natgillin/translations-raw huggingface dataset:
When freed from authoritarian regimes, these countries turned towards the EU and entered into the accession process.
Tieto krajiny sa po oslobodení od autoritárskych režimov obrátili k Únii a zapojili sa do prístupového procesu.
The European Parliament, which is required to give its assent to accession treaties, has followed the candidate countries’ progress in democratisation and respect for human rights to reach the EU level.
Európsky parlament, ktorý udeľuje súhlas so zmluvami o pristúpení, podrobne sledoval pokrok, ktorý dosiahli kandidátske krajiny v oblasti demokratizácie a dodržiavania ľudských práv s cieľom dosiahnuť úroveň Únie.
It has carefully examined the evolving situation in these countries and the annual reports prepared by the Commission.
Starostlivo skúmal vývoj situácie v týchto krajinách a výročné správy Komisie.
Its observations have
Jeho pozorovania majú oveľa väčšiu
However, Parliament’s support for democracy was well known in Greece, Spain and Portugal when these countries were subject to
Naopak, jeho podpora demokracie bola všeobecne známa v Grécku, Španielsku
dictatorships and it thus helped to overturn these regimes.
a Portugalsku, keď týmto krajinám vládli diktatúry, čím prispel k zvrhnutiu týchto režimov.
added it would not be possible to have condence in the EEC if it envisaged forming close links with the Madrid regime in an association or even through complete membership.
európskeho poslanca„by EHS stratilo svoju dôveryhodnosť, ak by sa s režimom Madridu hodlalo zväzovať do blízkeho vzťahu v podobe pridruženia či dokonca úplného pristúpenia.“ v Parlamente prebehla diskusia venovaná žiadosti španielskej vlády o začatie rokovaní o pridružení, či dokonca pristúpení, k EHS.
Since 1939 Spain had been living under the authoritarian regime imposed by General Franco following the civil war.
Od konca občianskej vojny v roku 1939 bol v Španielsku nastolený autoritársky režim generála Franca.
In its relations with the three southern European countries, Parliament very quickly adopted an attitude that foreshadowed what was to become one of the fundamental principles of the European Union: the place of democratic values at the centre of external policies and the construction of Europe.
Vo vzťahoch s týmito tromi krajinami južnej Európy prijal Európsky parlament veľmi rýchlo postoj, ktorý bol predzvesťou toho, čo sa neskôr stalo jedným zo „zákla-dov“ Európskej únie: miesto demokratických hodnôt je v centre vonkajších politík Únie a rovnako aj v centre samotnej európskej integrácie.
In its written reply, read by the presiding ocer in the Assembly, the Council simply said that it had not yet discussed the Spanish Government’s request.
Rada sa vo svojej písomnej odpovedi, ktorú predsedajúci prečítal na zasadnutí Parlamentu, obmedzuje na oznámenie, že žiadosť španielskej vlády ešte nepreskúmala.
The President of the Commission, Jean Rey, was more explicit: ‘European policy does not consist only of interests but of sentiments and ideas.
Predseda Komisie, Jean Rey, bol vo svojich vyjadreniach konkrétnejší.
And when strands of public opinion emerge [a reference in particular to the
Vyhlásil, že „európ-sku politiku nepredstavujú iba záujmy, ale aj pocity a myšlienky.
In response, the MEP Willi Birkelbach said to the other European institutions: ‘Does the Council of Ministers, does the Commission believe that there is room to consider such a request from a regime whose political philosophy and economic practices are completely opposed to the European Communities’ concepts and structures?’ He
A keď vznikajú názorové hnutia [odkaz konkrétne na činnosť španielskych ilegálnych odborových organizácií], je nutné, aby ich všetky európske orgány zobrali do úvahy.“ Keď sa ho Willi Birkelbach opätovne priamo opýtal, či sa krajina, v ktorej sú porušované ľudské práva, môže alebo nemôže stať členom EHS, prerušil diskusiu predseda Komisie slovami: „momentálne nie som schopný čokoľvek dodať k tomu, čo som už uviedol.“ Odmietnuté Španielsko podalo novú žiadosť v roku 1964, ktorá po dlhom váhaní a po zohľadnení významného rozvoja obchodu v tomto období, viedla v roku 1970 k uzatvoreniu preferenčnej obchodnej dohody.
The tone was set on 29 March 1962 during a debate in Parliament on a request by the
V tomto prípade bol tón udaný od 29. marca 1962, keď
D freedom and democracy had been established in Spain.
D krajine nebude nastolená sloboda a demokracia.“ diskusia v Španielsku zarezonovala, keďže prispela k veľkej mobilizácii európskeho nesúhlasu so španielskou vládou.
This agreement raised con-icting views in Parliament on whether opening up to trade could encourage opening up to democracy.
Táto dohoda v Parlamente viedla k prijímaniu protichodných stanovísk k otázke, či môže obchodné otvorenie prispieť k demokratickému otvoreniu sa.
After much hesitation, in view of signicant trade developments in the meantime, a
V závere horúčkovitej diskusie o spôsoboch, ktorými je možné tento cieľ dosiahnuť, Parlament vyzval„Komisiu a Radu, aby prerušili existujúce vzťahy dovtedy, kým v tejto
A Commission representative in the Chamber welcomed this debate: ‘This is one of those occasions when the Assembly ceases to be just an institution of an economic group of nations and becomes a European Parliament in the real meaning of the word, a European Parliament expressing itself as the conscience of the Europe and the conscience of the Community’.
Zástupca Komisie prítomný v rokovacej sále túto diskusiu uvítal slovami: „je to jedna z tých príležitostí, keď Zhromaždenie v istom zmysle prestáva byť obyčajnou inštitúciou hospodárskej skupiny národov a stáva sa Európskym parlamentom v pravom zmysle slova.
The Spanish Government was not deterred and two days later five of those sentenced were executed.
Európskym parlamentom, ktorý sa prejavuje ako svedomie Európy, svedomie Spoločenstva.“ Madridské orgány sa však nenechali presvedčiť a o dva dni neskôr päť odsúdených popravili. Napriek tomu táto štrasburská
On 25 September 1975 in an emotional debate, the MEPs rallied to put pressure on the Spanish Government not to carry out death sentences against 10 Spanish citizens.
O niečo viac než šesť mesiacov neskôr, 8. apríla 1976, keď generál Franco 20. novembra 1975 zomrel a proces demokratizácie krajiny narazil na niekoľko problémov, Parlament podporil státisíce Španielov zo všetkých kútov krajiny, ktorí vyšli do ulíc, aby zabránili akémukoľvek návratu bývalého poriadku.
At the end of a heated discussion on how to achieve this, Parliament called on the Commission and the Council to freeze relations until
V uznesení, ktoré v Madride spôsobilo rozruch, Európsky parlament požiadal o obnovenie slobôd, amnestiu politických väzňov a návrat exulantov.
Greece the European Parliament called for re-establishment of freedoms, an extensive amnesty for political prisoners and the return of exiles.
ohlasovaných volieb v Grécku. Grécko sa 1. januára 1981 stalo desiatym členom Spoločenstva.
On 11 May 1967, less than three weeks after the colonels’ coup d’état, the European Parliament called for restoration of democracy in Athens.
„solidárny s gréckym národom“, a pripomína, že dohoda o pridružení sa nemôže uplatňovať v plnej miere,„pokiaľ v Grécku nebudú obnovené demokratické a parlamentné štruktúry.“ poriadku v Aténach.
As in the case of Spain, it urged protection of human rights and required them to be respected by any country that wanted to maintain relations with the EEC.
Podobne ako v prípade Španielska aj tu zdôrazňoval ochranu ľudských práv a požiadavku ich dodržiavania vo všetkých krajinách, ktoré hodlajú udržiavať vzťahy s EHS.
Democratic elections were held in Spain in 1977 and on 12 June 1985 Spain signed the Treaty of Accession to the Community.
Demokratické voľby sa konali v roku 1977 a 12. júna 1985 Španielsko podpísalo zmluvu o pristúpení k Spoločenstvu.
‘I belong to a generation of Spaniards for whom the fight for democracy in Spain and its integration into Europe were two sides of the same coin’, said Enrique Barón Crespo who became one of the first Spanish MEPs and later President of the European Parliament.
„Patrím ku generácii Španielov, pre ktorých boli boj za demokratizáciu krajiny a boj za integráciu do Európy dvomi stranami tej istej mince,“ vyhlásil v ten deň Enrique Barón Crespo, ktorý patril medzi prvých španielskych poslancov v Európskom parlamente.
A little over six months later, on 8 April 1976, after Franco’s death on 20 November 1975 and when democratisation had encountered some diculties, Parliament gave its support to the hundreds of thousands of Spaniards representing all sections of society who took to the streets to prevent any return to the old order.
V auguste 1974, krátko po páde vojenského režimu 24. júla, predseda Európskeho parlamentu, Cornelis Berkouwer, navštívil Grécko, aby vyjadril podporu Parlamentu prebiehajúcemu procesu demokratizácie.
In a resolution that had a considerable impact in Madrid,
V októbri toho istého roku sa Parlament vyslovil za „okam-žité obnovenie uplatňovania hospodárskych a obchodných prvkov dohody o pridružení,“ bez čakania na výsledky
Parliament, which had pushed for the signing of an association agreement with Greece since 1961, now requested that this agreement should be frozen until democratic government was restored, and the Council
Parlament, ktorý od roku 1961 podporoval podpísanie dohody o pridružení s Gréckom, požiadal o pozastavenie tejto dohody dovtedy, kým nebude nastolený demokratický systém, a toto rozhodnutie prijala aj Rada.
for the economic and trade aspects of the association to be unfrozen immediately, without waiting for the elections due to be held in Greece.
B. Krajiny v područí bývalého Sovietskeho zväzu: od studenej vojny po pristúpenie k Európskej únii
adopted this decision.
Európskeho parlamentu, ktoré ho podporovalo.
In August 1974, shortly after the overthrow of the colonels on 24 July, the President of the European Parliament, Cornelis Berkhouwer, went to Greece to give Parliament’s support to the democratic process.
Príbeh dokresľuje obraz, ktorý mali títo mladí ľudia o Európskom parlamente.
Portugal had been in a situation of semi-self-suciency since the establishment of a corporatist regime in the 1920s, so unlike Spain and Greece it had not sought relations with the Community.
Európsky parlament počas celej histórie reagoval na rôzne mocenské ťahy Sovietskeho zväzu v tejto časti Európy, odsudzoval potláčanie slobôd a podporil Helsinské dohody podpísané v roku 1975, ktoré boli oporou pre disidentov.
Deprived of this democratic lever, the European Parliament
Keď sa železná opona začala v 80. rokoch rozpadávať, Parlament zvýšil množstvo stanovísk prija-
After the Carnation Revolution in April 1974, which led to the fall of the dictatorship, Parliament concluded that Portugal was eligible to join the Community.
Na druhý deň po „klinčeko-vej revolúcii“ v roku 1974, vďaka ktorej diktatúra padla, Parlament dal na vedomie, že Portugalsko by sa mohlo pripojiť k Spoločenstvu.
In April 1975, stating satisfaction with the political changes in Portugal, it expressed concern about some negative aspects of democratic change and called on the Portuguese authorities to resolutely follow the path to democracy.
V apríli 1975, napriek tomu, že vyhlásil, že je s politickými zmenami v Portugalsku spokojný, poukázal na„isté obavy z niektorých negatívnych aspektov vývoja demokracie v Portugalsku“ a vyzval vedúcich predstaviteľov Lisabonu, aby sa odhodlane zapojili do procesu demokratizácie.
The call was heard, elections were held, and Portugal joined the Community at the same time as Spain.
Lisabon výzvu Parlamentu vypočul, usporiadal voľby a Portugalsko v rovnakom čase ako Španielsko pristúpilo k Spoločenstvu.
In the period of Communist domination, the European Parliament became a symbol in several Eastern European countries for a number of young demonstrators, several of whom were arrested.
Takmer presne o osem rokov neskôr Parlament 14. septembra 1989 prejavuje podporu mobilizácii obyvateľov Maďarska, ktorí prijímajú východonemeckých občanov utekajúcich z vlastnej krajiny – hnutie, ktoré predstavuje začiatok rozpadu sovietskeho bloku.
On 19 April 1982, they marched peacefully, for the first time, using as their slogan only a manifesto against hunger in the world signed by 73 Nobel Prize winners and a European Parliament resolution supporting
V uznesení„oceňuje veľkorysé úsilie maďarských občanov, s akým poskytujú pomoc utečencom, a víta rozhodnutie maďarskej vlády povoliť tisíckam občanov Nemeckej demokratickej republiky, aby prekročili hranicu“.
The European Parliament had always reacted to manifestations of Soviet force in Eastern Europe; it had condemned the lack of freedom and supported the Helsinki Agreements signed in 1975, which were upheld by the dissidents.
V roku 1956 Spoločné európske zhromaždenie diskutovalo o situácii v Maďarsku obsadenom sovietskym vojskom.
As soon as the Iron Curtain began to disintegrate at the end of the 1980s, Parliament made an increasing number of calls for democratisation and respect for human rights.
Pri príležitosti dvadsiateho piateho výročia týchto tragických udalostí Európsky parlament 18. septembra 1981 prijal uznesenie, v ktorom opätovne potvrdzuje solidaritu občanov Spoločenstva s maďarským národom a podporuje tých, ktorí hodlajú v spoločnom úsilí zachovať v Európe slobodu.
Hungarians who welcomed East Germans fleeing their country in a movement that marked the beginning of the disintegration of the Soviet bloc. A resolution praised the Hungarian people for their generous assistance to the refugees and welcomed the Hungarian Government’s decision to authorise thousands of East German citizens to cross the border.
Nemecká demokratická republika o vytvorení Európskej politickej únie.“ Predseda Európskej komisie Walter Hallstein vyhlásil, že„na tých, ktorí žijú na tak ohrozených hraniciach nášho Spoločenstva nesmieme zabúdať, mali by sme im venovať pozornosť a zamerať na nich svoju činnosť“.
in Berlin to express its condemnation of the building of the wall dividing the city, which was carried out during the night of 12 and 13 August. The President of the Assembly, Hans Furler, said that, although the Assembly did not have the means to intervene directly, it had the power and the duty to express its solidarity with the City of Berlin, which was a symbol of free Europe.
Počas diskusie na plenárnom zasadnutí 11. októbra, ktorá bola venovaná tejto téme poslanec Jarosson vyhlásil: „Samozrejme, európski poslanci ako my budú vedieť vo svojich národných parlamentoch prevziať svoju zodpovednosť.
In 1956 the European Common Assembly debated the situation in Hungary, which had been invaded by Soviet troops. On 18 September 1981, to commemorate the 25th anniversary of these tragic events, the European Parliament adopted a resolution rearming the solidarity between Community citizens and the Hungarian people, encouraging those who wanted to safeguard freedom in Europe to act together.
V európskom rámci, v ktorom sa neberie ohľad na rozdiely medzi národmi alebo jazykmi, je utrpenie obyvateľov Berlína aj ich utrpením.“„Dovoľte mi, aby som vám povedal,“ naliehal vo svojom prejave predseda politického výboru Zhromaždenia, Battista,„že sme sa v tejto situácii dnes možno nemuseli ocitnúť, ak by naše vlády rýchlo odsúhlasili spoločnú dohodu
Almost eight years later, on 14 September 1989, Parliament supported the mobilisation of
O dvadsaťosem rokov neskôr Európsky parlament 9. novembra 1989 ihneď zareagoval na pád múru a pozval nemeckého kancelára, Helmuta Kohla, a vtedajšieho predsedu Európskej rady, Françoisa Mitterranda, aby sa 22. novembra k situácii vyjadrili pred Parlamentom v Štrasburgu. Táto chvíľa bola
On 10 and 11 October 1961, the European Parliamentary Assembly’s Political Aairs Committee met symbolically
Politický výbor Európskeho parlamentného zhromaždenia sa 10. a 11. októbra 1961 stretol symbolicky v Berlíne, aby odsúdil postavenie múru, ktorý v noci z 12. na 13. augusta rozdelil toto mesto na dve časti.
On 11 October, during a debate in plenary on the subject, one of the Members, Mr Jarosson said: ‘Certainly European Members of Parliament, which we are, will assume their
Predseda Zhromaždenia, Hans Furler, ktorý bol na stretnutí prítomný, vyhlásil, že aj keď jeho inštitúcia„nemá prostriedky na to, aby zakročila priamo,“ má v každom prípade„právomoc a rovnako povinnosť vyjadriť svoju solidaritu s Berlínom, ktorý je symbolom slobodnej Európy“.
less close to our hearts, our consciences and our actions’.
Nemcov a všetkých Európanov v slobode pre všetkých,“ uzavrel svoje vyhlásenie.
social systems of more and more countries in the East of our continent are undergoing fundamental change at breathtaking speed’.
sa tieto národy – a nebudem ich všetky menovať – pripojili k spoločenstvu národov, ktoré sme si už medzi sebou vytvorili, k našim dvanástim krajinám, rozdeleným históriou, ktoré sa opäť spojili, pretože to bola ich vôľa a možno sa tak rozhodli z nevyhnutnosti.“
‘For the first time since the end of the Second World War there is thus legitimate hope that the East-West conict will be overcome, that there will be lasting stability and freedom for all throughout Europe’.
Európski poslanci 23. novembra prijali uznesenie, v ktorom žiadajú„právo na sebaurčenie“ pre občanov NDR a 14. februára 1990 prijali ďalšie, v ktorom uznávajú právo Nemcov žiť v spoločnom štáte.
The President of the Commission, Walter Hallstein, thought that ‘Those who live on the borders of our Community, which are so much under threat, must not become
Ide o slobodu jedinej Európy a budúcnosť všetkých
Twenty-eight years later, on 9 November 1989, the European Parliament reacted immediately to the fall of the wall by inviting the German Chancellor Helmut Kohl and the President-in-Oce of the European Council, François Mitterrand, to address the plenary sitting in Strasbourg on 22 November.
„Áno,“ odpovedal mu francúzsky prezident,„9. novembra v Berlíne dnešná história poskytla svetu predstavenie, ktoré bolo večer predtým ešte nemožné, prelomenie múru, ktorý samotný predstavoval takmer tridsať rokov trhliny nášho kontinentu.
‘Well’, said President Mitterrand, ‘in Berlin on 9 November
Práve tribúnu Európskeho parlamentu si 16. mája 1990
D together again because they wished it and perhaps also because necessity taught them that they must so wish’.
D do Československa 21. augusta 1968 Európsky parlament prijal sériu konkrétnych iniciatív, medzi ktorými bolo aj vytvorenie európskeho akčného výboru na pomoc obyvateľom Československa.
On 23 November MEPs adopted a resolution calling for citizens of the GDR to have the right of self-determination and on 14 February 1990 another resolution recognising the Germans’ right to live in the same state.
Kancelár Kohl sa pripojil k zdôrazneniu významu tohto náhleho urýchlenia histórie: „Federálna vláda sa vždy snažila o to, aby sa proces zjednotenia nemeckého národa uskutočnil v stabilnom európskom rámci.
of Europe.
Československo
‘At this moment when I can speak to you as the Prime Minister of the first democratic government of the GDR, my heart is gripped by emotion’ said Lothar de Maizière.
Od invázie vojsk piatich štátov Varšavskej zmluvy (ZSSR, NDR, Poľsko, Maďarsko a Bulharsko) vybrali Helmut Kohl a Lothar de Maizière, prvý demokraticky zvolený zástupca NDR, aby spolu objasnili svoju víziu budúcnosti svojej krajiny a Európy.„V tejto chvíli zo svojej pozície predsedu prvej demokratickej vlády NDR sa na vás môžem obrátiť s pocitom, ktorý mi zapĺňa srdce,“ vyhlásil Lothar de Maizière.
‘We owe our meeting today to those East Germans who began to take their destiny into their hands in the autumn of 1989.
„Za naše dnešné stretnutie vďačíme Nemcom z východu, ktorí na jeseň roku 1989 vzali osud do vlastných rúk.
By peaceful means they have grasped their rights as human beings to democracy, freedom, self-determination and respect for the dignity of all’.
Mierovou cestou sa prihlásili k svojim právam ľudských bytostí, k demokracii, slobode, sebaurčeniu a rešpektovaniu dôstojnosti každého z nás.“
the onward march of history oered the world a sight which had still seemed unlikely even the day before – the sight of a hole in the wall, that wall which for nearly 30 years had been the very embodiment of the division of our continent. It was on that day that democracy and freedom – inseparable from one another – carried o what I see as one of their finest and most telling victories’.
Na plenárnom zasadnutí 1. októbra prijali európski poslanci uznesenie, v ktorom požadovali stiahnutie okupačných vojsk a uznanie politickej autonómie Československa a adresovali novú a naliehavú výzvu vládam členských štátov, aby odstránili prekážky, ktoré bránia posilneniu Európskych spoločenstiev
President of Parliament, Mario Scelba, during the debate.
prvým prezidentom demokratického Československa.
took a series of initiatives, including the setting up of a European Action Committee to Assist the Czechoslovaks.
pri zjednocovaní Európy a jej bezpečnosti.„Slobodná Európa nemá inú možnosť okrem jednoty,“ vyhlásil počas rozpravy predseda Parlamentu, Mario Scelba.
always wanted the process of German unication to take place in a stable European framework.
v konečnom dôsledku stála za rozsiahlym sociálnym hnutím zameraným proti komunistickému režimu, v auguste 1980 sa Európsky parlament takmer na každom zo svojich zasadnutí venoval diskusii o situácii v Poľsku.
I have set myself the task of advancing the European and German uni-cation process by making them coincide as much as possible, and as far as possible within a common timetable’.
Európski poslanci 11. apríla 1980 vyjadrili svoj„obdiv k odvahe tých, ktorí sa v Československu snažia o zachovanie základných slobôd.“ Keď bol Václav Havel v roku 1989 opätovne zatknutý, Parlament vo svojom uznesení zo 16. marca žiada jeho okamžité prepustenie, ako aj prepustenie jeho priateľov a iných politických väzňov.
The European Parliament continued to support those fighting for freedom in Czechoslovakia, in particular the signatories of Charter 77, a manifesto protesting against the ‘normalisation’ of the regime after the crushing of the ‘Prague Spring’. In 1979 the MEPs condemned the arrest of members of this opposition movement, including the playwright Vaclav Havel, who later became the first Prime Minister of a democratic Czechoslovakia.
Počas diskusie zo 17. septembra 1980 sa zástupcovia väčšiny politických skupín vyjadrili s cieľom vyzvať Radu k mobilizácii.„Európske spoločenstvo by malo práve v týchto ťažkých chvíľach urobiť viac pre poľský národ,“ vyhlásil belgický poslanec Léo Tindemans. „… Poľsko je neoddeliteľnou súčasťou Európy a na tomto
After the invasion of Czechoslovakia by the armies of five Warsaw Pact countries (the USSR, the GDR, Poland, Hungary and Bulgaria) on 21 August 1968, the European Parliament
Od vytvorenia Solidarity, odborovej federácie, ktorá
On 1 October, the Members adopted a resolution in which they called for the withdrawal of occupation troops and recognition of Czechoslovakia’s political autonomy and made a further urgent appeal to the governments of the Member States to overcome the obstacles to strengthening the European Communities, the unication of Europe and its security.
Európsky parlament neustále podporoval bojovníkov za slobodu v Československu, najmä signatárov Charty 77, ktorá bola manifestom protestujúcim proti„normalizácii“ režimu po potlačení tzv. pražskej jari.
‘Free Europe has no other choice than unity’, declared the
V roku 1979 európski poslanci odsúdili zatknutie niektorých členov tohto opozičného hnutia, medzi ktorými bol aj dramaturg Václav Havel, ktorý sa neskôr stal
Parliament held a debate on the situation in Poland at almost all its part-sessions.
rozhorčený týmto hrozným zločinom“ a požiadal Varšavu, aby prípad podrobne a rýchlo preskúmala.