natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Thus, with regard to the Commission’s power to impose fines, Article 1(1)(b) of Regulation No 2988/74 provides that the Commission’s power to impose fines is subject to a five-year limitation period in respect of breaches of the Community competition rules (CMA CGM and Others v Commission, paragraph 220 above, paragraphs 322 and 323).
Čo sa teda týka právomoci Komisie ukladať pokuty, článok 1 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 2988/74 stanovuje, že pre právomoc Komisie ukladať pokuty za porušenie právnych predpisov v oblasti hospodárskej súťaže platí päťročná premlčacia lehota (rozsudok CMA CGM a i./Komisia, už citovaný v bode 220 vyššie, body 322 a 323).
Under Article 1(2) of that regulation, time is to begin to run upon the day on which the infringement is committed or, in the case of continuing or repeated infringements, on the day on which the infringement ceases.
Podľa článku 1 ods. 2 uvedeného nariadenia lehota začne plynúť dňom, keď došlo k porušeniu, pričom v prípade trvajúceho alebo opakujúceho sa porušenia však začne lehota plynúť dňom, keď dôjde k ukončeniu porušenia.
However, the limitation period may be interrupted or suspended, in accordance with Articles 2 and 3, respectively, of Regulation No 2988/74.
Premlčacia lehota môže byť prerušená alebo zastavené jej plynutie podľa článkov 2, resp. 3 nariadenia č. 2988/74.
Under Article 2(1) of Regulation No 2988/74, actions which interrupt the running of the period are to include, in particular, written requests for information by the Commission, the commencement of proceedings by the Commission and notification of the statement of objections.
Najmä písomné žiadosti Komisie o doplňujúce informácie, začatie konania Komisiou a oznámenie o výhradách prerušujú plynutie premlčacej lehoty podľa článku 2 ods. 1 nariadenia č. 2988/74.
The limitation period is to be interrupted with effect from the date on which the action is notified to at least one undertaking or association of undertakings which have participated in the infringement.
Premlčacia lehota sa preruší s účinnosťou odo dňa oznámenia úkonu aspoň jednému podniku alebo združeniu podnikov, ktoré boli na porušení zúčastnené.
Under Article 2(3) of Regulation No 2988/74, each interruption is to start time running afresh; however, the limitation period is to expire at the latest on the day on which a period equal to twice the limitation period has elapsed without the Commission having imposed a fine or a penalty.
Podľa článku 2 ods. 3 nariadenia č. 2988/74 každým prerušením začína plynúť premlčacia lehota nanovo. Premlčacia lehota uplynie najneskôr v deň, keď uplynie doba rovnajúca sa dvojnásobku premlčacej lehoty bez toho, že by Komisia vyrubila pokutu alebo sankciu.
The limitation period in proceedings is to be suspended for as long as the Commission’s decision is the subject of proceedings pending before the Court of Justice of the European Communities.
Plynutie premlčacej lehoty v stíhaní je zastavené na dobu, počas ktorej je rozhodnutie Komisie predmetom prebiehajúceho konania pred Súdnym dvorom Európskych spoločenstiev.
It follows that Regulation No 2988/74 established a complete system of rules covering in detail the periods within which the Commission is entitled, without undermining the fundamental requirement of legal certainty, to impose fines on undertakings which are the subject of procedures under the Community competition rules.
Z uvedeného vyplýva, že nariadenie č. 2988/74 zaviedlo komplexnú právnu úpravu podrobne upravujúcu lehoty, v ktorých je Komisia oprávnená ukladať pokuty podnikom, ktoré sú predmetom uplatnenia pravidiel hospodárskej súťaže Spoločenstva, bez porušenia základnej požiadavky právnej istoty.
In that regard, it must be emphasised that, with respect to fines imposed under the Community competition rules, it follows from Article 2(3) of Regulation No 2988/74 that, subject to any suspension, the limitation period expires in any event after 10 years where it is interrupted pursuant to Article 2(1) of that regulation, so that the Commission cannot put off a decision about fines indefinitely without incurring the risk of the limitation period expiring (CMA CGM and Others v Commission, paragraph 220 above, paragraph 324).
V tejto súvislosti treba zdôrazniť, že v oblasti pokút v rámci uplatnenia pravidiel hospodárskej súťaže, z článku 2 ods. 3 nariadenia č. 2988/74 vyplýva, že k premlčaniu dôjde, okrem prípadov zastavenia plynutia premlčacej lehoty, po desiatich rokoch, ak je premlčanie prerušené podľa článku 2 ods. 1 tohto nariadenia, takže Komisia nemôže pod hrozbou premlčania odkladať donekonečna svoje rozhodnutie týkajúce sa pokút (rozsudok CMA CGM a i./Komisia, už citovaný v bode 220 vyššie, bod 324).
In the light of those rules, there is no room for consideration of the Commission’s duty to exercise its power to impose fines within a reasonable period (CMA CGM and Others v Commission, paragraph 220 above, paragraph 324; see also, to that effect, Case 48/69 ICI v Commission, paragraph 215 above, paragraphs 46 to 49, and Geigy v Commission, paragraph 215 above, paragraphs 20 to 22).
Vzhľadom na túto právnu úpravu musí byť zamietnutá akákoľvek úvaha týkajúca sa povinnosti Komisie vykonať v primeranej lehote svoju právomoc pri ukladaní pokút (rozsudok CMA CGM a i./Komisia, už citovaný v bode 220 vyššie, bod 324; pozri tiež v tomto zmysle rozsudky zo 14. júla 1972, ICI/Komisia, už citovaný v bode 215 vyššie, body 46 až 49, a Geigy/Komisia, už citovaný v bode 215 vyššie, body 20 až 22).
In the present case, it is common ground that the infringements in question were continuous.
V prejednávanej veci je zrejmé, že dotknuté porušenia boli opakujúcej sa povahy.
Furthermore, the Commission considered, without that point being disputed by Hoechst, that the infringements found had ceased no later than the end of October 1996.
Navyše Komisia sa domnieva, pričom Hoechst to nespochybnil, že uvedené porušenia trvali až od konca októbra 1996.
Accordingly, in light of the subsequent actions interrupting the limitation period, in particular the requests for information under Article 11 of Regulation No 17 and the statement of objections, and having regard to the fact that the entire period between the end of October 1996 and the adoption of the Decision on 1 October 2003 did not exceed 10 years, the proceedings were not time barred when the Commission adopted the Decision, a circumstance which Hoechst has not in any way disputed in these proceedings (see, to that effect, Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied and Technische Unie v Commission, paragraph 216 above, paragraph 90).
Takže s ohľadom na neskôr vykonané úkony prerušujúce plynutie premlčacej lehoty, predovšetkým žiadosti o doplňujúce informácie zaslané podľa článku 11 nariadenia č. 17 a oznámenie o výhradách, a s ohľadom na skutočnosť, že celková dĺžka konania od konca októbra 1996 do prijatia rozhodnutia 1. októbra 2003 neprekročila desať rokov, nedošlo k premlčaniu, pretože Komisia prijala rozhodnutie, čo Hoechst v rámci tohto konania nijako nespochybnil (pozri v tomto zmysle rozsudok Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied a Technische Unie/Komisia, už citovaný v bode 216 vyššie, bod 90).
For those reasons, Hoechst’s present plea, in that it seeks ‘annulment of the Decision in so far as it fixes the amount of the fine’, must be rejected.
Na základe týchto úvah musí byť zamietnutý žalobný dôvod predložený podnikom Hoechst, ktorý sa týka „zrušenia rozhodnutia v rozsahu, v akom stanovuje výšku pokuty“.
In any event, it must be borne in mind that the fact that a reasonable time is exceeded, even on the assumption that it is established, does not necessarily constitute a ground for annulment of the Decision.
V každom prípade treba pripomenúť, že aj keby sa preukázalo prekročenie primeranej lehoty, nespôsobuje to nevyhnutne zrušenie rozhodnutia.
For the purposes of the application of the competition rules, the fact of exceeding a reasonable time can constitute a ground for annulment only in the case of a decision finding infringements, provided that it has been established that the breach of that principle adversely affected the rights of defence of the undertakings concerned.
Čo sa týka uplatnenia pravidiel hospodárskej súťaže, prekročenie primeranej lehoty môže predstavovať dôvod pre zrušenie len v prípade rozhodnutia, ktorým sa rozhodne o protiprávnom konaní, ak porušením uvedenej zásady došlo k zásahu do práva na obhajobu dotknutých podnikov.
Hoechst has not maintained that the fact that a reasonable time was exceeded in the present case adversely affected its rights of defence.
Hoechst však netvrdil, že možné prekročenie primeranej lehoty v tejto veci zasiahlo do jeho práv na obhajobu.
Furthermore, even on the assumption that Hoechst’s application may be interpreted in that sense, the arguments put forward in that regard must be regarded as general arguments and would not be of such a kind as to establish that there was an actual breach of its rights of defence, which must be examined by reference to the specific circumstances of each case (see, to that effect, Case C-105/04 P Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied v Commission, paragraph 227 above, paragraph 59).
Navyše, aj za predpokladu, že by bola žaloba Hoechst vykladaná v tomto zmysle, tvrdenia predložené v tejto súvislosti by museli byť považované za všeobecné a nemohli by preukázať skutočné porušenie práva na obhajobu, ktoré treba preskúmať v závislosti od osobitných okolností každého jednotlivého prípadu (pozri v tomto zmysle rozsudok Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied/Komisia, už citovaný v bode 227 vyššie, bod 59).
For all of those reasons, the 12th plea must be rejected.
Na základe všetkých týchto dôvodov je potrebné dvanásty žalobný dôvod zamietnuť.
B — The 13th plea, alleging improper concealment of certain grounds of the Decision
B — O treťom žalobnom dôvode založenom na protiprávnom zakrytí niektorých dôvodov rozhodnutia
Summary of the Decision
Zhrnutie rozhodnutia
At recital 37 to the Decision, the Commission states:
Komisia v odôvodnení č. 37 rozhodnutia spresňuje:
‘… Chisso’s total worldwide turnover in 2002 was [Japanese yen] 117,711 million (EUR 973.4 million).’
„Celkový celosvetový obrat Chisso v roku 2002 bol 117,711 miliardy [japonských jenov] (973,4 milióna eur).“
At recital 42 to the Decision, the Commission states:
Komisia v odôvodnení č. 42 rozhodnutia uviedla:
‘… Daicel’s total worldwide turnover in the fiscal year 2002 was [Japanese yen] 271,341 million (EUR 2,243.9 million).’
„Celkový celosvetový obrat Daicel v roku 2002 bol 271,341 miliardy [japonských jenov] (2,2439 miliardy eur).“
At recital 50 to the Decision, the Commission states:
Komisia v odôvodnení č. 50 rozhodnutia spresňuje:
‘… Nippon [Synthetic]’s total worldwide turnover in the fiscal year 2002 was [Japanese yen] 38,872 million (EUR 321.5 million).’
„Celkový celosvetový obrat Nippon [Synthetic] v roku 2002 bol 38,872 miliardy [japonských jenov] (321,5 milióna eur).“
At recital 55 to the Decision, the Commission states:
Komisia v odôvodnení č. 55 rozhodnutia uviedla:
‘… Ueno’s total worldwide turnover in 2002 was [Japanese yen] 25,034 million (EUR 199.5 million).’
„Celkový celosvetový obrat Ueno v roku 2002 bol 25,034 miliárd [japonských jenov] (199,5 milióna eur).“
Table I of the Decision is set out as follows:
Tabuľka I rozhodnutia vyzerá takto:
Size and relative importance in the sorbates market
Veľkosť a relatívny význam na trhu so sorbátmi
Worldwide sorbates turnover EEA sorbates turnover (in (in EUR million) and esti-EUR million) and estimated mated market shares for the market shares for the year year 19951995
Obrat (v miliónoch eur) Obrat (v miliónoch eur) a dohadované podiely a dohadované podiely na trhu na celosvetovom trhu so EHP so sorbátmi v roku 1995sorbátmi v roku 1995
… (more than 9.5% and less … (more than 4% and less than de 15%)than 15%)
… (viac ako 9,5 % a menej ako 15 %)
… (more than 9.5% and less … (more than 4% and less than 15%)than 15%)
… (viac ako 9,5 % a menej ako 15 %)
… (less than 16%)
… (viac ako 4 % a menej ako 15 %)
Last, recital 352 to the Decision is worded as follows:
Napokon odôvodnenie č. 352 rozhodnutia znie takto:
‘Table I shows that in 1995 Hoechst was by far the largest producer of sorbates in the worldwide market with a market share [above 20%] (in the EEA [above 45%]).
„Tabuľka I [rozhodnutia] preukazuje, že v roku 1995 bol Hoechst zjavne najväčším celosvetovým výrobcom sorbátov s podielom na celosvetovom trhu 23,6 % (48 % na trhu EHP).
It is therefore placed in the first group.
Tento podnik je preto zaradený do prvej skupiny.
Daicel, Chisso[,] Nippon [Synthetic] and Ueno all have market shares between [9.5%] and [15%] (in the EEA between [4%] and [15%]).
Daicel, Chisso, Nippon [Synthetic] a Ueno majú všetci podiely na trhu medzi 9,5 a 15 % (medzi 4 a 15 % na trhu EHP).
Therefore, they are placed in the second group.’
Preto sú zaradení do druhej skupiny.“
The sign ‘…’ in recitals 37, 42, 50 and 55 and in Table I of the Decision corresponds to a passage concealed by the Commission for reasons of confidentiality, according to the explanation given in the Decision.
Znak „…“ v odôvodneniach č. 37, 42, 50 a 55 a v tabuľke I rozhodnutia predstavuje časť zakrytú Komisiou z dôvodov dôvernosti, ako bolo vysvetlené v rozhodnutí.
Hoechst contends that in a final decision in which a fine is imposed, at the latest in the version notified to the persons concerned, there must no longer be any deleted passages containing evidence or assessments of fact or of law.
Hoechst tvrdí, že v konečnom rozhodnutí obsahujúcom aj rozhodnutie o pokute, najneskôr v jeho vyhlásenom znení, nesmú byť zakryté miesta týkajúce sa skutkových alebo právnych dôkazov alebo posúdení.
Otherwise, there is a breach of the rights of the defence.
V opačnom prípade by boli porušené práva na obhajobu.
Hoechst submits that the obligation to communicate the reasoning on which the Decision is based applies to the addressee of the decision.
Hoechst spresňuje, že povinnosť oznámiť odôvodnenie rozhodnutia platí pre osoby, ktorým je rozhodnutie určené.
The situation is fundamentally different from any general interest which the parties to the proceedings may have in maintaining the confidentiality of the evidence vis-à-vis third parties.
Situácia je úplne odlišná od všeobecného záujmu na zachovávaní dôvernosti dôkazov, aký môžu mať účastníci konania voči tretím osobám.
In this case, recitals 37, 42, 50 and 55 to the Decision contain deleted passages.
V tomto prípade obsahujú odôvodnenia č. 37, 42, 50 a 55 rozhodnutia zakryté časti.
In particular, in Table I of the Decision the market shares for the determining year (1995) are concealed in such a way that Hoechst can reconstruct only its own market
Predovšetkým v tabuľke I rozhodnutia boli podiely na trhu v rozhodujúcom roku (1995) zakryté tak, že Hoechst mohol rozpoznať len svoj vlastný podiel na trhu a nie podmienky na trhu ostatných dotknutých podnikov. Keďže v odôvodnení č. 352
2008 — CASE T-410/03 share and not the market conditions applicable to the other undertakings concerned. In so far as, at recital 352 to the Decision, the calculation of the starting amount of the fine is determined by the size of the undertakings and by the market conditions as defined in Table I of the Decision, Hoechst and the Court are unable to understand sufficiently an essential point of the Decision.
2008 — VEC T-410/03 rozhodnutia bol výpočet výšky východiskovej sumy určený podľa veľkosti podnikov a podmienkami na trhu, ako boli stanovené v tabuľke I rozhodnutia, Hoechst ani Súd prvého stupňa nemohli dostatočne pochopiť podstatný aspekt rozhodnutia.
Furthermore, data relating to 1995 are historical data which can no longer be confidential, even in the public version of the decision appearing in the Official Journal of the European Union.
Okrem toho údaje o roku 1995 boli historickými údajmi, ktoré už nemôžu byť dôvernými ani vo verejnom znení rozhodnutia uverejnenom v Úradnom vestníku Európskej únie.
The fact that confidential treatment was requested and granted during the administrative procedure has no effect on the question whether the concealed passages in question are still justified in the context of the Decision adopted and notified, as the Commission appears to consider in its letter of 30 October 2003.
Skutočnosť, že bolo požiadané o dôverné zaobchádzanie a že bolo tejto žiadosti počas správneho konania vyhovené, nemá vplyv na otázku, či je odôvodnené zakrytie dotknutých častí ešte aj v rámci prijatého a oznámeného rozhodnutia, k čomu, ako sa zdá, dospela Komisia vo svojom liste z 30. októbra 2003.
Hoechst wonders what justification there can be for keeping such data confidential, specifically vis-à-vis Hoechst, when it transferred its sorbates business long ago and has withdrawn from the market in question.
Hoechst sa pýta na dôvod, aký môže mať dôverné nakladanie s týmito údajmi, najmä voči nemu, keďže sa už dávno vzdal činností v sektore sorbátov a stiahol sa z dotknutého trhu.
Even if the Commission is under no obligation to carry out an arithmetical calculation of the amount of the fines, that does not mean that it does not have the option to do so.
Komisia síce nie je povinná urobiť aritmetické výpočty výšky pokút, neznamená to však, že to ani urobiť nemôže.
On the other hand, where the Commission does carry out such calculations, it is required to communicate them to the addressees of the decision.
Ak však Komisia také výpočty vykoná, je povinná ich oznámiť osobám, ktorým je rozhodnutie určené.
Referring to the judgment of 29 April 2004 in Tokai Carbon and Others v Commission, paragraph 165 above (paragraphs 219 and 227 et seq.), Hoechst contends that any addressee of a decision imposing a fine is entitled to non-discriminatory treatment which complies with the principle of equal treatment in the context of a calculation of fines based on categories determined by reference to market shares.
Okrem toho Hoechst sa odvoláva najmä na rozsudok z 29. apríla 2004, Tokai Carbon a i./Komisia, už citovaný v bode 165 vyššie (body 219, 227 a nasl.), pričom tvrdí, že každá osoba, ktorej je určené rozhodnutie stanovujúce pokutu, má právo na nediskriminačné zaobchádzania v súlade so zásadou rovnosti zaobchádzania v rámci stanovovania pokút na základe rozdelenia do kategórií podľa podielov na trhu.
It is clear that errors in the process are of concern not only to the undertakings which, being in the second category, were ordered to pay excessive fines, but also to those in the first category on which excessive fines were perhaps imposed.
Je zrejmé, že pochybenia, ku ktorým mohlo dôjsť v tomto procese, zaujímajú nielen podniky uvedené v druhej kategórii, ktorým boli uložené príliš vysoké pokuty, ale aj podniky z prvej kategórie, ktoré sa môžu domnievať, že im boli uložené príliš vysoké pokuty.
The disproportionate nature of the bases for calculation for undertakings which were placed in the first category of fines might be the direct consequence of the relatively low amount of the bases for calculation used in the second category, and vice versa.
Priamym následkom neprimeranej povahy základnej čiastky na stanovenie pokút podnikom zaradeným do prvej kategórie môže byť relatívne nízka základná čiastka použitá v druhej kategórii a naopak.
Hoechst emphasises, moreover, that none of the deleted passages was replaced by summaries or by sufficiently precise figures that would have enabled the grounds of the Decision to be understood precisely.
Hoechst navyše zdôrazňuje, že nijaká zo zakrytých častí nebola nahradená zhrnutiami či dostatočne presnými číslami, na ktorých základe by mohol presne pochopiť dôvody rozhodnutia.
Hoechst also states that, by letter of 10 October 2003 to the hearing officer and to the Commission, it challenged the fact that the passages of the Decision referred to above were wrongly deleted.
Hoechst tiež uvádza, že listom z 10. októbra 2003 zaslanom pracovníčke poverenej vypočúvaním a Komisii namietal voči tomu, že dotknuté časti rozhodnutia boli protiprávne prekryté.
The Commission responded to that request by a letter of refusal received by Hoechst on 10 November 2003.
Komisia odpovedala na túto žiadosť zamietavým listom, doručeným podniku Hoechst 10. novembra 2003.
Hoechst replied by letter of 11 November 2003 and the Commission, by letter of 17 November 2003, informed Hoechst that the decision as notified was complete.
Hoechst odpovedal listom z 11. novembra 2003 a Komisia listom zo 17. novembra 2003 podniku Hoechst oznámila, že rozhodnutie, ktoré oznámila, bolo úplné.
Should the Commission maintain that it adopted a decision addressed solely to Hoechst, it would be appropriate to request the minutes of the meeting of the Commission of 1 October 2003 in order to ascertain the number and the form of the decisions adopted on that date in the present case.
Ak by Komisia tvrdila, že prijala rozhodnutie určené výhradne podniku Hoechst, bolo by treba požiadať o zápisnicu zo stretnutia Komisie z 1. októbra 2003, aby bolo možné sa oboznámiť s počtom a formou rozhodnutí prijatých v daný deň v tejto veci.
That is particularly appropriate, since the Commission has departed from its normal procedure in comparable proceedings, which affects the formal regularity of the Decision.
To by bolo vhodné najmä vzhľadom na to, že Komisia sa odchýlila od svojho bežného postupu v podobných konaniach, čo ovplyvnilo formálnu správnosť rozhodnutia.
Even in that case, however, the deletion of the recitals cited above would have been unjustified.
Aj v takom prípade by totiž bolo neopodstatnené zakrytie vyššie citovaných odôvodnení.
Hoechst concludes that the Decision is vitiated by a serious failure to state reasons, which also constitutes a breach of the rights of the defence in the context of the calculation of its fine, in so far as it is impossible to reconstruct the factual premisses on which the Commission relied.
Na základe uvedeného Hoechst dospel k záveru, že v rozhodnutí sa nachádza vážny nedostatok odôvodnenia, čo tiež spôsobuje zásah do práva na obhajobu v rámci stanovenia pokuty, keďže nie je možné rekonštruovať skutkové premisy, na ktorých Komisia toto rozhodnutie založila.
Hoechst emphasises in that regard that the Court, in its judgment of 29 April 2004 in Tokai Carbon and Others v Commission, paragraph 165 above, carried out a thorough check of the method which the Commission used in order to place the undertakings in categories and corrected numerous errors in its calculations.
Hoechst v tejto súvislosti zdôrazňuje, že Súd prvého stupňa v rozsudku z 29. apríla 2004, Tokai Carbon a i./Komisia, už citovanom v bode 165 vyššie, podrobne overil rozdelenie do kategórií, ktoré vykonala Komisia, a opravil viaceré chyby vo výpočte.
In doing so, the Court considered that the market share differentiations of 2% constituted sufficient ground to annul the Commission’s initial decisions relating to the division into categories and the starting amount of the fines.
Súd prvého stupňa takto dospel k záveru, že rozdiel podielov na trhu o 2 % bol dostatočným dôvodom na zrušenie pôvodných rozhodnutí Komisie o rozdelení do kategórií a o východiskovej sume pokút.
The Commission is therefore strictly bound by the criteria for fixing the amount of fines used during the administrative procedure, the non-discriminatory application of which is subject to unlimited individual judicial review.
Komisia je teda striktne viazaná kritériami na stanovenie výšky pokút prijatými počas správneho konania, ktorých nediskriminačné uplatnenie podlieha samostatnému úplnému súdnemu preskúmaniu.
In the Commission’s submission, the legitimate interests of the undertakings concerned in the protection of their business secrets must be taken into account not only during the administrative procedure and at the time of publication of the decision pursuant to Article 21(2) of Regulation No 17, but also when it is notified.
Podľa Komisie sa nemajú oprávnené záujmy dotknutých podnikov na ochranu ich obchodného tajomstva zohľadniť len počas správneho konania a v čase uverejnenia rozhodnutia podľa článku 21 ods. 2 nariadenia č. 17, ale aj pri jeho oznámení.