natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In accordance with Article 27(2) of Directive 2004/38, Member States must, when imposing such restrictions and as a minimum sine qua non, examine the personal conduct of the person in question.
V súlade s článkom 27 ods. 2 smernice 2004/38 členské štáty pri stanovení takýchto opatrení musia ako nevyhnutné minimum preskúmať osobné správanie dotknutého jednotlivca.
Moreover, Article 27(2) of Directive 2004/38 unequivocally states that measures taken on grounds of public policy or public security shall be based exclusively on the personal conduct of the individual concerned.
Okrem toho článok 27 ods. 2 smer -nice 2004/38 jednoznačne stanovuje, že opatrenia prijaté z dôvodov verejného poriadku alebo verejnej bezpečnosti musia vychádzať výlučne z osobného správania daného jednotlivca.
I therefore consider that, in the absence of a specific finding by a Member State in relation to one of its own nationals, adopted in compliance with the principle of proportionality and based exclusively on the personal conduct of the individual concerned, that the exercise by him of his right pursuant to Article 18(1) EC and Article 4 of Direct- ive 2004/38 to leave his own Member State to travel to another Member State may pose a genuine and sufficiently serious threat to the requirements of public policy affecting one of the fundamental interests of society, the Member State of origin may not impose, on grounds of ‘public policy’ or ‘public security’ as provided by Article 27 of that directive, restrictions on the freedom of movement of that person.
Preto sa domnievam, že ak neexistujú osobitné zistenia členského štátu vzhľadom na jedného z jeho štátnych príslušníkov, prijaté v súlade so zásadou proporcionality a založené výlučne na osobnom správaní dotknutého jednotlivca, že výkon práva tejto osoby opustiť územie jej vlastného členského štátu a cestovať do iného členského štátu, ktoré vyplýva z článku 18 ods. 1 ES a článku 4 smernice 2004/38, môže predstavovať skutočné a dostatočne závažné ohrozenie požiadaviek verejného poriadku ovplyvňujúce jeden zo základných záujmov spoločnosti, členský štát pôvodu nemôže z dôvodov „verejného poriadku“ alebo „verejnej bezpečnosti“ podľa článku 27 tejto smernice stanoviť obmedzenia voľného pohybu tejto osoby.
I consider accordingly, that the Court should answer the questions referred by the Tribunalul Dâmboviţa, as follows:
Navrhujem preto, aby Súdny dvor odpovedal na prejudiciálne otázky, ktoré položil Tribunalul Dâmboviţa, takto:
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC, by the Tribunalul Dâmboviţa (Romania), made by decision of 17 January 2007, received at the Court on 24 January 2007, in the proceedings
Vo veci C-33/07, ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 234 ES, podaný rozhodnutím Tribunalul Dâmboviţa (Rumunsko) zo 17. januára 2007 a doručený Súdnemu dvoru 24. januára 2007, ktorý súvisí s konaním:
* Language of the case: Romanian.
* Jazyk konania: rumunčina.
Advocate General: J. Mazák, Registrar: R. Grass, having regard to the written procedure, after considering the observations submitted on behalf of:
2008 — VEC C-33/07 generálny advokát: J. Mazák, tajomník: R. Grass, so zreteľom na písomnú časť konania, so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
— the Romanian Government, by E. Ganea, acting as Agent,
— rumunská vláda, v zastúpení: E. Ganea, splnomocnená zástupkyňa,
— the Greek Government, by E. Skandalou and G. Papagianni, acting as Agents,
— grécka vláda, v zastúpení: E. Skandalou a G. Papagianni, splnomocnené zástupkyne,
— the Commission of the European Communities, by D. Maidani and I. Trifa, acting as Agents, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 14 February 2008,
— Komisia Európskych spoločenstiev, v zastúpení: D. Maidani a I. Trifa, splnomocnené zástupkyne, po vypočutí návrhov generálneho advokáta na pojednávaní 14. februára 2008,
JIPA gives the following
JIPA vyhlásil tento
This reference for a preliminary ruling relates to the interpretation of Article 18 EC and Article 27 of Directive 2004/38/EC of the European Parliament and of the Council of 29 April 2004 on the right of citizens of the Union and their family members to move and reside freely within the territory of the Member States amending Regulation (EEC) No 1612/68 and repealing Directives 64/221/EEC, 68/360/EEC, 72/194/EEC, 73/148/EEC, 75/34/EEC, 75/35/EEC, 90/364/EEC, 90/365/EEC and 93/96/EEC (OJ 2004 L 158, p.
Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 18 ES a článku 27 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/38/ES z 29. apríla 2004 o práve občanov Únie a ich rodinných príslušníkov voľne sa pohybovať a zdržiavať sa v rámci územia členských štátov, ktorá mení a dopĺňa nariadenie (EHS) 1612/68 a ruší smernice 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Ú. v.
77, and corrigenda OJ 2004 L 229, p.
EÚ L 158, s. 77; Mim. vyd. 05/005, s. 46).
The reference has been made in the course of proceedings relating to an application submitted by the Ministerul Administraţiei şi Internelor — Direcţia Generală de Paşapoarte Bucureşti (Ministry of Administration and Home Affairs — Directorate General for Passports, Bucharest, ‘the Minister’), seeking to obtain from the Tribunalul Dâmboviţa an order prohibiting Mr Jipa, a Romanian national, from travelling to Belgium for a period of up to three years.
Tento návrh bol podaný v rámci sporu týkajúceho sa návrhu Ministerul Administraţiei şi Internelor — Direcţia Generală de Paşapoarte Bucureşti (ministerstvo pre správu a vnútorné veci — generálny direktorát pre pasy v Bukurešti, ďalej len „ministerstvo“), aby Tribunalul Dâmboviţa vydal rozhodnutie, ktoré by pánovi Jipovi, rumunskému štátnemu príslušníkovi, zakazovalo na obdobie najviac troch rokov cestovať na územie Belgicka.
2008 — CASE C-33/07
2008 — VEC C-33/07
Article 4(1) of Directive 2004/38 provides:
Článok 4 ods. 1 smernice 2004/38 stanovuje:
‘Without prejudice to the provisions on travel documents applicable to national border controls, all Union citizens with a valid identity card or passport and their family members who are not nationals of a Member State and who hold a valid passport shall have the right to leave the territory of a Member State to travel to another Member State.’
„Bez toho, aby boli dotknuté ustanovenia o cestovných dokladoch použiteľné na vnútroštátne pohraničné kontroly, všetci občania Únie s platným preukazom totožnosti alebo pasom a ich rodinní príslušníci, ktorí nie sú štátnymi príslušníkmi členského štátu a ktorí majú platný pas, majú právo opustiť územie členského štátu, aby cestovali do iného členského štátu.“
Under Article 27(1) and (2) of Directive 2004/38:
Podľa článku 27 ods. 1 a 2 smernice 2004/38:
Subject to the provisions of this Chapter, Member States may restrict the freedom of movement and residence of Union citizens and their family members, irrespective of nationality, on grounds of public policy, public security or public health.
S výhradou ustanovení tejto kapitoly členské štáty môžu obmedziť slobodu pohybu a pobytu občanov Únie a ich rodinných príslušníkov bez ohľadu na ich štátnu príslušnosť na základe dôvodov verejnej politiky [verejného poriadku — neoficiálny preklad], verejnej bezpečnosti alebo verejného zdravia.
Measures taken on grounds of public policy or public security shall comply with the principle of proportionality and shall be based exclusively on the personal conduct of the individual concerned.
Opatrenia prijaté z dôvodov verejnej politiky [verejného poriadku — neoficiálny preklad] alebo verejnej bezpečnosti musia byť v súlade so zásadou úmernosti [proporcionality — neoficiálny preklad] a musia vychádzať výlučne z osobného správania daného jednotlivca.
Justifications that are isolated from the particulars of the case or that rely on considerations of general prevention shall not be accepted.’
Zdôvodnenia, ktoré sú oddelené od podrobností prípadu, alebo ktoré sa spoliehajú na aspekty všeobecnej prevencie, sú neprijateľné.“
Article 1 of the 1995 Agreement between the Governments of the Kingdom of Belgium, the Grand Duchy of Luxembourg and the Kingdom of the Netherlands, on the one hand, and the Government of Romania, on the other, on the readmission of persons who are in an illegal situation (‘the Readmission Agreement’), which was approved by Romanian Government Decree 825/1995 (Monitorul Oficial al României No 241 of 20 October 1995), provides:
Článok 1 Dohody medzi vládami Belgického kráľovstva, Luxemburského veľkovojvodstva a Holandského kráľovstva na jednej strane a rumunskou vládou na druhej strane o opätovnom prijímaní osôb nachádzajúcich sa v situácii nezákonného pobytu, ktorá bola schválená dekrétom rumunskej vlády č. 825/1995 (Monitorul Oficial al României č. 241 z 20. októbra 1995, ďalej len „dohoda o opätovnom prijímaní osôb“), stanovuje:
‘The Government of Romania shall readmit to its territory, at the request of the Government of Belgium, the Government of Luxembourg or the Government of the Netherlands, without any formality, any person who does not satisfy or no longer satisfies the conditions for entry or residence applicable to the territory of Belgium, of Luxembourg, or of the Netherlands, where it is established or presumed that the person concerned is a Romanian national.’
„Rumunská vláda na žiadosť belgickej, luxemburskej alebo holandskej vlády a bez akýchkoľvek formalít umožní opätovný vstup na svoje územie každej osobe, ktorá nesplní alebo už nespĺňa podmienky vstupu alebo pobytu platné na území Belgicka, Luxemburska alebo Holandska, ak sa zistí alebo je predpoklad, že ide o rumunského občana.“
Article 3(1) and (3) of Law 248 of 20 July 2005 on the conditions for the free movement of Romanian citizens abroad (Monitorul Oficial al României No 682 of 29 July 2005, ‘Law 248/2005’) states in the version applicable to the main proceedings:
Článok 3 ods. 1 a 3 zákona č. 248 z 20. júla 2005 o podmienkach voľného pohybu rumunských občanov v zahraničí (Monitorul Oficial al României č. 682 z 29. júla 2005) v znení uplatniteľnom vo veci samej (ďalej len „zákon č. 248/2005“) uvádza:
Article 38 of Law 248/2005 reads as follows :
Článok 38 zákona č. 248/2005 stanovuje:
‘A restriction on the exercise of the right of free movement abroad of Romanian citizens may be imposed for a period not exceeding three years, under the following conditions and only against:
„Obmedzenie výkonu práva na voľný pohyb rumunských občanov v zahraničí možno uložiť najviac na obdobie troch rokov a len: a) osobe, ktorá bola repatriovaná z dotknutého štátu na základe dohody o opätovnom prijímaní osôb uzavretej medzi Rumunskom a dotknutým štátom; b) osobe, ktorej prítomnosť na území dotknutého štátu v dôsledku činnosti, ktorú vykonáva alebo by mohla vykonávať, závažne poškodzuje záujmy Rumunska alebo bilaterálne vzťahy medzi Rumunskom a dotknutým štátom.“
Article 39 of Law 248/2005 provides:
Článok 39 zákona č. 248/2005 uvádza:
‘In the situation provided for in Article 38(a), the measure shall be adopted at the request of the Directorate General for Passports, in relation to the State from which
„Opatrenie v prípade uvedenom v článku 38 písm. a) vzhľadom na štát, z ktorého územia bola osoba repatriovaná, prijme na požiadanie generálneho direktorátu pre
JIPA the person has been repatriated, by the court in whose territorial jurisdiction he resides or, if that person resides abroad, by the Tribunalul Bucureşti.’
JIPA pasy súd príslušný podľa bydliska osoby a ak ide o osobu s bydliskom v zahraničí, súd v Bukurešti.“
Mr Jipa left Romania on 10 September 2006 to travel to Belgium.
Pán Jipa 10. septembra 2006 opustil územie Rumunska a odcestoval do Belgicka.
On account of his ‘illegal residence’ in Belgium, he was repatriated to Romania on 26 November 2006 under the terms of the Readmission Agreement.
Vzhľadom na svoj „nezákonný pobyt“ v tomto členskom štáte bol 26. novembra 2006 repatriovaný do Rumunska na základe dohody o opätovnom prijímaní osôb.
On 11 January 2007 the Minister applied to the Tribunalul Dâmboviţa for a measure prohibiting Mr Jipa from travelling to Belgium for a period of up to three years, in accordance with Articles 38 and 39 of Law 248/2005.
Dňa 11. januára 2007 sa ministerstvo obrátilo na Tribunalul Dâmboviţa s návrhom na prijatie opatrenia podľa článkov 38 a 39 zákona č. 248/2005, na základe ktorého by mal pán Jipa na obdobie najviac troch rokov zakázané cestovať na územie Belgicka.
The referring court emphasises that the Minister’s application does not specify the nature of the ‘illegal residence’ that led to Mr Jipa’s readmission.
Vnútroštátny súd zdôrazňuje, že návrh ministerstva nespresňuje povahu „nezákonného pobytu“ pána Jipu, ktorý viedol k jeho repatriácii.
In those circumstances, the Tribunalul Dâmboviţa decided to stay the proceedings and to refer the following questions to the Court for a preliminary ruling:
Za týchto okolností Tribunalul Dâmboviţa rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
Must Article 18 EC … be interpreted as [precluding] the legislation in force in Romania (Articles 38 and 39 of [Law 248/2005]) [from placing] obstacles in the way of the free movement of persons?
Má sa článok [18 ES]… vykladať v tom zmysle, že mu odporuje rumunská právna úprava (to znamená články 38 a 39 [zákona č. 248/2005]), ktorá vytvára prekážky výkonu práva na voľný pohyb osôb?
2. (a) Do Articles 38 and 39 of [Law 248/2005], which prevent a person (who is a Romanian citizen and, now, a citizen of the Union) from moving freely in another State (in this case, a Member State of the European Union), constitute an obstacle to the free movement of persons upheld by Article 18 EC?
2. a) Predstavujú ustanovenia článkov 38 a 39 [zákona č. 248/2005], ktoré zakazujú osobe (rumunskému občanovi a teraz tiež občanovi Európskej únie) voľný vstup na územie iného štátu (v tomto prípade ide o členský štát Európskej únie), prekážku voľného pohybu osôb stanoveného v článku 18 ES?
(b) May a Member State of the European Union (in this case Romania) place a limitation on the exercise of the right of freedom of movement of citizens within the territory of another Member State?
b) Môže členský štát Európskej únie (v tomto prípade Rumunsko) stanoviť svojim občanom obmedzenia výkonu práva na voľný pohyb osôb na území iného členského štátu?
3. (a) Does the concept of “illegal residence” used in the national provisions of [Romanian] Government Decree 825/1995 approving the [Readmission Agreement] (the provision on the basis of which the readmission of the defendant [to Romania] was ordered, his situation being that of ‘illegal residence’), fall within the grounds of “public policy” or “public security” provided for in Article 27 of Directive 2004/38, so that a restriction on the freedom of movement of such a person may be imposed?
3. a) Spadá ‚nezákonný pobyt‘ v zmysle dekrétu [rumunskej] vlády č. 825/1995, vnútroštátneho ustanovenia o schválení [dohody o opätovnom prijímaní osôb] (na základe ktorého bolo nariadené opätovné prijatie odporcu, ktorý sa nachádzal v situácii ‚nezákonného pobytu‘), pod dôvody ‚verejného poriadku‘ alebo ‚verejnej bezpečnosti‘ uvedené v článku 27 smernice 2004/38 v tom zmysle, že členský štát môže prijať opatrenia obmedzujúce voľný pohyb týchto osôb?
(b) If the foregoing question is answered in the affirmative, must Article 27 of Directive [2004/38] be interpreted as meaning that the Member States may impose restrictions on the freedom of movement and residence of a citizen of the Union on grounds of “public policy” and “public security” automatically, without that person’s “personal conduct” being examined?’
b) V prípade kladnej odpovede na predchádzajúcu otázku, má sa článok 27 smernice [2004/38] vykladať v tom zmysle, že členské štáty môžu stanoviť obmedzenia voľného pohybu a pobytu občanovi Európskej únie z dôvodov ‚verejného poriadku‘ a ‚verejnej bezpečnosti‘ automaticky, bez posúdenia ‚osobného správania‘ danej osoby?“
The referring court considered that the above questions called for an urgent answer from the Court in view of the need for Mr Jipa to be able to exercise his right of free movement or to ascertain as quickly as possible whether his exercise of that right is restricted. It therefore asked the Court to apply the accelerated procedure to the reference for a preliminary ruling in accordance with the first paragraph of Article 104a of the Rules of Procedure.
Keďže sa vnútroštátny súd domnieva, že uvedené otázky si naliehavo vyžadujú odpoveď Súdneho dvora vzhľadom na skutočnosť, že pán Jipa má mať možnosť vykonávať svoje právo na voľný pohyb, resp. sa čo najskôr dozvedieť, či sa na neho vzťahuje obmedzenie výkonu tohto práva, požiadal Súdny dvor, aby prejudiciálne konanie prebehlo v skrátenom konaní v súlade s článkom 104a prvým odsekom rokovacieho poriadku.
The President of the Court rejected that request by Order of 3 April 2007 on the ground that the conditions laid down in the first paragraph of Article 104a of the Rules of Procedure had not been met.
Predseda Súdneho dvora túto žiadosť zamietol uznesením z 3. apríla 2007 z dôvodu, že podmienky stanovené uvedeným článkom 104a prvým odsekom neboli splnené.
By its questions, which it is appropriate to deal with together, the referring court asks, in essence, whether Article 18 EC and Article 27 of Directive 2004/38 preclude national legislation that allows the right of a national of a Member State to travel to another Member State to be restricted, in particular on the ground that he has previously been repatriated from the latter Member State on account of his ‘illegal residence’ there.
Svojimi otázkami, ktoré je potrebné skúmať vo vzájomnej súvislosti, sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či článku 18 ES a článku 27 smernice 2004/38 odporuje vnútroštátna právna úprava, ktorá umožňuje obmedziť právo štátneho príslušníka členského štátu cestovať na územie iného členského štátu najmä preto, že tento občan bol odtiaľ predtým repatriovaný z dôvodu, že sa nachádzal v situácii „nezákonného pobytu“.
In their written observations before the Court, the Romanian and Greek Governments and the Commission of the European Communities are in agreement that the questions should be answered in the affirmative.
Vo svojich písomných pripomienkach predložených Súdnemu dvoru sa rumunská, grécka vláda a Komisia Európskych spoločenstiev zhodujú na tom, že na dané otázky je potrebné odpovedať kladne.
Next, it should be made clear that, as the Advocate General has pointed out in point 35 of his Opinion, the right of freedom of movement includes both the right for citizens of the European Union to enter a Member State other than the one of
Ďalej je potrebné spresniť, ako uviedol generálny advokát v bode 35 svojich návrhov, že právo na voľný pohyb zahŕňa tak právo občanov Európskej únie vstúpiť na územie iného členského štátu, ako je členský štát ich pôvodu, ako aj právo opustiť územie
2008 — CASE C-33/07 origin and the right to leave the State of origin.
2008 — VEC C-33/07 svojho štátu pôvodu.
Moreover, Article 4(1) of Directive 2004/38 expressly provides that all Union citizens with a valid identity card or passport have the right to leave the territory of a Member State to travel to another Member State.
Článok 4 ods. 1 smernice 2004/38 okrem toho výslovne stanovuje, že všetci občania Únie s platným preukazom totožnosti alebo pasom majú právo opustiť územie členského štátu, aby cestovali do iného členského štátu.
It follows that a situation such as that of the defendant in the main proceedings, as described in paragraphs 9 and 10 of this judgment, is covered by the right of citizens of the Union to move and reside freely in the Member States.
Z toho vyplýva, že na situáciu, v akej sa nachádza odporca vo veci samej, ktorá je opísaná v bode 9 a 10 tohto rozsudku, sa vzťahuje právo voľného pohybu a pobytu občanov Únie v členských štátoch.
As far as the main proceedings are concerned, those limitations and conditions derive in particular from Article 27(1) of Directive 2004/38, which provides that Member States may restrict the freedom of movement of Union citizens and their family members on grounds inter alia of public policy or public security.
Pokiaľ ide o spor vo veci samej, tieto obmedzenia a podmienky vyplývajú najmä z článku 27 ods. 1 smernice 2004/38, ktorý umožňuje členským štátom obmedziť voľný pohyb občanov Únie alebo ich rodinných príslušníkov najmä z dôvodov verejného poriadku alebo verejnej bezpečnosti.
The Court’s caselaw has accordingly made it clear that the concept of public policy presupposes, in any event, the existence, in addition to the perturbation of the social order which any infringement of the law involves, of a genuine, present and sufficiently serious threat to one of the fundamental interests of society (see, for example, Rutili, paragraph 28; Bouchereau, paragraph 35; and Joined Cases C-482/01 and C-493/01 Orfanopoulos and Oliveri [2004] ECR I-5257, paragraph 66).
V judikatúre bolo spresnené, že pojem verejný poriadok v každom prípade predpokladá, že popri porušení sociálneho poriadku, ktorým je každé porušenie zákona, je prítomné aj skutočné, existujúce a dostatočne závažné ohrozenie jedného zo základných záujmov spoločnosti (pozri najmä rozsudky Rutili, už citovaný, bod 28; Bouchereau, už citovaný, bod 35, ako aj z 29. apríla 2004, Orfanopoulos a Oliveri, C-482/01 a C-493/01, Zb. s. I-5257, bod 66).
Such restrictions on the derogations from the abovementioned fundamental principle that are capable of being invoked by a Member State imply in particular, as is apparent from Article 27(2) of Directive 2004/38, that, in order to be justified, measures taken on grounds of public policy or public security must be based exclusively on the personal conduct of the individual concerned, and justifications that are isolated from the particulars of the case in question or that rely on considerations of general prevention cannot be accepted.
Takýto rámec odchýlok z uvedenej základnej zásady, na ktoré sa môže členský štát odvolávať, najmä predpokladá, ako to vyplýva z článku 27 ods. 2 smernice 2004/38, že opatrenia prijaté z dôvodov verejného poriadku alebo verejnej bezpečnosti musia vychádzať výlučne z osobného správania daného jednotlivca, pričom nemožno prijať odôvodnenia, ktoré nie sú priamo spojené s dotknutým individuálnym prípadom alebo vychádzajú z dôvodov verejnej prevencie.
It should be added that a measure limiting the exercise of the right of free movement must, as has been rightly pointed out by the Romanian Government and the Commission as well as by the Advocate General in point 43 of his Opinion, be adopted in the light of considerations pertaining to the protection of public policy or public security in the Member State imposing the measure.
Je potrebné dodať, ako správne uviedla rumunská vláda, Komisia a generálny advokát v bode 43 svojich návrhov, že opatrenie obmedzujúce výkon práva voľného pohybu musí byť prijaté z dôvodov spojených s ochranou verejného poriadku alebo verejnej bezpečnosti členského štátu, ktorý prijíma toto opatrenie.
Thus it cannot be based exclusively on reasons advanced by another Member State to justify a decision to remove a Community national from the territory of the latter State, as in the main proceedings.
Toto opatrenie teda nemôže vychádzať výlučne z dôvodov, ktoré uvádza iný členský štát na účely odôvodnenia, ako je to v spore vo veci samej, rozhodnutia o vyhostení štátneho príslušníka Spoločenstva z územia tohto štátu; táto úvaha však nevylučuje, aby boli uvedené dôvody zohľadnené v rámci posúdenia vykonaného príslušnými vnútroštátnymi orgánmi pri prijatí opatrenia obmedzujúceho voľný pohyb (pozri analogicky rozsudok z 31. januára 2006, Komisia/Španielsko, C-503/03, Zb. s. I-1097, bod 53).