natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Italian Republic also argues that the fact that the VAT amounts collected have, in its view, been considerably higher than those which could have been collected under the ordinary verification and controls procedure shows that the obligations under the Sixth Directive have been discharged: an allegation of noncompliance with those obligations cannot be sustained solely on the ground that those amounts were recovered in the form of payments made voluntarily by taxpayers rather than in response to a compulsory demand from the tax authorities.
Uvedený členský štát tiež uvádza, že na základe skutočnosti, že výber dane vo výške, ktorá je podľa neho podstatne vyššia, než by mohla byť na základe bežného postupu overovania a kontroly, sa možno domnievať, že povinnosti vyplývajúce zo šiestej smernice boli dodržané, a že iba na základe toho, že vyberanie týchto daní má formu spontánnych platieb uskutočnených zdaniteľnými osobami po naliehavej žiadosti daňového úradu, nemožno tvrdiť opak.
The Italian Republic states that the purpose of Article 8 of Law No 289/2002 is to enable taxpayers who are not yet known to the tax authorities as tax evaders to regularise their position, provided that they declare voluntarily the taxable amounts involved in the evasion and pay a sum equal to at least 50% of the VAT evaded (or at least two thirds thereof in the case of a withholding tax).
Tento členský štát tvrdí, že článok 8 zákona č. 289/2002 má za cieľ umožniť zdaniteľným osobám, ktoré neboli daňovým úradom zatiaľ označené za podvodníkov, dať svoju situáciu do poriadku za podmienky, že spontánne priznajú zdaniteľné plnenia, ktorých sa podvod týka, a zaplatia minimálne 50 % dane, ktorej plateniu sa vyhýbali (alebo dve tretiny uvedenej dane, pokiaľ ide o zrážky).
The payment made has the effect of preventing the tax authorities from carrying out controls in respect of amounts which do not exceed by at least 100% the amounts declared on the supplementary return (or by at least 50% in the case of additional withholding tax).
V dôsledku zaplatenia už daňový úrad nemôže vykonať kontrolu súm, ktoré nepresahujú dodatočne priznané sumy o minimálne 100 % (alebo 50 %, pokiaľ ide o dodatočné zrážky).
Relying on Article 8(10) of Law No 289/2002, the provisions of which are referred to in paragraph 13 of the present judgment, the Italian Republic maintains that taxable persons already known to be tax evaders may not avail themselves of the arrangements provided for in Article 8.
Odvolávajúc sa na článok 8 ods. 10 zákona č. 289/2002, ktorého ustanovenia sú uvedené v bode 13 tohto rozsudku, Talianska republika tvrdí, že na zdaniteľné osoby, ktoré už boli označené za podvodníkov, sa režim stanovený v článku 8 nevzťahuje.
The Italian Republic states, in respect of Article 9 of Law No 289/2002, that the application of that provision is refused in the two situations specified in Article 8(10) of that law — as explained in paragraph 13 of the present judgment — and, pursuant to Article 9(14) of that law, where the person concerned has failed to submit returns in respect of every tax referred to in Article 9(2) and every tax period referred to in Article 9(1).
Pokiaľ ide o článok 9 zákona č. 289/2002, Talianska republika uvádza, že ho nemožno uplatniť v dvoch prípadoch stanovených v článku 8 ods. 10 tohto zákona uvedených v bode 13 tohto rozsudku, ako aj podľa článku 9 ods. 14 uvedeného zákona, ak dotknutá osoba nepodala všetky daňové priznania týkajúce sa všetkých príspevkov uvedených v tomto článku 9 ods. 2 a za všetky zdaňovacie obdobia uvedené v článku 9 ods. 1.
The Italian Republic states that the reference in Article 9(14) of Law No 289/2002 to ‘every tax referred to in Article 9(2)’ has always been interpreted to the effect that the taxes referred to in Article 9(2)(a) of that law, on the one hand, and the VAT referred to in Article 9(2)(b), on the other, fall to be considered separately.
Tento členský štát upresňuje, že odkaz v článku 9 ods. 14 zákona č. 289/2002 na „všetky príspevky uvedené v odseku 2“ bol vždy vykladaný v tom zmysle, že príspevky uvedené v článku 9 ods. 2 písm. a) tohto zákona a DPH uvedenú v tomto článku 9 ods. 2 písm. b) treba zohľadňovať oddelene.
Thus, it has been accepted that the automatic settlement provided for in Article 9 will not be available where there has been a failure to file a VAT return for all of the years concerned, even if, in respect of those years, returns have been filed for other types of tax.
Pripustil tak, že skutočnosť, že za všetky dotknuté roky nebola priznaná DPH, predstavuje prekážku možnosti uplatnenia automatického vyrovnania stanoveného v článku 9, aj keby boli za tieto isté roky podané priznania týkajúce sa iných daní.
The Italian Republic adds that, under Article 9(9) of Law No 289/2002, the tax authorities may at any time recover the VAT due on the basis of the information in the VAT return and that, in any event, a tax verification may be carried out whenever it is necessary to verify the right (or the lack of any such right) to a VAT refund on the basis of that return.
Uvedený členský štát dopĺňa, že podľa článku 9 ods. 9 zákona č. 289/2002 má daňový úrad právo aj naďalej vyberať dlžnú daň na základe údajov vyplývajúcich z priznania k DPH a že v každom prípade je možné kedykoľvek uskutočniť daňovú kontrolu, pokiaľ ide o overenie existencie (či neexistencie) práva na vrátenie dane, ktoré malo vyplynúť z tohto priznania.
It follows from Articles 2 and 22 of the Sixth Directive, and from Article 10 EC, that every Member State is under an obligation to take all legislative and administrative measures appropriate for ensuring collection of all the VAT due on its territory. In
Z článkov 2 a 22 šiestej smernice, ako aj z článku 10 ES vyplýva, že každý členský štát musí prijať všetky legislatívne a správne opatrenia, aby zabezpečil, že splatná DPH bude na jeho území vyberaná v plnej výške. V tejto súvislosti sú členské štáty povinné
2008 — CASE C-132/06 that regard, Member States are required to check taxable persons’ returns, accounts and other relevant documents, and to calculate and collect the tax due.
2008 — VEC C-132/06 overovať daňové priznania zdaniteľných osôb, ich účtovné závierky a ostatné relevantné dokumenty, ako aj vypočítať a vybrať dlžnú daň.
Under the common system of VAT, Member States are required to ensure compliance with the obligations to which taxable persons are subject and they enjoy in that respect a certain measure of latitude, inter alia, as to how they use the means at their disposal.
V rámci spoločného systému DPH sú členské štáty povinné zabezpečiť dodržiavanie povinností, ktoré sa vzťahujú na zdaniteľné osoby, a v tejto súvislosti majú určitú voľnosť, najmä pokiaľ ide o spôsob použitia prostriedkov, ktoré majú k dispozícii.
That latitude is nevertheless limited by the obligation to ensure effective collection of the Community’s own resources and not to create significant differences in the manner in which taxable persons are treated, either within a Member State or throughout the Member States.
Táto voľnosť je však obmedzená povinnosťou zabezpečiť účinný výber vlastných zdrojov Spoločenstva a povinnosťou nevytvárať podstatné rozdiely v spôsobe zaobchádzania so zdaniteľnými osobami, a to tak v rámci jedného členského štátu, ako aj všetkých členských štátov.
The Court has held that the Sixth Directive must be interpreted in accordance with the principle of fiscal neutrality inherent in the common system of VAT, according to which economic operators carrying out the same transactions must not be treated differently in relation to the levying of VAT (Case C-382/02 Cimber Air [2004] ECR I-8379, paragraph 24).
Súdny dvor rozhodol, že šiesta smernica sa má vykladať v súlade so zásadou daňovej neutrality, ktorá je vlastná spoločnému systému DPH, ktorá nepripúšťa, aby sa s hospodárskymi subjektmi, ktoré uskutočňujú plnenia rovnakého druhu, zaobchádzalo pri vyberaní DPH rôzne (rozsudok zo 16. septembra 2004, Cimber Air, C-382/02, Zb. s. I-8379, bod 24).
Any action by Member States concerning VAT collection must comply with that principle.
Akákoľvek činnosť členských štátov týkajúca sa výberu DPH musí byť v súlade s touto zásadou.
Under Article 8 of Law No 289/2002, taxable persons who have not complied with their obligations in respect of the tax periods falling between 1998 and 2001 — in certain cases, only one year before the adoption of that law — may completely escape verification, as well as any applicable penalties, up to double the amount of the VAT as it appears from the supplementary VAT return.
Podľa článku 8 zákona č. 289/2002 zdaniteľné osoby, ktoré nedodržali svoje povinnosti za zdaňovacie obdobia rokov 1998 až 2001 — teda v niektorých prípadoch len jeden rok pre prijatím tohto zákona —, sa môžu vyhnúť akejkoľvek kontrole, ako aj uplatniteľným sankciám v rozsahu sumy vo výške dvojnásobku sumy DPH uvedenej v dodatočnom priznaní k DPH.
The Italian authorities no longer have any legal basis for verifying the taxable transactions carried out during the four years preceding the adoption of that law, subject, however, to the limits (in terms of the amounts) laid down in Article 8(6) of that law.
Talianske orgány už totiž nie sú oprávnené overovať zdaniteľné plnenia uskutočnené v priebehu štyroch rokov, ktoré predchádzajú prijatiu uvedeného zákona, avšak v rozmedzí súm stanovených v článku 8 ods. 6 tohto zákona.
That waiver is in principle applicable where the taxable person declares and pays the amount he should have paid initially.
V zásade je toto vzdanie sa uplatniteľné, keď zdaniteľná osoba prizná a zaplatí sumu, ktorú mala pôvodne zaplatiť.
However, since verification may be carried out only in respect of amounts higher than double the amounts declared by the taxable person in the supplementary VAT return, Law No 289/2002 is likely to provide taxable persons with a powerful incentive to declare only part of the tax debt actually due.
No vzhľadom na to, že uskutočniť overenie je možné, len ak ide o sumy presahujúce dvojnásobok sumy, ktorú zdaniteľná osoba priznala v dodatočnom priznaní k DPH, zákon č. 289/2002 významne podnecuje zdaniteľné osoby, aby priznávali iba časť skutočného dlhu.
It follows that the taxable persons availing themselves of that article will escape once and for all their obligations to declare and to pay the amount of VAT normally payable for the tax periods falling between 1998 and 2001.
Z toho vyplýva, že zdaniteľné osoby, ktoré využívajú tento článok, sa definitívne vyhnú ich povinnostiam priznať a zaplatiť sumu DPH obvykle splatnú za zdaniteľné obdobia rokov 1998 až 2001.
The VAT amount due under Article 9 of Law No 289/2002 bears even less resemblance to the amount that the taxable person should have paid.
Pokiaľ ide o sumu splatnej DPH podľa článku 9 zákona č. 289/2002, táto suma sa ešte viac vzďaľuje od sumy DPH, ktorú by mala zdaniteľná osoba zaplatiť.
Under that article, a taxable person who has not filed a return for the tax periods falling between 1998 and 2001 will be able to escape any controls as well as any fiscal administrative or criminal penalties by paying an amount equivalent to 2% of the VAT due on supplies of goods or services carried out by that person, plus 2% of the VAT deducted during the same period.
Podľa tohto článku sa totiž zdaniteľná osoba, ktorá nepredložila daňové priznania za zdaňovacie obdobia rokov 1998 až 2001, môže vyhnúť akejkoľvek kontrole, ako aj akýmkoľvek správnym daňovým sankciám a trestným sankciám, ak zaplatí sumu vo výške 2 % dlžnej DPH z dodania tovaru a poskytnutia služieb, ktoré uskutočnila, ako aj 2 % DPH odpočítanej v priebehu rovnakého obdobia.
That percentage is fixed at 1.5% for input or output VAT in excess of EUR 200 000 and 1% for amounts over EUR 300 000.
Tento podiel je stanovený vo výške 1,5 % v prípade dane na výstupe alebo dane na vstupe, ktorej výška presahuje 200 000 eur, a vo výške 1 % pre sumu vyššiu ako 300 000 eur.
Where the amount due under Article 9 exceeds a certain level, the surplus portion is reduced by 80%.
Keď suma, ktorá má byť na základe tohto článku 9 zaplatená, presahuje určitú hranicu, časť presahujúca uvedenú sumu sa znižuje o 80 %.
The amounts to be paid may not be less than EUR 500.
Sumy, ktoré majú byť zaplatené, nesmú byť nižšie ako 500 eur.
It follows that Article 9 of Law No 289/2002 enables taxable persons who have not complied with their VAT obligations for the tax periods falling between 1998 and 2001 to escape once and for all those obligations — as well as the penalties for noncompliance with those obligations — by paying a lump sum in lieu of an amount proportionate to the turnover achieved.
Z toho vyplýva, že článok 9 zákona č. 289/2002 umožňuje zdaniteľným osobám, ktoré nedodržali svoje povinnosti v oblasti DPH za zdaňovacie obdobia rokov 1998 až 2001, definitívne sa vyhnúť tejto dani, ako aj sankciám, ktoré hrozia v prípade nedodržania týchto povinností, tým, že zaplatia paušálnu sumu namiesto sumy proporcionálnej k dosiahnutému obratu.
Those lump sums are disproportionate in relation to the amount the taxable person should have paid on the basis of the turnover generated by the transactions that he carried out but did not declare.
Tieto paušálne sumy sú teda neprimerané vo vzťahu k sumám, ktoré by mala zdaniteľná osoba zaplatiť na základe obratu vyplývajúceho z plnení, ktoré uskutočnila, ale nepriznala.
By replacing, shortly after the expiry of the deadlines fixed for the payment of the VAT amounts normally payable, the obligations under Articles 2 and 22 of the Sixth Directive for the parties concerned with other obligations which do not require the payment of those amounts, Articles 8 and 9 of Law No 289/2002 render those articles of the Sixth Directive — which form nevertheless the basis for the common system of VAT and are thus an intrinsic part of the very structure of that tax — meaningless.
Tým, že veľmi skoro po uplynutí lehôt priznaných zdaniteľným osobám na zaplatenie obvykle splatných súm DPH boli povinnosti dotknutých osôb vyplývajúce z článkov 2 a 22 šiestej smernice nahradené inými povinnosťami, ktoré nevyžadujú zaplatenie uvedených súm, zbavujú články 8 a 9 zákona č. 289/2002 tieto články šiestej smernice ich obsahu, ktoré pritom tvoria základ spoločného systému DPH a dotýkajú sa tak samotnej štruktúry tejto dane.
The effect of the considerable imbalance between the amounts actually due and the amounts paid by taxable persons wishing to take advantage of the tax amnesty in question is tantamount to a tax exemption.
Významná nerovnováha medzi skutočne splatnými sumami a sumami zaplatenými zdaniteľnými osobami, ktoré využili daňovú amnestiu, vedie ku kvázi daňovému oslobodeniu.
It follows that Law No 289/2002 seriously disrupts the proper functioning of the common system of VAT.
Z toho vyplýva, že zákon č. 289/2002 významne narušuje riadne fungovanie spoločného systému DPH.
Its provisions distort the principle of fiscal neutrality by introducing significant variations in the treatment of taxable persons in Italy. For the
Jeho ustanovenia porušujú zásadu daňovej neutrality tým, že zavádzajú významné rozdiely v zaobchádzaní so zdaniteľnými osobami na talianskom
2008 — CASE C-132/06 same reason, those provisions infringe the obligation to ensure that VAT is collected in a uniform manner in all the Member States.
2008 — VEC C-132/06 území. Z tohto dôvodu tieto ustanovenia ohrozujú povinnosť zabezpečiť jednotný výber dane vo všetkých členských štátoch.
Since, as is stated in the fourth recital in the preamble to the Sixth Directive, the purpose of the principle of fiscal neutrality is to enable the achievement of a common market permitting fair competition, the very functioning of the common market is compromised by the Italian legislation because, in Italy, it is realistic for taxable persons to hope not to be required to pay a large portion of their tax debt.
Keďže, tak ako uvádza štvrté odôvodnenie šiestej smernice, má zásada daňovej neutrality za cieľ umožniť dosiahnutie spoločného trhu umožňujúceho zdravú hospodársku súťaž, je talianskou právnou úpravou dotknuté samotné fungovanie spoločného trhu, pretože v Taliansku môžu zdaniteľné osoby dúfať, že nebudú povinné zaplatiť veľkú časť svojej daňovej záťaže.
Thus, Article 22(8) of the Sixth Direct- ive calls on Member States to impose, where appropriate, additional obligations to prevent tax evasion.
Článok 22 ods. 8 šiestej smernice tak vyzýva členské štáty, aby na účely predchádzania podvodom stanovili dodatočné povinnosti.
It is clear that the Italian legislation has the opposite effect in that taxable persons who are guilty of tax evasion are placed in a more favourable position by Law No 289/2002.
Treba teda konštatovať, že talianska právna úprava má opačný účinok, keďže zdaniteľné osoby, ktoré sa dopustili podvodu, sú zákonom č. 289/2002 zvýhodnené.
The Italian Republic maintains that the true impact of the tax amnesty at issue is minimised because of the cases in which persons are barred from the benefit of those arrangements.
Talianska republika tvrdí, že prípady vylúčenia z danej možnosti využiť daňovú amnestiu vedú k minimalizovaniu jej skutočného dosahu.
It argues, inter alia, that taxable persons who have not filed any VAT returns for the tax years concerned, as well as those who have not complied with their VAT obligations and in respect of whom proceedings have already been closed in favour of the tax authorities, may not avail themselves of the amnesty.
Tvrdí najmä, že zdaniteľné osoby, ktoré nepodali daňové priznanie k DPH za žiadne z dotknutých zdaňovacích období, ako aj zdaniteľné osoby, ktoré si nesplnili povinnosti v oblasti DPH a v prípade ktorých už bolo ukončené konanie v prospech daňových úradov, sú z možnosti využiť toto opatrenie vylúčené.
The figures provided by the Italian Republic in its statement in defence, however — according to which almost 15% of taxable persons, that is to say, approximately 800 000 of them, applied for the tax amnesty in 2001 — highlight the breadth of a
Číselné údaje, ktoré Talianska republika predložila na svoju obranu, podľa ktorých skoro 15 % zdaniteľných osôb, teda približne 800 000 z nich, požiadalo v priebehu roka 2001 o využitie daňovej amnestie, však poukazujú na rozsah opatrenia, ktoré
COMMISSION v ITALY measure which cannot be regarded as being of limited scope, notwithstanding the debarment situations emphasised by the Italian Republic.
KOMISIA/TALIANSKO nemožno považovať za opatrenie s obmedzeným dosahom, bez ohľadu na prípady vylúčenia, na ktoré upozorňuje dotknutý členský štát.
Since debarment applies only in very limited sets of circumstances, it is clear that the Commission is correct in classifying the disputed tax amnesty as a general and indiscriminate renunciation of the tax authorities’ right of verification and recovery.
Vzhľadom na to, že prípady vylúčenia sú veľmi obmedzené, treba konštatovať, že Komisia správne kvalifikovala spochybnenú daňovú amnestiu ako všeobecné a nediferencované vzdanie sa kontrolnej právomoci a právomoci dodatočného výmeru vykonané daňovým úradom.
The Italian Republic contends that Law No 289/2002 enables the public purse to recover part of the VAT not initially declared immediately and without having to engage in lengthy legal proceedings.
Talianska republika tvrdí, že zákon č. 289/2002 umožnil vybrať okamžite a bez toho, aby museli byť začaté dlhé súdne konania, do štátnej pokladnice časť DPH, ktorá nebola pôvodne priznaná.
However, by introducing an amnesty measure very shortly after the expiry of the deadlines by which taxable persons should have paid VAT and by requiring payment of an amount which is paltry as compared with the VAT actually due, the measure in question enables the taxable persons concerned to escape once and for all their VAT obligations, despite the fact that the national tax authorities would have been able to detect at least some of those taxable persons during the four years preceding the date after which recovery of the tax normally payable would be timebarred.
Pritom zavedením daňovej amnestie veľmi skoro po uplynutí lehôt, v ktorých mali zdaniteľné osoby zaplatiť DPH, a požadujúc zaplatenie veľmi nízkej sumy v porovnaní so sumou DPH, ktorú mali zdaniteľné osoby zaplatiť, umožňuje predmetné opatrenie dotknutým zdaniteľným osobám definitívne sa vyhnúť svojim povinnostiam v oblasti DPH, zatiaľ čo vnútroštátne daňové úrady mohli odhaliť aspoň časť týchto zdaniteľných osôb počas štyroch rokov, ktoré predchádzali premlčaniu inak splatnej dane.
In so doing, Law No 289/2002 undermines the responsibility incumbent on each Member State to ensure the correct levying and collection of the tax.
V tomto zmysle zákon č. 289/2002 spochybňuje zodpovednosť každého členského štátu zabezpečiť správny výber dane.
Consequently, it is appropriate to consider the Commission’s action as well founded and to declare that, by providing in Articles 8 and 9 of Law No 289/2002 for a general and indiscriminate waiver of verification of taxable transactions effected in a series of tax years, the Italian Republic has failed to fulfil its obligations under Articles 2 and 22 of the Sixth Directive, and Article 10 EC.
Z tohto dôvodu treba považovať žalobu podanú Komisiou za dôvodnú a určiť, že Talianska republika si tým, že v článkoch 8 a 9 zákona č. 289/2002 stanovila všeobecné a nediferencované vzdanie sa overovania zdaniteľných plnení uskutočnených v priebehu niekoľkých zdaňovacích období, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článkov 2 a 22 šiestej smernice, ako aj z článku 10 ES.
As the Commission has applied for costs against the Italian Republic and the Italian Republic has been unsuccessful, the latter must be ordered to pay the costs.
Keďže Komisia navrhla zaviazať Taliansku republiku na náhradu trov konania a Talianska republika nemala úspech vo svojich dôvodoch, je opodstatnené zaviazať ju na náhradu trov konania.
Declares that, by providing in Articles 8 and 9 of Law No 289 of 27 December 2002 relating to the provisions for drawing up the annual and pluriannual budget of the State (Finance Law for 2003) (legge n.
Talianska republika si tým, že v článkoch 8 a 9 zákona č. 289 o ustanoveniach týkajúcich sa tvorby ročného a viacročného štátneho rozpočtu (finančný zákon na rok 2003) [legge n.
289, disposizioni per la formazione del bilancio annuale e pluriennale dello Stato (legge finanziaria 2003)) for a general and indiscriminate waiver of verification of taxable transactions effected in a series of tax years, the Italian Republic has failed to fulfil its obligations under Articles 2 and 22 of Sixth Council Direct- ive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment, and Article 10 EC;
289, disposizioni per la formazione del bilancio annuale e pluriennale dello Stato (legge finanziaria 2003)] z 27. decembra 2002 stanovila všeobecné a nediferencované vzdanie sa overovania zdaniteľných plnení uskutočnených v priebehu niekoľkých zdaňovacích období, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článkov 2 a 22 šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu — spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia, ako aj z článku 10 ES.
Case C-206/06
Vec C-206/06
(Reference for a preliminary ruling from the Rechtbank Groningen)
(návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný Rechtbank Groningen)
(Internal market in electricity — National legislation permitting the levy of a surcharge on the price for electricity transmission in favour of a statutorily-designated company which is required to pay stranded costs — Charges having equivalent effect to customs duties — Discriminatory internal taxation — Aid granted by the Member States)
„Vnútorný trh s elektrickou energiou — Vnútroštátna právna úprava umožňujúca vyberanie príplatku k cene za prepravu elektrickej energie v prospech zákonom určenej spoločnosti povinnej uhradiť uviaznuté náklady — Poplatky s rovnakým účinkom ako clá — Diskriminačné vnútroštátne zdanenie — Pomoc poskytovaná členskými štátmi“
Opinion of Advocate General Mengozzi delivered on 24 January 2008 . . . . .
Návrhy prednesené 24. januára 2008 — generálny advokát P. Mengozzi . . . .