natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Put differently, the Directive does not allow the hostility an employer may have against people belonging to the enumerated suspect classifications to function as the basis for any kind of less favourable treatment in the context of employment and occupation.
Inými slovami, smernica neumožňuje, aby nepriazeň, ktorú môže zamestnávateľ prechovávať voči osobám, ktoré patria do vymenovaných problematických kategórií, tvorila základ akéhokoľvek menej priaznivého zaobchádzania v rámci zamestnania a povolania.
COLEMAN explained, this hostility may be expressed in an overt manner by targeting individuals who themselves have certain characteristics, or in a more subtle and covert manner by targeting those who are associated with the individuals having the characteristics.
COLEMAN tým, že sa diskriminujúca osoba zameria na jednotlivcov, ktorí samotní majú určité vlastnosti, alebo subtílnejším a skrytejším spôsobom tak, že sa diskriminujúca osoba zameria na osoby, ktoré majú vzťah k jednotlivcom vykazujúcim takéto vlastnosti.
In the former case, we think that such conduct is wrong and must be prohibited; the latter is exactly the same in every material aspect.
V prvom uvedenom prípade takéto konanie považujeme za nesprávne a musí byť zakázané; druhý uvedený prípad je v každom podstatnom aspekte úplne rovnaký.
In both cases, it is the hostility of the employer towards elderly, disabled or homosexual people or people of a certain religious persuasion that leads him to treat some employees less well.
V oboch prípadoch ide o nepriazeň zamestnávateľa voči starším, zdravotne postihnutým alebo homosexuálnym osobám alebo osobám s určitým náboženským presvedčením, ktorá ho vedie k tomu, aby s niektorými zamestnancami zaobchádzal menej priaznivo.
Finally, the United Kingdom Government has argued that the Directive was adopted with a view only to the setting of minimum standards.
Nakoniec vláda Spojeného kráľovstva uvádzala, že smernica bola prijatá iba s cieľom stanovenia minimálnych štandardov.
The fact that the Council was acting in an area where competence remains largely within the power of the Member States would, according to that Government, support such a view.
Tento záver podľa názoru uvedenej vlády podporuje skutočnosť, že Rada konala v oblasti, kde majú právomoc väčšinou členské štáty.
As a consequence, it is an issue for the Member States to decide whether or not to prohibit discrimination by association in the field of employment and occupation.
V dôsledku toho teda prislúcha členským štátom, aby rozhodli, či v oblasti zamestnania a povolania zakázať, alebo nezakázať diskrimináciu na základe osobitného vzťahu k určitej osobe.
I do not agree.
S tým nesúhlasím.
First, the fact that an area is not fully harmonised or that the Community has only limited competence to legislate in no way implies that the intervention of Community law, whatever this may be, must take place at the lowest level.
Po prvé zo skutočnosti, že určitá oblasť nie je plne harmonizovaná alebo že Spoločenstvo má iba obmedzenú legislatívnu právomoc, nijako nevyplýva, že právo Spoločenstva musí byť bez ohľadu na svoju podobu uplatnené na najnižšej úrovni.
In other words, the fact that the Community has a limited competence in the field of fundamental rights does not mean that when it decides to exercise that competence it can provide only minimum standards of fundamental rights protection. Second, there is nothing in the Directive or its recitals indicating that such was the intention of the Council.
Inými slovami, skutočnosť, že Spoločenstvo má v oblasti základných práv obmedzenú právomoc, neznamená, že pokiaľ sa rozhodne vykonávať túto právomoc, môže stanoviť iba minimálne štandardy ochrany základných práv. Po druhé smernica ani jej odôvodnenia nijako nenaznačujú, že by Rada sledovala takýto úmysel.
On the contrary, recital 6, for instance, refers to ‘the importance of combating every form of discrimination’ (my emphasis). 17
Naopak, napríklad odôvodnenie č. 6 odkazuje na „dôležitosť boja proti každej forme diskriminácie“ (kurzívou zvýraznil generálny advokát). 17
The equal treatment obligations that the Directive imposes may have costs, mainly for employers, and, to some extent, the imposition of those obligations entails a decision to socialise the costs through particular market mechanisms.
Nie je nutné, aby niekto, kto je objektom diskriminácie, bol podrobený nepriaznivému zaobchádzaniu z dôvodu „svojho zdravotného postihnutia“.
This can be achieved in an efficient and equitable manner that does not distort competition only if those equal treatment obligations are interpreted and applied uniformly throughout the common market.
Postačuje, že bol takému zaobchádzaniu podrobený z dôvodu „zdravotného postihnutia“.
If that were not the case we would be facing the risk of creating an uneven playing field in Europe, as the shape of the equal treatment obligations imposed on economic operators by Community law would not be the same throughout the common market but would depend on whether a par -ticular Member State has chosen to outlaw a specific type of discrimination.
Osoba teda môže byť obeťou protiprávnej diskriminácie z dôvodu zdravotného postihnutia podľa smernice bez toho, aby sama bola zdravotne postihnutá; dôležité je, či takéto zdravotné postihnutie — v tomto prípade zdravotné postihnutie syna pani Colemanovej — bolo použité ako dôvod na menej priaznivé zaobchádzanie s pani Colemanovou.
It is not necessary for someone who is the object of discrimination to have been mistreated on account of ‘her disability’.
Pokiaľ teda bude pani Coleman schopná preukázať, že bola objektom menej priaznivého zaobchádzania z dôvodu zdravotného postihnutia jej syna, malo by jej byť umožnené dovolávať sa smernice.
It is enough if she was mistreated on account of ‘disability’.
17 — Existuje ďalší dôvod, ktorý spochybňuje tvrdenie Spojeného kráľovstva.
Thus, one can be a victim of unlawful discrimination on the ground of disability under the Directive without being disabled oneself; what is important is that that disability — in this case the disability of Ms Coleman’s son — was used as a reason to treat her less well.
Povinnosti v oblasti rovnosti zaobchádzania uložené smernicou môžu prinášať, najmä zamestnávateľom, určité náklady a stanovenie týchto povinností do určitej miery zahŕňa rozhodnutie o rozložení týchto nákladov na celospoločenskej úrovni prostredníctvom určitých trhových mechanizmov.
The Directive does not come into play only when the claimant is disabled herself but every time there is an instance of less favourable treatment because of disability.
To sa môže dosiahnuť efektívnym a spravodlivým spôsobom, ktorý nenaruší hospodársku súťaž, iba pokiaľ budú takéto povinnosti v oblasti rovnosti zaobchádzania vykladané a uplatňované jednotne v rámci celého spoločného trhu.
Therefore, if Ms Coleman can prove that she was treated less favourably because of her son’s disability she should be able to rely on the Directive.
Ak by to tak nebolo, čelili by sme nebezpečenstvu vzniku nerovnakých podmienok v Európe, keďže podoba povinností v oblasti rovnosti zaobchádzania uložených hospodárskym subjektom právom Spoločenstva by nebola v rámci celého spoločného trhu rovnaká, ale závisela by od toho, či sa určitý členský štát rozhodol postaviť určitý druh diskriminácie mimo zákona.
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-303/06
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA — M. POIARES MADURO — VEC C-303/06
For the reasons given above, I think that the Court should answer the question of the Employment Tribunal as follows:
Z vyššie uvedených dôvodov navrhujem, aby Súdny dvor odpovedal na otázky Employment Tribunal takto:
Directive 2000/78/EC of 27 November 2000 establishing a general framework for equal treatment in employment and occupation protects people who, although not themselves disabled, suffer direct discrimination and/or harassment in the field of employment and occupation because they are associated with a disabled person.
Smernica Rady 2000/78/ES z 27. novembra 2000, ktorá ustanovuje všeobecný rámec pre rovnaké zaobchádzanie v zamestnaní a povolaní, chráni osoby, ktoré, hoci samy nie sú zdravotne postihnuté, sú v oblasti zamestnania a povolania obeťami priamej diskriminácie a/alebo obťažovania, pretože majú osobitný vzťah k zdravotne postihnutej osobe.
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Employment Tribunal, London South (United Kingdom), made by decision of 6 July 2006, received at the Court on 10 July 2006, in the proceedings
Vo veci C-303/06, ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 234 ES, podaný rozhodnutím Employment Tribunal, London South (Spojené kráľovstvo) zo 6. júla 2006 a doručený Súdnemu dvoru 10. júla 2006, ktorý súvisí s konaním:
THE COURT (Grand Chamber), composed of V. Skouris, President, P. Jann, C.W.A. Timmermans, A. Rosas, K. Lenaerts and A. Tizzano, Presidents of Chambers, M. Ilešič, J. Klučka, A. Ó Caoimh (Rapporteur), T. von Danwitz and A. Arabadjiev, Judges,
SÚDNY DVOR (veľká komora), v zložení: predseda V. Skouris, predsedovia komôr P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas, K. Lenaerts a A. Tizzano, sudcovia M. Ilešič, J. Klučka, A. Ó Caoimh (spravodajca), T. von Danwitz a A. Arabadjiev,
Advocate General: M. Poiares Maduro, Registrar: L. Hewlett, Principal Administrator, having regard to the written procedure and further to the hearing on 9 October 2007, after considering the observations submitted on behalf of:
2008 — VEC C-303/06 generálny advokát: M. Poiares Maduro, tajomník: L. Hewlett, hlavná referentka, so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní z 9. októbra 2007, so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
— the United Kingdom Government, by V. Jackson, acting as Agent, and N. Paines QC,
— vláda Spojeného kráľovstva, v zastúpení: V. Jackson, splnomocnená zástupkyňa, za právnej pomoci N. Paines, QC,
— the Greek Government, by K. Georgiadis and Z. Chatzipavlou, acting as Agents,
— grécka vláda, v zastúpení: K. Georgiadis a Z. Chatzipavlou, splnomocnení zástupcovia,
— Ireland, by N. Travers, BL,
— Írsko, v zastúpení: N. Travers, BL,
— the Commission of the European Communities, by J. Enegren and N. Yerrell, acting as Agents, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 31 January 2008, gives the following
— Komisia Európskych spoločenstiev, v zastúpení: J. Enegren a N. Yerrell, splnomocnení zástupcovia, po vypočutí návrhov generálneho advokáta na pojednávaní 31. januára 2008, vyhlásil tento
The reference was made in the course of proceedings between Ms Coleman, the claimant in the main proceedings, and Attridge Law, a firm of solicitors, and Mr Law, a partner in that firm (together, the ‘former employer’), concerning Ms Coleman’s claim of constructive dismissal.
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi pani Colemanovou, žalobkyňou vo veci samej, a advokátskou kanceláriou Attridge Law, ako aj spoločníkom tejto advokátskej kancelárie, ktorým je pán Law (ďalej spolu len „bývalý zamestnávateľ“), týkajúceho sa implicitného prepustenia, ktorého bola pani Coleman podľa jej tvrdení predmetom.
2008 — CASE C-303/06
2008 — VEC C-303/06
Directive 2000/78 was adopted on the basis of Article 13 EC.
Smernica 2000/78 bola prijatá na základe článku 13 ES.
Recitals 6, 11, 16, 17, 20, 27, 31 and 37 in the preamble to the directive are worded as follows:
Jej odôvodnenia č. 6, 11, 16, 17, 20, 27, 31 a 37 znejú:
The Community Charter of the Fundamental Social Rights of Workers recognises the importance of combating every form of discrimination, including the need to take appropriate action for the social and economic integration of elderly and disabled people.
Charta základných sociálnych práv pracovníkov spoločenstva uznáva dôležitosť boja proti každej forme diskriminácie, vrátane potreby uskutočnenia vhodných opatrení pre sociálnu a ekonomickú integráciu starších a ľudí so zdravotným postihnutím.
Discrimination based on religion or belief, disability, age or sexual orientation may undermine the achievement of the objectives of the EC Treaty, in particular the attainment of a high level of employment and social protection, raising the standard of living and the quality of life, economic and social cohesion and solidarity, and the free movement of persons.
Diskriminácia z dôvodov náboženského presvedčenia alebo viery, zdravotného postihnutia, veku alebo sexuálnej orientácie môže sťažiť dosiahnutie cieľov zmluvy o ES, najmä dosiahnutie vysokej úrovne zamestnanosti a sociálnej ochrany, zvýšenie životnej úrovne a kvality života, ekonomickú a sociálnu súdržnosť a solidaritu a slobodný pohyb osôb.
The provision of measures to accommodate the needs of disabled people at the workplace plays an important role in combating discrimination on grounds of disability.
Ustanovenie opatrení na prispôsobenie potrebám ľudí so zdravotným postihnutím na pracovisku hrá dôležitú rolu v boji proti diskriminácii na základe zdravotného postihnutia.
This Directive does not require the recruitment, promotion, maintenance in employment or training of an individual who is not competent, capable and available to perform the essential functions of the post concerned or to undergo the relevant training, without prejudice to the obligation to provide reasonable accommodation for people with disabilities.
Táto smernica, bez ohľadu na povinnosť zabezpečiť primerané úpravy pre ľudí so zdravotným postihnutím, nevyžaduje nábor, postup v zamestnaní, zachovanie pracovného pomeru alebo odbornú prípravu jednotlivca, ktorý nie je príslušný, schopný alebo k dispozícii, aby vykonával podstatné funkcie dotknutého pracovného zaradenia alebo aby absolvoval príslušnú odbornú prípravu.
Appropriate measures should be provided, i.e. effective and practical measures to adapt the workplace to the disability, for example adapting premises and equipment, patterns of working time, the distribution of tasks or the provision of training or integration resources.
Vhodné opatrenia, t. j. účinné a praktické opatrenia by sa mali vykonať na prispôsobenie pracoviska zdravotnému postihnutiu, napríklad prispôsobením priestorov alebo úpravou pracovného zariadenia, úpravou pracovného času, rozdelením úloh alebo poskytnutím možností na odbornú prípravu a integráciu.
In its Recommendation 86/379/EEC of 24 July 1986 on the employment of disabled people in the Community [OJ 1986 L 225, p.
Vo svojom Odporúčaní 86/379/EHS z 24. júla 1986 o zamestnávaní zdravotne postihnutých ľudí v spoločenstve [Ú. v. ES L 225, s.
3], affirmed the importance of giving specific attention inter alia to recruitment, retention, training and lifelong learning with regard to disabled persons.
38] potvrdila dôležitosť venovať osobitnú pozornosť, okrem iného, náboru, zamestnávaniu, odbornej príprave a celoživotnému vzdelávaniu osôb so zdravotným postihnutím.
The rules on the burden of proof must be adapted when there is a prima facie case of discrimination and, for the principle of equal treatment to be applied effectively, the burden of proof must shift back to the respondent when evidence of such discrimination is brought.
Pravidlá o dôkaznom bremene sa musia prispôsobiť, ak ide na prvý pohľad o prípad diskriminácie, a aby sa účinne uplatňovala zásada rovnakého zaobchádzania, je potrebné presunúť dôkazné bremeno na žalovaného, keď je takáto diskriminácia dokázaná.
In accordance with the principle of subsidiarity set out in Article 5 of the EC Treaty, the objective of this Directive, namely the creation within the Community of a level playing field as regards equality in employment and occupation, cannot be sufficiently achieved by the Member States and can therefore, by reason of the scale and impact of the action, be better achieved at Community level.
V súlade s princípom subsidiarity, ustanoveným v článku 5 Zmluvy o ES, cieľ tejto smernice, menovite vytvorenie rovnakých východiskových podmienok v spoločenstve, pokiaľ ide o rovnosť v zamestnaní a povolaní, nemožno postačujúcim spôsobom dosiahnuť na úrovni členských štátov, a preto ho z dôvodu rozsahu a účinku opatrenia možno lepšie uskutočniť na úrovni spoločenstva.
In accordance with the principle of proportionality, as set out in that Article, this Directive does not go beyond what is necessary in order to achieve that objective.’
Podľa princípu proporcionality, ustanoveného v tom istom článku, táto smernica nejde ďalej, než je potrebné na dosiahnutie tohto cieľa.“
Article 1 of Directive 2000/78 states that ‘[t]he purpose of this Directive is to lay down a general framework for combating discrimination on the grounds of religion or belief, disability, age or sexual orientation as regards employment and occupation, with a view to putting into effect in the Member States the principle of equal treatment’.
Podľa znenia jej článku 1 je účelom smernice 2000/78 „ustanovenie všeobecného rámca pre boj proti diskriminácii v zamestnaní a povolaní na základe náboženstva alebo viery, zdravotného postihnutia, veku alebo sexuálnej orientácie, s cieľom zaviesť v členských štátoch uplatňovanie zásady rovnakého zaobchádzania“.
Article 2(1) to (3) of the directive, headed ‘Concept of discrimination’, states:
Uvedená smernica vo svojom článku 2 ods. 1 až 3 s nadpisom „Pojem diskriminácie“ uvádza:
(ii) as regards persons with a particular disability, the employer or any person or organisation to whom this Directive applies is obliged, under national legislation, to take appropriate measures in line with the principles contained in Article 5 in order to eliminate disadvantages entailed by such provision, criterion or practice.
Na účely odseku 1: a) o priamu diskrimináciu ide, ak sa z niektorého z dôvodov uvedených v článku 1 zaobchádza s jednou osobou nepriaznivejšie ako sa v porovnateľnej situácii zaobchádza, zaobchádzalo alebo by sa mohlo zaobchádzať s inou osobou; b) o nepriamu diskrimináciu ide, keď zdanlivo neutrálne ustanovenie, kritérium alebo prax by uviedla osoby určitého náboženstva alebo viery, s určitým zdravotným postihnutím, určitého veku alebo určitej sexuálnej orientácie do nevýhodného postavenia v porovnaní s inými osobami, iba ak: i) takýto predpis, kritérium alebo zvyklosť sú objektívne odôvodnené oprávneným cieľom a prostriedky na dosiahnutie tohto cieľa sú primerané a nevyhnutné, alebo ii) pokiaľ ide o osoby s určitým zdravotným postihnutím, ak by zamestnávateľ alebo akákoľvek osoba alebo organizácia, na ktorú sa vzťahuje táto smernica, bola povinná podľa vnútroštátnych predpisov vykonať primerané opatrenia podľa zásad obsiahnutých v článku 5, aby eliminovala nevýhody zapríčinené takým predpisom, kritériom alebo praxou.
Harassment shall be deemed to be a form of discrimination within the meaning of paragraph 1, when unwanted conduct related to any of the grounds referred to in
Obťažovanie sa má považovať za formu diskriminácie v zmysle odseku 1, keď k nežiaducemu správaniu súvisiacemu s niektorým z dôvodov podľa článku 1
2008 — CASE C-303/06
2008 — VEC C-303/06 dochádza s úmyslom alebo účinkom porušenia dôstojnosti osoby a vytvorenia zastrašujúceho, nepriateľského, ponižujúceho, pokorujúceho alebo urážajúceho prostredia.
In this context, the concept of harassment may be defined in accordance with the national laws and practice of the Member States.
V tomto kontexte možno pojem obťažovania definovať v súlade s vnútroštátnymi predpismi a praxou členských štátov.
Article 3(1) of Directive 2000/78 provides:
Podľa znenia článku 3 ods. 1 smernice 2000/78:
‘Within the limits of the areas of competence conferred on the Community, this Directive shall apply to all persons, as regards both the public and private sectors, including public bodies, in relation to:
„v rámci právomocí delegovaných na spoločenstvo sa bude táto smernica vzťahovať na všetky osoby, tak vo verejnom ako i v súkromnom sektore, vrátane verejných orgánov vo vzťahu k:
(c) employment and working conditions, including dismissals and pay;
… c) podmienkam zamestnania a pracovným podmienkam vrátane podmienok prepúšťania a odmeňovania;
Article 5 of Directive 2000/78, headed ‘Reasonable accommodation for disabled persons’, provides:
Uvedená smernica vo svojom článku 5 s nadpisom „Primerané prispôsobenia pre osoby so zdravotným postihnutím“ uvádza:
‘In order to guarantee compliance with the principle of equal treatment in relation to persons with disabilities, reasonable accommodation shall be provided.
„Na uplatnenie zásady rovnakého zaobchádzania vo vzťahu k osobám so zdravotným postihnutím sa vykonajú primerané prispôsobenia.
This means that employers shall take appropriate measures, where needed in a particular case, to enable a person with a disability to have access to, participate in, or advance in employment, or to undergo training, unless such measures would impose a disproportionate burden on the employer. …’
Znamená to, že zamestnávatelia vykonajú podľa potreby jednotlivého prípadu vhodné opatrenia, aby umožnili osobe so zdravotným postihnutím vstúpiť, zúčastňovať sa alebo postupovať v zamestnaní alebo absolvovať odbornú prípravu, pokiaľ také opatrenia nie sú pre zamestnávateľa neúmerným bremenom. …“
Article 7 of Directive 2000/78, headed ‘Positive action’, is worded as follows:
Článok 7 tej istej smernice s nadpisom „Pozitívne konanie“ je formulovaný takto:
With a view to ensuring full equality in practice, the principle of equal treatment shall not prevent any Member State from maintaining or adopting specific measures to prevent or compensate for disadvantages linked to any of the grounds referred to in Article 1.
Zásada rovnakého zaobchádzania nebude brániť žiadnemu členskému štátu, aby s cieľom zabezpečiť úplnú rovnosť v praxi naďalej ponechal v platnosti alebo prijal osobitné opatrenia na zamedzenie alebo kompenzáciu nevýhod súvisiacich s niektorým z dôvodov podľa článku 1.
With regard to disabled persons, the principle of equal treatment shall be without prejudice to the right of Member States to maintain or adopt provisions on the protection of health and safety at work or to measures aimed at creating or maintaining provisions or facilities for safeguarding or promoting their integration into the working environment.’
Pokiaľ ide o osoby so zdravotným postihnutím, zásada rovnakého zaobchádzania nebude mať vplyv na právo členských štátov ponechať v platnosti alebo prijať predpisy o ochrane zdravia a bezpečnosti pri práci alebo na opatrenia zamerané na vytvorenie alebo zachovanie predpisov alebo zariadení na ochranu alebo podporu ich integrácie do pracovného prostredia.“
Article 10 of Directive 2000/78, headed ‘Burden of proof’, provides:
Článok 10 smernice 2000/78 s nadpisom „Dôkazné bremeno“ stanovuje:
Member States shall take such measures as are necessary, in accordance with their national judicial systems, to ensure that, when persons who consider themselves wronged because the principle of equal treatment has not been applied to them establish, before a court or other competent authority, facts from which it may be presumed that there has been direct or indirect discrimination, it shall be for the respondent to prove that there has been no breach of the principle of equal treatment.
Členské štáty prijmú také potrebné opatrenia, aby v súlade s ich vnútroštátnymi súdnymi systémami bolo na žalovanom, aby preukázal, že neporušil zásadu rovnakého zaobchádzania, keď osoby, ktoré sa cítia poškodené z dôvodu neuplatnenia zásady rovnakého zaobchádzania, predložia súdu alebo inému príslušnému orgánu skutočnosti, z ktorých možno dôvodne usudzovať, že k priamej alebo nepriamej diskriminácii došlo.
Paragraph 1 shall not prevent Member States from introducing rules of evidence which are more favourable to plaintiffs.’
Odsek 1 nebude brániť členským štátom, aby zaviedli pravidlá dokazovania, ktoré sú pre žalobcov výhodnejšie.“
In accordance with the first paragraph of Article 18 of Directive 2000/78, Member States were required to adopt the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with that directive by 2 December 2003 at the latest.
Podľa článku 18 prvého odseku smernice 2000/78 mali členské štáty najneskôr do 2. decembra 2003 prijať zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou.
Nevertheless, the second paragraph of Article 18 states:
Druhý odsek toho istého článku však uvádza: