o pridružení nadobudlo účinnosť 31. decembra 1995 [rozhodnutie asociačnej rady ES-Turecko č. 1/95 z 22. decembra 1995 o vykonávaní záverečného obdobia colnej únie (Ú. v. ES L 35, 1996, s. 1)].
Those decisions include, in particular, Decision No 5/72 of 29 December 1972 on methods of administrative cooperation for implementation of Articles 2 and 3 of the Additional Protocol to the Association Agreement (OJ 1973 L 59, p. 74).
Medzi týmito rozhodnutiami sa uvádza najmä rozhodnutie č. 5/72 z 29. decembra 1972 o metódach administratívnej spolupráce na uplatnenie článkov 2 a 3 dodatkového protokolu k Ankarskej dohode [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 59, 1973, s. 74).
Article 11 of Decision No 5/72 provides that the Member States and the Republic of Turkey are to assist each other, through their respective customs administrations, in checking the authenticity and accuracy of the certificates in order to ensure the proper application of the provisions of the decision.
Článok 11 tohto rozhodnutia stanovuje, že členské štáty a Turecká republika si prostredníctvom svojich colných správ poskytujú vzájomnú pomoc pri kontrole pravosti a zákonnosti osvedčení s cieľom zabezpečiť správne uplatnenie ustanovení tohto rozhodnutia.