natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Court would emphasise in that regard that even if the assertion of the official concerned at the meeting of 13 November 1998 does not show that the promise made to Chisso was in fact subsequently kept, it none the less constitutes a breach of those two principles.
Súd prvého stupňa v tejto súvislosti zdôrazňuje, že hoci tvrdenie daného úradníka na stretnutí z 13. novembra 1998 nedokazuje, že by tento prísľub poskytnutý podniku Chisso bol potom skutočne splnený, predstavuje však porušenie uvedených zásad.
It must be observed, at this stage, that Hoechst does not claim that the Decision should be annulled in so far as the Commission breached the principles of sound administration and equal treatment.
V tomto štádiu treba uviesť, že Hoechst nenavrhuje zrušenie rozhodnutia v rozsahu, v akom Komisia porušila zásady riadnej správy vecí verejných a rovnosti zaobchádzania.
However, since it relied on a breach of those principles in support of the breach of the right of access to the file, which will be examined below, and in so far as Hoechst’s arguments are developed again in the context of the eighth and ninth pleas concerning the application of the 1996 Leniency Notice, it is appropriate to ascertain the impact on the content of the Decision of the breach found at paragraph 137 above.
Keďže porušenie uvedených zásad bolo však tvrdené na podporu porušenia práva na prístup k spisu, ktoré bude posúdené nižšie, a keďže tvrdenia podniku Hoechst sú opäť uvedené v rámci ôsmeho a deviateho žalobného dôvodu, ktoré sa týkajú uplatnenia oznámenia o spolupráci z roku 1996, je potrebné zistiť, aký bude dosah porušenia konštatovaného v bode 137 tohto rozsudku na obsah rozhodnutia.
In that regard, in the first place, it must be observed that the unlawful act found at paragraph 137 above is not of such a kind as to call in question the infringement found in the Decision, which, moreover, is supported by documentary evidence.
V tejto súvislosti je v prvom rade potrebné uviesť, že protiprávnosť konštatovaná v bode 137 tohto rozsudku nemôže spôsobiť žiadne pochybnosti o otázke porušenia, ktoré bolo zistené v rozhodnutí, pretože toto rozhodnutie sa zakladá aj na listinných dôkazoch.
Nor has Hoechst put forward any argument to that effect.
Hoechst okrem toho nepredložil nijaké tvrdenie v tomto zmysle.
In the second place, as regard cooperation by undertakings, it follows from recital 440 to the Decision that:
V druhom rade čo sa týka spolupráce podnikov, z odôvodnenia č. 440 rozhodnutia vyplýva:
‘At a meeting held on 13 November 12998, Chisso submitted an oral description of the cartel’s activities and provided documentary evidence … The Commission considers that on that occasion Chisso was the first undertaking to adduce decisive evidence [of] the existence of the cartel which is found in this Decision.’
„Na stretnutí z 13. novembra 1998 Chisso ústne opísal činnosti kartelu a predložil listinné dôkazy… Komisia preto považuje, že Chisso bol prvý podnik, ktorý poskytol rozhodujúce dôkazy preukazujúce existenciu kartelu konštatovaného v tomto rozhodnutí.“
It follows that the Commission relied solely on the oral description of the cartel’s activities and on the written evidence submitted at the meeting of 13 November 1998, and not later, as the basis for its conclusion that Chisso had been the first undertaking to adduce evidence of the existence of the cartel.
Z uvedeného vyplýva, že Komisia svoje rozhodnutie založila len na ústnom opísaní činností kartelu a písomných dôkazoch, ktoré jej boli predložené na stretnutí 13. novembra 1998 a nie neskôr, pričom dospela k záveru, že Chisso bol prvý podnik, ktorý poskytol rozhodujúce skutočnosti preukazujúce existenciu kartelu.
In those circumstances, even on the assumption that Chisso was induced to cooperate further with the Commission after 13 November 1998, the Commission could not have arrived at a different result in the Decision as concerns the application of the 1996 Leniency Notice, subject to examination of the eighth and ninth pleas, whereby Hoechst seeks to demonstrate that, on the substance, the evidence submitted by Chisso on 13 November 1998 was not decisive.
Za týchto okolností, aj keby Chisso spolupracoval ďalej s Komisiou aj po 13. novembri 1998, Komisia nemohla dospieť v rozhodnutí k odlišnému výsledku, pokiaľ ide o uplatnenie oznámenia o spolupráci z roku 1996, iba že by sa niečo iné ukázalo z preskúmania ôsmeho a deviateho žalobného dôvodu, ktoré uviedol Hoechst a ktorými sa v podstate snaží preukázať, že skutočnosti predložené podnikom Chisso 13. novembra 1998 neboli rozhodujúce.
The same would apply if Hoechst had been induced further, after 13 November 1998, after becoming aware of Chisso’s cooperation.
Oznámenie o spolupráci by sa uplatnilo rovnako aj v tom prípade, že Hoechst začal neskôr, po 13. novembri 1998 spolupracovať po tom, ako sa dozvedel o spolupráci podniku Chisso.
The Court therefore considers that the unlawful act found at paragraph 137 above is not of such a kind as to affect the validity of the Decision in so far as it concerns the finding of the infringement and the fact that Chisso was the first to cooperate.
Takže treba rozhodnúť, že protiprávnosť konštatovaná v bode 137 vyššie nemôže ovplyvniť platnosť rozhodnutia, jednak pokiaľ ide o rozhodnutie o porušení a jednak prvotnosť spolupráce podniku Chisso.
Independently of the question of the impact of the unlawful act found at paragraph 137 above on the right of access to the file, which will be examined below, and therefore the question of the impact of that illegality on the validity of the Decision as a whole, and in so far as Hoechst’s arguments are developed again in the context of
Bez ohľadu na otázku vplyvu protiprávnosti konštatovanej v bode 137 vyššie na právo na prístup k spisu, ktoré bude preskúmané nižšie, a teda na otázku jej vplyvu na platnosť rozhodnutia ako takého, a keďže sú tvrdenia predložené podnikom Hoechst znova rozvinuté v rámci ôsmeho a deviateho žalobného dôvodu smerujú-
HOECHST v COMMISSION the eighth and ninth plea, whereby it seeks a reduction in the fine, the Court, at this stage, reserves its position as to whether the fine should be varied.
HOECHST/KOMISIA cich k zníženiu uloženej pokuty, Súd prvého stupňa rozhodne o prípadnej úprave tejto pokuty neskôr.
b) Breach of the right of access to the file
b) O porušení práva na prístup k spisu
It must be borne in mind at the outset that the right of access to the file, which is a corollary of the principle of respect for the rights of the defence, means that the Commission provides the undertaking concerned with the opportunity to examine all the documents in the investigation file that might be relevant for its defence.
Na úvod treba pripomenúť, že právo na prístup k spisu ako prejav zásady dodržiavania práva na obhajobu znamená, že Komisia poskytne dotknutému podniku možnosť preskúmať všetky listiny založené vo vyšetrovacom spise, ktoré môžu byť relevantné pre jeho obhajobu.
Those documents comprise both inculpatory and exculpatory evidence, with the exception of business secrets of other undertakings, internal documents of the Commission and other confidential information (see Joined Cases C-204/00 P, C-205/00 P, C-211/00 P, C-213/00 P, C-217/00 P and C-219/00 P Aalborg Portland and Others v Commission [2004] ECR I-123, paragraph 68 and the caselaw cited).
K nim patria doklady v jeho prospech aj neprospech, s výhradou obchodných tajomstiev iných podnikov, interných dokumentov Komisie a iných dôverných informácií (pozri rozsudok Súdneho dvora zo 7. januára 2004, Aalborg Portland a i./Komisia, C-204/00 P, C-205/00 P, C-211/00 P, C-213/00 P, C-217/00 P a C-219/00 P, Zb. s. I-123, bod 68 a tam citovanú judikatúru).
As regards the inculpatory evidence, the undertaking concerned must demonstrate that the result which the Commission reached in its decision would have been different if a document that was not disclosed on which the Commission relied to make a finding of infringement against that undertaking ought to have been excluded as inculpatory evidence.
Čo sa týka dôkazov v neprospech daného podniku, ten musí preukázať, že záver, ku ktorému Komisia dospela vo svojom rozhodnutí, by bol odlišný, keby bol odmietnutý ako dôkazný prostriedok dokument v jeho neprospech, ktorý mu nebol oznámený a z ktorého Komisia vychádzala pri obvinení tohto podniku.
As regards the exculpatory evidence, the undertaking concerned must establish that its non-disclosure was able to influence, to its detriment, the course of the procedure and the content of the Commission’s decision.
Pokiaľ ide o dôkazy v jeho prospech, dotknutý podnik musí preukázať, že ich nesprístupnenie mohlo na jeho úkor ovplyvniť priebeh konania a obsah rozhodnutia Komisie.
It is sufficient for the undertaking to show that it would have been able to use the exculpatory documents for its defence, in the sense that, if it had been able to rely on them during the administrative procedure, it would have been able to invoke evidence which was not consistent with the inferences made at that stage by the Commission and therefore could have had an influence, in any way at all, on the assessments made by the Commission in any decision, at least as regards the gravity and duration of the conduct in which the undertakings was found to have engaged and, accordingly, the level of the fine.
Postačuje, aby podnik preukázal, že uvedené dokumenty v jeho prospech by mohol použiť na svoju obhajobu v tom zmysle, že ak by mal možnosť využiť ich počas správneho konania, mohol by sa dovolávať okolností, ktoré sa nezhodujú so závermi Komisie v tomto štádiu, a teda by mal možnosť nejakým spôsobom ovplyvniť posúdenie, ku ktorému Komisia v rozhodnutí dospela, prinajmenšom čo sa týka závažnosti a trvania správania, ktoré mu bolo vytýkané, a teda výšky pokuty.
The possibility that a document that had not been disclosed might have had an influence on the conduct of the procedure and the content of the Commission’s decision can be established only after a provisional examination of certain evidence showing that the undisclosed documents might have had — from the aspect of that evidence — a significance which ought not to have been overlooked (see Aalborg Portland and Others, paragraph 145 above, paragraphs 73 to 76 and the caselaw cited).
Eventualitu, že nesprístupnený dokument mohol mať vplyv na priebeh konania a obsah rozhodnutia Komisie, možno preukázať iba potom, čo z predbežného preskúmania určitých dôkazných prostriedkov vyplynie, že nesprístupnené dokumenty mohli mať — vzhľadom na tieto dôkazné prostriedky — význam, ktorý nemožno opomenúť (pozri rozsudok Aalborg Portland a i./Komisia, už citovaný v bode 145 vyššie, body 73 až 76 a tam citovanú judikatúru).
Furthermore, it should be emphasised that it is not solely for the Commission, which notifies the objections and adopts the decision imposing a penalty, to determine the documents which are of use to the defence of the undertakings concerned.
Navyše treba zdôrazniť, že Komisia, ktorá oznamuje výhrady a rozhoduje o uložení pokuty, nemôže byť jediná oprávnená stanoviť, ktoré dokumenty sú užitočné na obhajobu daného podniku.
However, the Commission may exclude from the administrative procedure the evidence which has no relation to the allegations of fact and of law in the statement of objections and which therefore has no relevance to the investigation.
Môže však zo správneho konania vylúčiť dôkazy, ktoré nemajú nijakú súvislosť so skutkovými či právnymi tvrdeniami uvedenými v oznámení o výhradách, a teda nie sú pre šetrenie vôbec relevantné.
An applicant cannot properly put forward as a ground of annulment the fact that irrelevant documents were not communicated to it (see Aalborg Portland and Others v Commission, paragraph 145 above, paragraph 126 and the caselaw cited).
Žalobca sa nemôže užitočne dovolávať na podporu žaloby o neplatnosť toho, že mu neboli predložené doklady, ktoré nie sú relevantné (pozri rozsudok Aalborg Portland a i./Komisia, už citovaný v bode 145 vyššie, bod 126 a tam citovanú judikatúru).
Last, it must be borne in mind that a breach of the right of access to a file can entail annulment of a Commission decision in whole or in part only where the lack of proper access to the investigation file during the administrative procedure had prevented the undertaking or undertakings concerned from perusing documents which were likely to be of use in their defence and had thus infringed their rights of defence.
Napokon treba pripomenúť, že porušenie práva na prístup k spisu môže spôsobiť úplné alebo čiastočné zrušenie rozhodnutia Komisie len vtedy, ak porušenie práva na prístup k vyšetrovaciemu spisu počas správneho konania bránilo dotknutému podniku alebo podnikom oboznámiť sa s dokumentmi, ktoré mohli byť užitočné pre ich obhajobu, čím došlo k porušeniu práva na obhajobu.
That is the case if disclosure of a document would have had even a slight chance of altering the outcome of the administrative procedure if the undertaking concerned had been able to rely on it during that procedure (see, to that effect, Aalborg Portland and Others v Commission, paragraph 145 above, paragraphs 101 and 131).
To platí najmä v prípade, ak sprístupnenie dokumentu by malo čo i len malú pravdepodobnosť, že keby sa ho dotknutý podnik mohol počas uvedeného konania dovolávať, mohlo by správne konanie viesť k odlišnému výsledku (pozri v tomto zmysle rozsudok Aalborg Portland a i./Komisia, už citovaný v bode 145 vyššie, body 101 a 131).
It is in the light of those considerations that the Court must assess whether Hoechst’s right of access to the file was breached in this case as regards, first, Chisso’s letter of 17 December 2002 together with the annexes thereto and, second, the internal documents relating to the telephone conversations between the Commission and Chisso between September 1998 and April 1999.
V súvislosti s týmito úvahami treba posúdiť, či právo podniku Hoechst na prístup k spisu bolo v tomto prípade porušené, čo sa týka jednak listu podniku Chisso zo 17. decembra 2002 s jeho prílohami a jednak interných dokumentov týkajúcich sa telefonických hovorov medzi Komisiou a podnikom Chisso od septembra 1998 do apríla 1999.
Chisso’s letter of 17 December 2002 and the annexes thereto
O liste podniku Chisso zo 17. decembra 2002 s jeho prílohami
First, it should be observed that the Commission decided to incorporate Chisso’s letter of 17 December 2002, together with the annexes thereto, in a nonconfidential version, in the investigation file that was made available to the undertakings which were parties to the proceedings.
Po prvé treba uviesť, že Komisia rozhodla zaradiť list Chisso zo 17. decembra 2002 s jeho prílohami v znení, ktoré nebolo dôverné, do vyšetrovacieho spisu prístupného podnikom, ktoré sú účastníkmi konania.
The Commission therefore of necessity considered that those documents were of relevance to the investigation.
Komisia sa teda bezpochyby domnievala, že tieto dokumenty boli pre vyšetrovanie relevantné.
Second, Chisso’s letter of 17 December 2002, together with the annexes thereto, was not used by the Commission in the Decision in order to establish that the undertakings concerned had committed an infringement.
Po druhé Komisia vo svojom rozhodnutí nepoužila list Chisso zo 17. decembra 2002 s prílohami na určenie toho, že dotknuté podniky sa dopustili porušenia.
Those documents therefore do not constitute inculpatory evidence.
Takže nejde o dôkazy, ktoré by boli v neprospech žalobcu.
Third, it must be noted that Hoechst did in fact have access to the nonconfidential version of Chisso’s letter of 17 December 2002, together with the annexes.
Po tretie treba uviesť, že Hoechst mal skutočne prístup k nedôvernému zneniu listu Chisso zo 17. decembra 2002 s prílohami.
However, in the form made available to Hoechst during the administrative procedure, those documents consisted of 101 pages, virtually all of which were blank and marked ‘Business secrets’.
Tieto dokumenty však v znení, ktoré bolo počas správneho konania sprístupnené podniku Hoechst, predstavovalo 101 strán, ktoré boli skoro všetky zakryté a preškrtnuté, s uvedenou poznámkou „obchodné tajomstvo“.
No more comprehensible nonconfidential version, or even a summary of the content of those documents, was provided during the administrative procedure.
Počas správneho konania nebolo poskytnuté nijaké nedôverné znenie, ktoré by bolo zrozumiteľnejšie, a to ani v zhrnutí obsahu týchto dokumentov.
Only a list setting out the date, sender and addressee of the documents and, where appropriate, the subject-matter, were mentioned in Chisso’s letter of 17 December 2002.
V liste Chisso zo 17. decembra 2002 bol uvedený len zoznam obsahujúci dátumy, odosielateľa, príjemcu, a v niektorých prípadoch aj predmet dotknutých dokumentov.
In those circumstances, the nonconfidential version of Chisso’s letter of 17 December 2002, with the annexes, in the form make available to Hoechst during the administrative procedure, bears a close relationship to failure to disclose the documents in question, which, in so far as they formed part of the file, were of relevance to the investigation.
Za týchto podmienok sa nedôverné znenie listu Chisso zo 17. decembra 2002 s prílohami, v znení sprístupnenom podniku Hoechst počas správneho konania, v skutočnosti javí ako nesprístupnenie dotknutých dokladov, ktoré, keďže boli súčasťou spisu, boli pre šetrenie relevantné.
Fourth, it must be emphasised that more appropriate access to Chisso’s letter of 17 December 2002, together with the annexes, was requested by Hoechst on a number of occasions during the administrative procedure.
Po štvrté treba zdôrazniť, že počas správneho konania Hoechst viackrát požadoval vhodnejší prístup k listu Chisso zo 17. decembra 2002 s prílohami.
That access was refused, according to the terms of recital 26 to the Decision, on the ground that Chisso had requested confidential treatment for them.
Tento prístup mu bol zamietnutý, ako vyplýva z odôvodnenia č. 26 rozhodnutia, pretože Chisso požiadal o dôverné zaobchádzanie s týmto listom.
The Commission cannot make a general reference to confidentiality to justify a total refusal to disclose documents in its file (Joined Cases T-305/94 to T-307/94, T-313/94 to T-316/94, T-318/94, T-325/94, T-328/94, T-329/94 and T-335/94 Limburgse Vinyl Maatschappij and Others v Commission [1999] ECR II-931, paragraph 1017).
Komisia sa však nemôže odvolať vo všeobecnosti na dôvernosť, aby tak odôvodnila úplné zamietnutie sprístupnenia dokladov nachádzajúcich sa v spise (rozsudok Súdu prvého stupňa z 20. apríla 1999, Limburgse Vinyl Maatschappij a i./Komisia, T-305/94 až T-307/94, T-313/94 až T-316/94, T-318/94, T-325/94, T-328/94, T-329/94 a T-335/94, Zb. s. II-931, bod 1017).
In the circumstances of the present case, taking account of Hoechst’s express request to that effect, the Commission ought to have drawn up, or to have had drawn up, a nonconfidential version of the documents in issue or, where appropriate, if that proved difficult, to have prepared a list of the documents concerned and a sufficiently precise nonconfidential summary of their content.
Za okolností prejednávanej veci, s ohľadom na výslovnú žiadosť podniku Hoechst v uvedenom zmysle, mohla Komisia pripraviť alebo dať pripraviť nedôverné znenie dotknutých dokumentov, prípadne, ak by to bolo príliš náročné, vytvoriť zoznam uvedených dokumentov a zhrnutie ich obsahu, ktoré by neboli dôverné, ale by boli dostatočne presné.
For all of those reasons, the Court considers that Hoechst’s access to Chisso’s letter 17 December 2002, together with the annexes thereto, was not properly organised by the Commission.
Na základe všetkých uvedených dôvodov sa treba domnievať, že Komisia neposkytla podniku Hoechst správny prístup k listu Chisso zo 17. decembra 2002 s prílohami.
However, it must be borne in mind that a breach of the right of access to a file can lead to annulment in whole or in part of a Commission decision only where the lack of proper access to the investigation file during the administrative procedure prevented the undertaking or undertakings concerned from perusing the documents that were likely to be of use in their defence and thus infringed their rights of defence.
Treba však pripomenúť, že porušenie práva na prístup k spisu môže spôsobiť úplné alebo čiastočné zrušenie rozhodnutia Komisie len vtedy, ak porušenie práva na prístup k vyšetrovaciemu spisu počas správneho konania bránilo dotknutému podniku alebo podnikom oboznámiť sa s dokumentmi, ktoré mohli byť užitočné pre ich obhajobu, čím došlo k porušeniu práva na obhajobu.
It was in those circumstances that the Court adopted the measures of organisation of procedure set out at paragraphs 32 to 35 above and that Hoechst was able to submit further observations on the complete documents which had thus been made available to it.
Za týchto okolností Súd prvého stupňa nariadil opatrenia na zabezpečenie priebehu konania uvedené v bodoch 32 až 35 vyššie a Hoechst mohol predložiť ďalšie pripomienky k úplným dokumentom, ktoré mu takto boli oznámené.
It must be noted in that regard, by way of preliminary observation, that certain documents in the investigation file, in particular a letter from Chisso dated 11 January 1999, were produced at the request of the Court since the Decision referred to them in order to find that Chisso had supplied an oral description of the cartel’s activities and also certain evidence at the meeting of 13 November 1998.
Na úvod treba v tejto súvislosti poznamenať, že niektoré dokumenty obsiahnuté vo vyšetrovacom spise, predovšetkým list Chisso z 11. januára 1999, boli predložené na základe žiadosti Súdu prvého stupňa, keďže sa na ne Komisia odvolávala v rozhodnutí a na ich základe konštatovala, že Chisso na stretnutí 13. novembra 1998 ústne opísal činnosti kartelu a predložil dôkazy.
It is common ground, moreover, that those documents formed part of the investigation file made available to the parties to the proceedings, which the Commission confirmed in its observations without that point being disputed by Hoechst.
Okrem toho je nesporné, že tieto dokumenty sa nachádzali vo vyšetrovacom spise, ktorý bol prístupný účastníkom konania, čo aj potvrdzuje Komisia vo svojich pripomienkach bez toho, že by to Hoechst spochybnil.
In those circumstances, Hoechst cannot validly maintain that there has been a breach of the right of access to the file in that regard.
Za týchto podmienok Hoechst nemôže oprávnene tvrdiť, že v tejto súvislosti došlo k porušeniu práva na prístup k spisu.
As regards Chisso’s letter of 17 December 2002, together with the annexes, Hoechst’s further observations specifically concern one of those annexes, namely a letter from Chisso dated 26 March 1999.
Čo sa týka listu Chisso zo 17. decembra 2002 s prílohami, ďalšie pripomienky podniku Hoechst sa vzťahujú konkrétne na jednu z jeho príloh, t. j. list Chisso z 26. marca 1999.
It must be emphasised, in that regard, that the Commission’s final position on which undertaking had been first to adduce decisive evidence was taken, in the present case, at the time when it adopted the Decision.
V tejto súvislosti treba zdôrazniť, že v prejednávanej veci bolo konečné stanovisko Komisie o otázke, ktorý podnik poskytol rozhodujúce dôkazy ako prvý, zrejmé až v čase prijatia rozhodnutia.
At no point during the procedure did the Commission inform the undertakings whether or not they would be immune from a fine.
Komisia počas celého konania neoznámila podnikom, či im bude alebo nebude poskytnuté oslobodenie od pokút.
In those circumstances, the non-disclosure of Chisso’s letter of 26 March 1999 could not affect Hoechst’s rights of defence during the administrative procedure.
Za týchto okolností nemá nesprístupnenie listu Chisso z 26. marca 1999 vplyv na práva na obhajobu podniku Hoechst počas správneho konania.