natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Still referring to the principle of equivalence, the Court adds that ‘where, pursuant to rules of national law, the administration is required to withdraw an administrative decision which has become final if that decision is manifestly incompatible with domestic law, that same obligation must exist if the decision is manifestly incompatible with Community law’.
Pokiaľ ide opäť o zásadu ekvivalencie, Súdny dvor zdôrazňuje, že „ak je správny orgán podľa vnútroštátneho práva povinný zrušiť právoplatné správne rozhodnutie, ktoré je zjavne nezlučiteľné s vnútroštátnym právom, rovnaká povinnosť musí existovať v prípade, ak je toto rozhodnutie zjavne nezlučiteľné s právom Spoločenstva“. 37
37 After giving the national court some guidance, 38the Court leaves it to the latter ‘to ascertain whether legislation which is clearly incompatible with Community law, such as that on which the fee assessments at issue in the main proceedings is based, constitutes manifest unlawfulness within the meaning of the national law concerned’. 39
„posúdiť, či právna úprava, ktorá je jasne v rozpore s právom Spoločenstva, akou je právna úprava, o ktorú sa opierajú rozhodnutia o uložení poplatku vo veci samej, je zjavne protiprávna v zmysle príslušného vnútroštátneho práva“. 39
The principle of equivalence requires that all the national procedural rules ‘apply without distinction to appeals on the ground of infringement of Community law and to appeals on the ground of disregard of national law’.
Pokiaľ totiž ide o zásadu ekvivalencie, vyžaduje, aby sa vnútroštátne procesné pravidlá „uplatňovali bez rozdielu na opravné prostriedky založené na porušení práva Spoločenstva a opravné prostriedky založené na porušení vnútroštátneho práva“.
35 It follows, according to the Court, that ‘if the national rules applicable to appeals impose an obligation to withdraw an administrative act that is unlawful under domestic law, even though that act has become final, where to uphold that act would be “outright intolerable”, the same obligation to withdraw must exist under equivalent conditions in the case of an administrative act which does not comply with Community law’.
35Podľa Súdneho dvora z toho vyplýva, že „ak vnútroštátne predpisy, ktoré sa uplatňujú na opravné prostriedky, ukladajú povinnosť zrušiť správny akt, ktorý je protiprávny so zreteľom na vnútroštátne právo, hoci sa tento akt stal právoplatným, ak by zachovanie jeho platnosti bolo ‚jednoducho neudržateľné‘, rovnaká povinnosť zrušiť akt sa musí za rovnocenných podmienok vzťahovať na správny akt, ktorý je v rozpore s právom Spoločenstva“.
36 The Court will therefore guide the national court for the
36 Súdny dvor preto
35 — i-21 Germany and Arcor, paragraph 62.36 — Ibidem, paragraph 63.
35 — Rozsudok i-21 Germany a Arcor, už citovaný, bod 62.36 — Tamže, bod 63.
Consequently the Court’s reply to the referring court is worded as follows: the decision is incompatible with Community law as subsequently interpreted by the Court.
Z toho vyplýva táto odpoveď Súdneho dvora vnútroštátnemu súdu: v prípade nezlučiteľnosti tohto rozhodnutia s právom Spoločenstva, ako ho neskôr vyložil Súdny dvor.
Therefore national procedural law is to apply fully in accordance with the principle of procedural autonomy of the Member States.
Preto sa vnútroštátne procesné právo musí uplatňovať úplne v súlade so zásadou procesnej autonómie členských štátov.
‘Article 10 EC, read in conjunction with Article 11(1) of Directive 97/13, requires the national court to ascertain whether legislation which is clearly incompatible with the Community law … constitutes manifest unlawfulness within the meaning of the national law concerned.
„Článok 10 ES v spojení s článkom 11 ods. 1 smernice 97/13 ukladá vnútroštátnemu súdu povinnosť posúdiť, či právna úprava, ktorá je jasne v rozpore s právom Spoločenstva… je zjavne protiprávna v zmysle príslušného vnútroštátneho práva.
If that is the case, it is for the national court to draw the necessary conclusions under its national law with regard to the withdrawal of [the fee assessments].’ 40
Ak je tomu tak, je vecou tohto vnútroštátneho súdu vyvodiť všetky dôsledky, ktoré z toho podľa jeho vnútroštátneho práva vyplývajú, pokiaľ ide o zrušenie [rozhodnutí o uložení poplatku].“ 40
However, if it is shown that a national procedural rule preventing the review of a final decision is contrary to the principle of equivalence and/or the principle of effectiveness, that rule should be disregarded by the national court.
Ak sa však ukáže, že vnútroštátny procesný právny predpis, ktorý bráni opätovnému preskúmaniu právoplatného rozhodnutia je v rozpore so zásadou ekvivalencie a/alebo so zásadou efektivity, takýto právny predpis by vnútroštátny súd nemal uplatniť.
The recent caselaw concerning the review of final administrative and judicial decisions may, in my view, be summarised as follows.
Domnievam sa, že nedávna judikatúra v oblasti opätovného preskúmania právoplatných správnych a súdnych rozhodnutí sa môže zhrnúť takto.
Regarding the specific issue of the review of final administrative decisions, Article 10 EC produces effects the nature and intensity of which vary, depending on the situation.
Pokiaľ ide konkrétne o problém týkajúci sa opätovného preskúmania právoplatných správnych rozhodnutí, článok 10 ES vyvoláva účinky, ktorých povaha a pôsobnosť sa odlišujú podľa konkrétneho prípadu.
Having regard to the importance of the principles of legal certainty and res judicata in the Community and national legal systems, the rule is that Community law does not require a national authority to reopen a final decision which it has adopted, even if
Vzhľadom na dôležitosť, ktorú majú zásada právnej istoty a zásada res iudicata v právnom poriadku Spoločenstva, ako aj v jednotlivých vnútroštátnych právnych poriadkoch, platí, že právo Spoločenstva neukladá vnútroštátnemu orgánu zrušiť právoplatné rozhodnutie, ktoré prijal, a to ani
Thus it is clear from i-21 Germany and Arcor that, in the case of a final administrative decision which has not been the subject of an appeal to a court, Article 10 EC, in conjunction with the Community provision which is alleged to have been infringed, requires at the very least the national court to which the matter has been referred by
Z už citovaného rozsudku i-21 Germany a Arcor teda vyplýva, že v prípade právoplatného správneho rozhodnutia, ktoré nebolo predmetom súdneho konania, článok 10 ES v spojení s ustanovením práva Spoločenstva, ktorého porušenie sa namieta, zaväzuje vnútroštátny súd, ktorému bola vec predložená
OPINION OF MR BOT — CASE C-2/06 reason of the competent national authority’s refusal to review the decision to verify that the procedural rules of national law do not result, through the principle of equivalence, in it being necessary to review and, where appropriate, withdraw the decision.
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA — Y. BOT — VEC C-2/06 v dôsledku toho, že príslušný vnútroštátny orgán odmietol opätovne preskúmať toto rozhodnutie, aby aspoň zistil, či procesné právne predpisy vlastného vnútroštátneho práva nevedú na základe zásady ekvivalencie k tomu, že opätovné preskúmanie a prípadne zrušenie tohto rozhodnutia je povinné.
explained by the special nature of the situation in question. Where Community law is misinterpreted by a national court against whose decisions there is no judicial remedy under national law and that court infringes its obligation under the third paragraph of Article 234 EC to seek a preliminary ruling, Article 10 EC has the effect of converting the power conferred upon an administrative body by national law into an obligation to review a final administrative decision contrary to Community law and, depending on the outcome of the review, to withdraw that decision.
práva Spoločenstva vnútroštátnym súdom, ktorého rozhodnutia nemožno napadnúť opravnými prostriedkami podľa vnútroštátneho práva, ako aj pri porušení povinnosti vnútroštátneho súdu podať návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 234 tretieho odseku ES má článok 10 ES za následok, že sa možnosť, ktorú správnemu orgánu priznáva vlastné vnútroštátne právo, mení na povinnosť opätovného preskúmania právoplatného správneho rozhodnutia, ktoré je v rozpore s právom Spoločenstva, a na základe výsledkov tohto preskúmania na povinnosť zrušiť alebo ponechať v platnosti toto rozhodnutie.
Here Article 10 EC requires every means potentially available in national procedural law to be used to bring about, if national procedural law so authorises, the review and, as the case may be, the withdrawal of the final administrative decision which is contrary to Community law.
Článok 10 ES ukladá povinnosť použiť všetky prostriedky, ktoré sú potenciálne k dispozícii podľa vnútroštátneho procesného práva, aby sa dosiahlo opätovné preskúmanie a prípadne zrušenie právoplatného správneho rozhodnutia, ktoré je v rozpore s právom Spoločenstva, pokiaľ to vnútroštátne právo umožňuje.
The approach taken in Kühne & Heitz therefore provides a means of mitigating, through Article 10 EC, the negative effects of the lack of a reference for a preliminary ruling in the situation referred to in the third paragraph of Article 234 EC, by offering individuals who have exhausted the remedies available under domestic law a further opportunity to assert the rights conferred upon them by Community law. 80.
Riešenie, ktoré vyplýva z už citovaného rozsudku Kühne & Heitz, preto pomocou článku 10 ES umožňuje zmierniť negatívne účinky, ktoré vyvoláva nepodanie návrhu na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 234 tretieho odseku ES, pričom osobám podliehajúcim súdnej právomoci, ktoré podali opravné prostriedky upravené v príslušnom vnútroštátnom práve, ponúka novú možnosť uplatniť práva, ktoré im priznáva právo Spoločenstva. 80.
As regards the situation to which Kühne & Heitz relates, the Court itself has laid down the conditions in which an administrative body is required to review such a decision. It is true that, among those conditions, the first to be mentioned is that the body in question has power under national law to reopen the decision. The existence of an obligation of review does therefore depend, above all, on the existence of a national procedural rule conferring such a power upon the competent administrative body. 83.
Pokiaľ ide o prípad uvedený v už citovanom rozsudku Kühne & Heitz, sám Súdny dvor stanovil podmienky, za ktorých je správny orgán povinný opätovne preskúmať právoplatné rozhodnutie. Medzi týmito podmienkami je nepochybne prvou podmienka, podľa ktorej má tento orgán podľa vnútroštátneho práva právomoc zrušiť toto rozhodnutie. Existencia povinnosti opätovného preskúmania teda závisí predovšetkým na existencii vnútroštátneho procesného právneho predpisu, ktorý príslušnému správnemu orgánu priznáva takúto možnosť. 83.
As the Finnish Government observes, 41correctly in my view taking account of the present case-law, Kühne & Heitz laid down the conditions in which an obligation of review exists in any event. However, 81.
Ako, podľa môjho názoru, vzhľadom na aktuálnu judikatúru správne pripomenula fínska vláda, 41už citovaný rozsudok Kühne & Heitz vymedzil podmienky, za ktorých stále existuje povinnosť opätovného preskúmania. Právo Spoločenstva však nebráni tomu, aby 81.
However, this concession to the procedural autonomy of the Member States stops there, a fact which in my view can be
Takýto ústupok procesnej autonómii členských štátov však nesiaha ďalej, čo sa dá podľa môjho názoru vysvetliť zvláštnosťou tohto prípadu. Pri nesprávnom výklade
41 — Observations of the Finnish Government, paragraph 15.
41 — Pripomienky fínskej vlády, bod 15.
Community law does not preclude a review in other circumstances too, when that is permitted by the national procedural rules.
KEMPTER mohlo dôjsť k opätovnému preskúmaniu aj za iných okolností, pokiaľ to vnútroštátne procesné právne predpisy umožňujú.
Kempter, the Finnish Government and the Commission consider that the reply to that question should be in the negative.
Kempter, fínska vláda a Komisia sa domnievajú, že na túto otázku je potrebné odpovedať záporne.
First of all, the Commission observes that neither the grounds nor the operative part of Kühne & Heitz indicate that it is a condition that the person concerned should have contested the administrative act in question before the national courts by relying on Community law. 84.
Komisia predovšetkým pripomína, že podmienka, na základe ktorej mala dotknutá osoba napadnúť predmetný správny akt na vnútroštátnom súde s odvolaním sa na právo Spoločenstva nevyplýva ani z odôvodnenia, ani z výroku už citovaného rozsudku Kühne & Heitz. 84.
As the factual and legal context of the present case is similar to that in Kühne & Heitz, the present reference for a preliminary ruling should be approached from the same viewpoint as that chosen by the Court in Kühne & Heitz. B — The first question referred
Keďže skúmaná vec má porovnateľný skutkový a právny kontext ako vec, ktorá viedla k už citovanému rozsudku Kühne & Heitz, je podľa môjho názoru potrebné analyzovať tento návrh na začatie prejudiciálneho konania z rovnakého hľadiska, ako to urobil Súdny dvor v uvedenom rozsudku. B — O prvej prejudiciálnej otázke
The Finnish Government considers, moreover, that such a condition could make it impossible in practice to exercise rights conferred by Community law and could thus run counter to the principle of effectiveness.
Fínska vláda okrem toho pripomína, že podobná podmienka by mohla prakticky spôsobiť nemožnosť výkonu práv uznaných právnym poriadkom Spoločenstva, a preto by mohla byť v rozpore so zásadou efektivity.
The Finnish Government also agrees with the referring court’s opinion that, if a national court has failed to recognise the significance of a question of Community law, that should not be held against the citizen affected.
Táto vláda tiež súhlasí s názorom, ktorý vyjadril vnútroštátny súd a ktorý spočíva v tom, že ak si samotné vnútroštátne súdy neuvedomili význam otázky výkladu práva Spoločenstva, nie je vhodné to vytýkať poškodenému jednotlivcovi.
In addition, Kempter and the Commission observe that the obligation of national courts ruling at last instance to seek a preliminary ruling under the third paragraph of Article 234 EC cannot depend on the parties so requesting the court in question or their pleading an infringement of Community law.
Okrem toho Kempter a Komisia pripomínajú, že povinnosť podať návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorú majú vnútroštátne súdy rozhodujúce v poslednom stupni v zmysle článku 234 tretieho odseku ES, nemôže závisieť na skutočnosti, či účastníci konania podajú v tomto zmysle návrh vnútroštátnemu súdu alebo na skutočnosti, či namietnu porušenie práva Spoločenstva.
The national court’s first question is, in substance, whether, in order to be fulfilled, the condition laid down in Kühne & Heitz that the decision of a national court ruling at final instance is, in the light of a decision given by the Court subsequent to it, based on a misinterpretation of Community law which was adopted without a question being referred to the Court for a preliminary ruling under the third paragraph of Article 234 EC presupposes that the claimant in the main proceedings relied on Community law in the legal action under national law brought by him against the disputed administrative decision. I - 433
Touto prvou otázkou vnútroštátny súd v podstate navrhuje, aby Súdny dvor rozhodol, či sa na to, aby bola splnená podmienka vyplývajúca z už citovaného rozsudku Kühne & Heitz, podľa ktorej rozhodnutie vnútroštátneho súdu, ktorý rozhoduje v poslednom stupni, je so zreteľom na neskoršiu judikatúru Súdneho dvora založené na nesprávnom výklade práva Spoločenstva, ktorý bol vykonaný bez toho, aby bol Súdnemu dvoru podaný návrh na začatie prejudiciálneho konania za podmienok stanovených v článku 234 treťom odseku ES, vyžaduje, aby sa žalobca v konaní vo veci samej v rámci súdneho konania podľa vnútroštátneho práva proti napadnutému správnemu rozhodnutiu odvolal na právo Spoločenstva. I - 433
OPINION OF MR BOT — CASE C-2/06 the national court ruling at final instance ‘is, in the light of a decision given by the Court subsequent to it, based on a misinterpretation of Community law which was adopted without a question being referred to the Court for a preliminary ruling under [the third paragraph of Article 234] EC’. 42
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA — Y. BOT — VEC C-2/06 tretej podmienky: rozsudok vnútroštátneho súdu, ktorý rozhoduje v poslednom stupni „je vzhľadom na judikatúru Súdneho dvora, ktorá po ňom nasledovala, založený na nesprávnom výklade práva Spoločenstva, ktorý bol prijatý bez toho, aby bol na Súdny dvor podaný návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa podmienok stanovených v článku 234 treťom odseku ES“. 42
The Czech Government takes the view that review and amendment of a final administrative decision presuppose that the person concerned challenged the decision before the national courts in reliance on Community law only if those courts have, under domestic law, neither the power nor an obligation to apply that law of their own motion and that does not at the same time impede observance of the principles of equivalence and effectiveness.
Česká vláda uvádza, že opätovné preskúmanie a oprava právoplatného správneho rozhodnutia predpokladajú, aby dotknutá osoba podala proti tomuto rozhodnutiu opravný prostriedok na vnútroštátne súdy a odvolala sa pritom na právo Spoločenstva iba vtedy, ak tieto súdy nemajú v zmysle vnútroštátneho práva ani možnosť, ani povinnosť uplatniť bez návrhu právo Spoločenstva a táto okolnosť zároveň nebráni zásade ekvivalencie a zásade efektivity.
Worded in that way, the third condition of Kühne & Heitz is founded on two factors which are closely connected. First, the decision of the court ruling at final instance is based on a misinterpretation of Community law. Second, that court did not refer a question to the Court for a preliminary ruling, contrary to the third paragraph of Article 234 EC. 91.
Takto formulovaná tretia podmienka už citovaného rozsudku Kühne & Heitz vychádza z dvoch úzko súvisiacich prvkov. Na jednej strane je rozhodnutie súdu, ktorý rozhoduje v poslednom stupni, založené na nesprávnom výklade práva Spoločenstva a na druhej strane tento súd nepodal Súdnemu dvoru návrh na začatie prejudiciálneho konania, čím porušil článok 234 tretí odsek ES. 91.
Like Kempter, the Finnish Government and the Commission, I think that, in the situation referred to in Kühne & Heitz, the review and, as the case may be, the withdrawal of a final administrative decision which are intended to take account of the interpretation of a provision of Community law given by the Court in the meantime do not require the claimant to have relied on Community law in the context of the legal action under domestic law brought by him against such a decision, for the following reasons. 94.
Rovnako ako Kempter, fínska vláda a Komisia sa domnievam, že v prípade uvedenom v už citovanom rozsudku Kühne & Heitz opätovné preskúmanie a prípadne zrušenie právoplatného správneho rozhodnutia s cieľom zohľadniť výklad príslušných ustanovení práva Spoločenstva, ktorý medzičasom vykonal Súdny dvor, nie je podmienené tým, aby dotknutá osoba napadla toto rozhodnutie pred vnútroštátnym súdom s odvolaním sa na právo Spoločenstva v rámci súdneho konania podľa vnútroštátneho práva, a to z týchto dôvodov. 94.
On the other hand, the Court does not expressly require the claimant in the main proceedings to have relied on Community law before the abovementioned court.
Naopak, Súdny dvor výslovne nevyžaduje, aby sa žalobca v konaní vo veci samej odvolával na tomto súde na právo Spoločenstva.
43It is therefore of no consequence whether the court against whose decisions there is no judicial remedy under national law applied
43Preto je bezvýznamné, či súd, ktorého rozhodnutie nie je možné napadnúť
42 — Kühne & Heitz, paragraph 28( emphasis added). 43 — The mere fact that the claimant undertaking in Kühne & Heitz does appear to have relied on Community law before the national court ruling at final instance does not seem to me such as to prove that, in formulating the third condition, the Court implicitly required Community law to be relied upon before the national court ruling at final instance. On this point, see the observations of Kühne & Heitz in that case, paragraph 22. More precisely, the undertaking states that, in the course of the proceedings which led to the judgment of the College van Beroep voor het bedrijfsleven (Administrative Court of Trade and Industry, Netherlands) of 22 November 1991, it relied on the judgment in Case 327/82 Ekro [1984] ECR 107. 92.
42 — Rozsudok Kühne & Heitz, už citovaný, bod 28 (kurzívou zvýraznil generálny advokát). 43 — Samotná skutočnosť, že sa zdá, že vo veci, ktorá viedla k už citovanému rozsudku Kühne & Heitz žalujúci podnik poukázal na právo Spoločenstva na vnútroštátnom súde, ktorý rozhoduje v poslednom stupni, podľa môjho názoru nepreukazuje, že pri formulovaní tretej podmienky Súdny dvor implicitne uložil povinnosť, že je potrebné odvolávať sa na právo Spoločenstva pred súdom, ktorý rozhoduje v poslednom stupni. V tejto súvislosti pozri pripomienky, ktoré v tejto veci predložil Kühne & Heitz, bod 22. Presnejšie povedané, podnik uvádza, že sa v priebehu konania, v ktorom bol vydaný rozsudok College van Beroep voor het bedrijfsleven z 22. novembra 1991, odvolal na rozsudok z 18. januára 1984, Ekro (327/82, Zb. s. 107). 92.
First, a requirement that the claimant must have relied on Community law in the legal action brought by him under domestic law does not follow at all from the wording of the third condition laid down by the Court in Kühne & Heitz with a view to giving rise to an obligation on the part of the competent administrative authority to carry out a review. It is appropriate once more to cite the words used by the Court when laying down the third condition: the judgment of I - 434
V prvom rade uvádzam, že požiadavka, na základe ktorej by sa mal žalobca odvolať na právo Spoločenstva v rámci súdneho konania podľa vnútroštátneho práva vôbec nevyplýva zo znenia tretej podmienky, ktorú Súdny dvor uviedol v už citovanom rozsudku Kühne & Heitz v súvislosti so vznikom povinnosti opätovného preskúmania na strane príslušného vnútroštátneho správneho orgánu. Je vhodné znova citovať slová, ktoré použil Súdny dvor pre vymedzenie I - 434
KEMPTER refer a question to the Court of Justice or on a requirement that he has based the pleas in support of his action on Community law.
KEMPTER nie je podmienená ani skutočnosťou, či žalobca v konaní vo veci samej podal návrh, aby sa vnútroštátny súd obrátil na Súdny dvor s návrhom na začatie prejudiciálneho konania, ani požiadavkou, aby opieral dôvody na podporu svojej žaloby o právo Spoločenstva.
Community law on the initiative of the parties to the main proceedings or of its own motion.
opravným prostriedkom podľa vnútroštátneho práva, uplatnil právo Spoločenstva na podnet účastníkov konania vo veci samej alebo z vlastného podnetu.
What is important, having regard to the wording used by the Court, is that the judicial decision in question is based on a misinterpretation of Community law and therefore shows that it has been misapplied, without the court in question having considered it necessary to seek a preliminary ruling on a question of interpretation from the Court of Justice.
Vzhľadom na formuláciu Súdneho dvora je preto podstatné, aby sa predmetné súdne rozhodnutie zakladalo na nesprávnom výklade práva Spoločenstva, a teda aby poukázalo na nesprávne uplatňovanie tohto práva bez toho, aby tento súd považoval za potrebné požiadať Súdny dvor o výklad v prejudiciálnom konaní.
That does appear to have happened in the present case.
Zdá sa, že to sa stalo v prejednávanej veci.