natgillin/translations-raw huggingface dataset:
By way of argument in favour of an answer in the negative to that question, the Netherlands Government submits that Regulation No 1408/71 is designed to facilitate freedom of movement for workers and their families within the Community. That view is supported by the wording of Article 42 EC, which states that the Council of the European Union is to adopt such measures as are necessary to ensure payment of benefits to persons resident in the territories of Member States.
Ako argument v prospech zápornej odpovede na uvedenú otázku holandská vláda uvádza, že nariadenie č. 1408/71 má uľahčiť voľný pohyb pracovníkov a ich rodín v rámci Spoločenstva, čo je názor, ktorý potvrdzuje aj znenie článku 42 ES, podľa ktorého má Rada Európskej únie prijať opatrenia na zabezpečenie vyplácania dávok osobám s bydliskom na území členských štátov.
Lastly the Netherlands Government states that, if the old-age pension must be calculated in accordance with Article 48(2) of Regulation No 1408/71, this does not mean that it is exportable to a nonMember State to be paid there.
Napokon holandská vláda zdôrazňuje, že ak by sa starobný dôchodok musel vypočítať v súlade s článkom 48 ods. 2 nariadenia č. 1408/71, neznamenalo by to, že je exportovateľný do tretieho štátu, aby tam bol vyplatený.
That question is not addressed by that regulation and is exclusively subject to national legislation.
Táto otázka nie je nariadením upravená a podlieha výlučne vnútroštátnej legislatíve.
The Commission of the European Communities proposes that the answer should be that, when a worker resides outside the Community at the time when he reaches the age of retirement, Article 48 of the Regulation must be applied in the same way as if the worker resided on the territory of the Community.
Komisia Európskych spoločenstiev navrhuje odpovedať tak, že ak má pracovník v čase dovŕšenia dôchodkového veku bydlisko mimo Spoločenstva, článok 48 nariadenia č. 1408/71 sa musí uplatniť rovnako, ako keby mal bydlisko na území Spoločenstva.
For the purpose of the application of that article it is not decisive whether the place of residence is within the Community or outside it.
Otázka, či sa bydlisko nachádza na území Spoločenstva alebo mimo neho, podľa nej nemá žiadny vplyv na uplatnenia tohto ustanovenia.
In this connection, it submits that, under the Court’s caselaw, the sole objective of Regulation No 1408/71 is to ensure coordination between the national schemes.
V tejto súvislosti tvrdí, že z judikatúry Súdneho dvora vyplýva, že nariadenie č. 1408/71 má za cieľ jedine koordinovať vnútroštátne systémy.
It thus allows different national schemes to continue to exist, giving rise to separate claims against different national social security institutions.
Zachováva tak existenciu rôznych vnútroštátnych systémov, v ktorých vznikajú rôzne pohľadávky voči rôznym vnútroštátnym inštitúciám.
Furthermore, it is evident that what matters for the application of those rules is the relationship between a worker and the social security system of a particular Member State under which he has been insured for a given period, rather than the place where an occupational activity is carried out.
Navyše je zjavné, že pre uplatnenie týchto pravidiel je rozhodujúcim kritériom vzťah medzi pracovníkom a systémom sociálneho zabezpečenia členského štátu, v ktorom bol pracovník v danom období poistený, pričom sa neberie do úvahy miesto výkonu pracovnej činnosti.
The Commission concludes that, if the SVB’s reasoning were to be followed, that would deprive the principle of aggregation provided for by Regulation No 1408/71 of much of its effectiveness.
Komisia z toho vyvodzuje, že ak by sa postupovalo v súlade s názorom SVB, podstatne by sa tým znížila účinnosť zásady úhrnu zakotvenej v nariadení č. 1408/71.
None the less, no provision of Community law requires social benefits actually to be paid in nonMember States.
Žiadne ustanovenie práva Spoločenstva však neukladá povinnosť vyplácať dávky sociálneho zabezpečenia v treťom štáte.
The detailed rules for the payment of those benefits continue to be governed by national law.
Spôsob vyplácania týchto dávok naďalej upravuje vnútroštátne právo.
The Greek and Italian Governments essentially share the Commission’s view.
Grécka a talianska vláda v podstate zastávajú rovnaký názor ako Komisia.
The Greek Government also draws attention to the importance of Article 36 of the implementing regulation, which refers to the situation of a claimant who is not resident in the Community when he claims benefits.
Grécka vláda tiež poukazuje na význam článku 36 vykonávacieho nariadenia, ktorý sa zameriava na situáciu žiadateľa, ktorý v čase podania žiadosti o dávky nemá bydlisko na území Spoločenstva.
The Court has held that Article 51 of the EEC Treaty (subsequently Article 51 of the EC Treaty, and now, after amendment, Article 42 EC) leaves in being differences between the Member States’ social security schemes and, consequently, in the rights of persons working in the Member States (Case C-227/89 Rönfeldt [1991] ECR I-323, paragraph 12).
Je potrebné pripomenúť, že Súdny dvor už rozhodol, že článok 51 Zmluvy EHS (zmenený na článok 51 Zmluvy ES, ďalej zmenený, teraz článok 42 ES) zachoval rozdiely medzi systémami sociálneho zabezpečenia členských štátov, a teda aj v právach osôb, ktoré v týchto štátoch pracujú (rozsudok zo 7. februára 1991, Rönfeldt, C-227/89, Zb. s. I-323, bod 12).
Regulation No 1408/71 does not set up a common scheme of social security, but allows different national social security schemes to exist and its sole objective is to ensure the coordination of those schemes (Case 21/87 Borowitz [1988] ECR 3715, paragraph 23).
Nariadenie č. 1408/71 nezavádza spoločný systém sociálneho zabezpečenia, ale zachováva existenciu rôznych vnútroštátnych systémov a jeho jediným cieľom je zabezpečiť koordináciu týchto systémov (rozsudok z 5. júla 1988, Borowitz, 21/87, Zb. s. 3715, bod 23).
It is common ground that Regulation No 1408/71 does not expressly address the situation at issue in the main proceedings, concerning the effect of the place of residence of the person insured when he claims an old-age pension on the calculation of his pension rights in respect of periods worked in various Member States.
Je nesporné, že nariadenie č. 1408/71 sa výslovne nezaoberá takou situáciou, o akú ide vo veci samej, čo sa týka vplyvu miesta bydliska poisteného v čase podania žiadosti o starobný dôchodok na výpočet jeho nárokov na dôchodok za doby odpracované v rôznych členských štátoch.
Article 2 of that regulation requires only, for its application, the fulfilment of two conditions: the worker must be a national of one of the Member States (or be a stateless person or refugee residing within the territory of one of the Member States) and be or have been subject to the legislation of one or several Member States.
Článok 2 uvedeného nariadenia totiž pre svoje uplatnenie vyžaduje len splnenie dvoch podmienok, a síce, aby pracovník bol štátnym príslušníkom niektorého členského štátu (alebo aby mal postavenie osoby bez štátnej príslušnosti alebo utečenca s bydliskom na území niektorého členského štátu), alebo aby podliehal alebo v minulosti podliehal právnym predpisom jedného alebo viacerých členských štátov.
As regards Article 10 of Regulation No 1408/71, it prohibits residence clauses only between Member States.
Pokiaľ ide o článok 10 toho istého nariadenia, ten zakazuje ustanovenia o bydlisku len medzi členskými štátmi.
However, as the Advocate General notes in point 44 of his Opinion, Regulation No 1408/71 seeks to achieve the objective set out in Article 51 of the Treaty by preventing the possible negative effects that the exercise of the freedom of movement for workers could have on the enjoyment, by workers and their families, of social security benefits, in particular so far as concerns the career of migrant workers who have contributed to various social security systems, and thus to provide workers with legal certainty that they will retain the pension rights deriving from their contributions to pension systems in a similar way to a worker who has not exercised his right to freedom of movement within the Community.
Ako však zdôrazňuje generálny advokát v bode 44 svojich návrhov, nariadenie č. 1408/71 sa usiluje dosiahnuť cieľ definovaný v článku 51 Zmluvy tým, že predchádza možným negatívnym účinkom, ktoré by výkon slobody pohybu pracovníkov mohol mať na nároky pracovníkov a členov ich rodín na dávky sociálneho zabezpečenia, najmä pokiaľ ide o pracovný život migrujúcich pracovníkov, ktorí platili poistné do rôznych systémov sociálneho zabezpečenia, čím im má poskytnúť právnu istotu, že si podobne ako pracovníci, ktorí nevykonali svoje právo na voľný pohyb v rámci Spoločenstva, zachovajú nároky na dôchodok vyplývajúce z poistného, ktoré zaplatili v dôchodkovom systéme.
In dealing with the aggregation of insurance periods of less than one year completed under the legislation of a given Member State with insurance periods completed in other Member States, Article 48 of Regulation No 1408/71 contributes to guaranteeing freedom of movement for workers between the Member States.
Tým, že zakotvuje úhrn dôb poistenia kratších ako rok, dosiahnutých v systéme určitého členského štátu, a dôb poistenia dosiahnutých v iných členských štátoch, článok 48 uvedeného nariadenia prispieva k zabezpečeniu slobody pohybu pracovníka medzi členskými štátmi.
Consequently, Article 48, the application of which, moreover, does not depend on the place of residence of the worker when he claims an old-age pension, cannot be interpreted as meaning that the mere fact that he has moved his place of residence to a nonMember State will call into question his right to have his old-age pension calculated in accordance with the rules set out in that article.
Ďalej je potrebné konštatovať, že článok 48, ktorý svoje uplatnenie nepodmieňuje miestom bydliska žiadateľa v čase podania žiadosti o starobný dôchodok, nemožno vykladať tak, že premiestnenie bydliska zo strany dotknutej osoby do tretieho štátu by samo osebe mohlo spochybniť jej právo na výpočet starobného dôchodku v súlade s pravidlami zakotvenými v uvedenom článku.
In addition, it follows from the wording of Article 36(3) of the implementing regulation, first, that an old-age pension claim can be submitted by a non-resident in a Member State and, secondly, it must be addressed to a competent institution of the Member State to whose legislation the claimant was last subject.
Okrem toho zo znenia článku 36 ods. 3 vykonávacieho nariadenia jednak vyplýva, že žiadosť o starobný dôchodok môže nerezident podať v niektorom členskom štáte, a jednak, že žiadosť musí byť adresovaná príslušnej inštitúcii členského štátu, ktorého právne predpisy sa na žiadateľa naposledy vzťahovali.
The Community legislature has indeed, therefore, envisaged a situation such as that of Mr Chuck, as a resident of a nonMember State and a former worker who has paid contributions in several Member States.
Zákonodarca Spoločenstva teda počítal s takou situáciou, v akej sa nachádza pán Chuck ako rezident tretieho štátu, ktorý kedysi pracoval a platil poistné vo viacerých členských štátoch.
It follows from the foregoing that the principle of the aggregation of periods worked in Member States as set out in Article 48(2) of Regulation No 1408/71 must be applied to a worker in a situation such as that of Mr Chuck for the purpose of calculating his old-age pension.
Z uvedeného vyplýva, že na pracovníka, ktorý sa nachádza v rovnakej situácii ako pán Chuck, sa pri výpočte jeho starobného dôchodku musí vzťahovať zásada úhrnu dôb odpracovaných v členských štátoch, tak ako je definovaná v článku 48 ods. 2 nariadenia č. 1408/71.
Moreover, it should be pointed out that the last Member State concerned is not subject to an obligation to pay that pension in a nonMember State.
Okrem toho je namieste zdôrazniť, že posledný dotknutý členský štát nemá povinnosť vyplatiť tento dôchodok na území tretieho štátu.
The Court, following the example of the Advocate General, would point out that, while Article 10 of Regulation No 1408/71 introduces a binding right to have a pension paid in any Member State, neither that regulation nor any provision of Community law requires Member States to pay pensions in nonMember States.
Je totiž potrebné zdôrazniť, ako to urobil generálny advokát, že hoci článok 10 nariadenia č. 1408/71 zakotvuje vymáhateľný nárok na výplatu dôchodku v ktoromkoľvek členskom štáte Spoločenstva, ani nariadenie, ani žiadne ustanovenie práva Spoločenstva nevyžaduje od členských štátov vyplácanie dôchodkov do tretích štátov.
It follows that the detailed arrangements for paying such an old-age pension remain subject to the provisions of the national law of the Member State of the institution responsible for paying the pension.
Z toho vyplýva, že spôsob výplaty takéhoto starobného dôchodku sa naďalej spravuje ustanoveniami vnútroštátneho práva členského štátu, v ktorom sa nachádza inštitúcia dlhujúca tento dôchodok.
In the light of the foregoing considerations, the answer to the question referred must be that Article 48(2) of Regulation No 1408/71 requires the competent institution of the last Member State in which a worker who is a national of a Member State resided to take into account, in the calculation of the old-age pension of that worker, who, when he submits his pension claim is resident in a nonMember State, of the periods worked in another Member State under the same conditions as if that worker still resided in the Community.
Vzhľadom na všetky uvedené úvahy je na položenú otázku potrebné odpovedať tak, že článok 48 ods. 2 nariadenia č. 1408/71 ukladá príslušnej inštitúcii členského štátu, v ktorom mal pracovník, štátny príslušník niektorého členského štátu, naposledy bydlisko, aby pri výpočte starobného dôchodku tohto pracovníka, ktorý má v čase podania žiadosti o výplatu dôchodku bydlisko v treťom štáte, zohľadnila doby odpracované v inom členskom štáte za rovnakých podmienok, ako keby mal tento pracovník stále bydlisko na území Spoločenstva.
Article 48(2) of Council Regulation (EEC) No 1408/71 of 14 June 1971 on the application of social security schemes to employed persons, to selfemployed persons and to members of their families moving within the Community, as amended and updated by Regulation (EC) No 631/2004 of the European Parliament and of the Council of 31 March 2004 , requires the competent institution of the last Member State in which a worker who is a national of a Member State resided to take into account, in calculating the old-age pension of that worker, who, when he submits his pension claim, is resident in a nonMember State, of the periods worked in another Member State under the same conditions as if that worker still resided in the European Community.
Článok 48 ods. 2 nariadenia Rady (EHS) č. 1408/71 zo 14. júna 1971 o uplatňovaní systémov sociálneho zabezpečenia na zamestnancov, samostatne zárobkovo činné osoby a ich rodinných príslušníkov, ktorí sa pohybujú v rámci spoločenstva, v znení zmenenom, doplnenom a aktualizovanom nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 631/2004 z 31. marca 2004 ukladá príslušnej inštitúcii členského štátu, v ktorom mal pracovník, štátny príslušník niektorého členského štátu, naposledy bydlisko, aby pri výpočte starobného dôchodku tohto pracovníka, ktorý má v čase podania žiadosti o výplatu dôchodku bydlisko v treťom štáte, zohľadnila doby odpracované v inom členskom štáte za rovnakých podmienok, ako keby mal tento pracovník stále bydlisko na území Európskeho spoločenstva.
Case C-346/06
Vec C-346/06
Dirk Rüffert, in his capacity as liquidator of the assets of Objekt und Bauregie GmbH & Co. KG v Land Niedersachsen (Reference for a preliminary ruling from the Oberlandesgericht Celle)
Dirk Rüffert, správca konkurznej podstaty Objekt und Bauregie GmbH & Co. KG proti Spolkovej krajine Dolné Sasko (návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný Oberlandesgericht Celle)
(Article 49 EC — Freedom to provide services — Restrictions — Directive 96/71/EC — Posting of workers in the context of the provision of services — Procedures for the award of public works contracts — Social protection of workers)
„Článok 49 ES — Slobodné poskytovanie služieb — Obmedzenia — Smernica 96/71/ES — Vysielanie pracovníkov uskutočnené v rámci poskytovania služieb — Postupy verejného obstarávania prác — Sociálna ochrana pracovníkov“
Opinion of Advocate General Bot delivered on 20 September 2006 . . . . . .
Návrhy prednesené 20. septembra 2007 — generálny advokát Y. Bot . . . . . .
I - 1993Judgment of the Court (Second Chamber), 3 April 2008 . . . . . . . . . . .
Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 3. apríla 2008 . . . . . . . . . .
Freedom to provide services — Posting of workers in the framework of the provision of services — Directive 96/71
Slobodné poskytovanie služieb — Vysielanie pracovníkov uskutočnené v rámci poskytovania služieb — Smernica 96/71
(European Parliament and Council Directive 96/71, Art. 3(1) and (8))
(Smernica Európskeho parlamentu a Rady 96/71, článok 3 ods. 1 a článok 8)
(European Parliament and Council Directive 96/71, Art. 3)
(Smernica Európskeho parlamentu a Rady 96/71, článok 3)
(European Parliament and Council Directive 96/71)
(Smernica Európskeho parlamentu a Rady 96/71)
Freedom to provide services — Restrictions — Posting of workers in the framework of the provision of services
Slobodné poskytovanie služieb — Obmedzenia — Vysielanie pracovníkov uskutočnené v rámci poskytovania služieb
(Art. 49 EC; European Parliament and Council Directive 96/71, Art. 3(1))
(Článok 49 ES; Smernica Európskeho parlamentu a Rady 96/71, článok 3 ods. 1)
in the framework of the transnational provision of services.
štátoch v rámci poskytovania nadnárodných služieb.
(see paras 26, 30, 31)
(pozri body 26, 30, 31)
Therefore, such a rate of pay cannot be considered to constitute a minimum rate of pay within the meaning of Article 3(1)(c) of Directive 96/71 which Member States are entitled to impose, pursuant to that directive, on undertakings established in other Member States,
Článok 3 ods. 7 smernice 96/71 o vysielaní pracovníkov v rámci poskytovania služieb nemožno vykladať tak, že umožňuje hostiteľskému členskému štátu viazať poskytovanie služieb na svojom území na splnenie pracovných
Article 3(7) of Directive 96/71 concerning the posting of workers in the framework of the provision of services cannot be interpreted as allowing the host Member State to make the provision of services in its territory conditional on the observance of terms
Právny predpis ukladajúci verejnému obstarávateľovi povinnosť, aby zadával zákazky na práce len takým podnikom, ktoré sa pri predložení ponuky písomne zaviažu, že svojim zamestnancom zaplatia za vykonanie prác minimálne odmenu upravenú podľa kolektívnej zmluvy uplatniteľnej v mieste výkonu uvedených prác, bez toho, aby uvedená zmluva mohla byť považovaná za všeobecne uplatniteľnú, nestanovuje mzdovú tarifu v súlade s jedným zo spôsobov, ktoré upravuje článok 3 ods. 1 prvý pododsek prvá a druhá zarážka a článok 8 druhý odsek smernice 96/71 o vysielaní pracovníkov v rámci poskytovania služieb.
and conditions of employment which go beyond the mandatory rules for minimum protection.
podmienok a podmienok zamestnania, idúc nad rámec kogentných pravidiel minimálnej ochrany.
A Member State is not entitled to impose, pursuant to Directive 96/71, on undertakings established in other Member States, a rate of pay provided for by a collective agreement in force at the place where the services concerned are performed and not declared to be of general application, by requiring, by a measure of a legislative nature, the contracting authority to designate as contractors for public works contracts only contractors which, when submitting their tenders, agree in writing to pay their employees, in return for performance of the services concerned, at least the wage provided for in the collective agreement.
Členský štát nemá právo uložiť na základe smernice 96/71 podnikom usadeným v iných členských štátoch mzdovú tarifu stanovenú kolektívnou zmluvou uplatniteľnou v mieste výkonu dotknutých prác a nevyhlásenou za všeobecne uplatniteľnú opatrením legislatívneho charakteru, ktoré ukladá verejnému obstarávateľovi povinnosť, aby zadával zákazky na práce len takým podnikom, ktoré sa pri predložení ponuky písomne zaviažu, že svojim zamestnancom zaplatia za vykonanie prác minimálne takú odmenu, akú stanovuje uvedená kolektívna zmluva.
As regards the matters referred to in Article 3(1), first subparagraph, (a) to (g), Directive 96/71 expressly lays down the degree of protection for workers of undertakings established in other Member States who are posted to the territory of the host Member State which the latter State is entitled to require those undertakings to observe.
Pokiaľ totiž ide o oblasti uvedené v článku 3 ods. 1 prvom pododseku písm. a) až g) smernice 96/71, táto smernica výslovne určuje stupeň ochrany, ktorej povinnosť dodržiavania je hostiteľský členský štát oprávnený uložiť podnikom usadeným v iných členských štátoch v prospech svojich pracovníkov vyslaných na územie uvedeného hostiteľského štátu.
Therefore — without prejudice to the right of undertakings established in other Member States to sign of their own accord a collective labour agreement in the host Member State, in particular in the context of a commitment made to their own posted staff, the terms of which might be more favourable — the level of protection which must be guaranteed to workers posted to the territory of the host Member State is limited, in principle, to that provided for in Article 3(1), first subparagraph, (a) to (g), of Directive 96/71, unless, pursuant to the law or collective agreements in the Member State of origin, those workers already enjoy more favourable terms and conditions of employment as regards the matters referred to in that provision.
Preto s výhradou možnosti podnikov usadených v iných členských štátoch pristúpiť dobrovoľne v hostiteľskom členskom štáte k prípadne výhodnejšej kolektívnej pracovnej zmluve, najmä v rámci záväzku prevzatého voči svojim vyslaným pracovníkom, úroveň ochrany, ktorá sa musí zaručiť vyslaným pracovníkom na území hostiteľského členského štátu, je v zásade ohraničená na úroveň, ktorú stanovuje článok 3 ods. 1 prvý pododsek písm. a) až g) smernice 96/71 s výnimkou toho, ak by uvedení pracovníci požívali už na základe zákona alebo kolektívnych zmlúv v členskom štáte pôvodu výhodnejšie pracovné podmienky a podmienky zamestnania, pokiaľ ide o oblasti uvedené v zmienenom ustanovení.
Directive 96/71 concerning the posting of workers in the framework of the provision of services, read in the light of Article 49 EC, precludes an authority of a Member State from adopting a measure of a legislative nature requiring the contracting authority to designate as contractors for public works contracts only contractors which, when submitting their tenders, agree in writing to pay their employees, in return for performance of the services concerned, at least the wage provided for in the collective agreement in force at the place where those services
Smernica 96/71 o vysielaní pracovníkov v rámci poskytovania služieb vykladaná v spojení s článkom 49 ES bráni opatreniu legislatívneho charakteru, ktoré prijal orgán členského štátu a ktoré ukladá verejnému obstarávateľovi povinnosť, aby zadával zákazky na práce len takým podnikom, ktoré sa pri predložení ponuky písomne zaviažu, že svojim zamestnancom zaplatia za vykonané práce minimálne takú odmenu, akú stanovuje kolektívna zmluva, ktorá je
SUMMARY — CASE C-346/06 are performed, where that remuneration was not determined by one of the means laid down in Article 3(1) and (8) of the directive.
ABSTRAKT — VEC C-346/06 uplatniteľná v mieste výkonu týchto prác, keďže uvedené odmeňovanie nebolo určené ako jeden zo spôsobov stanovených v článku 3 ods. 1 a 8 smernice.