natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Following that decision, the MICA adopted the Decree specifying the maximum limits for grants to promote productive activities in the less-favoured regions of the country referred to in Law No 488/1992 for the regions of Basilicata, Calabria, Campania, Apulia, Sardinia and Sicily (misure massime consentite relative alle agevolazioni in favore delle attività produttive nelle aree depresse del Paese di cui alla legge n. 488/1992 per le regioni Basilicata, Calabria, Campania, Puglia, Sardegna
V nadväznosti na toto rozhodnutie prijalo MPOŽP na účely upresnenia pravidiel na uplatňovanie systému pomoci 2000 — 2006 vyhlášku o maximálnych limitoch na udeľovanie subvencií v prospech výrobných činností v menej rozvinutých regiónoch krajín uvedených v zákone č. 488/1992 pre regióny Basilicata, Kalábria, Kampánia, Apúlia, Sardínia a Sicília (misure massime consentite relative alle agevolazioni in favore delle attività produttive nelle aree depresse del Paese di cui alla legge
9), and Circular No 9003 of 14 July 2000 (Ordinary Supplement to GURI No 175 of 28 July 2000), for the purpose of laying down the detailed rules for implementing the 20002006 aid scheme.
9) a obežník č. 9003 zo 14. júla 2000 (riadna príloha GURI č. 175 z 28. júla 2000).
The first subparagraph of the second paragraph of the sole article to that decree provides that aid may be granted ‘on the basis … of the expenditure held to be eligible under programmes relating to the last appropriate invitation to apply, which have been examined and approved but in respect of which grants were not awarded because the necessary funds were not available’.
V prvom pododseku ods. 2 jediného článku tejto vyhlášky sa stanovuje, že pomoc môže byť priznaná „na základe… výdavkov, ktoré sa považujú za oprávnené v rámci programov vzťahujúcich sa na poslednú vhodnú výzvu na predloženie žiadostí o podporné opatrenia, ktoré boli preskúmané a schválené, avšak neboli podporené vzhľadom na nedostatok potrebných disponibilných finančných zdrojov“.
On 1 December 1997, the MICA published, under the 1997-1999 aid scheme, the third invitation to apply for aid in the industrial sector, relating to the first semester of 1998 (‘the third invitation to apply’).
V rámci systému pomoci 1997 — 1999 uverejnilo MPOŽP 1. decembra 1997 tretiu výzvu na predloženie žiadostí o pomoc, pokiaľ ide o priemyselné odvetvie, vzťahujúcu sa na prvý polrok roku 1998 (ďalej len „tretia výzva“).
Undertakings having an interest had until 16 March 1998 to lodge their applications for aid.
Dotknuté podniky mali na predloženie svojich žiadostí o pomoc lehotu do 16. marca 1998.
They could apply for the funding of expenditure incurred from the day after the expiry of the period for lodging applications under the previous invitation to apply (the second invitation to apply), that is to say, 1 January 1997.
Mohli požiadať o financovanie výdavkov vynaložených odo dňa nasledujúceho po uplynutí lehoty na podanie žiadostí predložených pri predchádzajúcej výzve (druhej výzve), teda od 1. januára 1997.
On 9 February 1998, Nuova Agricast lodged an application for aid under the third invitation to apply.
Dňa 9. februára 1998 podala Nuova Agricast žiadosť o pomoc pri tretej výzve.
That application was held to be eligible and was entered in the list of applications for the Apulia Region by Decree of the MICA of 14 August 1998.
Táto žiadosť, o ktorej sa rozhodlo, že je oprávnená, bola vyhláškou MPOŽP zo 14. augusta 1998 začlenená do zoznamu zaradených žiadostí pre región Apúlia.
However, because of the ranking of that application, Nuova Agricast did not obtain the aid applied for since insufficient funds were available.
Vzhľadom na poradie uvedenej žiadosti v zozname však Nuova Agricast požadovanú pomoc nezískala pre nedostatok finančných prostriedkov.
In the meantime, the fourth invitation to apply for aid in the industrial sector, relating to the second semester of 1998 (‘the fourth invitation to apply’), was published.
Medzičasom bola uverejnená štvrtá výzva na predloženie žiadostí o pomoc, pokiaľ ide o priemyselné odvetvie, vzťahujúca sa na druhý polrok roku 1998 (ďalej len „štvrtá výzva“).
On 16 September 1998, Nuova Agricast waived automatic inclusion of its application on the list relating to the fourth invitation to apply, so as to be able to lodge a new, reformulated, application under the next appropriate invitation to apply following that invitation.
Dňa 16. septembra 1998 sa Nuova Agricast vzdala svojho práva na automatické začlenenie svojej žiadosti do zoznamu, ktorý bol vyhotovený pri štvrtej výzve, aby mohla predložiť novú preformulovanú žiadosť pri prvej vhodnej výzve nasledujúcej po tejto výzve.
However, the Italian authorities published no relevant invitation to apply before 31 December 1999, when the 1997-1999 aid scheme expired.
Talianske orgány však do 31. decembra 1999, teda do dňa skončenia účinnosti systému pomoci 1997 — 1999, neuverejnili nijakú vhodnú výzvu.
On 14 July 2000, that is to say, after the entry into force of the 20002006 aid scheme, the Italian authorities published the eighth invitation to apply for aid in the industrial sector (‘the eighth invitation to apply’).
Dňa 14. júla 2000, teda po nadobudnutí účinnosti systému pomoci 2000 — 2006, uverejnili talianske orgány ôsmu výzvu na predloženie žiadostí o pomoc, pokiaľ ide o priemyselné odvetvie (ďalej len „ôsma výzva“).
In the light of the conditions applying under the 20002006 aid scheme, the reformulated application submitted by Nuova Agricast — which was unable to benefit from the transitional provision included in the contested decision — was held to be inadmissible and was not entered on the list relating to the eighth invitation to apply.
Vzhľadom na podmienky platné v rámci systému pomoci 2000 — 2006 bola žiadosť, ktorú predložila Nuova Agricast — na ktorú sa prechodné ustanovenie uvedené v spornom rozhodnutí nevzťahovalo —, posúdená ako neprípustná a nebola zaradená do zoznamu, ktorý bol vyhotovený pri ôsmej výzve.
Nuova Agricast, together with other Italian undertakings in the same situation, thereupon brought its first action before the Court of First Instance of the European Communities, seeking the annulment of the contested decision.
Nuova Agricast spoločne s inými talianskymi podnikmi nachádzajúcimi sa v rovnakej situácii teda podala prvú žalobu na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev, ktorou sa domáhala neplatnosti sporného rozhodnutia.
By order of 15 June 2005 in Case T-98/04 Nuova Agricast and Others v Commission (not published in the European Court Reports), the Court of First Instance dismissed that action as inadmissible, on the ground that it had been brought after the expiry of the period of two months laid down by the fifth paragraph of Article 230 EC.
Uznesením z 15. júna 2005, Nuova Agricast a i./Komisia (T-98/04), Súd prvého stupňa túto žalobu zamietol ako neprípustnú z toho dôvodu, že bola podaná po uplynutí dvojmesačnej lehoty vymedzenej v článku 230 piatom odseku ES.
On 21 September 2005, Nuova Agricast brought a second action before the Court of First Instance, which was registered under number T-362/05, seeking compensation from the Commission in respect of the damage allegedly suffered by it as a result of the adoption of the contested decision.
Dňa 21. septembra 2005 podala Nuova Agricast na Súd prvého stupňa druhú žalobu zapísanú pod číslom T-362/05, ktorou sa domáhala, aby bola Komisia zaviazaná na náhradu škody, ktorá jej bola údajne spôsobená prijatím sporného rozhodnutia.
Those proceedings are currently pending.
Toto konanie v súčasnosti stále prebieha.
In addition, Nuova Agricast has brought an action before the Tribunale ordinario di Roma (Rome District Court) seeking compensation from the Ministero delle Attività Produttive, which has taken over the responsibilities of the MICA, in respect of the damage allegedly suffered by it by reason of the non-payment of the aid applied for.
Okrem toho Nuova Agricast podala žalobu na Tribunale ordinario di Roma (Okresný súd v Ríme), ktorou sa domáhala, aby bolo Ministero delle Attività Produttive, na ktoré prešli právomoci MPOŽP, zaviazané na náhradu škody, ktorá jej bola údajne spôsobená v dôsledku nevyplatenia požadovanej štátnej pomoci.
In those proceedings, Nuova Agricast has claimed in particular that in its discussions with the Commission which led to the renewal of the aid scheme after 31 December 1999, the Italian State failed properly to protect the rights acquired by undertakings which, like Nuova Agricast, had waived automatic inclusion in the list relating to the fourth invitation to apply — which, in the event, was the last invitation to apply in the industrial sector before the expiry of the 1997-1999 aid scheme — in order to lodge a reformulated application under the first appropriate invitation to apply following that invitation.
V rámci tohto konania Nuova Agricast najmä tvrdila, že počas rokovaní s Komisiou s cieľom dosiahnuť predĺženie systému pomoci po 31. decembri 1999 Talianska republika nepostupovala správne pri ochrane nadobudnutých práv podnikov, ktoré sa, tak ako ona, vzdali svojho práva na automatické začlenenie do zoznamu, ktorý bol vyhotovený pri štvrtej výzve — ktorá bola, ako vysvitlo, poslednou výzvou v priemyselnom odvetví pred skončením účinnosti systému pomoci 1997 — 1999 —, aby mohli predložiť preformulovanú žiadosť pri prvej vhodnej výzve nasledujúcej po tejto výzve.
The Italian State misled the Commission by failing to inform it that those undertakings were also the holders of acquired rights, and in so doing it infringed the legitimate expectation which those undertakings had that they would be able to lodge a reformulated application.
Talianska republika totiž Komisiu uviedla do omylu, keďže jej neoznámila, že aj tieto podniky samotné boli držiteľmi nadobudnutých práv, a tým bola narušená legitímna dôvera, ktorú mali tieto podniky vo vzťahu k možnosti predložiť preformulovanú žiadosť.
The national court is of the opinion that Nuova Agricast had a ‘relevant legal interest’ in having its amended application entered on the list relating to the first appropriate invitation to apply following the invitation in respect of which it waived its right to automatic inclusion of its original application.
Vnútroštátny súd sa domnieva, že Nuova Agricast mala „relevantný právny záujem“ na zaradení svojej preformulovanej žiadosti do zoznamu, ktorý bol vyhotovený pri prvej vhodnej výzve nasledujúcej po výzve, vo vzťahu ku ktorej sa táto spoločnosť vzdala práva na automatické začlenenie svojej pôvodnej žiadosti.
As a result, the legitimate expectation of Nuova Agricast was definitively frustrated by the contested decision, since that decision amended the 20002006 aid scheme by comparison with the 1997-1999 aid scheme by providing that only expenditure for implementing approved projects incurred after the lodging of the application was
Legitímna dôvera Nuova Agricast bola preto úplne narušená sporným rozhodnutím, keďže toto rozhodnutie zmenilo systém pomoci 2000 — 2006 v porovnaní so systémom pomoci 1997 — 1999 tak, že stanovilo, že sa za oprávnené považujú iba
2008 — CASE C-390/06 eligible (the principle that aid must be necessary), while allowing, on a transitional and exceptional basis, a derogation from that principle in respect solely of applications that had not been satisfied under the last invitation to apply published under the 1997-1999 aid scheme.
2008 — VEC C-390/06 výdavky na vykonávanie projektov, na ktoré sa poskytujú subvencie, vynaložené po predložení žiadosti o pomoc (zásada nevyhnutnosti pomoci), pričom sa na prechodné obdobie a výnimočne pripúšťa výnimka z tejto zásady iba v prospech žiadostí, ktorým sa nevyhovelo v rámci poslednej výzvy uverejnenej v čase účinnosti systému pomoci 1997 — 1999.
The national court states that in order to give a ruling on Nuova Agricast’s application for damages, it must determine whether a causal link exists between the conduct of the Italian State which is complained of and the damage which is alleged.
Vnútroštátny súd tvrdí, že na účely rozhodnutia o návrhu na náhradu škody, ktorý podala Nuova Agricast, mu prináleží overiť, či medzi protiprávnym konaním, ktoré sa vytýka Talianskej republike, a údajne spôsobenou škodou existuje príčinná súvislosť.
In so far as the contested decision — which the national court regards as the event giving rise to loss (eventum damni) — is interposed between the conduct of the Italian Government which is complained of, that is to say, the failure to inform, or the failure fully to inform, the Commission, and the occurrence of the damage alleged by Nuova Agricast, the national court considers that in order to establish the causal link between that conduct and that damage it must determine whether that damage could have been avoided if the Italian State had conducted itself differently and, for that purpose, determine whether the Commission would have adopted a different transitional provision were it to have been ‘provided with full and accurate information on the legal situations of the undertakings having an interest in obtaining grants under Law No 488/1992’.
V rozsahu, v akom sporné rozhodnutie — ktoré podľa vnútroštátneho súdu predstavuje pôvodcu škody („eventum damni“) — súvisí so skutočným konaním, ktoré Talianskej republike vytýka Nuova Agricast, ktoré spočíva v tom, že Talianska republika Komisiu neinformovala, resp. ju informovala nepresne, a so vznikom škody, ktorej náhrady sa Nuova Agricast domáha, sa vnútroštátny súd domnieva, že na účely preukázania príčinnej súvislosti medzi týmto konaním a touto škodou je potrebné zistiť, či by bolo možné vyhnúť sa vzniku tejto škody za predpokladu, ak by Talianska republika konala ináč, a v tejto súvislosti zistiť, či by Komisia prijala odlišné prechodné ustanovenie za predpokladu, ak by jej boli poskytnuté „presné a úplné informácie o právnych situáciách dotknutých podnikov, ktoré mohli získať subvencie podľa zákona č. 488/1992“.
According to the national court, proof of the certainty of a different result which would have been favourable to Nuova Agricast requires the invalidity of the transitional provision contained in the contested decision to be established on the ground that that provision is contrary to the rules and principles of the Community legal order.
Podľa vnútroštátneho súdu by z jasného dôkazu o odlišnom účinku, ktorý by bol v prospech Nuova Agricast, vyplývala neplatnosť prechodného ustanovenia nachádzajúceho sa v spornom rozhodnutí, keďže toto ustanovenie je v rozpore s pravidlami a zásadami právneho poriadku Spoločenstva.
The national court asks, first, whether, since the transitional provision does not benefit undertakings in the situation of Nuova Agricast, it should not be held to be invalid on the basis that it infringes the principle of equal treatment.
Vnútroštátny súd sa v prvom rade pýta, či prechodné ustanovenie, keďže nie je v prospech podnikov nachádzajúcich sa v situácii Nuova Agricast, nie je potrebné považovať za neplatné z dôvodu, že je v rozpore so zásadou rovnosti zaobchádzania.
That court takes the view that on the expiry of the authorisation for the 1997-1999 aid scheme, there were three categories of undertakings:
Tento súd sa totiž domnieva, že ku dňu skončenia platnosti schválenia systému pomoci 1997 — 1999 existovali tri kategórie podnikov:
— undertakings such as Nuova Agricast, whose application for aid had been entered on the list under the third invitation to apply, which did not obtain the aid applied for under that invitation by reason of there being insufficient funds available and which had then waived their right to automatic inclusion of their application in the list relating to the fourth invitation to apply in order to submit a reformulated application under the next appropriate invitation to apply following that invitation (‘undertakings in the first category’);
— podniky, medzi ktoré patrí aj spoločnosť Nuova Agricast, ktorých žiadosť o pomoc bola zaradená do zoznamu, ktorý bol vyhotovený pri tretej výzve, a ktoré nezískali požadovanú pomoc pri tejto výzve vzhľadom na nedostatok disponibilných finančných prostriedkov, a ktoré sa teda vzdali práva na automatické začlenenie do zoznamu, ktorý bol vyhotovený pri štvrtej výzve, aby mohli pri vhodnej výzve nasledujúcej po tejto výzve predložiť preformulovanú žiadosť (ďalej len „podniky prvej kategórie“),
— undertakings whose application had been entered on the list relating to the fourth invitation to apply, which did not obtain the aid applied for by reason of there being insufficient funds available (‘undertakings in the second category’);
— podniky, ktorých žiadosť bola zaradená do zoznamu, ktorý bol vyhotovený pri štvrtej výzve, a ktoré požadovanú pomoc nezískali vzhľadom na nedostatok disponibilných finančných prostriedkov (ďalej len „podniky druhej kategórie“),
— undertakings which had not yet submitted an application for aid, although work on their investment project had already started (‘undertakings in the third category’).
— podniky, ktoré žiadosť o pomoc ešte nepodali napriek tomu, že s realizáciou ich investičného projektu sa už začalo (ďalej len „podniky tretej kategórie“).
It takes the view that the undertakings in the first category and those in the third category, which were also precluded from taking advantage of the transitional provision, were not in the same situation and thus did not have to be treated in the same way.
Vnútroštátny súd sa na jednej strane domnieva, že podniky prvej kategórie, ako aj podniky tretej kategórie, ktoré boli taktiež vylúčené z prechodného ustanovenia, sa nenachádzali v rovnakej situácii, a teda, že sa s nimi nemalo zaobchádzať rovnakým spôsobom.
It also considers that the undertakings in the first category and those in the second category were in similar legal situations and accordingly that the former should have been in a position to take advantage of the transitional position, in the same way as those in the second category.
Na druhej strane sa domnieva, že podniky prvej kategórie a podniky druhej kategórie sa nachádzali z právneho hľadiska v rovnakých situáciách, takže prechodné ustanovenie sa malo vzťahovať aj na prvú kategóriu podnikov rovnako ako na podniky druhej kategórie.
The national court asks, secondly, whether the transitional provision should not be held to be invalid as infringing the obligation to state reasons for Community acts laid down in Article 253 EC.
Vnútroštátny súd sa v druhom rade pýta, či prechodné ustanovenie nie je potrebné považovať za neplatné z dôvodu, že je v rozpore s povinnosťou odôvodnenia aktov inštitúcií Spoločenstva vymedzenou v článku 253 ES.
The Tribunale ordinario di Roma therefore decided to stay the proceedings and to refer the following question to the Court for a preliminary ruling:
Vzhľadom na to Tribunale ordinario di Roma rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru túto prejudiciálnu otázku:
‘Is [the contested decision valid] as regards only the transitional provision, which lays down an exceptional derogation from the principle “that aid must be necessary” — on the occasion of the first implementation of the scheme in question — solely for applications “made under the last invitation to apply organised on the basis of the preceding scheme approved by the Commission until 31 December 1999, which were considered eligible for aid but in respect of which no aid was granted because insufficient funds were allocated to that invitation” …, with the consequent unjustified passing-over — in breach of the principle of equal treatment and of the obligation to state the reasons on which the decision was based pursuant to Article 253 EC — of applications which had not been satisfied because of a lack of available funds and which were waiting to be included automatically in the next invitation to apply or to be reformulated and resubmitted in the first “appropriate” invitation to apply under the new scheme[?]’
„Je [sporné] rozhodnutie [platné], a to iba pokiaľ ide o prechodné ustanovenie, v ktorom je upravená osobitná výnimka zo zásady ‚nevyhnutnosti pomoci‘ — pri prvom uplatnení predmetného systému —, výlučne pokiaľ ide o žiadosti ‚predložené v rámci poslednej výzvy na predloženie žiadostí o podporné opatrenia, ktorá sa uskutočnila podľa predchádzajúceho systému, ktorý Komisia schválila s účinnosťou do 31. decembra 1999, ktoré boli posúdené ako oprávnené na pomoc, ale neboli vybavené, pretože na túto výzvu nebol pridelený dostatok finančných zdrojov‘…, čo malo za následok neodôvodnené opomenutie — v rozpore so zásadou rovnosti zaobchádzania a povinnosťou odôvodnenia, na ktorých sa rozhodnutie zakladalo v zmysle článku 253 ES — žiadostí podaných na základe predchádzajúcich výziev, ktoré neboli podporené z dôvodu nedostatku finančných zdrojov a v prípade ktorých sa očakávalo, že budú automaticky začlenené v rámci ďalšej výzvy alebo že budú zmenené a opätovne predložené pri prvej ‚vhodnej‘ výzve uskutočnenej podľa nového systému?“
Preliminary observation
Úvodné pripomienky
It must be noted at the outset that, by its question, the national court has considered it necessary to ask the Court to review the validity of the contested decision only in the light of the principle of equal treatment and of the obligation to state reasons.
Na úvod je potrebné zdôrazniť, že svojou otázkou považoval vnútroštátny súd za nevyhnutné požiadať Súdny dvor o preskúmanie platnosti sporného rozhodnutia vo vzťahu k zásade rovnosti zaobchádzania a povinnosti odôvodnenia.
That being so, even though Nuova Agricast put forward other grounds of invalidity as regards the contested decision in the main proceedings, it is inappropriate to extend the inquiry into the validity of that decision to those other grounds of invalidity, which the national court has not referred to (see, by way of analogy, Ordre des barreaux francophones et germanophone and Others, paragraphs 17 to 19).
Vzhľadom na tieto skutočnosti, hoci Nuova Agricast v konaní vo veci samej uviedla iné dôvody neplatnosti sporného rozhodnutia, nie je potrebné rozšíriť preskúmanie platnosti tohto rozhodnutia o tieto iné dôvody neplatnosti, ktoré vnútroštátny súd neuvádza (pozri analogicky rozsudok Ordre des barreaux francophones et germanophone a i., už citovaný, body 17 až 19).
The Commission contends that the link referred to by the national court between any liability there may be on the Italian State’s part and the validity of the contested decision has not been established, with the result that the question referred for a preliminary ruling has no connection with the main proceedings.
Komisia tvrdí, že keďže nie je preukázaný vzťah, na ktorý poukazuje vnútroštátny súd, medzi prípadnou zodpovednosťou Talianskej republiky a platnosťou sporného rozhodnutia, prejudiciálna otázka so sporom vo veci samej nesúvisí.
First, it is possible for the Italian State to have infringed the principle of equal treatment when it notified the 20002006 aid scheme without there being any defect whatsoever in the contested decision, by which the Commission adjudicated on the
Na jednej strane je totiž možné, že Talianska republika porušila zásadu rovnosti zaobchádzania pri oznámení systému pomoci 2000 — 2006 bez toho, aby v spornom rozhodnutí, ktorým Komisia rozhodla o systéme, ktorý navrhoval oznamujúci členský štát, mohla byť zistená akákoľvek vada. Na druhej strane neexistuje nijaký vzťah
2008 — CASE C-390/06 scheme proposed by the Member State which notified it. Secondly, there is no link between liability on the part of the Italian State and the possibility that the decision may be invalid by reason of a purely formal defect, such as a failure to state reasons.
2008 — VEC C-390/06 medzi zodpovednosťou Talianskej republiky a prípadnou neplatnosťou rozhodnutia z dôvodu takej vady, ktorá sa týka výlučne formálnych náležitostí, akou je nedostatok odôvodnenia.