natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The fact that they are identical justifies, in the present case, the application by analogy of the judgment of the Court of Justice in Joined Cases C-138/03, C-324/03 and C-431/03, cited in paragraph 36 above.
Táto totožnosť v prejednávanej veci odôvodňuje, aby sa analogicky uplatnilo riešenie, ku ktorému Súdny dvor dospel v rozsudku z 24. novembra 2005, už citovanom v bode 36 vyššie.
It is also necessary to reject the argument that the difference between the rules considered by the Court of Justice in its judgment in Joined Cases C-138/03, C-324/03 and C-431/03, cited in paragraph 36 above, and those at issue in the present case makes it impossible to apply that judgment by analogy.
Je potrebné rovnako zamietnuť tvrdenie, podľa ktorého odlišnosť medzi pravidlami, ktoré Súdny dvor preskúmal v rozsudku z 24. novembra 2005, už citovanom v bode 36 vyššie, a pravidlami, ktoré sú dotknuté v tomto spore, bráni tomuto analogic kému uplatneniu.
It is clear from the Italian Republic’s own pleadings, and in particular from the fourth and fifth pleas in law put forward in the application, that the present dispute raises the question whether advance payments are eligible under Article 32 of the general regulation and the detailed rules for its implementation laid down in Regulation No 448/2004, that is to say, a question similar to the one considered by the Court of Justice in its judgment in Joined Cases C-138/03, C-324/03 and C-431/03 (see paragraphs 85 and 87 above).
Z vlastných písomností Talianskej republiky a osobitne zo štvrtého a piateho žalobného dôvodu uvedeného v žalobe totiž jasne vyplýva, že tento spor nastoľuje otázku, či sú zálohy oprávnené s ohľadom na článok 32 všeobecného nariadenia a na pravidlá jeho uplatňovania, ktoré sú uvedené v nariadení č. 448/2004, teda otázku, ktorá je podobná otázke, ktorú Súdny dvor preskúmal v rozsudku z 24. novembra 2005 (pozri body 85 a 87 vyššie).
Thus, for the same reasons as those set out by the Court of Justice in its judgment, and which are referred to in paragraphs 86 and 87 above, it must be held that the
Z rovnakých dôvodov, ako sú dôvody, ktoré uviedol Súdny dvor vo svojom rozsudku a ktoré boli pripomenuté v bodoch 86 a 87 vyššie, je potrebné konštatovať, že
ITALY v COMMISSION general rule at issue complies both with Article 32 of the general regulation and with points 1 and 2 of Rule No 1 of the Annex to Regulation No 448/2004.
TALIANSKO/KOMISIA sporné všeobecné pravidlo je v súlade tak s článkom 32 všeobecného nariadenia, ako aj pravidlom č. 1 bodmi 1 a 2 prílohy k nariadeniu č. 448/2004.
Consequently, without there being any need to rule on the objection of inadmissibility raised by the Commission, the plea of illegality raised by the Italian Republic in respect of Regulation No 448/2004 must be rejected.
Bez toho, aby bolo potrebné sa vyjadrovať k námietke neprípustnosti, ktorú uplatnila Komisia, je v dôsledku toho potrebné námietku nezákonnosti nariadenia č. 448/2004, ktorú vzniesla Talianska republika, zamietnuť.
Moreover, none of the arguments put forward by the Italian Republic gives ground for doubt as to whether the general rule at issue complies with the rules governing the eligibility of expenditure.
Okrem toho žiadne tvrdenie Talianskej republiky neumožňuje spochybniť súlad sporného všeobecného pravidla s právnou úpravou upravujúcou oprávnenosť výdavkov.
First of all, the argument that the applicable rules do not permit the activities of final recipients to be taken into account for the purposes of assessing the eligibility of advance payments must be rejected.
Je potrebné najskôr zamietnuť tvrdenie, podľa ktorého uplatniteľná právna úprava neumožňuje zohľadniť na účely posúdenia oprávnenosti záloh činnosť individuálnych príjemcov.
That argument was rejected by the Court of Justice, having already been argued before it on the basis of Article 32 of the general regulation and Rule No 1 of the Annex to Regulation No 1685/2000 (judgment in Joined Cases C-138/03, C-324/03 and C-431/03, cited in paragraph 36 above, paragraphs 39, 40 and 44 to 50).
Toto tvrdenie, ktoré bolo pred Súdnym dvorom predložené na základe článku 32 všeobecného nariadenia a pravidla č. 1 prílohy k nariadeniu č. 1685/2000, bolo Súdnym dvorom zamietnuté (rozsudok z 24. novembra 2005, už citovaný v bode 36 vyššie, body 39, 40 a 44 až 50).
Nor can that argument be accepted after the entry into force of Regulation No 448/2004, which did not change either the meaning or the scope of the relevant applicable rules (see paragraph 90 above).
Nemožno ho uplatniť ani po nadobudnutí účinnosti nariadenia č. 448/2004, ktoré nezmenilo zmysel ani pôsobnosť príslušných uplatniteľných pravidiel (pozri bod 90 vyššie).
It follows from point 2.1 of Rule No 1 of the Annex to Regulation No 448/2004, concerning proof of expenditure, that payments effected by final beneficiaries, declared as interim payments and payments of the final balance, must be accompanied by supporting documents.
Z bodu 2.1 pravidla č. 1 prílohy k nariadeniu č. 448/2004 týkajúceho sa preukázania výdavkov vyplýva, že platby vykonávané konečnými príjemcami v rámci priebežných platieb a platieb konečnej bilancie sa musia doložiť preukazujúcimi dokladmi.
Having regard to its broad logic, that rule applies generally to payments made by final beneficiaries, both in the context of operations which they carry out themselves and in the context of the aid which they grant, in particular, in the context of aid schemes.
S ohľadom na svoje usporiadanie sa toto pravidlo všeobecne uplatní na platby vykonávané konečnými príjemcami tak v rámci operácií, ktoré vykonávajú sami, ako aj v rámci pomoci, ktorú poskytujú najmä na základe schém pomoci.
However, with regard to the latter type of payment, point 2.3 of Rule No 1 of the Annex to Regulation No 448/2004 states that the supporting documents must correspond to expenditure actually paid out by the final recipients for implementing the operation .
Pokiaľ však ide o tento naposledy uvedený typ platieb, bod 2.3 pravidla č. 1 prílohy k nariadeniu č. 448/2004 upresňuje, že preukazujúce dokumenty musia zodpovedať výdavkom, ktoré individuálni príjemcovia skutočne zaplatili v rámci vykonávania operácie.
As the Commission rightly pointed out, the production of documents proving that the advance payments have been used by the final recipients for implementing operations is also provided for in Article 7 of Regulation No 438/2001, which provides that the audit trail which the Member States are to provide in the context of their management and control systems must enable the summary amounts certified to the Commission to be reconciled with the individual expenditure records and supporting documents, including, in the case of State aid schemes or grants of aid, those held by final recipients.
Ako správne poznamenáva Komisia, predkladanie dokumentov preukazujúcich použitie záloh zo strany individuálnych príjemcov v rámci vykonávania operácií je rovnako stanovené v článku 7 nariadenia č. 438/2001, ktorý uvádza, že podklady pre audit zavedené členskými štátmi v rámci ich riadiacich a kontrolných systémov musia umožniť overenie súladu súhrnných súm potvrdených Komisii so záznamami o jednotlivých výdavkoch a s podpornými dokumentmi vrátane tých, ktoré držia individuálni príjemcovia v prípade schém štátnej pomoci alebo poskytovania pomoci.
In addition, it follows from the earlier findings in the present judgment that the argument a contrario that the Italian Republic claims to infer from the provisions of Regulation No 1083/2006, applicable to programmes for the 2007-13 period, must be rejected.
Navyše z predchádzajúcich zistení vyplýva, že tvrdenie a contrario, ktoré Talianska republika odvodzuje z ustanovení nariadenia č. 1083/2006, ktoré je uplatniteľné na programy na obdobie 2007 – 2013, sa musí zamietnuť.
Moreover, as the Commission rightly pointed out at the hearing, far from contradicting the general rule at issue, Article 78(2) of Regulation No 1083/2006 confirms that recognition of the eligibility of advance payments required the intervention of the Community legislature.
Ako nakoniec Komisia správne uviedla na pojednávaní, článok 78 ods. 2 nariadenia č. 1083/2006 nie je vôbec v rozpore so sporným všeobecným pravidlom, ale potvrdzuje, že uznanie oprávnenosti záloh predpokladalo zásah normotvorcu Spoločenstva.
In particular, that was necessary in order to define, consistently with the principles of sound management, the conditions for such recognition, bearing in mind that no agreement was reached on that point in regard to the programmes for the 2000-06 period (see paragraph 24 above).
Tento zásah normotvorcu Spoločenstva mal najmä umožniť vymedzenie podmienok takéhoto uznania pri dodržaní zásad riadneho hospodárenia, pričom je potrebné pripomenúť, že v tejto veci sa nedosiahla žiadna dohoda o programovaní na obdobie 2000 – 2006 (pozri bod 24 vyššie).
The textual argument based on point 2.1 of Rule No 1 of the Annex to Regulation No 448/2004 is also without foundation.
Tvrdenie vychádzajúce zo znenia pravidla č. 1 bodu 2.1 prílohy k nariadeniu č. 448/2004 je rovnako bez právneho základu.
It should be pointed out that that provision governs proof of expenditure declared to the Commission in order to obtain from it ‘interim payments and payments of the final balance’ within the meaning of the third subparagraph of Article 32(1) of the general regulation .
Je potrebné pripomenúť, že toto ustanovenie upravuje preukázanie výdavkov vykázaných Komisii, aby sa od nej získali „priebežné platby alebo preplatenia konečnej bilancie“ v zmysle článku 32 ods. 1 tretieho pododseku všeobecného nariadenia.
In that context, the reference to ‘interim payments and payments of the final balance’ is explained by the fact that where, by way of payment on account, the Commission pays an amount equal to 7% of the contribution from the Funds to the assistance in question, as provided for in the first subparagraph of Article 32(2) of the general regulation, the national authorities are not required to submit, at that early stage, documents attesting to expenditure paid out (judgment in Joined Cases C-138/03, C-324/03 and C-431/03, cited in paragraph 36 above, paragraph 47).
V tomto rámci možno odkaz na uvedené „priebežné platby a preplatenia konečnej bilancie“ vysvetliť tým, že v prípade, že Komisia zaplatí zálohu vo výške 7 % príspevku z fondov na príslušnú pomoc, ktorá je stanovená v článku 32 ods. 2 prvom pododseku všeobecného nariadenia, nie sú vnútroštátne orgány povinné jej v tomto štádiu predložiť doklady preukazujúce vynaložené výdavky (rozsudok z 24. novembra 2005, už citovaný v bode 36 vyššie, bod 47).
Consequently, the terms
V dôsledku toho výrazy „priebežné platby a záverečné platby“, ktoré sú
‘interim payments and payments of the final balance’ in point 2.1 of Rule No 1 of the Annex to Regulation No 448/2004 cannot be interpreted as meaning that advance payments are not covered by the principle of reimbursement of expenses .
TALIANSKO/KOMISIA uvedené v pravidle č. 1 bode 2.1 prílohy k nariadeniu č. 448/2004, nemožno vykladať v tom zmysle, že sa na zálohy zásada uhradenia výdavkov nevzťahuje.
The arguments based on the ‘principle of necessity’ of State aid must also be rejected as irrelevant.
Okrem toho tvrdenia vychádzajúce zo „zásady nevyhnutnosti“ štátnej pomoci je potrebné zamietnuť ako irelevantné.
The Italian Republic has not explained how the alleged ‘principle of necessity’ — even if it exists — requires the principle of reimbursement of expenses, applicable to applications for interim payments and payments of the final balance by virtue of Article 32 of the general regulation, to be set aside.
Talianska republika nevysvetlila, v čom „zásada nevyhnutnosti“, ktorú uplatňuje, ukladá aj za predpokladu, že existuje, povinnosť obísť zásadu úhrady nákladov uplatniteľnej na žiadosti o priebežné platby a platby konečnej bilancie na základe článku 32 všeobecného nariadenia.
The fact that, in the context of aid schemes, the Member States make advance payments to undertakings which do not have sufficient resources of their own does not mean that the Commission must reimburse those advance payments, made by way of interim payments and payments of the final balance, even where they do not correspond to expenditure actually paid out within the meaning of Article 32 of the general regulation .
Skutočnosť, že v rámci schém pomoci členské štáty vyplácajú zálohy podnikom, ktoré nedisponujú dostatočnými vlastnými zdrojmi, nevyžaduje, aby Komisia hradila uvedené zálohy v rámci priebežných platieb a platieb konečnej bilancie, aj keď nezodpovedajú skutočne zaplateným výdavkom v zmysle článku 32 všeobecného nariadenia.
No argument to that effect may be inferred from point 1.3 of Rule No 1 of the Annex to Regulation No 448/2004, because that provision expressly states that payments into venture capital, loan and guarantee funds (including venture capital holding funds) which meet the requirements of that regulation are to be treated as expenditure actually paid out within the meaning of the third subparagraph of Article 32(1) of the general regulation .
V tejto súvislosti nemožno vyvodzovať argument z pravidla č. 1 bodu 1.3 prílohy k nariadeniu č. 448/2004, pretože toto pravidlo výslovne stanovuje, že platby vykonané do rizikových kapitálových fondov, pôžičkových alebo záručných fondov (vrátane holdingových rizikových investičných fondov), ktoré spĺňajú podmienky stanovené v tomto predpise, sa musia považovať za skutočne zaplatené výdavky v zmysle článku 32 ods. 1 tretieho pododseku všeobecného nariadenia.
The eligibility of advance payments for a contribution from the Funds cannot be inferred from specific implementing legislation which governs only payments by the Member States into venture capital, loan and guarantee funds.
Oprávnenosť záloh na účely poskytnutia pomoci z fondov totiž nemožno vyvodiť z osobitného vykonávacieho predpisu, ktorý upravuje len platby vykonávané členskými štátmi do rizikových kapitálových fondov, pôžičkových alebo záručných fondov.
Finally, the arguments based on the provisions of the Annex to Regulation No 448/2004 concerning depreciation, contributions in kind and overheads cannot be accepted.
Nakoniec nemožno prijať tvrdenia založené na ustanoveniach prílohy k nariadeniu č. 448/2004 týkajúce sa odpisov, nefinančných príspevkov a režijných nákladov.
Even supposing that the eligibility of that expenditure was not conditional upon submission of supporting documents, such a circumstance is irrelevant for the purposes of assessing the eligibility of advance payments.
Aj za predpokladu, že by oprávnenosť týchto nákladov nebola podmienená predložením preukazujúcich dokladov, je takéto zistenie na účely posúdenia oprávnenosti záloh irelevantné.
In any event, it is clear from points 2.1 and 2.3 of Rule No 1 of the Annex to Regulation No 448/2004 that depreciation, contributions in kind and overheads must be supported by accounting documents of probative value.
V každom prípade z pravidla č. 1 bodov 2.1 a 2.3 prílohy k nariadeniu č. 448/2004 vyplýva, že odpisy, nefinančné príspevky a režijné náklady sa musia preukázať predložením účtovných dokladov dôkaznej hodnoty.
It follows from the foregoing that the first contested letter, insofar as it refers to the general rule at issue, did not change the scope of the Community rules and, to that extent, cannot constitute an actionable measure for the purposes of Article 230 EC.
Z predchádzajúceho vyplýva, že prvý napadnutý list v rozsahu, v akom odkazuje na sporné všeobecné pravidlo, nezmenil rozsah pôsobnosti právnej úpravy Spoločenstva, a nemôže tak predstavovať akt, ktorý by bol v tomto rozsahu napadnuteľný v zmysle článku 230 ES.
It also follows that the second, third, fourth and fifth contested letters, insofar as they rely on the general rule at issue as a basis for refusing to charge to the Funds the amounts corresponding to the advance payments at issue, are in conformity with Article 32 of the general regulation and with points 1 and 2 of Rule No 1 of the Annex to Regulation No 448/2004.
Z toho ďalej vyplýva, že druhý, tretí, štvrtý a piaty napadnutý list sú v rozsahu, v akom na účely odmietnutia hradiť z fondov sumy zodpovedajúce sporným zálohám vychádzajú zo sporného všeobecného pravidla, v súlade s článkom 32 všeobecného nariadenia a pravidlom č. 1 bodmi 1 a 2 prílohy k nariadeniu č. 448/2004.
The fourth and fifth pleas in law must therefore be rejected as unfounded with regard to the second, third, fourth and fifth contested letters.
Štvrtý a piaty žalobný dôvod sa teda musia zamietnuť ako nedôvodné, pokiaľ ide o druhý, tretí, štvrtý a piaty napadnutý list.
The eighth plea in law, alleging infringement of Article 9 of Regulation No 438/2001, and the ninth plea in law, alleging infringement of the principle of simplified procedures
O ôsmom žalobnom dôvode založenom na porušení článku 9 nariadenia č. 438/2001 a o deviatom žalobnom dôvode založenom na porušení zásady zjednodušenia
The Italian Republic claims that the contested letters infringe the rules concerning the certification of expenditure, laid down in Article 9 of Regulation No 438/2001, inasmuch as they require or presuppose that the competent national authorities specify in respect of each measure in their statements of expenditure the amount of the advance payments at issue which have been paid or which are to be paid.
Talianska republika tvrdí, že napadnuté listy porušujú pravidlá potvrdzovania výdavkov, ktoré sú uvedené v článku 9 nariadenia č. 438/2001, keďže ukladajú alebo predpokladali, že príslušné vnútroštátne orgány vo svojich vyhláseniach o výdavkoch špecifikujú pre každé opatrenie výšku vyplatených sporných záloh alebo prípadne vyplatených sporných záloh.
The detailed rules for certification of expenditure are entirely governed by that article, which provides that the certificates of statements of interim and final expenditure referred to in Article 32(3) and (4) of the general regulation are to be drawn up in
Pravidla potvrdzovania výdavkov sú v plnom rozsahu upravené v tomto článku, ktorý stanovuje, že potvrdenia o vyhláseniach o výdavkoch uvedené v článku 32 ods. 3 a 4 všeobecného nariadenia sa musia vyhotoviť v podobe
ITALY v COMMISSION accordance with the model certificate in Annex II to Regulation No 438/2001.
TALIANSKO/KOMISIA potvrdenia uvedeného v prílohe II k nariadeniu č. 438/2001.
Above a certain amount, expenditure merely needs to be declared in that certificate by identifying, in respect of each measure, the source of financing involved (‘Public, Community’, ‘Public, Other public’ and ‘Private’) and the year in which the expenditure was paid out .
Výdavky nad určitú sumu sa musia vykazovať len v tomto potvrdení, pričom sa pre každé opatrenie musí uviesť dotknutý zdroj financovania („verejné zdroje Spoločenstva“, „rôzne verejné zdroje“ a „súkromné zdroje“) a rok, počas ktorého boli výdaje vynaložené.
Thus, by requiring the competent national authorities to complete their declarations by providing information concerning the amount of the advance payments made, the Commission imposed on them declaration obligations not provided for under the rules in force.
Komisia tak uložením povinnosti príslušným vnútroštátnym orgánom, aby doplnili svoje vyhlásenia o výdavkoch o informácie týkajúce sa vyplatených záloh, týmto vnútroštátnym orgánom uložila povinnosti súvisiace s vyhlásením, ktoré nie sú stanovené v platnej právnej úprave.
In addition, the Italian Republic argues that by imposing rules for the certification of expenditure which are more stringent and more restrictive than those laid down in Article 9 of Regulation No 438/2001, the Commission infringed the principle of simplification of the management of the Structural Funds.
Talianska republika okrem toho uvádza, že Komisia tým, že uložila prísnejšie a viac obmedzujúce pravidlá potvrdzovania výdavkov, ako sú pravidlá vyplývajúce z článku 9 nariadenia č. 438/2001, porušila zásadu zjednodušenia riadenia štrukturálnych fondov.
It is possible to deduce the existence of such a principle from recital 42 in the preamble to the general regulation, the Commission’s oral statements and the proposals that it submitted to the Committee.
Existenciu takejto zásady možno vyvodiť z odôvodnenia č. 42 všeobecného nariadenia, z ústnych stanovísk Komisie, ako aj z návrhov, ktoré Komisia predložila výboru.
The Commission contends that the plea alleging infringement of Article 9 of Regulation No 438/2001 should be rejected as unfounded.
Komisia navrhuje žalobný dôvod založený na porušení článku 9 nariadenia č. 438/2001 zamietnuť ako nedôvodný.
The information concerning the advance payments at issue was essential for the purposes of determining the amount to be charged to the Community budget.
Informácie týkajúce sa vyplatených sporných záloh boli nevyhnutné na určenie výšky záloh, ktorá má byť uhradená z rozpočtu Spoločenstva.
Consequently, for the national authorities, communication of that information marked the fulfilment of their obligation under Article 9 of Regulation No 438/2001 to certify expenditure.
V dôsledku toho oznámenie týchto informácií pre vnútroštátne orgány zodpovedalo splneniu ich povinnosti potvrdzovania výdavkov na základe článku 9 nariadenia č. 438/2001.
The Commission also disputes the plea alleging infringement of the principle of simplification.
Komisia okrem toho odmieta žalobný dôvod, ktorý je založený na porušení zásady zjednodušenia.
The objective of simplifying the management of the Funds cannot justify compromising in the present case the rules concerning the declaration and certification of expenditure flowing from the principles of sound financial management.
Cieľ zjednodušenia riadenia fondov nemôže odôvodniť, aby boli v prejednávanej veci dotknuté pravidlá vykazovania a potvrdzovania výdavkov, ktoré vyplývajú zo zásad riadneho finančného hospodárenia.
Since Article 274 EC draws no distinction according to the form of management employed, the Commission continues to exercise that general responsibility in the context of the shared management of the Structural Funds.
Keďže tento naposledy uvedený článok nijako nerozlišuje v závislosti od uplatňovaného spôsobu hospodárenia, Komisia naďalej vykonáva túto všeobecnú zodpovednosť v rámci zdieľaného hospodárenia štrukturálnych fondov.
Reference is made to those rules in Article 38(1)(g) of the general regulation, dealing with financial control of assistance .
Už citované pravidlá sú pripomenuté v článku 38 ods. 1 písm. g) všeobecného nariadenia, ktorý sa týka finančnej kontroly pomoci.
In the context of that financial control, the Member State is to take responsibility in the first instance by certifying to the Commission, in particular, that expenditure declared as interim payments and payments of the final balance corresponds to expenditure actually paid out within the meaning of the third subparagraph of Article 32(1) of the general regulation and points 1 and 2 of Rule No 1 of the Annex to Regulation No 448/2004.
Za túto finančnú kontrolu v prvom rade zodpovedá členský štát, keď Komisii najmä potvrdzuje, že výdavky vykázané v súvislosti so žiadosťami o priebežné platby alebo platby konečnej bilancie zodpovedajú skutočne zaplateným výdavkom v zmysle článku 32 ods. 1 tretieho pododseku všeobecného nariadenia a pravidla č. 1 bodov 1 a 2 prílohy k nariadeniu č. 448/2004.
The Commission is to adopt a decision on such payment applications by determining, in the context of its general responsibility for the implementation of the budget, the amount of the expenditure declared and certified by the Member State which is to be charged to the Community budget.
Komisia rozhoduje o týchto žiadostiach o platbu, keď v rámci výkonu všeobecnej zodpovednosti, ktorá jej prislúcha pri plnení rozpočtu, určuje sumu výdavkov vykázaných a potvrdených členským štátom, ktorá má byť hradená z rozpočtu Spoločenstva.