natgillin/translations-raw huggingface dataset:
ICUNA.COM v PARLIAMENT under the first paragraph of Article 87(3) of the Rules of Procedure, the Court of First Instance may order that the costs be shared or that the parties bear their own costs where each party succeeds on some and fails on other heads of claim, or where the circumstances are exceptional.
ICUNA.COM/PARLAMENT článku 87 ods. 3 prvého pododseku rokovacieho poriadku môže Súd prvého stupňa rozdeliť náhradu trov konania alebo rozhodnúť tak, že každý z účastníkov konania znáša svoje vlastné trovy konania, ak účastníci konania mali úspech len v časti predmetu konania alebo z výnimočných dôvodov.
The decision of 1 December 2006, which forms the subjectmatter of the action in Case T-383/06, was annulled after the action had been brought by a decision adopted by the Parliament in accordance with the procedure laid down concerning invitations to tender.
Rozhodnutie z 1. decembra 2006, ktoré je predmetom žaloby vo veci T-383/06, bolo zrušené po podaní žaloby rozhodnutím prijatým Parlamentom v súlade s konaním vo veci verejného obstarávania.
However, it is conceivable, in view of the file both in these cases and in the corresponding proceedings for interim relief, that the Parliament’s conduct in connection with the procedure for the award of the contract gave rise to the commencement of the action in Case T-383/06 and the application for interim measures in Case T-383/06 R. Accordingly, the applicant must bear half of its own costs in Cases T-383/06 and T-383/06 R, while the Parliament must pay half of the applicant’s costs in addition to its own costs.
S prihliadnutím na spis v týchto veciach, ako aj v príslušných veciach týkajúcich sa predbežného opatrenia nie je možné vylúčiť, že Parlament konaním, ktoré prijal v rámci postupu verejného obstarávania, vyvolal podanie žaloby vo veci T-383/06, ako aj návrhu na nariadenie predbežného opatrenia vo veci T-383/06 R. Za týchto okolností je opodstatnené rozhodnúť, že žalobkyňa znáša polovicu svojich vlastných trov konania vo veciach T-383/06 a T-383/06 R, zatiaľ čo Parlament znáša okrem svojich vlastných trov konania polovicu trov konania žalobkyne.
In Case T-71/07, since the applicant has been unsuccessful, it must be ordered to pay the costs, as applied for by the Parliament, including those relating to the proceedings for interim relief in Case T-71/07 R and to the objection of inadmissibility.
Keďže žalobkyňa nemala vo veci T-71/07 úspech, s prihliadnutím na návrhy Parlamentu je opodstatnené zaviazať ju na náhradu trov konania vrátane trov konania o nariadení predbežného opatrenia vo veci T-71/07 R a trov konania o námietke neprípustnosti.
Cases T-383/06 and T-71/07 are joined for the purposes of the order.
Veci T-383/06 a T-71/07 boli spojené na účely vydania spoločného uznesenia.
In Case T-71/07, the objection of inadmissibility shall be considered together with the substance of the case.
Vo veci T-71/07 je rozhodnutie o námietke neprípustnosti spojené s rozhodnutím vo veci samej.
The action in Case T-71/07 is dismissed as manifestly lacking any foundation in law.
Žaloba vo veci T-71/07 sa zamieta ako žaloba zjavne bez právneho základu.
There is no longer any need to adjudicate on the application for annulment in Case T-383/06.
Konanie o návrhu na zrušenie vo veci T-383/06 sa zastavuje.
The application for damages in Case T-383/06 is dismissed as manifestly lacking any foundation in law.
Návrh na náhradu škody vo veci T-383/06 sa zamieta ako žaloba zjavne bez právneho základu.
In Case T-383/06, the European Parliament shall bear its own costs and pay half of the costs of Icuna.Com SCRL, including those relating to the proceedings for interim relief.
Vo veci T-383/06 Parlament znáša svoje vlastné trovy konania, ako aj polovicu trov konania spoločnosti Icuna.Com SCRL vrátane trov konania o nariadení predbežného opatrenia.
Icuna.Com shall bear half of its own costs.
Icuna.Com znáša polovicu svojich vlastných trov konania.
In Case T-71/07, Icuna.Com shall bear its own costs and pay those incurred by the Parliament, including those relating to the proceedings for interim relief and to the objection of inadmissibility.
Vo veci T-71/07 Icuna.Com znáša svoje vlastné trovy konania, ako aj trovy konania, ktoré vznikli Parlamentu, vrátane trov konania o nariadení predbežného opatrenia a trov konania o námietke neprípustnosti.
Case T-144/04
Vec T-144/04
(Action for annulment — Commission decision declaring certain measures taken by the French Republic in favour of France 2 and France 3 to be State aid compatible with the common market — Period allowed for commencing proceedings — Article 44(1)(c) of the Rules of Procedure — Inadmissibility)
„Žaloba o neplatnosť — Rozhodnutie Komisie, ktorým sa niektoré opatrenia prijaté Francúzskou republikou v prospech France 2 a France 3 kvalifikujú ako štátna pomoc zlučiteľná so spoločným trhom — Lehota na podanie žaloby — Článok 44 ods. 1 písm. c) rokovacieho poriadku — Neprípustnosť“
Order of the Court of First Instance (Fifth Chamber), 19 May 2008 . . . . . . II - 764
Uznesenie Súdu prvého stupňa (piata komora) z 19. mája 2008 . . . . . . . .
Actions for annulment — Time-limits — Point from which time starts to run — Date of publication — Day on which a measure came to the knowledge of the applicant — Subsidiary matter
Žaloba o neplatnosť — Lehoty — Začiatok plynutia — Dátum uverejnenia — Deň nadobudnutia vedomosti o akte — Subsidiárna povaha
(Art. 230, fifth para., EC; Council Regulation No 659/1999, Art. 26(3))
(Článok 230 piaty odsek ES; nariadenie Rady č. 659/1999, článok 26 ods. 3)
Under Article 44(1)(c) of the Rules of Procedure, an application must indicate the subjectmatter of the proceedings and include a brief statement of the grounds relied on.
Podľa článku 44 ods. 1 písm. c) Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa musí každá žaloba uvádzať predmet konania a obsahovať zhrnutie dôvodov, na ktorých je založená.
It is clear from the wording of the fifth paragraph of Article 230 EC that the criterion of the date on which the applicant became aware of the measure as the start of the period for bringing an action is subsidiary to the criteria of publication or notification of the measure.
Zo znenia článku 230 piateho odseku ES vyplýva, že kritérium dátumu, keď sa žalobca o akte dozvedel, ako východiskový bod na počítanie lehoty na podanie žaloby vykazuje len subsidiárnu povahu vo vzťahu k dátumu uverejnenia alebo oznámenia aktu.
That indication must be sufficiently clear and precise so as to allow the defendant to prepare its defence and the Court to decide the case, if necessary, without other supporting information.
Tieto údaje musia byť dostatočne jasné a presné na to, aby umožnili žalovanému pripraviť si obhajobu, a Súdu prvého stupňa rozhodnúť o žalobe, a to prípadne aj bez ďalších podporných informácií.
With regard to measures which, in accordance with the established practice of the institution concerned, are published in the Official Journal of the European Union, although such publication is not a condition of their applicability, the Court of Justice and the Court of First Instance have recognised that the criterion of the day on which a measure came to the knowledge of an applicant was not applicable and that it was the date of publication which marked the starting point of the period prescribed for instituting proceedings.
Pokiaľ ide o akty, ktoré sa podľa ustálenej praxe dotknutej inštitúcie uverejňujú v Úradnom vestníku Európskej únie, hoci toto uverejnenie nie je podmienkou ich účinnosti, namiesto kritéria dátumu, keď sa žalobca o opatrení dozvedel, sa na plynutie lehoty na podanie žaloby použije dátum uverejnenia.
In those circumstances, the third parties involved can legitimately expect the decision in question to be published.
Za takýchto okolností môže totiž dotknutá tretia osoba oprávnene počítať s tým, že predmetný akt bude uverejnený.
In order to ensure legal certainty and sound administration of justice, it is necessary, for an action to be admissible, that the basic matters of fact and law relied on appear coherently and intelligibly in the text of the application itself.
Na účely zabezpečenia právnej istoty a riadneho výkonu spravodlivosti je na to, aby bola žaloba prípustná, potrebné, aby zo samotného jej textu súvislým a pochopiteľným spôsobom vyplývali podstatné skutkové a právne okolnosti, na ktorých sa zakladá.
Whilst specific points in this text can be supported and supplemented by references to specific passages in the documents attached, a general reference to other documents, even those annexed to the application, cannot compensate for the lack of essential elements in the application.
Aj keď obsah žaloby môže byť podopretý a v konkrétnych bodoch doplnený odkazom na výňatky listín, ktoré tvoria jej prílohu, všeobecný odkaz na iné písomnosti, hoci tvoria jej prílohu, nemôže nahradiť nedostatok základných prvkov v žalobe.
It is not for the Court of First Instance to seek and identify in the annexes the pleas and arguments on which it may consider the action to be based, since the annexes have a purely evidential and instrumental function.
Súdu prvého stupňa neprináleží vyhľadávať a identifikovať v prílohách dôvody a tvrdenia, ktoré by mohli byť považované za základ žaloby, keďže tie majú čisto dôkaznú a inštrumentálnu funkciu.
With regard to measures which must, under Article 26(3) of Regulation No 659/1999 laying down detailed rules for the application of Article [88 EC], be published on the Official Journal, the period for instituting proceedings starts, in accordance with the provisions of Article 102(1) of the Rules of Procedure of the Court of First Instance, from the end of the 14th day after publication thereof.
Pre akt, ktorý musí byť podľa článku 26 ods. 3 nariadenia č. 659/1999 ustanovujúceho podrobné pravidlá na uplatňovanie článku [88 ES] predmetom uverejnenia v úradnom vestníku, začína lehota na podanie žaloby plynúť v súlade s ustanoveniami článku 102 ods. 1 Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa od konca 14. dňa po jeho uverejnení.
Therefore, in reviewing the compliance of the application with the requirements of Article 44(1) of the Rules of Procedure, the contents of the reply are, by definition, not relevant. In particular,
Pri skúmaní súladu žaloby s požiadavkami podľa článku 44 ods. 1 rokovacieho poriadku je teda obsah repliky irelevantný.
(see paras 18-22)
(pozri body 18 — 22)
TF1 v COMMISSION the admissibility, permitted by case-law, of pleas and arguments put forward in the reply as amplifications of pleas in the application cannot be raised with the aim of compensating for a failure, arising during the initiation of the action, to comply with the requirements of Article 44(1) of the Rules of Procedure, without rendering the latter provision devoid of purpose.
TF1/KOMISIA a tvrdení predložených v replike ako doplnenie žalobných dôvodov obsiahnutých v žalobe sa nemožno dovolávať na účely zhojenia nesplnenia požiadaviek podľa článku 44 ods. 1 rokovacieho poriadku, ku ktorému došlo počas podania žaloby, inak by bolo toto posledné menované ustanovenie zbavené akéhokoľvek účinku.
These requirements are necessary, in particular, for the benefit of the Community judicature, which has no prior knowledge of the case brought before it.
Tieto požiadavky sa totiž vyžadujú najmä v záujme súdu Spoločenstva, ktorý nemá nijaké predchádzajúce znalosti o veci, ktorá mu bola predložená.
Furthermore, in the interests of ensuring legal certainty with respect to defining the terms of the legal argument, and the sound administration of justice, presumed familiarity with the file on the part of the institution which drafted the measure cannot be taken into consideration as a ground for waiving the requirements of Article 44(1) of the Rules of Procedure.
Okrem toho nevyhnutnosť zaistenia právnej istoty pri vymedzení pojmov diskusie pred súdom, ako aj riadny výkon spravodlivosti vylučujú, aby bolo možné prihliadať, ako dôvod umožňujúci obísť požiadavky článku 44 ods. 1 rokovacieho poriadku, na predpokladanú dobrú znalosť spisu inštitúciou, ktorá prijala akt.
Furthermore, whilst in the case of a measure adopted by an institution, the requirement to state reasons in the measure may indeed be eased where the addressee is familiar with the background to its adoption, that possibility of easing the requirement to state reasons may not be applied by analogy to the
Okrem toho, ak môže byť v prípade aktu prijatého inštitúciou povinnosť odôvodnenia skutočne zmiernená, pokiaľ jeho adresát dobre pozná kontext, ktorý sprevádzal jeho prijatie, túto možnosť zmiernenia povinnosti odôvodnenia nemožno analogicky uplatňovať na požiadavky dostatočnej jasnosti a presnosti žaloby
(see paras 28-31)
(pozri body 28 — 31)
ORDER OF 19. 5.
UZNESENIE Z 19. 5.
2008 — CASE T-144/04
2008 — VEC T-144/04
19 May 2008*
UZNESENIE SÚDU PRVÉHO STUPŇA (piata komora) z 19. mája 2008 *
In Case T-144/04,
Vo veci T-144/04,
Commission of the European Communities, represented by J. Buendía Sierra, M. Niejhar and C. Giolito, acting as Agents, defendant, supported by
Komisii Európskych spoločenstiev, v zastúpení: J. Buendía Sierra, M. Niejhar a C. Giolito, splnomocnení zástupcovia, žalovanej, ktorú v konaní podporuje:
French Republic, represented by G. de Bergues, acting as Agent, intervener,
Francúzska republika, v zastúpení: G. de Bergues, splnomocnený zástupca, vedľajší účastník konania,
APPLICATION for annulment of Decision 2004/838/EC of the Commission of 10 December 2003 on State aid implemented by France for France 2 and France 3 (OJ 2004 L 361, p. 21),
TF1/KOMISIA ktorého predmetom je návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie 2004/838/ES z 10. decembra 2003 o štátnej pomoci poskytnutej Francúzskom v prospech France 2 a France 3 (Ú. v. EÚ L 361, 2004, s. 21),
THE COURT OF FIRST INSTANCE OF THE EUROPEAN COMMUNITIES (Fifth Chamber), composed of M. Vilaras (Rapporteur), President, M. Prek and V. Ciucă, Judges,
SÚD PRVÉHO STUPŇA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV (piata komora), v zložení: predseda komory M. Vilaras (spravodajca), sudcovia M. Prek a V. Ciucă, tajomník: E. Coulon, vydal toto
Factual background to the dispute
Skutkové okolnosti
On 10 March 1993, the applicant, Télévision Française 1 SA (‘TF1’), owner of the private television channel TF1, submitted a complaint to the Commission concerning the methods used to finance and operate France 2 and France 3, two French public television channels.
Dňa 10. marca 1993 žalobkyňa, Télévision française 1 SA (TF1), vlastník súkromného televízneho kanálu komerčnej televízie TF1, podala na Komisiu sťažnosť týkajúcu sa spôsobov financovania a prevádzkovania France 2 a France 3, dvoch verejnoprávnych kanálov francúzskej televízie.
The complaint alleged infringements of Article 81 EC, Article 86(1) EC, and Article 87 EC.
Táto sťažnosť poukazovala na porušenia článku 81, článku 86 ods. 1 ES a článku 87 ES.
On 2 February 1996, the applicant brought an action against the Commission for failure to act.
Dňa 2. februára 1996 žalobkyňa podala žalobu na nečinnosť proti Komisii.
In its judgment in Case T-17/96 TF1 v Commission [1999] ECR II-1757, the Court of First Instance declared that the Commission had failed to fulfil its obligations by not adopting a decision regarding the part of the complaint lodged by TF1 concerning state aid.
Svojím rozsudkom z 3. júna 1999, TFI/Komisia (T-17/96, Zb. s. II-1757), Súd prvého stupňa odsúdil Komisiu na základe zistenia nečinnosti tejto inštitúcie spočívajúcej v tom, že opomenula prijať rozhodnutie o tej časti sťažnosti žalobkyne, ktorá sa týkala štátnej pomoci.
On 27 September 1999, the Commission initiated the formal review procedure laid down in Article 88(2) of the Treaty in respect of the investment grants received by France 2 and France 3 and the capital injections received by France 2 between 1988 and 1994.
Dňa 27. septembra 1999 Komisia začala konanie vo veci formálneho zisťovania, stanovené v článku 88 ods. 2 ES, s ohľadom na investičné subvencie prijaté France 2 a France 3, ako aj kapitálové dotácie prijaté France 2 a France 3 od roku 1988 do roku 1994.
In Commission Decision 2004/838/EC of 10 December 2003 on State aid implemented by France for France 2 and France 3 (OJ 2004 L 361, p.
V rozhodnutí 2004/838/ES z 10. decembra 2003 o štátnej pomoci poskytnutej Francúzskom v prospech France 2 a France 3 (Ú. v.
21, ‘the contested decision’), the Commission decided that ‘[t]he investment grants paid by France to France 2 and France 3 and the capital injections granted by France to France 2 between 1988 and 1994 constituted State aid compatible with the common market within the meaning of Article 86(2) of the Treaty’ (Article 1 of the contested decision).
EÚ L 361, 2004, s. 21, ďalej len „napadnuté rozhodnutie“) Komisia rozhodla, že „investičné subvencie priznané Francúzskom France 2 a France 3, ako aj kapitálové dotácie vykonané Francúzskom v prospech France 2 v rokoch 1988 až 1994 predstavujú štátnu pomoc kompatibilnú so spoločným trhom podľa článku 86 odsek 2 zmluvy“ (článok 1 napadnutého rozhodnutia).
The contested decision does not deal with the television licence fee introduced by Law No 49-1032 of 30 July 1949, which was excluded from the scope of the decision to initiate the formal review procedure (recital 25 of the contested decision).
Napadnuté rozhodnutie sa nevzťahuje na koncesionársky poplatok za právo užívať televízne prijímače zavedený francúzskym zákonom č. 49-1032 z 30. júla 1949, pretože tento poplatok bol vylúčený z rozhodnutia o začatí konania vo veci formálneho zisťovania (odôvodnenie č. 25 napadnutého rozhodnutia).
By letter dated 3 February 2004, the Commission sent a copy of the contested decision to the applicant, which was received on 4 February 2004.
Listom z 3. februára 2004 Komisia doručila kópiu napadnutého rozhodnutia žalobkyni, ktorá ju dostala 4. februára 2004.
By application lodged at the Registry of the Court of First Instance by fax on 13 April 2004, the original received at the Registry on 15 April, the applicant brought the present action.
Žalobkyňa návrhom doručeným do kancelárie Súdu prvého stupňa telefaxom 13. apríla 2004, pričom jej originál bol do kancelárie podaný 15. apríla toho istého roku, podala žalobu, na základe ktorej sa začalo toto konanie.
On 9 July 2004, the French Republic sought leave to intervene in the current proceedings in support of the claims of the Commission.
Podaním z 9. júla 2004 Francúzska republika podala návrh na vstup vedľajšieho účastníka do konania na podporu návrhov Komisie.
That request was granted by Order of the President of the Fourth Chamber of the Court of First Instance on 6 September 2004.
Uznesením zo 6. septembra 2004 predseda štvrtej komory Súdu prvého stupňa tomuto návrhu vyhovel.
Following changes made to the composition of the Chambers of the Court of First Instance with effect from 13 September 2004, the Judge-Rapporteur was assigned, as President, to the Fifth Chamber, to which this case was accordingly allocated.
Vzhľadom na to, že zloženie komôr Súdu prvého stupňa bolo od 13. septembra 2004 zmenené, sudca spravodajca bol ako predseda pridelený k piatej komore, ktorej bola z tohto dôvodu uvedená vec pridelená.
— declare the action to be admissible;
— vyhlásil žalobu za prípustnú,
— order the Commission to pay the costs, and make an appropriate order for costs with respect to the French Republic.
— zaviazal Komisiu na náhradu trov konania a rozhodol podľa práva o trovách konania s ohľadom na Francúzsku republiku.
The Commission, supported by the French Republic, with respect to the admissibility of the action and the question of costs, contends that the Court should:
Komisia, podporovaná Francúzskou republikou, pokiaľ ide o prípustnosť žaloby a otázku trov konania, navrhuje, aby Súd prvého stupňa
— in the alternative, dismiss the action as being clearly without foundation;
— subsidiárne zamietol žalobu ako žalobu bez zjavného právneho základu,
In its reply, the applicant requested the Court to order the Commission to produce a letter that it allegedly sent to the French authorities, and in which it requested them to provide submissions and proposals with a view to amending the legal status of the fee.
V replike žalobkyňa požiadala Súd prvého stupňa, aby Komisii nariadil predloženie listu, ktorý Komisia zaslala 10. decembra 2003 francúzskym orgánom a v ktorom ich vyzvala, aby predložili pripomienky a návrhy smerujúce k zmene právneho režimu poplatku.
Under Article 113 of the Rules of Procedure of the Court of First Instance, the Court may at any time, of its own motion, after hearing the parties, in accordance with Article 114(3) and (4), decide whether there exists any absolute bar to proceeding with an action, including bars in consequence of non-compliance with the time limit for bringing the action and breach of Article 44(1) of the Rules of Procedure.
Podľa článku 113 Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa Súd prvého stupňa môže za podmienok stanovených v článku 114 ods. 3 a 4 tohto istého rokovacieho poriadku po vypočutí účastníkov konania kedykoľvek aj bez návrhu rozhodnúť o prekážkach konania z dôvodu verejného záujmu, medzi ktorými sú prekážky konania založené na nedodržaní lehoty na podanie žaloby a porušenie článku 44 ods. 1 rokovacieho poriadku.
In addition, under Article 111 of the Rules of Procedure, where it is clear that the Court of First Instance has no jurisdiction to take cognisance of an action or where the action is manifestly inadmissible or manifestly lacking any foundation in law, the Court may, by reasoned order, without taking further steps in the proceedings, give a decision on the action.
Okrem toho podľa článku 111 rokovacieho poriadku Súd prvého stupňa môže, ak je zjavne nepríslušný rozhodnúť o návrhu, alebo ak je návrh zjavne neprípustný alebo mu zjavne chýba akýkoľvek právny základ, bez ďalšieho konania vo veci rozhodnúť odôvodneným uznesením.
In the present case, the Court considers that it has sufficient information, in the form of the documents in the case and the explanations provided by the parties, in order to rule on the present action without initiating the oral procedure or ordering the measure of organisation of procedure sought by the applicant.
V prejednávanej veci sa Súd prvého stupňa domnieva, že spisový materiál a vysvetlenia predložené účastníkmi konania sú dostatočne jasné na to, aby mohol rozhodnúť o tejto žalobe bez otvorenia ústnej časti konania a bez nariadenia opatrenia na zabezpečenie priebehu konania požadovaného žalobkyňou.
Admissibility of the application concerning the timelimit for commencing proceedings
O prípustnosti žaloby vzhľadom na lehotu na podanie žaloby
The applicant and the Commission agree that the time limit for bringing the action started to run from the moment when the Commission notified the applicant of the contested decision, on 4 February 2004, and that the time limit expired at midnight on 14 April 2004.
Žalobkyňa a Komisia sa súhlasne domnievajú, že lehota na podanie žaloby začala plynúť od oznámenia napadnutého rozhodnutia žalobkyni touto inštitúciou, čiže 4. februára 2004, a že táto lehota uplynula 14. apríla 2004 o polnoci.
However, the Commission, noting that the action was lodged by fax on 13 April 2004, followed by the lodging of the original of the request on 15 April 2004, asks the Court to determine whether the mandatory provisions under Article 43(6) of the Rules of Procedure have been complied with.
Komisia však, konštatujúc, že žaloba bola podaná telefaxom 13. apríla 2004 a potom nasledovalo doplnenie originálu žaloby 15. apríla 2004, ponecháva na Súd prvého stupňa, aby preveril, či sú kogentné ustanovenia stanovené v článku 43 ods. 6 rokovacieho poriadku splnené.
Under the fifth paragraph of Article 230 EC, an action for annulment must be brought within two months of the publication or notification of the contested measure or, in the absence thereof, of the date on which it came to the applicant’s knowledge, as the case may be.
Podľa článku 230 štvrtého odseku ES žaloba o neplatnosť musí byť podaná v lehote dvoch mesiacov, ktorá podľa prípadu začína plynúť od uverejnenia aktu, od jeho oznámenia žalobcovi alebo od dátumu, keď sa žalobca o ňom dozvedel.