natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It appears that this decision was based on the consideration that funds provided in 1999 could not be used to finance activities carried out in 1998.
V prípade, že Komisia nenájde chýbajúce dokumenty, ju ombudsman požiadal o písomné potvrdenie tejto skutočnosti.
On 30 June 2000, the Director-General of DG X informed the complainant that on the basis of the assumption that Dr. B.’s le er of 25 November 1998 had given rise to legitimate expectations, the Commission was ready to cover expenditure that had occurred between that date and 5 January 1999 (the date of receipt of the Commission’s le er of 23 December 1998).
Komisia informovala 8. novembra 2002 ombudsmana o tom, že, žiaľ, nebola schopná nájsť žiadne ďalšie dokumenty týkajúce sa sťažovateľovej žiadosti o grant.
The Commission argued, however, that this should only cover expenditure in relation to contracts that contained a ‘risk clause’, i.e. a clause to the effect that payment should only
Komisia požiadala ombudsmana o zhovievavé posúdenie tejto poľutovaniahodnej záležitosti.
Decisions following an inquiry become due when the Commission decided to provide its grant.
Rozhodnutia v nadväznosti na vyšetrovanie
On this basis, the Commission calculated that a sum of € 21.988,54 could be paid to the complainant on account of the extra-contractual liability to which the le er of 25 November 1998 had given rise.
Sťažovateľ trval vo svojom vyjadrení k stanovisku Komisie a k jej listu z 8. novembra 2002 na svojej sťažnosti a okrem iného sa vyjadril nasledovne:
The complainant objected to this proposal and insisted that the full balance of € 70.000 should be paid out.
Komisia vo svojom stanovisku najskôr uviedla, že Generálne riaditeľstvo pre kultúru a vzdelanie zaujalo stanovisko, že bolo právne zaviazané uhradiť len tie finančné záväzky, ktoré združeniu vznikli medzi 25. novembrom 1998 a 5. januárom 1999.
Several further efforts to make the Commission change its mind were unsuccessful, however.
Potom však potvrdila, že Generálne riaditeľstvo pre kultúru a vzdelanie informovalo sťažovateľa o tom, že Generálne riaditeľstvo uhradí náklady, ktoré vznikli medzi 25. novembrom 1998 a 5. januárom 1999. Tieto vyhlásenie si protirečia.
The complainant then turned to another MEP who forwarded the complaint to the Ombudsman.
Výsledkom rokovania s Generálnym riaditeľom, ktoré sa konalo 22. júna 2000, bolo, že Komisia uznala uhradenie nákladov vzniknutých medzi 25. novembrom 1998 a 5. januárom 1999.
In his complaint to the Ombudsman lodged in March 2002, the complainant pointed out that all the grants it had received from the EU so far had been based on good faith.
V roku 1998 sa združenie uchádzalo o funkciu informačného miesta Európskej komisie.
The complainant alleged that when the association had applied for a grant for a project in 1995, it had been informed orally that the money had been granted and that the association had begun to carry out its concomitant obligations whilst the wri en confirmation was received months later when the project was long terminated.
Združenie vydalo 20. februára 1998 vyhlásenie, podľa ktorého súhlasilo so zmluvnými podmienkami, aj napriek skutočnosti, že toho času boli uzavreté len ústne dohody a nie písomná zmluva. Združenie sa však spoliehalo na slovné ubezpečenia o uzavretí zmluvy.
According to the complainant, the same past ern had prevailed with regard to later applications for grants.
Európska komisia informovala 26. júna 1998 združenie o tom, že záznamy o predmetnej záležitosti sa v Bruseli stratili, čo bolo omeškania pri vybavovaní žiadosti.
The complainant thus claimed that the Commission had failed to pay the balance of a grant that in his view the Commission had accepted to provide to the association.
Vzhľadom na to, že tieto udalosti postavili združenie pred dilemu, ktorá bola podobná dileme súvisiacej s predmetným prípadom, požiadala úradníkov Komisie zodpovedných za veci súvisiace s otázkou informačných miest o bližšie informácie o zmluve, ktorá mala byť uzatvorená.
He basically alleged that the association had been entitled to rely on the assurances that he claimed had been made by Mr H. of the Commission’s services.
Potvrdenie o uzavretí zmluvy bolo sťažovateľovi poskytnuté 17. septembra 1998. Príslušná zmluva bola schválená 16. septembra 1998 a 5. októbra 1998 to bolo formálne oznámené združeniu.
The complainant added that the association had no other funds and that if no solution could be found, it would have to cease its activities.
Z tohto dôvodu nemalo združenie nikdy dôvod pochybovať o ubezpečeniach, ktoré sa týkali obidvoch prípadov.
In its opinion, the Commission gave a detailed description of the sequence of events and actions, in particular in so far as the period a er the dispatch of the le er of 23 December 1998 was concerned.
Európska komisia by mala zvážiť opätovné posúdenie svojho rozhodnutia o zamietnutí platby celej sumy vo výške 90.000 € Európskemu kultúrnemu a informačnému centru.
With specific regard to the allegation made by the complainant, the Commission made the following comments:
Tento návrh vychádza z nasledujúcich skutočností:
On 31 May 1998, the association had applied for a grant of € 90.000 under budget line A-3024.
1 Sťažovateľ bol riaditeľom nemeckého združenia, ktoré sa uchádzalo u Komisie o pridelenie grantu vo výške 90.000 €.
The project had been pre-selected for a grant of € 20.000 by the competent selection commi ee in the autumn of 1998.
Nakoniec mu bolo poskytnutých len 21.988,54 €.
During that period, the complainant had frequently telephoned with the official in charge of that budget line, Mr H. According to the complainant, Mr H. had promised him over the telephone that a grant of € 90.000 would be provided.
Sťažovateľ teda tvrdil, že Komisia pochybila, keď mu nedoplatila zostatok grantu, ktorého pridelenie podľa jeho názoru Komisia schválila.
Given that Mr H. had died in November 1999, it was no longer possible to verify what had in fact been said.
Sťažovateľ vlastne tvrdil, že združenie konalo správne, keď sa spoliehalo na ubezpečenia, ktoré podľa jeho slov poskytol pán H., zamestnanec Komisie, a na základe ktorých mu malo byť poskytnutých 90.000 €.
The fi le of DG X did however not contain any trace of these promises.
Sťažovateľ zdôraznil, že na základe uvedených ubezpečení začalo s realizáciou projektu, v súvislosti s ktorým vznikali výdavky, ktoré sa stali záväzkami Komisie.
A er having consulted the Commission’s Legal Service, DG Education and Culture had taken the position that over and above the amount of € 20.000 already paid, the Commission was legally obliged to cover only those financial commitments that had been entered into by the association between 25 November 1998 and 5 January 1999.
2 Komisia súhlasí s vyjadrením, že bol sťažovateľ počas príslušného obdobia v častom telefonickom kontakte s pánom H. Komisia vyjadrila názor, že vzhľadom na to, že pán H. v novembri 1999 zomrel, nebolo možné overiť pravdivosť tvrdenia sťažovateľa.
On 22 June 2000, the Director-General of DG Education and Culture had received the complainant and explained that the DG would cover the expenses incurred between 25 November 1998 and 5 January 1999.
Komisia dodala, že v evidencii prípadu zo strany Generálneho riaditeľstva X nie sú žiadne dôkazy o sľuboch, na ktoré sa sťažovateľ odvoláva.
In the light of the Commission’s opinion, the Ombudsman considered that he needed further information to deal with the complaint.
3 Ombudsman poznamenal, že sťažovateľ argumentoval tým, že Komisia zamietla poskytnúť združeniu celú sumu vo výške 90.000 €, o ktorú žiadalo, aj napriek tomu, že na základe ubezpečení o poskytnutí uvedenej sumy vznikali výdavky a záväzky.
He therefore wrote to the Commission on 15 July 2002 to
Sťažovateľovi preto v skutočnosti
Decisions following an inquiry ask for access to the Commission’s file.
Rozhodnutia v nadväznosti na vyšetrovanie zostávalo len spoľahnúť sa na zásadu ochrany v prípade oprávneného očakávania.
On 19 September 2002, the Ombudsman’s services inspected the fi le of DG X as well as the fi le of the Commission’s representation in Germany.
Je potrebné zdôrazniť, že ombudsman nemohol toto tvrdenie overiť prostriedkami, ktoré má v súlade so svojím štatútom52 k dispozícii.
It emerged that the fi le of DG X did not contain any originals of documents for the period up to 23 December 1998.
V evidencii prípadu, ktorú viedla Komisia, ombudsman v rámci svojho prieskumu nenašiel žiadne stopy takýchto ubezpečení.
As a ma er of fact the only document from this period that seemed to be available was a copy of the application of 31 May 1998.
Jediná osoba, ktorá pravdepodobne mohla celú záležitosť objasniť, a ktorá mohla byť ako svedok vypočutá ombudsmanom, pán H., je mŕtva.
The fi le of the Commission’s representation in Germany appeared to be well kept and complete.
4 Ombudsman sa však domnieva, že nedostatok potvrdzujúcich dôkazov nemôže byť využitý v tomto prípade ako argument proti sťažovateľovi.
It contained the correspondence between the representation and the complainant, including a le er from the complainant dated 2 July 1998 and a copy of the le er of 25 November 1998.
Komisia uznala, že sa sťažovateľ veľakrát telefonicky spojil s pánom H. Úradníci preto mali urobiť zápis o príslušných rozhovoroch, alebo prinajmenšom o najzávažnejších otázkach, o ktoré v nich išlo.
This copy contained a manuscript note by its author according to which the wording of the le er had been “agreed with Mr [H.]” (“mit H. [H.] abgestimmt”).
Po prvé, vzhľadom na to, že sa s realizáciou projektu malo začať v septembri 1998, malo združenie samozrejme životne dôležitý záujem včas zistiť (najneskôr do začiatku septembra 1998), či mu Komisia pridelí grant, o ktorý požiadalo.
In a le er sent on 26 September 2002, the Ombudsman informed the Commission that the fi le of DG X appeared to be incomplete.
Sťažovateľ v ňom uviedol, že v prípade negatívnej odpovede bude musieť realizáciu projektu zrušiť, pretože nebol schopný kompenzovať neposkytnutú sumu z iných zdrojov.
He therefore asked the Commission to ascertain the location of the missing parts of the fi le and to grant him access to the complete file.
Tvrdenie sťažovateľa o tom, že bol dostatočne ubezpečený pánom H., sa zdalo byť dôveryhodné, pretože projekt nebol zrušený ale realizovaný.
In case the Commission should be unable to find the missing parts of the file, the Ombudsman asked for wri en confirmation to this effect. ect.
Po druhé, sťažovateľ sa jasne vyjadril, že už v minulosti združenie realizovalo projekty (muselo realizovať projekty) len na základe ústnych ubezpečení.
On 8 November 2002, the Commission informed the Ombudsman that to its regret it had been unable to find any other documents in relation to the complainant’s application.
Ombudsman poznamenal, že sa Komisia k tejto stránke prípadu nevyjadrila.
The Commission asked the Ombudsman to consider this deplorable situation with leniency.
Po tretie, skutočnosť, že sťažovateľ získal a spoliehal sa na ubezpečenia pána H. získala na dôveryhodnosti tým, že aj iní úradníci Komisie sa spoliehali na jeho slová.
The complainant’s observations
6 Ombudsman poznamenal, že Komisia neposkytla žiadne argumenty, prečo by sa sťažovateľ nemal spoliehať na takéto ubezpečenia, ktoré poskytne človek poverený daným prípadom.
In his observations on the Commission’s opinion and its le er of 8 November 2002, the complainant maintained his complaint and made inter alia the following comments:
7 Vzhľadom na uvedené okolnosti sa ombudsman domnieva, že pri zamietnutí vyplatenia celej sumy vo výške 90.000 €, o ktorú požiadal 31. mája 1998 sťažovateľ, mohlo dôjsť zo strany Komisie k nesprávnemu úradnému postupu.
These statements were contradictory.
Stanovisko Komisie
In 1998, the association had applied to work as an info point for the Commission. On 20 February 1998, it had submi ed a declaration according to which it would comply with its contractual obligations, notwithstanding the fact that at that time there were only oral agreements and no wri en contract.
Komisia vo svojom stanovisku poukázala na to, že závery, ku ktorým dospel ombudsman, sa nezakladajú na skutočnostiach, ktoré sú hmatateľne zdokumentované, ale sú založené len na predpokladoch a dedukciách, ku ktorým sa dospelo prostredníctvom analogických postupov.
The association had however relied on oral assurances that this contract would be signed. On 26 June 1998, the association was informed by the Commission that the fi le in Brussels was considered to have been lost and that therefore the application had not been processed for some time.
Komisia zdôraznila rovnako to, že stanovisko, ktoré zastávala, jednoducho len odrážalo jej chápanie povinnosti dodržiavať princípy správneho finančného riadenia.
Given that these events confronted the association with a dilemma similar to the one in the present case, the association asked the Commission’s service in charge of ma ers relating to info points to provide advance confirmation of the contract that was to be concluded.
V súvislosti s týmto sa zdalo byť užitočné pripomenúť, že Komisia môže poskytnúť fi nančnú pomoc budúcemu príjemcovi len písomným záväzkom, ktorého forma musí byť v súlade s príslušnými predpismi.
This confirmation was provided on 17 September 1998. The relevant contract was signed on 16 September 1998 and formally notified to the association on 5 October 1998.
Komisia dodala, že v súlade s ochranou obrazu európskych inštitúcií v spoločnosti a z dôvodu zabránenia poškodenia príjemcu v predmetnom prípade, je pripravená prijať návrh ombudsmana ako výnimku.
THE OMBUDSMAN’S EFFORTS TO ACHIEVE A FRIENDLY SOLUTION
Pozri napríklad Prípad T-27/99 Meyer proti Komisii [ECR] 2000, II-2521 odsek 53
A er careful consideration of the opinions and observations, the Ombudsman was not satisfied that the Commission has responded adequately to the complainant’s allegation.
Rozhodnutie 94/262 Európskeho parlamentu z 9. marca 1994 o nariadeniach a všeobecných podmienkach riadiacich výkon povinností ombudsmana, 1994 Ú. v. ES L 113/15.
The proposal for a friendly solution
Komisia poukázala na to, že si sťažovateľ musí byť vedomý toho, že konečná výška dotácie nemusí zodpovedať 90.000 €, o ktoré žiadal.
In accordance with Article 3 (5) of his Statute, the Ombudsman therefore made the following proposal for a friendly solution to the Commission:
Sťažovateľ informoval telefonicky 20. marca 2003 kanceláriu ombudsmana o tom, že priateľské riešenie sa môže považovať za vybavené.
1 The complainant was the director of a German association that had applied to the Commission for a grant of € 90.000.
1.1 Sťažovateľ bol riaditeľom nemeckého združenia, ktoré sa uchádzalo u Komisie o pridelenie grantu vo výške 90.000 €.
In the end, only an amount of € 21.988,54 had been granted.
Nakoniec mu bolo poskytnutých len 21.988,54 €.
The complainant claimed that the Commission had failed to pay the balance of the grant that in his view the Commission had accepted to provide to the association.
Sťažovateľ tvrdil, že Komisia pochybila, keď mu nedoplatila zostatok grantu, ktorého pridelenie združeniu Komisia podľa jeho názoru schválila.
He basically alleged that the association had been entitled to rely on the assurances that he claimed had been made by Mr H. of the Commission’s services and according to which the full amount of € 90.000 would be granted.
Sťažovateľ vlastne tvrdil, že združenie konalo správne, keď sa spoliehalo na ubezpečenia, ktoré podľa jeho slov poskytol pán H., zamestnanec Komisie, a na základe ktorých mu malo byť poskytnutých 90.000 €.
It took the view, however, that since Mr H. had died in November 1999, it was no longer possible to verify what had in fact been said.
1.2 Komisia vo svojom stanovisku vyjadrila názor, že neexistujú dôkazy, ktoré by zdokumentovali sťažovateľove tvrdenie.
The complainant was thus in effect relying on the principle of the protection of legitimate expectations. According to the case law of the Community courts, however, a breach of this principle cannot be invoked unless the administration has given precise assurances to the person concerned51.
1.3 Po pozornom preskúmaní všetkých relevantných skutočností a argumentov navrhol ombudsman Komisii spôsob priateľského riešenia sporu, podľa ktorého mala Komisia zvážiť svoje rozhodnutie, ktorým zamietla vyplatenie celej sumy vo výške 90.000 €.
In the present case, the complainant submi ed that the Commission’s case-handler had assured him that the Commission would grant the full amount of € 90.000 that the association had requested. This would appear to be a precise assurance.
1.4 Vo svojom stanovisku informovala Komisia ombudsmana o tom, že je pripravená prijať jeho návrh vo forme výnimky.
The Commission’s fi le that had been inspected by the Ombudsman’s services did not contain any trace of such assurances.
Z tohto dôvodu vykoná rýchlu kontrolu uhradenia výdavkov predložených sťažovateľom.
The only person that could probably have shed light on the issue and that could have been heard as a witness by the Ombudsman, i.e. Mr H. himself, was dead.
Komisia poukázala na to, že si sťažovateľ musí byť vedomý toho, že konečná výška dotácie nemusí zodpovedať 90.000 €, o ktoré žiadal.
First, given that the project had been due to start in September 1998, the association obviously had a vital interest to learn in good time (and at the latest at the beginning of September 1998) whether the Commission would provide the grant it had requested.
Z iniciatívy ombudsmana vyplýva, že došlo k priateľskému riešeniu sporu medzi Európskou komisiou a sťažovateľom vo veci predmetnej sťažnosti.
This was confirmed by the complainant’s le er of 2 July 1998 to the Commission’s representation in Germany.
Ombudsman preto prípad uzatvára.
See for example Case T-72/99 Meyer v Commission [ECR] 2000, II-2521 paragraph 53.
Rozhodnutie Európskeho ombudsmana o sťažnosti 1166/2002/(SM)IJH na Európsku komisiu
Decision 94/262 of 9 March 1994 of the European Parliament on the Regulations and General Conditions Governing the Performance of the Ombudsman’s Duties, 1994 OJ L 113/15.
Ako pomocná pracovníčka dostávala sťažovateľka v súlade s článkom 4a prílohy VII Pracovného poriadku a článku 21 Pracovných podmienok ostatných zamestnancov ES príspevok na kancelársku výpomoc.
Decisions following an inquiry other sources.
Rozhodnutia v nadväznosti na vyšetrovanie
Since the project was not cancelled but carried out the complainant’s allegation that he obtained satisfactory assurances from Mr H. appeared to be credible.
Približne mesiac pred skončením pracovnej zmluvy sťažovateľka dostala úradný oznam o tom, že počas trvania pracovnej zmluvy mala dostávať príspevok na kancelársku výpomoc.
The Ombudsman noted that the Commission had not made any comments on this aspect of the case.
Príspevok na kancelársku výpomoc jej však bol poskytnutý len v období od 1. januára 2001 do 15. mája 2001.
Third, the fact that the complainant had obtained and relied on assurances from Mr H. was given added credibility by the fact that other Commission officials themselves had relied on the word of this person.
Sťažovateľka sa v súlade s článkom 90 Pracovného poriadku odvolala proti rozhodnutiu vyplatiť jej príspevok na kancelársku výpomoc len za obdobie od 1. januára 2001 a nie od začiatku trvania jej pracovnej zmluvy, t. j. od 15. mája 1998.
The le er of 25 November 1998 sent by the Commission’s representation in Germany had, as the inspection of the fi le had shown, been based on information by Mr H.
V svojej odpovedi Komisia súhlasila s vyplatením polovice príspevku na kancelársku výpomoc za obdobie od 15. mája 1998 do 31. decembra 2000.
6 The Ombudsman noted that the Commission had not put forward any arguments to establish why the complainant should not have been entitled to rely on such assurances by the Commission’s case-handler.
Sťažovateľka podala 17. júna 2002 sťažnosť ombudsmanovi na Komisiu vo veci zamietnutia platby celej sumy príspevku na kancelársku výpomoc, ktorý mala právo poberať v období od 15. mája 1998 do 31. decembra 2000.
In its opinion, the Commission pointed out that the Ombudsman’s conclusions were not based on facts that had been clearly established by tangible evidence, but only on assumptions and deductions arrived at by way of analogy to other situations.
Sťažovateľka nestihla včas protestovať proti rozhodnutiu, ktoré jej bolo predložené v dokumente, ktorý podpísala v máji 1998, v ktorom sa uvádza, že jej nebude vyplatený príspevok na kancelársku výpomoc, ak sa stane dočasným pracovníkom.
The Commission also stressed that the position it had maintained so far simply reflected its obligation to comply with the principle of sound financial management.
Okrem toho sa jej výplatné pásky od júna 1998 líšili od výplatnej pásky za apríl 1998.
It would therefore check the account of expenses linked to the relevant project as quickly as possible in order to ascertain the expenses that were eligible and, consequently, the balance due to the beneficiary. The Commission pointed out, however, that the complainant had to be aware of the fact that the final amount of the subsidy would not necessarily correspond to the sum of 90.000 € that had been claimed.
Navyše, pokiaľ ide o osobnú zodpovednosť a nedbalosť, sťažovateľka nesie podiel viny na nevyplácaní príspevku v riadnom čase, pretože si dôkladne nevšimla obsah dokumentu o svojich právach, ktorý podpísala v máji 1998, ani zmenu na výplatnej páske a tomu zodpovedajúce zníženie mzdy, hoci by sa to od rozumného a opatrného človeka dalo očakávať.
On 20 March 2003, the complainant informed the Ombudsman’s services by telephone that a friendly solution could be considered as having been brought about.
V rozhodnutí, ktoré bolo sťažovateľke adresované 29. apríla 2002 ako odpoveď na sťažnosť, jej však bola zaručená výplata polovice príspevku na kanceláriu, s odôvodnením, že hoci išlo o možnú nedbanlivosť z jej strany, ktorou sama prispela k svojej strate, Komisia tiež nesie časť zodpovednosti za nevyplatenie príspevku.
Failure to pay balance of grant
Zhrnutie argumentov sťažovateľky:
1.1 The complainant was the director of a German association that had applied to the Commission for a grant of € 90.000. In the end, only an amount of € 21.988,54 had been granted.
V prípade prvej zmluvy so sťažovateľkou boli všetky kroky súvisiace s jej poberaním príspevku na kancelársku výpomoc podniknuté správne.
The complainant claimed that the Commission had failed to pay the balance of the grant that in his view the Commission had accepted to provide to the association.
Preto nemala dôvod pochybovať pri uzatváraní zmluvy na dobu určitú o správnosti uvedených údajov súvisiacich s jej osobou.
He basically alleged that the association had been entitled to rely on the assurances that he claimed had been made by Mr H. of the Commission’s services and according to which the full amount of € 90.000 would be granted.
Skutočne verila tomu, že všetky informácie, ktoré poskytla úradníkovi poverenému týmto prípadom, budú zohľadnené, predovšetkým v súvislosti so skutočnosťou, že v zmluve boli zakotvené rovnaké úlohy, ktorými mala byť poverená, ako predtým.
1.2 In its opinion, the Commission basically took the view that there was no evidence to support the complainant’s claim.
Ďalej verila, že bude naďalej pracovať v rovnakej jednotke a že išlo len o podpis novej zmluvy.
1.3 A er careful examination of all the relevant facts and arguments, the Ombudsman submi ed a proposal for a friendly solution to the Commission according to which the la er should consider reviewing its decision to refuse to pay the full sum of € 90.000.
ÚSILIE OMBUDSMANA O DOSIAHNUTIE PRIATEĽSKÉHO RIEŠENIA
1.4 In its opinion, the Commission informed the Ombudsman that it was, by way of exception, ready to accept the Ombudsman’s proposal.
Po dôkladnom zvážení stanoviska Komisie a vyjadrenia sťažovateľky sa ombudsman nedomnieva, že Komisia reagovala náležito na žiadosť podanú sťažovateľkou.