natgillin/translations-raw huggingface dataset:
— proof of exportation shall be furnished by means of the invoice or other document in lieu thereof, endorsed by the customs office where the goods left the Community.
— vývoz sa preukáže formou faktúry alebo iným dokumentom miesto neho, ktorý bude podpísaný colným úradom, ktorým tovar opustil spoločenstvo.
The Commission shall transmit this information to the tax authorities in the other Member States.
Komisia zašle túto informáciu daňovým úradom v ďalších členských štátoch.
As regards supplies within the Community, Paragraph 6a(4) of the 1993 Law on Turnover Tax (Umsatzsteuergesetz 1993, BGBl. 1993 I, p.
Pokiaľ ide o dodávky v rámci Spoločenstva, § 6a ods. 4 zákona z roku 1993 o dani z obratu (Umsatzsteuergesetz 1993, BGBl. 1993 I, s.
565, ‘the UStG’) contains a provision on the protection of legitimate expectations, which is worded as follows:
565, ďalej len „UstG“) obsahuje ustanovenie týkajúce sa ochrany legitímnej dôvery, ktoré znie:
As regards export supplies from the Community, German tax law contains no such provision on the protection of legitimate expectations.
Čo sa týka vývozu tovaru zo Spoločenstva, nemecká daňová právna úprava neobsahuje také ustanovenie týkajúce sa ochrany legitímnej dôvery.
In addition, Paragraph 227 of the 1977 Tax Code (Abgabenordnung 1977) provides:
Okrem toho § 227 daňového zákonníka z roku 1977 (Abgabenordnung 1977) stanovuje:
The main proceedings and the question referred for a preliminary ruling
Spor vo veci samej a prejudiciálna otázka
From 1992 to 1998 Netto Supermarkt, which operates several discount supermarkets in the German Land of Mecklenburg-Western Pomerania, refunded to its customers several thousand German marks which they had paid in the form of VAT.
Od roku 1992 do roku 1998 Netto Supermarkt, ktorý prevádzkuje „diskontné“ supermarkety v nemeckej spolkovej krajine Meklenbursku-Prednom Pomoransku, vrátil niekoľko tisíc nemeckých mariek svojim zákazníkom, ktorí ich zaplatili ako DPH.
It had decided to make those reimbursements to nationals of nonmember countries if they were able to show proof of export outside the Community of goods bought on the occasion of non-commercial trips, with such proof consisting, first, of the impression of the customs stamp half on the voucher and half on the customs form and, second, of the foreign national presenting his passport.
Netto Supermarkt sa rozhodol vrátiť DPH štátnym príslušníkom tretích krajín, ktorí predložili dôkaz o vývoze zo Spoločenstva tovaru zakúpeného pri vycestovaní na neobchodné účely, pričom tento dôkaz pozostával jednak z toho, že odtlačok colnej pečiatky sa nachádzal z polovice na pokladničnom doklade a colnom formulári a jednak z toho, že cudzí štátny príslušník predložil svoj pas.
In 1998 Netto Supermarkt asked the Hauptzollamt Neubrandenburg (Principal Customs Office, Neubrandenburg) to check whether the customs stamp No 73 and the customs forms on which it appeared were counterfeit.
V roku 1998 sa Netto Supermarkt obrátil na Hauptzollamt Neubrandenburg (Hlavný colný úrad Neubrandenburg) aby zistil, či colná pečiatka č. 73 a colné doklady, na ktorých sa nachádzala, neboli sfalšované.
The Principal Customs Office initially gave a negative answer, but later informed Netto Supermarkt that the documents submitted to it by Netto Supermarkt had been examined again and been found to be falsified.
Po prvej negatívnej odpovedi tento hlavný colný úrad oznámil Netto Supermarkt, že z ďalšieho preskúmania vyplynulo, že dokumenty, ktoré predložil Netto Supermarkt, boli falošné.
Subsequently, the tax investigation office found that, between 1993 and 1998, a substantial proportion of the proofs of export of goods had been counterfeited by Polish nationals with the help of forged customs forms or that the alleged proofs of export had been marked with a forged customs stamp.
Následne oddelenie daňového dozoru zistilo, že v rokoch 1993 až 1998 bol veľký počet dokladov o vývoze tovaru vyrobený poľskými štátnymi príslušníkmi pomocou falošných formulárov, alebo tieto údajné doklady obsahovali odtlačok sfalšovanej colnej pečiatky.
By this means, Polish nationals claimed reimbursement of VAT from Netto Supermarkt, which the latter refunded to them.
Týmto spôsobom poľskí štátni príslušníci žiadali od Netto Supermarkt vrátenie DPH, ktoré im bolo priznané.
In 1999 the Finanzamt assessed Netto Supermarkt to payment of the additional VAT due for the years 1993 to 1998, corresponding to the turnover actually generated during those years.
V roku 1999 Finanzamt vyrubil Netto Supermarkt dodatočnú DPH za obdobie od roku 1993 do roku 1998, ktorá zodpovedala obratu skutočne dosiahnutému v tomto období.
By decision of 14 February 2000, the Finanzamt refused Netto Supermarkt’s request for exemption from the VAT retrospectively demanded for those years.
Finanzamt rozhodnutím zo 14. februára 2000 zamietol žiadosť Netto Supermarkt o odpustenie DPH dodatočne vyrubenej za dané obdobie.
Netto Supermarkt objected to that refusal decision.
Netto Supermarkt podal námietku proti tomuto rozhodnutiu o zamietnutí.
By decision of 3 May 2000, the Finanzamt upheld only part of the objection.
Rozhodnutím z 3. mája 2000 Finanzamt uvedenej námietke vyhovel len čiastočne.
It granted an exemption from VAT for the years 1993 and 1994, on the basis that the tax assessments for those years could no longer be amended, and remitted the interest for the years 1993 to 1997.
Priznal oslobodenie od DPH za roky 1993 a 1994, pretože daňový výmer za toto obdobie už nebolo možné zmeniť, a za obdobie rokov 1993 až 1997 priznal zníženie úrokov.
The Finanzamt rejected the remainder of Netto Supermarkt’s objection by holding that the latter owed the tax because it had not been able to produce proper proof of the export which gave rise to the VAT exemption.
Vo zvyšnej časti Finanzamt zamietol námietku podanú Netto Supermarkt z dôvodu, že táto spoločnosť je osobou podliehajúcou uvedenej dani, pretože nebola spôsobilá predložiť doklady o vývoze tovaru v správnej a náležitej forme, ktoré by oprávňovali jej oslobodenie od DPH.
According to the Finanzamt, Netto Supermarkt should have examined the genuineness of the proofs of export earlier and, by showing proper care, could have prevented a fraud lasting for years.
Podľa Finanzamt mal Netto Supermarkt skôr preskúmať pravosť vývozných dokladov a vynaložením riadnej starostlivosti mohol predísť podvodu, ktorý trval niekoľko rokov.
In addition, the Finanzamt considered that the fact that Netto Supermarkt had contributed to elucidating the facts did not affect the amount of VAT payable by that company.
Okrem toho sa domnieval, že skutočnosť, že Netto Supermarkt sa podieľal na objasnení skutkových okolností, nemá žiadny vplyv na výšku DPH, ktorú táto spoločnosť dlží.
Netto Supermarkt subsequently challenged that decision to refuse in part of 3 May 2000 by application to the Finanzgericht (Finance Court), seeking an exemption from the VAT retrospectively demanded for the years 1995 to 1998.
Následne Netto Supermarkt podal proti tomuto rozhodnutiu o čiastočnom zamietnutí z 3. mája 2000 odvolanie na Finanzgericht, ktorým sa domáhal oslobodenia od DPH vyrubenej dodatočne za roky 1995 až 1998.
The Finanzgericht rejected the application.
Finanzgericht toto odvolanie zamietol.
Netto Supermarkt brought an appeal before the Bundesfinanzhof (Federal Finance Court), in which it submitted that the Finanzgericht should have considered the supplies of goods to Polish purchasers to be exempt, by applying — by analogy — the national rule on the protection of legitimate expectations referred to in Paragraph 6a(4) of the UStG, which is a rule that applies to intra-Community supplies.
Netto Supermarkt podal na Bundesfinanzhof mimoriadny opravný prostriedok „Revision“, v ktorom tvrdí, že Finanzgericht mal dodávky tovaru poľským odberateľom posúdiť ako oslobodené od dane analogickým uplatnením vnútroštátneho pravidla týkajúceho sa ochrany legitímnej dôvery podľa § 6a ods. 4 UstG, ktoré je uplatniteľné v rámci Spoločenstva.
In its appeal, Netto Supermarkt also relies on the principle of fairness laid down in Paragraph 227 of the 1977 Tax Code.
V tomto opravnom prostriedku Netto Supermarkt takisto uvádza zásadu rovnosti zaobchádzania vyjadrenú v § 227 daňového zákonníka z roku 1977.
Having regard to the principle of the protection of legitimate expectations, the Bundesfinanzhof considers that, in any event, it is in doubt whether — under Community law — export supplies from the Community can be exempt if the operator making the supply was unable — even by exercising due commercial care — to recognise that the export proofs provided by the purchaser had been falsified, even where the conditions of exemption of an export supply are objectively absent because, as in this case, the documents submitted as bearing proof of export had been forged.
Vzhľadom na zásadu ochrany legitímnej dôvery Bundesfinanzhof zastáva názor, že v každom prípade je spochybniteľné, či na základe práva Spoločenstva možno oslobodiť od dane dodávku tovaru zo Spoločenstva v prípade, ak dodávateľ nemohol ani pri vynaložení starostlivosti riadneho obchodníka zistiť sfalšovanie vývozného dokladu predloženého kupujúcim, a to objektívne takisto v prípade, ak podmienky oslobodenia tejto dodávky nie sú splnené z dôvodu sfalšovania dokumentov poskytnutých na odôvodnenie vývozu, ako je to v prejednávanej veci.
In those circumstances, the Bundesfinanzhof decided to stay the proceedings and to request a preliminary ruling from the Court of Justice on the following question:
Za týchto podmienok Bundesfinanzhof rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru nasledujúcu prejudiciálnu otázku:
By its question the Bundesfinanzhof asks, essentially, whether Article 15(2) of the Sixth Directive must be interpreted as precluding a Member State from granting an exemption from VAT on the supply of goods for export to a destination outside the Community, where the conditions for such an exemption are not met, but the taxable person was not able to recognise — even by exercising due commercial care — that they were not met, because the export proofs provided by the purchaser had been forged.
Svojou prejudiciálnou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa článok 15 bod 2 šiestej smernice má vykladať v tom zmysle, že mu odporuje, aby členský štát oslobodil od DPH vývoz tovaru zo Spoločenstva v prípade, keď síce podmienky na oslobodenie nie sú splnené, ale zdaniteľná osoba nemohla tento nedostatok zistiť ani so starostlivosťou riadneho obchodníka z dôvodu sfalšovania vývozného dokladu, ktorý predložil kupujúci.
As is clear from the first part of the first sentence of Article 15 of the Sixth Directive, it is for the Member States to lay down the conditions for the application of the exemption for the supply of goods for export to a destination outside the Community.
Ako vyplýva z prvej časti vety v článku 15 šiestej smernice, úlohou členských štátov je stanoviť podmienky uplatnenia oslobodenia od dane vývozu tovaru zo Spoločenstva.
That provision also provides that Member States must lay down those conditions in particular for the purpose ‘of preventing any evasion, avoidance or abuse’.
Toto ustanovenie tiež spresňuje, že uvedené štáty stanovia dané podmienky najmä s cieľom zabrániť „daňovému úniku, obchádzaniu alebo zneužitiu zákonných ustanovení [daňovým podvodom, únikom a prípadnému zneužitiu, oslobodia od dane — neoficiálny preklad]“.
In particular, as regards the principle of proportionality, the Court has already held that, in accordance with that principle, the Member States must employ means which, whilst enabling them effectively to attain the objectives pursued by their domestic laws, cause the least possible detriment to the objectives and principles laid down by the relevant Community legislation (see Molenheide and Others, paragraph 46, and Case C-409/04 Teleos and Others [2007] ECR I-7797, paragraph 52).
Osobitne pokiaľ ide o zásadu proporcionality, Súdny dvor už rozhodol, že členské štáty musia v súlade s touto zásadou použiť také prostriedky, ktoré okrem toho, že umožnia účinne dosiahnuť cieľ sledovaný vnútroštátnym právom, v čo najmenšej miere zasahujú do cieľov a zásad stanovených dotknutou právnou úpravou Spoločenstva (pozri rozsudky Molenheide a i., už citovaný, bod 46, ako aj z 27. septembra 2007, Teleos a i., C-409/04, Zb. s. I-7797, bod 52).
Therefore, whilst it is legitimate for the measures adopted by the Member State to seek to preserve the rights of the public exchequer as effectively as possible, such measures must not go further than is necessary for that purpose (see, in particular, Molenheide and Others, paragraph 47, and Federation of Technological Industries and Others, paragraph 30).
Takto, hoci je legitímne, že cieľom členského štátu je čo najúčinnejšie chrániť práva týkajúce sa verejných financií, takéto opatrenia nesmú prekročiť rozsah nevyhnutný na dosiahnutie tohto cieľa (pozri najmä rozsudky Molenheide a i., už citovaný, bod 47, ako aj Federation of Technological Industries a i., už citovaný, bod 30).
In this respect, it must be noted that, in the field of VAT, suppliers act as tax collectors for the State and in the interest of the public exchequer (see Case C-10/92 Balocchi [1993] ECR I-5105, paragraph 25).
V tomto ohľade je potrebné poznamenať, že v oblasti DPH dodávatelia vyberajú daň na účet štátu a v prospech verejných financií (pozri rozsudok z 20. októbra 1993, Balocchi, C-10/92, Zb. s. I-5105, bod 25).
Those suppliers are liable to payment of VAT even though VAT, as a tax on consumption, is ultimately borne by the final consumer (see Case C-475/03 Banca popolare di Cremona [2006] ECR I-9373, paragraphs 22 and 28).
Títo dodávatelia sú zdaniteľnými osobami povinnými zaplatiť DPH, hoci túto ako daň zo spotreby napokon znáša konečný spotrebiteľ (pozri rozsudok z 3. októbra 2006, Banca popolare di Cremona, C-475/03, Zb. s. I-9373, body 22 a 28).
This is why the objective of preventing tax evasion referred to in Article 15 of the Sixth Directive sometimes justifies stringent requirements as regards suppliers’ obligations.
V dôsledku toho cieľ spočívajúci v zamedzení daňovým podvodom uvedený v článku 15 šiestej smernice niekedy odôvodňuje vyššie požiadavky vo vzťahu k povinnostiam dodávateľov.
However, any sharing of the risk between the supplier and the tax authorities, following fraud committed by a third party, must be compatible with the principle of proportionality (Teleos and Others, paragraph 58).
Akékoľvek rozdelenie rizika medzi dodávateľmi a daňovým úradom v nadväznosti na podvod spôsobený treťou osobou však musí byť v súlade so zásadou proporcionality (rozsudok Teleos a i., už citovaný, bod 58).
That will not be the case if a tax regime imposes the entire responsibility for the payment of VAT on suppliers, regardless of whether or not they were involved in the fraud committed by the purchaser (see, to that effect, Teleos and Others, paragraph 58).
To neplatí v prípade, ak daňový systém pripisuje dodávateľovi všetku zodpovednosť za zaplatenie DPH bez ohľadu na to, či sa tento podieľal alebo nepodieľal na podvode, ktorého sa dopustil kupujúci (pozri v tomto zmysle rozsudok Teleos a i., už citovaný, bod 58).
As the Advocate General has pointed out in point 45 of his Opinion, it would clearly be disproportionate to hold a taxable person liable for the shortfall in tax caused by fraudulent acts of third parties over which he has no influence whatsoever.
Ako totiž uviedol generálny advokát v bode 45 svojich návrhov, bolo by zjavne neprimerané, ak by bola zdaniteľnej osobe pripísaná zodpovednosť za stratu v daňových príjmoch spôsobenú podvodným správaním tretích osôb, na ktoré nemá daná osoba žiadny vplyv.
On the other hand, as the Court has already held, it is not contrary to Community law to require the supplier to take every step which could reasonably be required of him to satisfy himself that the transaction which he is effecting does not result in his participation in tax evasion (see Teleos and Others, paragraph 65, and the caselaw cited there).
Naopak, ako Súdny dvor už rozhodol, nie je v rozpore s právom Spoločenstva požadovať, aby dodávateľ prijal všetky opatrenia, ktoré od neho možno rozumne požadovať, aby sa uistil, že plnenie, ktoré uskutoční, nebude viesť k jeho účasti na daňovom podvode (pozri rozsudok Teleos a i., už citovaný, bod 65 a citovanú judikatúru).
Accordingly, the fact that the supplier acted in good faith, that he took every reasonable measure in his power and that his participation in fraud is excluded are important points in deciding whether that supplier can be obliged to account for the VAT after the event (see Teleos and Others, paragraph 66).
Preto okolnosti, že dodávateľ konal dobromyseľne, prijal všetky rozumné opatrenia, ktoré boli v jeho moci a jeho účasť na podvode je vylúčená, predstavujú dôležité faktory pre určenie možnosti uložiť mu povinnosť zaplatiť DPH a posteriori (pozri rozsudok Teleos a i., už citovaný, bod 66).
Likewise, it would be contrary to the principle of legal certainty if a Member State which has laid down the conditions for the application of the exemption of supplies of goods for export to a destination outside the Community by prescribing, among other things, a list of the documents to be presented to the competent authorities, and which has accepted, initially, the documents presented by the supplier as evidence establishing entitlement to the exemption, could subsequently require that supplier to account for the VAT on that supply, where it transpires that, because of the purchaser’s fraud, of which the supplier had and could have had no knowledge, the conditions for the exemption were in fact not met (see, to that effect, Teleos and Others, paragraph 50).
Rovnako by bolo v rozpore so zásadou právnej istoty, aby členský štát, ktorý stanovil podmienky pre uplatnenie oslobodenia vývozu tovaru zo Spoločenstva tým, že stanovil najmä zoznam dokumentov, ktoré je potrebné predložiť príslušným orgánom, pričom spočiatku dokumenty predložené dodávateľom prijal ako dôkazy odôvodňujúce nárok na oslobodenie od dane, mohol následne nútiť dodávateľa, aby zaplatil DPH prislúchajúcu na takúto dodávku, ak sa ukáže, že z dôvodu spáchania podvodu nadobúdateľom, o ktorom dodávateľ nevedel ani nemohol vedieť, podmienky oslobodenia od dane v skutočnosti neboli splnené (pozri v tomto zmysle rozsudok Teleos a i., už citovaný, bod 50).
It follows that a supplier must be able to rely on the lawfulness of the transaction that he carries out without risking the loss of his right to exemption from VAT, if, as in the case in the main proceedings, he is in no position to recognise — even by exercising due commercial care — that the conditions for the exemption were in fact not met, because the export proofs provided by the purchaser had been forged.
Z toho vyplýva, že dodávateľ musí mať možnosť spoliehať sa na zákonnosť činnosti, ktorú uskutočňuje, bez toho, aby hrozilo, že stratí svoje právo na oslobodenie od DPH, pokiaľ, ako je to v prejednávanom prípade, nemôže ani so starostlivosťou riadneho obchodníka zistiť, že podmienky oslobodenia v skutočnosti neboli splnené z dôvodu sfalšovania vývozného dokladu, ktorý predložil kupujúci.
Moreover, it must be added that, contrary to what has been submitted by the German Government, the caselaw of the Court in the field of customs law — according to which an operator who cannot provide evidence that the conditions necessary for the grant of remission from export or import duties are satisfied must bear the consequences arising from that inability, despite having acted in good faith — cannot be relied on in a situation such as that in the case in the main proceedings, in order to call in question the foregoing considerations.
Okrem toho je potrebné dodať, že v rozpore s tvrdením nemeckej vlády judikatúru Súdneho dvora v oblasti colného práva, podľa ktorej subjekt, ktorý nemôže preukázať splnenie podmienok odpustenia dovozného a vývozného cla, musí z toho znášať dôsledky napriek tomu, že konal v dobrej viere, nemožno uplatniť v situácii, akou je tá v prejednávanej veci na to, aby boli spochybnené predchádzajúce úvahy.
As the Advocate General has noted
Ako uviedol generálny advokát v bode 53 svojich návrhov, danú judikatúru nemožno uplatniť na
NETTO SUPERMARKT in point 53 of his Opinion, that caselaw cannot be transposed to the specific situation of a taxable person under the common system of VAT put in place by the Sixth Directive, because of the differences in structure, object and purpose between such a system and the Community regime on the levying of customs duties.
NETTO SUPERMARKT osobitnú situáciu, v ktorej sa nachádza zdaniteľná osoba podliehajúca spoločnému systému DPH stanovenému šiestou smernicou, z dôvodu rozdielov v štruktúre, predmete a cieľoch, ktoré existujú medzi týmto systémom a systémom výberu cla stanoveným v Spoločenstve.
Having regard to all of the foregoing considerations, the answer to the question referred must be that Article 15(2) of the Sixth Directive must be interpreted as not precluding a Member State from granting an exemption from VAT on the supply of goods for export to a destination outside the Community where the conditions for such an exemption are not met, but the taxable person was not able to recognise — even by exercising due commercial care — that they were not met, because the export proofs provided by the purchaser had been forged.
Vzhľadom na predchádzajúce úvahy je vhodné odpovedať na položenú otázku, že článok 15 bod 2 šiestej smernice sa má vykladať v tom zmysle, že mu neodporuje, aby členský štát oslobodil od DPH vývoz tovaru zo Spoločenstva v prípade, keď síce podmienky na oslobodenie nie sú splnené, ale zdaniteľná osoba nemohla tento nedostatok zistiť ani so starostlivosťou riadneho obchodníka z dôvodu sfalšovania vývozného dokladu, ktorý predložil kupujúci.
Article 15(2) of Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes —
Článok 15 bod 2 šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu — spoločný
Common system of value added tax: uniform basis of assessment, as amended by Council Directive 95/7/EC of 10 April 1995, must be interpreted as not precluding a Member State from granting an exemption from value added tax on the supply of goods for export to a destination outside the European Community, where the conditions for such an exemption are not met, but the taxable person was not able to recognise — even by exercising due commercial care — that they were not met, because the export proofs provided by the purchaser had been forged.
2008 — VEC C-271/06 systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia, zmenenej a doplnenej smernicou Rady 95/7/ES z 10. apríla 1995, sa má vykladať v tom zmysle, že mu neodporuje, aby členský štát oslobodil od dane z pridanej hodnoty vývoz tovaru z Európskeho spoločenstva v prípade, keď síce podmienky na oslobodenie nie sú splnené, ale zdaniteľná osoba nemohla tento nedostatok zistiť ani so starostlivosťou riadneho obchodníka z dôvodu sfalšovania vývozného dokladu, ktorý predložil kupujúci.
Case C-296/06
Vec C-296/06
(Reference for a preliminary ruling from the Tribunale amministrativo regionale del Lazio)
(návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný Tribunale amministrativo regionale del Lazio)
(Telecommunications services — Directive 97/13/EC — Articles 6, 11, 22 and 25 — Fees and charges for general authorisations and individual licences — Obligation on former holders of exclusive rights — Temporary continuation)
„Telekomunikačné služby — Smernica 97/13/ES — Články 6, 11, 22 a 25 — Poplatky a úhrady uplatniteľné na všeobecné oprávnenia a individuálne licencie — Povinnosť uložená bývalému držiteľovi výlučného práva — Dočasné zachovanie“
Opinion of Advocate General Ruiz-Jarabo Colomer delivered on 25 October 2007 . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Návrhy prednesené 25. októbra 2007 — generálny advokát D. Ruiz-Jarabo Colomer . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .