natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Belarusian Association of Journalists (BAJ) occupies a pre-eminent position among the prize winners for its commitment to the cause of freedom of speech and the promotion of independent and professional journalism in Belarus.Representing almost 1000 media workers, the Association works under extremely difficult conditions to protect the legitimate rights of journalists, who are often the victims of intimidation, harassment, criminal prosecution and expatriation.
Bieloruská asociácia novinárov (BAJ) má významné miesto medzi nositeľmi Sacharovovej ceny vďaka svojmu nasadeniu za slobodu prejavu a podporu nezávislého a profesionálneho žurnalizmu v Bielorusku.Ako zástupca takmer 1000 pracovníkov médií bojuje združenie v ťažkých podmienkach za ochranu legitímnych práv novinárov, ktorí sú často obeťami zastrašovania, mobbingu, trestného stíhania a vyhnanstva.
In a number of individual cases, prompt intervention by the BAJ has enabled those responsible for death threats against journalists to be brought to account.
Vďaka okamžitému zásahu BAJ mohli byť v niekoľkých prípadoch osoby obvinené za vyhrážanie sa novinárom smrťou brané na zodpovednosť.
Despite the lack of an independent judiciary, the BAJ’s lawyers have frequently been successful in representing journalists and the media in court.
Napriek chýbajúcemu nezávislému súdnictvu boli právnici BAJ často úspešní pri obhajobe novinárov a médií pred súdom.Asociácia má okrem toho dôležitú úlohu pozorovateľa.
The Association also plays an important role as an observer, documenting conicts between government authorities and the non-government media, advising newspapers and inviting the authorities
Dokumentuje konflikty medzi štátnymi úradmi a neštátnymi médiami, poskytuje rady novinám a vyzýva orgány štátnej moci, aby prijali príslušné opatrenia. Novinári ďalej pracujú na neustálom zlepšovaní vysokých profesijných štandardov.
The Ladies in White from Cuba were one of the three laureates of the Sakharov Prize in 2005.
„Ženy v bielom“ z Kuby boli jedným z troch laureátov Sacharovovej ceny v roku 2005.
With the award, the European Parliament recognised their courage and commitment to the cause of human rights in Cuba and drew attention to the continuing detention of the 75 political dissidents imprisoned since March 2003, most for simply criticising the lack of political freedom in the country.
Touto cenou Európsky parlament vyjadril uznanie ich odvahe a oddanosti ľudským právam na Kube a upriamil pozornosť na trvajúce zadržiavanie 75 politických disidentov uväznených od marca 2003, väčšinou len za kritiku nedostatku politickej slobody v krajine.
In Cuba, speaking out against the government is a subversive act punished by up to 25 years in prison.Any attempt to forget about the prisoners has failed as their wives, mothers and daughters have brought international attention to their situation through their peaceful protest.
Na Kube je otvorený prejav nesúhlasu s vládou označovaný za podvratnú činnosť, trestanú až 25 rokmi väzenia.Všetky snahy zabudnúť na väzňov stroskotali, pretože ich manželky, matky a dcéry svojím pokojným protestom pritiahli na situáciu väzňov medzinárodnú pozornosť.
They call themselves the Ladies in White (Damas de Blanco) and were formed as a spontaneous movement in early 2004.They are not a political party or bound to a political organisation of any type.
Nazývajú sa Ženy v bielom („Damas de Blanco”) a vznikli ako spontánne hnutie začiatkom roku 2004. Nie sú politickou stranou a nie sú ani späté so žiadnou politickou organizáciou.
By wearing white to symbolise innocence and purity they act like the women who used a similar tactic in the1970s to demand information about their children who went missing during the
Za ich úsilie im bola taktiež udelená Sacharovova cena v roku 1992.Každú nedeľu sa kubánske Ženy v bielom zúčastňujú na bohoslužbách v kostole Santa Rita, po nich pokojne kráčajú havanskou Piatou Avenue s kvetinami v rukách a volajú po oslobodení svojich milovaných a všetkých svojvoľne uväznených na ostrove. Pôvodne začali písať listy
2005 military dictatorship in Argentina.
Ženy v bielom vyzvali na solidaritu za svoju vec všetkých ľudí.Päť žien: Laura Pollán, manželka Héctora Masedu, Miriam Leiva, manželka Oscara Espinosu Chepeho, Berta Soler, manželka Ángela Moyu, LoydaValdés, manželka Alfreda Felipe Fuenteho, a Julia Núnez, manželka Adolfa Fernándeza Saínza, bolo vybraných, aby v mene všetkých Žien v bielom prevzali v decembri 2005 cenu na slávnostnom zasadnutí Európskeho parlamentu v Štrasburgu.Kubánske úrady im nepovolili opustiť krajinu, aby v Štrasburgu prevzali cenu.
These women, the Madres de la Plaza de Mayo, won the Sakharov Prize in 1992.
Zastupovala ich Blanca Reyes, jedna z ich aktivistiek, ktorá žije v súčasnosti v Španielsku.
Every Sunday, the Ladies in White attend religious services in the Church of Santa Rita, after which they peacefully walk down Havana’s Fifth Avenue, flowers in hand, calling for the liberation of their loved ones and for all those arbitrarily incarcerated on the island.
Rovnaká situácia nastala v prípade konferencie na oslavu 20. výročia udeľovania Sacharovovej ceny, na ktorej sa Ženy vbielom nemohli zúčastniť. Sacharovova cena dodnes nebola Ženám v bielom odovzdaná a Európsky parlament aj naďalej trvá na ich práve na osobné prevzatie ceny na plenárnom zasadnutí.
Initially, they started writing letters to the Cuban authorities but they did not get a single reply.
vidieckym krajom, z ktorého pochádza.
It was the first time in 47years that women in Cuba have gone out into the street to protest against unjust imprisonment.Despite having been threatened and insulted, the Ladies in White continue to stand up for the rights of Cuban political prisoners and the dignity of all Cuban people.
Je si dobre vedomá dôležitosti vzdelávania ako cesty k posilneniu práv žien a najlepšej obrany pre tých, ktorí čelia najväčším nedostatkom. Chudoba a negramotnosť idú ruka v ruke – a fundamentalizmus sa živí nezáujmom.
The most serious attack on them was 20 March 2004 – Palm Sunday – when they were assaulted and insulted by members of the pro-government Federation of Cuban Women.
Hauwa Ibrahim, vychovaná ako moslimka, neúnavne bojuje proti náboženskému fundamentalizmu.
Their demand for justice and their call for the immediate and unconditional release of all political prisoners is carried forward by a peaceful struggle.
Hauwa Ibrahim vybudovala niečo, čo možno opísať ako výnimočnosť: jej snahou je brániť ľudí odsúdených podľa islamského zákona šaríja, ktorý sa uplatňuje v 12 severných štátoch Nigérie.
They are united in their anguish in the face of the appalling conditions their loved ones are suffering as prisoners.
Tresty smrti sa tam totiž neustále udeľujú, hoci sa momentálne nevykonávajú.
The Ladies in White have called for solidarity amongst all peoples for their cause.Five women: Laura Pollán, the wife of Héctor Maseda, Miriam Leiva, the wife of Oscar Espinosa Chepe, Berta Soler, the wife of Ángel Moya, Loyda Valdés, the wife of Alfredo Felipe Fuente, and Julia Núnez, the wife of Adolfo Fernández Saínz, were selected by the group to receive the Prize on behalf of the Ladies in White at the ceremony of the European Parliament in Strasbourg.The Cuban authorities did not authorise the representatives to leave the country to receive the Prize in Strasbourg.
Od roku 1999 pracovala Hauwa Ibrahim zdarma ako obhajkyňa v 47 prípadoch, z ktorých mnohé sa týkali žien obvinených z cudzoložstva, odsúdených na trest smrti ukameňovaním. Jej schopnosť vyburcovať medzinárodnú verejnú mienku však umožnila zachrániť životy Aminy Lawa, Safiye Hussaini a Hafsatu Abukabar.
They were represented by Blanca Reyes, one of their activists currently living in Spain.The same situation occurred on the occasion of the conference celebrating the 20th Anniversary of the Sakharov Prize, which the Ladies in White could not attend.To this date, the Sakharov Prize has not been handed to the Ladies in White.
Zapojila sa tiež do iných prípadov krutých a neľudských trestov, akými sú prípady žien odsúdených na bičovanie alebo prípady mladých chlapcov odsúdených na amputáciu za krádež.Hauwa Ibrahim sa stala ikonou, ale jej charizma niektorých znepokojuje.
The European Parliament continues to insist on their right to receive the Prize in person at a plenary session.
Ona má však svoj najťažší cieľ ešte pred sebou – aby jej hlas počuli v jej vlastnej krajine.
She was born in a small, poor village, the daughter of a Mullah. A career as a lawyer was not supposed to figure in her destiny.
Medzi troch víťazov ceny Andreja Sacharova v roku 2005 patrila aj Hauwa Ibrahim, 37-ročná právnička špecializujúca sa na ľudské práva z mesta Abuja v Nigérii, matka dvoch synov.
Poverty and illiteracy go hand in hand – and fundamentalism feeds on ignorance.
Narodila sa v malej chudobnej dedine ako dcéra mulláha.
Hauwa Ibrahim, who was brought up as a Muslim herself, works tirelessly to fight against religious fundamentalism.
V jej osude nemala figurovať kariéra právničky.
Hauwa Ibrahim has built up what can only be described as an extraordinary practice: defending people who are condemned under Islamic Sharia law which is applied in 12 northern states of Nigeria.
Vo veku 12 rokov sa mala vydať a jej štúdium malo skončiť na základnej škole, ale ona tento osud odmietla.Ako jednu z mála právničiek s praxou v severnej Nigérii ju práca zaviedla do vidieckych provincií, kde musela cestovať na ťave alebo na oslovi, aby sa dostala do jednotlivých dedín.
Death sentences, although not carried out for the moment, continue to be handed down.
Toto obdobie popisuje ako jedno z najlepších vo svojom živote, pretože si mohla vybudovať vzťah s
REPORTERS WITHOUT
REPORTÉRI BEZ HRANÍC
Aliaksandr Milinkevich, born in 1947 in the city of Hrodna, has served as the leader of the democratic opposition in Belarus.He was chosen to be the joint presidential candidate of the United Democratic Opposition in October 2005, collecting more than 100 000 supporting signatures, and he was able to keep the Belarusian opposition together to form a common front against Aliaksandr Lukashenka throughout the campaign for the presidential elections of 19 March 2006.
Organizácia Reportéri bez hraníc – jeden z troch laureátov Ceny Andreja Sacharova v roku 2005 – vedie kampaň za slobodu tlače po celom svete, bráni a podporuje novinárov a iných pracovníkov médií, ktorí sú obeťami perzekúcie a cenzúry.Podľa Reportérov bez hraníc viac než tretina obyvateľov sveta žije v krajinách, kde neexistuje sloboda tlače. K 18. októbru 2007 bolo po celom svete pri výkone práce zabitých 77 novinárov.
Aliaksandr Milinkevich called for a truly democratic future for Belarus and presented himself as a real alternative to the authoritarianism of Lukashenka.His diplomatic approach to negotiation and cautious public appearances helped him to build firm international support for his struggle.
Reportéri bez hraníc proti takýmto praktikám bojujú už 20 rokov.Organizácia Reportéri bez hraníc, ktorá neustále udržuje pozornosť prostredníctvom siete s vyše 120 korešpondentmi, ostro odsudzuje akýkoľvek útok na slobodu tlače tým, že médiá a verejnú mienku neustále informuje pomocou vyhlásení pre tlač a kampaní za zvýšenie informovanosti verejnosti.
The results of the elections were assessed by the European Union as neither free nor fair, and furthermore, subject to fraud.
Zdôrazňuje nielen morálne argumenty proti obmedzeniam slobody tlače, cenzúre a perzekúcii tlače, ale ponúka tiež praktickú pomoc novinárom, ktorí pracujú vo vojnových oblastiach.V januári 2002, keď vytvorili sieť Damokles, získali Reportéri bez hraníc možnosť zasahovať právnou cestou.
Mr Milinkevich officially received 6% of the votes, but uno cial reports state that his popular support was much higher.The human rights situation in Belarus has deteriorated since the elections of March 2006.
Aby sieť zaistila, že vrahov a mučiteľov novinárov postavia pred súd, poskytuje obetiam právne služby a zastupuje ich pred súdom.Organizácia uskutočňuje svoje iniciatívy na piatich kontinentoch prostredníctvom svojich národných pobočiek a regionálnych kancelárií, v úzkej spolupráci s miestnymi a regionálnymi organizáciami za slobodu tlače.Trojjazyčná internetová stránka Reportérov bez hraníc vedie denný záznam útokov na slobodu tlače po celom svete a ponúka možnosť podpísať petície na podporu uväznených novinárov.
The authorities have enacted a law criminalizing behaviour deemed critical to the state.
Aby obišla cenzúru, niekedy publikuje články, ktoré boli v krajine pôvodu zakázané.
The silencing and imprisonment of journalists, activists, and other critics found to be politically inconvenient by the current regime still continues.
Poskytuje tiež priestor novinám, ktoré v ich domovine zrušili, a slúži ako fórum pre novinárov, ktorí boli umlčaní úradmi svojej krajiny.Každý rok 10. decembra udeľuje združenie novinárom „Cenu Reportérov bez hraníc – Francúzskej nadácie“ za významný prínos vboji za slobodu tlače v ich krajine.
As of 18 October 2007, 77 journalists have been killed worldwide while carrying out their work.
Európska únia zhodnotila voľby ako neslobodné, nespravodlivé a navyše ako zmanipulované.
Today, around 130 journalists around the world are in prison and sometimes spend years in jail simply for doing their job.
Milinkievič získal oficiálne 6 % hlasov, ale neoficiálne správy konštatujú, že jeho podpora medzi ľuďmi bola oveľa vyššia.Situácia v oblasti dodržiavania ľudských práv sa v Bielorusku po voľbách v marci 2006 zhoršila.
Reporters Without Borders has been fighting such practices for 20 years now.Reporters Without Borders, kept on constant alert via its network of over120 correspondents, rigorously condemns any attack on press freedom worldwide by keeping the media and public opinion informed through press releases and public-awareness campaigns.
Stále pokračuje umlčiavanie a väznenie novinárov, aktivistov a ďalších kritikov, ktorých považuje súčasný režim za nepohodlných.Milinkievič bol v apríli 2006 uväznený na 15 dní spolu s ďalšími členmi opozície za účasť na „nepovolenom zhromaždení“, ktorým bola pokojná demonštrácia v Minsku pri príležitosti 20. výročia černobyľskej havárie.
Not only does it highlight the moral arguments against restrictions of press freedom, censorship and persecution of the press but also offers practical assistance to journalists who work in war zones.In January 2002, when it created the Damocles Network, Reporters Without Borders acquired a judicial arm.
Včoraz nepriateľskejšom politickom ovzduší bol Alexander Milinkievič vminulých rokoch niekoľkokrát zatknutý, neboli však voči nemu vznesené žiadne obvinenia.Milinkievič je aj napriek ťažkej politickej klíme rozhodnutý pokračovať vo boji za demokratickú budúcnosť vo svojej krajine a za prinavrátenie základných práv obyvateľom Bieloruska.
In order to ensure that the murderers and torturers of journalists are brought to trial, the Network provides victims with legal services and represents them in court.The organisation’s initiatives are being carried out on five continents through its national branches and regional offices, in close cooperation with local and regional press freedom organisations.
V septembri 2010 oznámil Alexander Milinkievič svoje rozhodnutie, že nebude kandidovať v prezidentských voľbách, ktoré sa budú konať 19. decembra 2010, pretože sa domnieva, že neboli uskutočnené žiadne zmeny vo vnútroštátnych volebných právnych predpisoch, ktorými by sa zabezpečili spravodlivé, slobodné a otvorené voľby v Bielorusku.
Hu Jia, born 25 July 1973 in Beijing, is a prominent Chinese human rights activist and dissident.
Chu Ťia, narodený 25. júla 1973 v Pekingu, je popredný čínsky aktivista v oblasti ľudských práv adisident.
His work has focused on calls for an official inquiry into the 1989 Tiananmen Square massacre, and HIV/AIDS advocacy and as well as raising environmental concerns.Hu Jia has often been persecuted for his actions.
Vo svojej činnosti sa zameriava na žiadosti o úradné vyšetrenie masakry na Námestí nebeského pokoja zr. 1989, na obranu ľudí s HIV/AIDS a upozorňuje na environmentálne problémy.Chu Ťia bol za svoje aktivity často prenasledovaný.
From February 2006 until March 2007 he was held under house arrest and two months later, on 18 May 2007, Hu Jia and his wife were placed back under house arrest on charges of“harming state security”.
Od februára 2006 do marca 2007 ho držali v domácom väzení a po dvoch mesiacoch, 18. mája 2007, nariadili Chu Ťiovi ajeho manželke opäť domáce väzenie na základe obvinenia z „ohrozovania bezpečnosti štátu”.
Hu Jia remained active via emails and blogs, even while he was under house arrest.On 26 November 2007 he spoke to Members of the European Parliament via conference call during a public meeting of the Subcommittee on Human Rights.
Chu Ťia pokračoval vaktivitách dokonca aj vdomácom väzení prostredníctvom e-mailov ablogov.Dňa 26.novembra2007 vystúpil prostredníctvom konferenčného hovoru počas verejného rokovania Podvýboru pre ľudské práva pred členmi Európskeho parlamentu.
In his statement, he expressed his desire that 2008 be the“year of human rights in China”.
Vo svojom vyhlásení vyjadril túžbu, aby sa rok 2008 stal „rokom ľudských práv v Č í n e “ .
As a direct result of his address tomembers of the European Parliament, Hu Jia was arrested, charged with“inciting subversion of state power”, and sentenced on 3 April 2008 to three-and-a-half years in jail.Protests against his arrest have come from all over the world.
Priamym dôsledkom jeho príhovoru k poslancom Európskeho parlamentu bolo zadržanie, obvinenie z „podnecovania k rozvracaniu štátnej moci“ a dňa 3. apríla 2008 bol odsúdený na tri a pol roka väzenia. Proti jeho zadržaniu protestovali ľudia zcelého sveta.
The European Parliament passed a resolution demanding Hu Jia’s release, and American officials have raised the case with Chinese authorities.
Európsky parlament prijal uznesenie požadujúce jeho prepustenie aamerickí predstavitelia sa v tejto otázke obrátili na predstaviteľov Číny.
Hu Jia, who suffers from cirrhosis of the liver, still remains imprisoned today.
Hoci Chu Ťia trpí cirhózou pečene, je ešte stále vo väzení.
His health condition remains a concern, and among other things, the Parliament has called for parole onmedical grounds be granted to Hu Jia.
Jeho zdravotný stav naďalej vyvoláva obavy a okrem iných subjektov vyzval aj Európsky parlament, aby bol Chu Ťia podmienečne prepustený zo zdravotných dôvodov.
Mr Osman is a lawyer working with the Sudan Organisation against Torture (“SOAT”) to provide free legal representation to people who have been arbitrarily detained and tortured by the Sudanese government and whose only crime is that they oppose government policies or share the same ethnicity as the rebel movements in Darfur.
Sálih Usmán pôsobí ako právnik v Sudánskej organizácii proti mučeniu (SOAT), kde poskytuje bezplatné právne zastupovanie osobám, ktoré svojvoľne zadržala amučila sudánska vláda aktorých jediným zločinom je, že stoja proti vládnej politike, alebo majú rovnakú etnickú príslušnosť ako účastníci povstaleckého hnutia v Dárfúre.
Over two decades, during Sudan’s various civil wars, Mr Osman has risked his own life to provide legal and medical aid to the victims of the conict.
Počas dvoch desaťročí občianskych vojen v Sudáne poskytuje obetiam konfliktu právnu alekársku pomoc snasadením vlastného života.
He fights court cases on behalf of thosecharged by the Sudanese government, and has been successful with SOAT in overturning orreducing sentences of death or amputation.
V súdnych sporoch bojuje na strane tých, ktorých obvinila sudánska vláda, a spolu so SOAT sa mu podarilo odvrátiť alebo znížiť tresty smrti a amputácie.
Mr Osman and SOAT have also been active in cataloguing crimes that have taken place – particularly in the Darfur region – and they are engaged in a campaign to have rape prosecuted as a war crime.
Sálih Usmán a SOAT vypracovávajú aj prehľad zločinov spáchaných najmä vdárfúrskej oblasti asú zapojení do kampane, ktorej cieľom je stíhať znásilnenie ako vojnový zločin.
He is also actively involved in the protection of over 2 million Sudanese who have been forced to abandon their homes.Mr Osman’s fight against injustice in Sudan has come at a personal cost.
Sálih Usmán aktívne pomáha aj pri ochrane vyše 2 miliónov Sudáncov, ktorí boli nútení opustiť svoje domovy.Boj Sáliha Usmána proti neprávostiam v Sudáne má následky na jeho osobný život.
Members of his own family have suffered as a result of action by the militias.
V dôsledku zásahu milície trpeli členovia jeho rodiny.
Mr Osman himself was persecuted for his actions, detained several times, held incommunicado and tortured.
Venuje sa právnej reforme asústreďuje sa na presadzovanie zásad právneho štátu prostredníctvom vykonávania ustanovení dočasnej ústavy.
Oleg Orlov, Sergei Kovalev and Lyudmila Aiexeyeva on behalf of Memorial and all other Human Rights Defenders in Russia.MEMORIAL (officially International Volunteer Public Organization “MEMORIAL”Historical, Educational, Human Rights And Charitable Society), a Russian NGO, has since its foundation in 1988 documented, monitored and strived to promote the truth about violations of human rights in Russia and other former states of the U.S.S.R. in order to ensure their democratic future.
Organizácia MEMORIAL (s oficiálnym názvom Medzinárodná dobrovoľnícka verejná organizácia MEMORIAL, združenie pre históriu, vzdelávanie, ľudské práva a dobročinnosť) je ruskou mimovládnou organizáciou, ktorá od svojho založenia v roku 1988 dokumentovala, monitorovala a usilovala o presadzovanie pravdy o porušovaní ľudských práv v Rusku a ďalších štátoch bývalého ZSSR, aby zabezpečila ich demokratickú budúcnosť.
MEMORIAL has set up a database of over 1 300 000 names of persecuted people, with the aim of building a publicly available archive of historical documentation of the consequences of totalitarian repression.
Organizácia MEMORIAL zostavila databázu viac než 1 300 000 mien prenasledovaných osôb s cieľom vytvoriť verejne dostupný archív historickej dokumentácie o dôsledkoch totalitného útlaku.
Conducting research and protecting refugees and victims of discrimination and political repression, MEMORIAL has contributed to the adoption of the Law on Rehabilitation of Victims of Political Repression and in making October 30 a Day of Remembrance for the Victims of Political Repression in the countries of the former U.S.S.R.On 4 December 2008 the Russian authorities confiscated twelve hard discs containing the entire digital archive of 20 years’work on the crimes committed under Stalin.
Táto organizácia uskutočňovala výskum a chránila utečencov a obete diskriminácie a politického útlaku a prispela tak k prijatiu Zákona o rehabilitácii obetí politického útlaku ak ustanoveniu 30. októbra za pamätný deň obetí politického útlaku v krajinách bývalého ZSSR.Dňa 4. decembra 2008 skonfiškovali ruské orgány 12 pevných diskov obsahujúcich celý digitálny archív zaznamenávajúci zločiny spáchané počas obdobia moci Stalina, ktorý bol výsledkom dvadsaťročnej práce.
On 15 July 2009 Natalia Estemirova, MEMORIAL representative in Grozny investigating murders and abductions in Chechnya, was abducted and later assassinated.
Dňa 15. júla 2009 bola Natália Estemirovová, predstaviteľka organizácie MEMORIAL v Groznom, ktorá vyšetrovala vraždy a únosy v Čečensku, unesená a neskôr zavraždená.
Only weeks later, on 10 August 2009, human rights defenders Zarema Sadulayeva and her husband, working closely with MEMORIAL, were killed in the same tragic circumstances.
Len o niekoľko týždňov neskôr dňa 10. augusta 2009 boli zarovnakých tragických okolností zavraždení aj obhajkyňa ľudských práv Zarema Sadulajevová a jej manžel, obaja úzko spolupracujúci s organizáciou MEMORIAL.