natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It must be pointed out at the outset that, according to settled caselaw, Article 239 of the CCC is a general equitable provision (see, inter alia, Case C-230/06 Militzer & Münch [2008] ECR I-1895, paragraph 50). I - 6207
Na úvod je potrebné poznamenať, že podľa ustálenej judikatúry článok 239 CKS predstavuje všeobecné ustanovenie o spravodlivom zaobchádzaní (pozri najmä rozsudok z 3. apríla 2008, Militzer & Münch, C-230/06, Zb. s. I-1895, bod 50). I - 6207
Under Article 239 of the CCC, the person liable is entitled to repayment or remission of customs duty provided that two conditions are met, namely the existence of a special situation and the absence of obvious negligence or deception on his part.
Podľa článku 239 CKS má osoba povinná zaplatiť clo právo na vrátenie alebo odpustenie cla, ak sú splnené dve podmienky, a to existencia špeciálnej situácie a neexistencia podvodného konania alebo hrubej nedbanlivosti na strane osoby povinnej zaplatiť clo.
As regards the appellant’s due care and the absence of deception on its part, it must be pointed out that they are not the subjectmatter of this appeal.
Pokiaľ ide o náležitú starostlivosť odvolateľky a neexistenciu podvodného konania z jej strany, treba upresniť, že tieto otázky nie sú predmetom tohto odvolania.
As the Court of First Instance stated in paragraph 295 of the judgment under appeal, the Commission did not, in the part of the contested decision dealing with the certificates at issue, express its view on the issue of the appellant’s due care or negligence.
Ako konštatoval Súd prvého stupňa v bode 295 napadnutého rozsudku, Komisia sa v časti sporného rozhodnutia týkajúcej sa sporných osvedčení nevyjadrila k otázke náležitej starostlivosti alebo nedbanlivosti odvolateľky.
As regards the existence of a special situation for the purposes of Article 239 of the CCC, that situation is established, as has been pointed out in paragraph 82 of this judgment, where it is clear from the circumstances of the case that the person liable is in an exceptional situation as compared with other operators engaged in the same business and that, in the absence of such circumstances, he would not have suffered the disadvantage caused by the subsequent entry in the accounts of customs duties (see, to that effect, Case 58/86 Coopérative agricole d’approvisionnement des Avirons [1987] ECR 1525, paragraph 22).
Pokiaľ ide o špeciálnu situáciu v zmysle článku 239 CKS, tá je preukázaná, ako bolo pripomenuté v bode 82 tohto rozsudku, ak z okolností daného prípadu vyplýva, že osoba povinná zaplatiť clo sa nachádza v špeciálnej situácii v porovnaní s inými podnikateľmi vykonávajúcimi rovnakú činnosť a za absencie týchto okolností by neutrpela ujmu spojenú s dodatočným zapísaním cla (pozri v tomto zmysle rozsudok z 26. marca 1987, Coopérative agricole d’approvisionnement des Avirons, 58/86, Zb. s. 1525, bod 22).
Therefore, in order to determine whether the circumstances of the case constitute a special situation in which no deception or obvious negligence may be attributed to the person concerned within the meaning of Article 239 of the CCC, the Commission must assess all the relevant facts (see, to that effect, Case 160/84 Oryzomyli Kavallas and Oryzomyli Agiou Konstantinou v Commission [1986] ECR 1633, paragraph 16).
S cieľom určiť, či okolnosti daného prípadu predstavujú špeciálnu situáciu, ktorá nezahŕňa ani hrubú nedbanlivosť, ani podvodné konanie zo strany dotknutej osoby v zmysle článku 239 CKS, Komisia musí posúdiť súhrn relevantných skutkových údajov (pozri v tomto zmysle rozsudok z 15. mája 1986, Oryzomyli Kavallas a Oryzomyli Agiou Konstantinou/Komisia, 160/84, Zb. s. 1633, bod 16).
That obligation implies, in a case such as this one where the person liable has relied, in support of his application for repayment or remission of import duties, on the existence of serious errors on the part of the Turkish authorities and the Commission in the implementation of the Association Agreement, that the Commission must base its assessment, when examining that application for repayment or remission of import duties, on all the facts relating to the certificates at issue of which it
Táto povinnosť predpokladá v prípade, akým je daný prípad, kde sa osoba povinná zaplatiť clo na podporu svojej žiadosti o vrátenie alebo odpustenie dovozného cla dovoláva existencie určitých závažných nesplnení si povinností zo strany tureckých orgánov a Komisie v rámci uplatňovania dohody o pridružení, že Komisia vykoná svoje posúdenie pri skúmaní tejto žiadosti vo vzťahu k všetkým skutočnostiam
C.A.S. v COMMISSION was aware in the performance of its task of supervising and monitoring the proper implementation of that agreement.
C.A.S./KOMISIA týkajúcim sa sporných osvedčení, o ktorých sa dozvedela v rámci jej funkcie dohľadu a kontroly správneho uplatňovania predmetnej dohody.
Furthermore, that finding is reinforced by Article 904(c) of the CCC implementing regulation which provides that import duties must not be repaid or remitted where the ‘only grounds’ relied on in the application for repayment or remission are presentation, for the purpose of obtaining preferential tariff treatment, of documents subsequently found to be forged, falsified or not valid for that purpose, even where such documents were presented in good faith.
Tento záver je okrem toho podporený článkom 904 písm. c) vykonávacieho nariadenia CKS, ktorý uvádza, že dovozné clo nebude vrátené ani odpustené, ak „jediným“ dôvodom žiadosti o vrátenie alebo odpustenie je predloženie dokumentov na účely získania preferenčného sadzobného zaobchádzania, o ktorých sa následne zistí, že boli sfalšované alebo na tento účel neplatné, aj keď boli takéto dokumenty predložené v dobrej viere.
In other words, the presentation of forged, falsified or invalid certificates does not per se constitute a special situation for the purposes of Article 239 of the CCC.
Inými slovami, predloženie nesprávnych, sfalšovaných alebo neplatných osvedčení nepredstavuje samo osebe špeciálnu situáciu v zmysle článku 239 CKS.
By contrast, other circumstances relied on in support of an application for repayment or remission of import duty, such as inadequate monitoring by the Commission of the proper implementation of the Association Agreement, may constitute such a special situation.
Naopak, iné okolnosti uvádzané na podporu žiadosti o vrátenie alebo odpustenie dovozného cla, ako je chýbajúca kontrola správneho uplatňovania dohody o pridružení zo strany Komisie, môžu predstavovať takúto špeciálnu situáciu.
Although the Commission has some discretion as regards the application of Article 239 of the CCC, it cannot disregard its duty to balance, on the one hand, the Community interest in full compliance with the provisions of customs legislation, whether that be Community legislation or other legislation binding on the Community, and, on the other hand, the interest of an importer acting in good faith not to suffer harm which goes beyond the normal commercial risk.
Hoci teda Komisia má pri uplatňovaní článku 239 CKS širokú mieru voľnej úvahy, nemôže neprihliadať na svoju povinnosť účinne vyvážiť na jednej strane záujem Spoločenstva na plnom rešpektovaní ustanovení colnej právnej úpravy, či už je to právna úprava Spoločenstva, alebo právna úprava, ktorá zaväzuje Spoločenstvo, a na druhej strane záujem dobromyseľného dovozcu neznášať škody presahujúce obvyklé podnikateľské riziko.
That balancing underlies the scheme of Article 239 which, as has been pointed out in paragraph 85 of this judgment, is a general equitable provision.
Toto vyváženie je podkladom štruktúry predmetného článku 239, ktorý predstavuje, ako bolo pripomenuté v bode 85 tohto rozsudku, všeobecné ustanovenie o spravodlivom zaobchádzaní.
Consequently, when examining an application for repayment or remission of import duty, the Commission is not entitled merely to assess the behaviour and activities of the importer and the exporter.
V dôsledku toho pri skúmaní žiadosti o vrátenie alebo odpustenie dovozného cla sa Komisia nemôže obmedziť na posúdenie správania a konania dovozcu a vývozcu.
It must also take into account, in particular, the effect of its own behaviour on the specific situation in the course of its duty to supervise and monitor.
Musí tiež zohľadniť najmä vplyv svojho vlastného správania na konkrétnu situáciu daného prípadu v rámci svojej povinnosti dohľadu a kontroly.
In that regard, it must be pointed out that it follows from Article 211 EC that the Commission, as guardian of the EC Treaty and of the agreements concluded under it, must ensure the correct implementation by a third country of the obligations it has assumed under an agreement concluded with the Community, using the means provided for by the agreement or by the decisions taken pursuant thereto.
V tejto súvislosti treba zdôrazniť, že z článku 211 ES vyplýva, že Komisia ako strážkyňa Zmluvy ES a dohôd uzavretých podľa nej je povinná ubezpečiť sa o správnom uplatňovaní povinností tretích štátov, ktoré si dojednali v zmysle dohody uzavretej so Spoločenstvom prostredníctvom prostriedkov uvádzaných Zmluvou alebo rozhodnutí prijatých na základe Zmluvy.
That obligation is also apparent from the Association Agreement itself and from the many decisions adopted in respect of its implementation.
Táto povinnosť vyplýva tak zo samotnej dohody o pridružení, ako aj z početných rozhodnutí prijatých na jej uplatnenie.
Thus, Article 7 of that agreement, in conjunction with Article 211 EC, requires that the Commission take all appropriate measures, whether general or particular, to ensure the fulfilment of the obligations arising from that agreement.
Článok 7 tejto dohody v spojení s člán -kom 211 ES si vyžaduje, aby Komisia prijala všetky všeobecné alebo konkrétne opatrenia vhodné na zabezpečenie splnenia povinností vyplývajúcich z predmetnej dohody.
Furthermore, according to Article 24 of the Association Agreement, the Commission is represented on the Association Council and participates, as the representative of the Community, in the various committees set up by the Association Council, to ensure the continuing cooperation necessary for the proper functioning of the Agreement.
Okrem toho podľa článku 24 tej istej dohody je Komisia zastúpená v asociačnej rade a zúčastňuje sa ako zástupkyňa Spoločenstva na rozličných výboroch zriadených touto radou s cieľom zabezpečiť pokračovanie spolupráce potrebnej na dobré fungovanie dohody.
Thus, under Article 52(2) of Decision No 1/95, the Commission may call upon the Joint Committee where difficulties arise for the Community or the Republic of Turkey in the implementation of that decision.
Podľa článku 52 ods. 2 rozhodnutia č. 1/95 sa môže Komisia v prípade, ak vzniknú pre Spoločenstvo alebo Tureckú republiku ťažkosti pri vykonávaní tohto rozhodnutia, obrátiť na zmiešaný výbor.
Moreover, the Commission has a permanent representation in Turkey which enables it, at the very least, to be reliably informed of legal developments in that State and, in particular, of the stage which the implementation of that agreement has reached.
Navyše Komisia disponuje stálym zastúpením v Turecku, čo jej umožňuje byť spoľahlivo informovanou prinajmenšom o právnom vývoji v tomto štáte a podrobnejšie o stave uplatňovania predmetnej dohody.
The Commission also has significant rights and powers available to it in connection with its obligation of supervising and monitoring the proper implementation of the Association Agreement.
Je tiež potrebné poznamenať, že v rámci svojich povinností dohľadu a kontroly správneho uplatňovania dohody o pridružení Komisia disponuje významnými právomocami.
Thus, under the provisions of Article 3 of Annex 7 to Decision No 1/95, the Commission may request from the Turkish authorities any information which may enable it to ensure that customs legislation is correctly applied.
Podľa ustanovení článku 3 prílohy 7 rozhodnutia č. 1/95 Komisia môže od tureckých orgánov žiadať akékoľvek vysvetlenia umožňujúce ubezpečiť sa, že colná právna úprava je uplatňovaná správne.
Under paragraph 4(a) of the same article, the Commission may also request that the Turkish authorities take the necessary steps to keep a special watch on natural or legal persons of whom there are reasonable grounds for believing that they are breaching or have breached customs legislation.
Táto inštitúcia tiež môže podľa znenia odseku 4 písm. a) toho istého článku požiadať turecké orgány o prijatie opatrení potrebných na výkon osobitného dohľadu nad fyzickými alebo právnickými osobami, o ktorých sa dôvodne domnieva, že sa dopúšťajú alebo dopúšťali konania, ktoré je v rozpore s colnou právnou úpravou.
Furthermore, according to Article 7(3) and (4) of that annex, duly authorised Commission officials may, with the agreement and within the conditions laid down by the Turkish customs authorities, obtain from the respective offices of those authorities information relating to breaches of customs legislation or be present at inquiries carried out in Turkish territory.
Okrem toho podľa článku 7 ods. 3 a 4 predmetnej prílohy riadne splnomocnení úradníci Komisie môžu na colných správach tureckých colných orgánov zhromažďovať vysvetlenia týkajúce sa operácií odporujúcich colnej právnej úprave alebo môžu byť prítomní pri vyšetrovaniach vykonávaných na tureckom území, so súhlasom a za podmienok stanovených uvedenými orgánmi.
The same is true of Article 15 of Decision No 1/96 according to which, in order to ensure the proper application of the provisions of that decision, the Member States and the Republic of Turkey must assist each other, through their respective customs administrations and within the framework of mutual assistance provided for in Annex 7 of Decision No 1/95, in checking the authenticity and accuracy of the certificates.
Rovnako je to pri článku 15 rozhodnutia č. 1/96, podľa ktorého si členské štáty a Turecká republika prostredníctvom svojich colných správ a v rámci vzájomnej spolupráce uvedenej v prílohe 7 rozhodnutia č. 1/95 poskytujú vzájomnú pomoc pri kontrole pravosti a správnosti osvedčení s cieľom zabezpečiť správne uplatňovanie ustanovení tohto rozhodnutia.
Consequently, the Commission cannot reasonably claim, as it did at the hearing, that it is in the same position as the appellant as regards the checking of events which occurred in a third country, namely in Turkey.
V dôsledku toho Komisia nemôže platne namietať, ako to uvádzala na pojednávaní, že pokiaľ ide o overenie skutočností, ku ktorým došlo v tretej krajine, teda v Turecku, nachádza sa v rovnakej situácii ako odvolateľka.
On the contrary, it is for the Commission to make full use of the rights and powers which it has under the provisions of the Association Agreement and the decisions adopted in respect of its implementation so as to fulfil its obligation of supervising and monitoring the proper implementation of the Association Agreement.
Naopak, prislúcha jej využívať v celom rozsahu právomoci, ktorými disponuje v zmysle dohody o pridružení a rozhodnutí prijatých na jej uplatnenie, s cieľom nezanedbať svoje povinnosti dohľadu a kontroly správneho uplatňovania predmetnej dohody.
Such use of its rights and powers is particularly necessary in a situation in which exports to the same Community port, namely that of Ravenna, by the same Turkish export company in the same reference period took place, according to the findings in the judgment under appeal, under cover of both irregular and inauthentic certificates.
Takéto využitie je o to viac namieste v situácii, keď boli vykonané vývozy do toho istého prístavu Spoločenstva, a to prístavu Ravenna, prostredníctvom tej istej tureckej vyvážajúcej spoločnosti, počas rovnakého referenčného obdobia na základe, podľa konštatovaní uvedených v napadnutom rozsudku, neplatných, ako aj nepravých osvedčení.
The full use of the rights and powers which the Commission has in connection with its duty of supervising and monitoring the proper implementation of the Association Agreement is also called for because the assessments made by the Turkish authorities as regards the inauthentic or irregular nature of the certificates at issue show some ambiguities or, at the very least, some inconsistencies.
Plné využitie právomocí, ktorými disponuje Komisia v rámci svojich povinností dohľadu a kontroly správneho uplatňovania dohody o pridružení, je namieste tiež preto, lebo vyjadrenia predložené tureckými orgánmi týkajúce sa nepravosti alebo nesprávnosti sporných osvedčení vykazovali určité pochybnosti, alebo prinajmenšom rozpory.
Therefore, as the Court of First Instance stated in paragraphs 120 to 128 of the judgment under appeal, a comparison between the wording of the letter of the Turkish authorities of 8 March 1999 and that of subsequent communications from those authorities, such as the letter from the Turkish Permanent Representation to UCLAF of 22 April 1999, discloses ambiguities as to the allegedly inauthentic nature of cer -tificate D 437214.
Ako Súd prvého stupňa konštatoval v bodoch 120 až 128 napadnutého rozsudku, porovnanie obsahu listu tureckých orgánov z 8. marca 1999 s obsahom neskorších oznámení tých istých orgánov, ako je list tureckého stáleho zastúpenia pre UCLAF z 22. apríla 1999, ukazuje pochybnosti, pokiaľ ide o údajnú nepravosť osvedčenia D 437214.
As regards two other A.TR.1 certificates whose authenticity was assessed by the Turkish authorities in the course of the same postclearance check, even though they are not amongst the certificates at issue, the Court of First Instance also found, in paragraphs 198 to 201 of the judgment under appeal, some inconsistencies in that the Turkish authorities had classified them, at different stages of the procedure, as falsified, incorrect and also partially incorrect.
Pokiaľ ide o dve iné osvedčenia A. TR. 1, ktorých pravosť bola posudzovaná tureckými orgánmi v rámci toho istého následného overovania, hoci nie sú súčasťou sporných osvedčení, Súd prvého stupňa v bodoch 198 až 201 napadnutého rozsudku tiež konštatoval určité rozpory, keďže turecké orgány ich kvalifikovali v rozličných štádiách konania buď ako sfalšované, buď ako nesprávne, alebo aj ako čiastočne nesprávne.
Furthermore, as is apparent from the judgment under appeal, the use by those authorities of a variety of terms to describe the outcome of their checks of the certificates, such as, inter alia ‘false’ (letter from the Turkish Permanent Representation to UCLAF of 10 July 1998, mentioned in paragraph 41 of the judgment under appeal), ‘not correct and … not issued and endorsed by [the Turkish] customs office’ (letter from the Turkish General Directorate of Customs of 8 March 1999, mentioned in paragraph 123 of the judgment under appeal), ‘not correct and … not issued according to the rules’ (letter from the Turkish Permanent Representation to UCLAF of 22 April 1999, mentioned in paragraph 124 of the judgment under appeal)
Okrem toho, ako vyplýva z napadnutého rozsudku, používanie rozličných výrazov uvedenými orgánmi na opísanie výsledku overenia osvedčení, ktoré boli jeho predmetom, ako najmä „sfalšované“ (list tureckého stáleho zastúpenia z 10. júla 1998 adresovaný UCLAF, uvedený v bode 41 napadnutého rozsudku), „[ne]správne a [ne]vydané a [ne]osvedčené [tureckým] colným úradom“ (list tureckého generálneho colného riaditeľstva z 8. marca 1999, uvedený v bode 123 napadnutého rozsudku), „nesprávne a… nezodpovedajúce pravidlám pôvodu“ (list tureckého stáleho zastúpenia z 22. apríla 1999 adresovaný UCLAF, uvedený v bode 124 napadnutého
C.A.S. v COMMISSION and ‘incorrect’ (letter from the Turkish General Directorate of Customs of 16 July 1999, mentioned in paragraph 200 of the judgment under appeal), also gave rise to ambiguities.
C.A.S./KOMISIA rozsudku), „čiastočne neprávne“ (list tureckého generálneho colného riaditeľstva zo 16. júla 1999, uvedený v bode 200 napadnutého rozsudku), rovnako vyvolávalo pochybnosti.
What is more, the different terms used by the Turkish authorities in their correspondence with the Commission and the Italian customs authorities do not tally with the notions of ‘authenticity’ and ‘accuracy’ set out in Article 11 of Decision No 5/72 and Article 15 of Decision No 1/96.
Navyše odlišujúce sa pojmy použité tureckými orgánmi v ich korešpondencii s Komisiou a s talianskymi colnými orgánmi nezodpovedali pojmom „pravosť“ a „zákonnosť“ uvedeným v článku 11 rozhodnutia č. 5/72 a článku 15 rozhodnutia č. 1/96.
The ambiguities and inconsistencies described above should have led the Commission to question the assessments made by the Turkish authorities.
Vyššie opísané pochybnosti a rozpory mali Komisiu viesť k zaujímaniu sa o posúdenia vykonané tureckými orgánmi.
In those circumstances, it was the task of the Commission to satisfy itself, in the course of its task of supervising and monitoring the proper implementation of the Association Agreement, that the Turkish authorities had correctly classified those certificates as either irregular or inauthentic.
Komisii za týchto okolností prislúchalo ubezpečiť sa v rámci jej úlohy dohľadu a kontroly správneho uplatňovania dohody o pridružení, že turecké orgány správne kvalifikovali predmetné osvedčenia buď ako nezákonné, alebo ako nepravé.
However, clearly the Commission did not make full use of the rights and powers conferred upon it by the Association Agreement and its implementing provisions.
Je však nutné konštatovať, že Komisia nevyužila v plnom rozsahu právomoci, ktoré jej boli udelené dohodou o pridružení a jej vykonávacími ustanoveniami.
First, although it is true that UCLAF carried out two investigations in Turkey from 12 to 15 October 1998 and from 30 November to 2 December 1998, clearly the Court of First Instance erred in holding, in paragraph 218 of the judgment under appeal, that there was no conclusive evidence which would give grounds for assuming that UCLAF was not able to carry out a thorough investigation, in particular at the customs administration in Mersin.
Hoci je pravda, že UCLAF viedol v Turecku dve vyšetrovania medzi 12. a 15. októbrom 1998, ako aj 30. novembrom a 2. decembrom 1998, je nutné konštatovať, že Súd prvého stupňa v bode 218 napadnutého rozsudku rozhodol nesprávne, že nijaký dôkaz neumožňuje predpokladať, že UCLAF nemohol viesť podrobnejšie vyšetrovanie najmä na colnom úrade v Mersine.
It is clear from UCLAF’s mission reports of 9 and 23 December 1998 that the customs office from which the goods at issue were exported to the Community, namely that of Mersin, was not one of the organisations visited by its investigators in Turkey.
Zo správ z kontroly UCLAF z 9. a 23. decembra 1998 jasne vyplýva, že medzi organizáciami navštívenými vyšetrovateľmi v Turecku nefiguruje colný úrad, z ktorého boli predmetné tovary vyvezené do Spoločenstva, a to colný úrad v Mersine.
Therefore, they were not able to check whether the certificates at issue were authentic or not.
Vyšetrovatelia teda nemohli overiť pravosť alebo nepravosť sporných osvedčení.
UCLAF’s two mission reports of 9 and 23 December 1998 do not deal with whether the certificates at issue were in fact falsified or, by contrast, incorrectly issued by the Turkish authorities.
Obe správy UCLAF z 9. a 23. decembra 1998 sa netýkajú otázky, či sporné osvedčenia boli skutočne sfalšované, alebo či boli chybne vydané tureckými orgánmi.
That finding is borne out by a letter of 9 December 1998, that is to say subsequent to the investigations carried out by UCLAF in Turkey, in which UCLAF’s Director, Mr Knudsen, ‘urged’ the Turkish authorities to agree to a joint investigation in the Mersin customs office in order to obtain details of all the exports of fruit juice concentrates Akman had made since the end of 1993.
Toto konštatovanie je potvrdené listom z 9. decembra 1998, teda neskoršieho než vyšetrovania, ktoré viedol UCLAF v Turecku, v ktorom riaditeľ UCLAF, pán Knudsen, žiadal turecké orgány „bezodkladne“ udeliť ich súhlas so spoločným overovaním na colnom úrade v Mersine s cieľom získať všetky údaje týkajúce sa všetkých vývozov koncentrátov ovocných štiav od konca roka 1993 vykonaných spoločnosťou Akman.