natgillin/translations-raw huggingface dataset:
That security was ITL 1 169 040 262 (EUR 603 759).
Uvedená záruka mala hodnotu 1 169 040 262 ITL (603 759 eur).
Although it had been informed that that procedure had been initiated, AIMA requested DAI to reimburse the advance of Community aid that it had received, less any sums already duly paid to the abovementioned producers, on the ground that DAI had not supplied it within the timelimit laid down in Article 9(2) of Regulation No 2499/82 with proof that it had paid the minimum buyingin price for wine within the time-limit, laid down in Article 9(1) of that regulation, of 90 days after the entry of the wine into the distillery.
Hoci bola informovaná, že uvedené konanie bolo začaté, AIMA požadovala od DAI vrátenie preddavku pomoci Spoločenstva, ktorý dostal, po odpočítaní všetkých súm, ktoré už boli riadne vyplatené vyššie uvedeným výrobcom, z toho dôvodu, že DAI mu neposkytol v lehote stanovenej v článku 9 ods. 2 nariadenia č. 2499/82 dôkaz, že zaplatil minimálnu nákupnú cenu za víno v lehote, uvedenej v článku 9 ods. 1 uvedeného nariadenia, 90 dní po dodaní vína do liehovaru. DAI náhradu nevrátil.
AIMA therefore applied to Assedile for payment of the security.
AIMA preto požiadala Assedile o vyplatenie sumy záruky.
On 10 August 1983 AIMA paid ITL 1 062 763 876 (EUR 548 872) to DAI, under Article 11 of Regulation No 2499/82, by way of an advance on the Community aid.
Dňa 10. augusta 1983 AIMA na základe článku 11 nariadenia č. 2499/82 vypla -tila v prospech DAI 1 062 763 876 ITL (548 872 eur) v podobe preddavku pomoci Spoločenstva.
At DAI’s request, on 26 July 1984 the Pretore (Magistrates’ Court) di Terralba made an interim order prohibiting Assedile from paying the security to AIMA.
Na návrh DAI vydal Pretore de Terralba 26. júla 1984 uznesenie o nariadení predbežného opatrenia zakazujúce Assedile vyplatiť zábezpeku AIMA.
It gave DAI 60 days to bring an action on the merits of the case.
Určil DAI 60-dňovú lehotu na podanie určovacej žaloby.
Owing to financial difficulties, DAI failed to pay, either in full or in part, the producers, including the applicants, who had delivered wine for distillation.
Z dôvodu finančných problémov sa DAI zdržal úhrady, buď úplnej alebo čiastočnej, v prospech výrobcov, vrátane žalobcov, ktorí dodali víno určené na destiláciu.
On 17 October 1983 DAI applied for administration under Italian insolvency law.
Dňa 17. októbra 1983 DAI požiadal o povolenie konania o nútenej správe na
In September 1984 DAI brought such an action before the Tribunale civile di Roma (Civil District Court, Rome).
V septembri 1984 DAI takúto žalobu podal na Tribunale civile di Roma (Občiansky okresný súd, Rím).
It claimed inter alia that that court should declare that the producers were the intended ultimate recipients of the security, to the extent of the sums remaining to be paid to them, and, in the alternative, that AIMA’s rights could at most be exercised in respect of the residual amount
Okrem iného tvrdil, že uvedený súd by mal určiť, že výrobcovia boli zamýšľanými konečnými príjemcami zábezpeky v rozsahu súm, ktoré im ešte neboli vyplatené a, subsidiárne, že práva AIMA by mohli byť uplatnené najviac, pokiaľ ide o zvyškovú sumu ceny, ktorú ešte DAI
OPINION OF MS SHARPSTON — CASE C-51/05 P approved in accordance with the provisions of Article 1 of Regulation No 2499/82, DAI supplied proof, under the terms set out in the Community regulations, of payment of the minimum buyingin price to only three producers, for a total of ITL 111 602 075 (EUR 57 638).
NÁVRHY GENERÁLNEJ ADVOKÁTKY — E. SHARPSTON — VEC C-51/05 P článku 1 nariadenia č. 2499/82 DAI poskytol dôkaz, podľa podmienok stanovených v nariadeniach Spoločenstva, platby minimálnej nákupnej ceny iba trom výrobcom, na celkovú sumu 111 602 075 ITL (57 638 eur).
AIMA pleaded that, with the exception of those three producers, DAI had not paid the minimum buyingin price to the producers, that it had not in any event proved that the payment had been made within the timelimit laid down in Article 9(1) of Regulation No 2499/82 and, lastly, that it had not supplied that proof within the timelimit laid down in Article 9(2) of that regulation.
AIMA tvrdila, že s výnimkou týchto troch výrobcov DAI nezaplatil minimálnu nákupnú cenu výrobcom, že v každom prípade nepreukázal, že platba bola vykonaná v lehote uvedenej v článku 9 ods. 1 nariadenia č. 2499/82 a, napokon, že neposkytol uvedený dôkaz v lehote uvedenej v článku 9 ods. 2 uvedeného nariadenia.
AIMA stated that, in that context, ‘the security was forfeit in its entirety, under Article 11 of the abovementioned regulation, and therefore the unpaid producers could only assert their rights as against the distillery …’.
AIMA uviedla, že v uvedenom kontexte „zábezpeka v celom rozsahu prepadla na základe článku 11 vyššie uvedeného nariadenia, a preto sa mohli výrobcovia, ktorým nebola platba vyplatená, domáhať svojich práv iba voči liehovaru…“.
It therefore submitted a counterclaim seeking an order that Assedile should pay it ITL 1 047 084 185 (EUR 540 774) from the security, plus interest.
Preto predložila protinávrh domáhajúci sa uznesenia nariaďujúceho Assedile, aby jej zaplatil 1 047 084 185 ITL (540 774 eur) zo zábezpeky plus úroky.
It argued that in that instance it had paid the producers approximately half of the advance which had been paid to it by AIMA, without however claiming before the court — as the latter observes in its judgment of 27 January 1989 — that it had made those payments within the timelimit laid down in Regulation No 2499/82 (see point 29 below).
Tvrdil, že v uvedenom prípade vyplatil výrobcom približne polovicu preddavku, ktorý mu bol vyplatený zo strany AIMA bez toho však, aby na súde tvrdil — ako tento poznamenáva vo svojom rozsudku z 27. januára 1989 — že uvedené platby uskutočnil v lehote uvedenej v nariadení č. 2499/82 (pozri bod 29 nižšie).
It proposed that questions concerning the interpretation of the Community regulations should be referred to the Court of Justice for a preliminary ruling.
Navrhol, aby boli otázky týkajúce sa výkladu nariadení Spoločenstva predložené Súdnemu dvoru na rozhodnutie o prejudiciálnej otázke.
It could not be accused of non-compliance, because it was not in a position to make all the payments.
Nemohol byť obvinený z nedodržania právnych predpisov, pretože nemohol uskutočniť všetky platby.
It maintained that the security was intended to guarantee payment of the minimum buyingin price to producers, in proportion to the amount of production delivered, in the event of the distiller failing to comply with its obligations.
Tvrdil, že cieľom zábezpeky bolo zabezpečiť platbu minimálnej nákupnej ceny výrobcom pomerne k množstvu dodaných výrobkov, v prípade nesplnenia záväzkov destilátorom.
It pointed out that, under the relevant Community provisions, if aid was repaid to AIMA it would have to be refunded to the relevant Community body.
Poukázal na to, že podľa príslušných ustanovení práva Spoločenstva ak bola pomoc vyplatená agentúre AIMA, musela by byť vrátená príslušnému orgánu Spoločenstva.
It argued that the chances of producers who had an individual entitlement to aid would thus be undermined by the action of a third party (that is to say a person other than DAI).
Tvrdil, že šance výrobcov, ktorí mali individuálny nárok na pomoc, by boli ohrozené konaním tretej osoby (teda inej osoby ako DAI).
The interveners in the proceedings before the Tribunale civile di Roma 13
Vedľajší účastníci v spore prejednávanom Tribunale civile di Roma 13 podporo-
Assedile and AIMA were the defendants.
Assedile a AIMA predstavovali v tomto konaní žalovaných.
The producers concerned — namely the applicants, another wine cooperative and a consortium of wine cooperatives — were interveners in those proceedings.
Predmetní výrobcovia — menovite žalobcovia, iné vinohradnícke družstvo a združenie vinohradníckych družstiev — boli vedľajšími účastníkmi konania.
supported DAI’s case (see point 25 above).
vali návrh DAI (pozri bod 24 vyššie).
They contended that the sums to which the security provided by Assedile related were due to them in proportion to the amount of wine delivered.
Tvrdili, že sumy, na ktoré sa vzťahovala zábezpeka vystavená Assedile, boli splatné a mali im byť vyplatené pomerne k množstvám dodaného vína.
They therefore sought a ruling from the Tribunale civile di Roma, that Assedile should pay them the amount of the unpaid debts owed to them by DAI, plus the monetary revaluation and
Preto sa domáhali od Tribunale civile di Roma rozhodnutia, že Assedile im musí vyplatiť sumu nezaplateného dlhu dlhovaného im DAI plus peňažné zhodnotenie a úroky a, subsidiárne, aby bola AIMA zaviazaná vyplatiť im uvedené sumy. Žalobcovia konkrétne uviedli, že suma ich
13 — Namely, the present applicants, another wine cooperative and a consortium of wine cooperatives.
13 — Konkrétne žalobcovia v tejto veci, ďalšie vinohradnícke družstvo a konzorcium vinohradníckych družstiev.
The judgment of the Tribunale civile di Roma of 27 January 1989 states that, according to AIMA, of the 12 contracts for buying in wine concluded by DAI and
Rozsudok Tribunale civile di Roma z 27. januára 1989 uvádza, že podľa AIMA z 12 zmlúv na nákup vína uzatvorených DAI a schválených v súlade s ustanoveniami
[the procedure provided for in Article 9 of Regulation No 2499/82] — the intended recipients of the aid whilst the wine and grape producers are the intended ultimate recipients.
v článku 9 nariadenia č. 2499/82] — zamýšľanými príjemcami pomoci, zatiaľ čo výrobcovia vína a hrozna sú zamýšľanými koncovými príjemcami.
It is clear from this that the regulation in question is easy to interpret and that it is not necessary to refer a question to the Court of Justice for a preliminary ruling.
Z vyššie uvedeného vyplýva, že predmetné nariadenie je jednoduché vyložiť a že nie je potrebné predložiť prejudiciálnu otázku Súdnemu dvoru.
interest, and, in the alternative, that AIMA was required to pay them those sums. In particular, the applicants stated that the amount of their unpaid debts resulting from contracts approved in accordance with the provisions of Regulation No 2499/82 was ITL 106 571 589 (EUR 55 040) in the case of Cantina sociale di Dolianova, ITL 79 483 181 (EUR 41 050) in the case of Cantina Trexenta, ITL 506 921 061 (EUR 261 803) in the case of Cantina sociale Marmilla, ITL 192 954 189 (EUR 99 653) in the case of Cantina sociale Santa Maria La Palma and ITL 54 812 419 (EUR 28 308) in the case of Cantina sociale del Vermentino.
nesplatených dlhov vyplývajúcich zo zmlúv schválených v súlade s ustanoveniami nariadenia č. 2499/82 bola v prípade Cantina sociale di Dolianova 106 571 589 ITL (55 040 eur), v prípade Cantina Trexenta 79 483 181 ITL (41 050 eur), v prípade Cantina sociale Marmilla 506 921 061 ITL (261 803 eur), v prípade Cantina sociale Santa Maria La Palma 192 954 189 ITL (99 653 eur) a v prípade Cantina sociale del Vermentino 54 812 419 ITL (28 308 eur).
The total sum at stake was thus ITL 940 742 439 (EUR 485 854).
Celková suma, o ktorú išlo, bola teda 940 742 439 ITL (485 854 eur).
Meanwhile, by judgment of 27 February 1986, the Tribunale d’Oristano declared DAI insolvent.
Medzičasom rozhodnutím z 27. februára 1986 Tribunale d’Oristano vyhlásil konkurz na majetok DAI.
In its judgment of 27 January 1989, the Tribunale civile di Roma held as follows:
Vo svojom rozhodnutí z 27. januára 1989 Tribunale civile di Roma konštatoval:
As regards relations between Assedile and AIMA, Article 2 of the general conditions of insurance of [the security bond issued by Assedile] provides that Assedile guarantees AIMA, up to the value of the sum insured (which is ITL 1 169 040 262 [EUR 603 759]), reimbursement of any sums which may be owed to it by the contracting party [DAI] as a refund in whole or in part of the advance paid by AIMA in the event of it being found that there is no entitlement to exceptional aid for distillation for all or some of the quantities shown in the application for an advance or in the distillation contract.
Pokiaľ ide o vzťah medzi Assedile a AIMA, [poistka na zábezpeku vydaná zo strany Assedile] uvádzala v článku 2 všeobecných podmienok poistenia, že Assedile garantuje AIMA, do výšky poistenej sumy [teda 1 169 040 262 ITL (603 759 eur)], vrátenie súm, ktoré by mu eventuálne dlhoval účastník zmluvy [DAI], úplným alebo čiastočným nahradením preddavku vyplateného zo strany AIMA v prípade, ak bude konštatovaná neexistencia práva na mimoriadnu pomoc na destiláciu v celom rozsahu alebo v časti množstiev uvádzaných v žiadosti o vyplatenie preddavku alebo v zmluve o destilácii.
‘In short, Regulation … No 2499/82 confers entitlement to aid on condition that the strictly imposed timelimits and conditions are observed; failure to observe those timelimits and conditions entails recovery in whole or in part of the aid paid in advance.
„V konečnom dôsledku nariadenie… č. 2499/82 udeľuje právo na pomoc pod podmienkou, že sú prísne určené lehoty a podmienky dodržané, nedodržanie týchto lehôt a podmienok má za následok čiastočné alebo úplné vrátenie pomoci vyplatenej vopred.
The distillers are — according to the pro -cedure adopted by the Italian Republic
Destilátori sú — podľa postupu prijatého Talianskou republikou [postupu uvedeného
Article 3 of the general conditions provides that AIMA must send DAI the request for repayment of the sum unduly paid; DAI is required to pay the sum sought within 15 days.
Článok 3 zase stanovuje, že AIMA musí zaslať žiadosť a vrátenie neoprávnene prijatej sumy DAI, ktorý je povinný uhradiť požadovanú sumu v lehote pätnástich dní.
If on expiry of this timelimit no action has been taken on that request AIMA may request the company [Assedile] to pay that sum; the company is required to make that
Ak do konca tejto lehoty žiadosť zostane bezvýsledná, AIMA môže požadovať uhradenie predmetnej sumy spoločnosťou [Assedile], ktorá je povinná vykonať túto úhradu
OPINION OF MS SHARPSTON — CASE C-51/05 P payment within 15 days of receipt of that request and may raise no objection to so doing.
NÁVRHY GENERÁLNEJ ADVOKÁTKY — E. SHARPSTON — VEC C-51/05 P v lehote pätnástich dní po prijatí žiadosti bez možnosti uvádzania akýchkoľvek námietok.
Under Article 4, the company [Assedile] is subrogated, to the extent of the amount paid, to all the rights, grounds and actions of AIMA against the contracting party and its successor in title.
Sankcia za takéto neplnenie spočíva v stanovení, že zábezpeka prepadá v celom rozsahu.
The contractual clauses cited above are clear and easy to interpret: it is accepted in particular that the guarantee is given for the benefit of AIMA and not for the benefit of other persons such as the producers and that therefore the latter do not have any rights against Assedile in respect of the sum guaranteed.
Klauzuly zmluvy citované vyššie ukazujú jasný a jednoduchý výklad: najmä je známe, že zábezpeka bola poskytnutá v prospech AIMA a nie v prospech iných osôb, ako sú výrobcovia, a že preto títo nemajú na sumu zábezpeky proti Assedile žiadny nárok.
Furthermore, the court cannot accept the points put forward in mitigation by the distillery in order to justify the failure to make the payments (that it was impossible for it to make the payments because it was in administration, and respect for the principle of equal treatment for creditors), since the expiry of the timelimits for making those payments (June 1983) and for repaying the aid (July 1983) was before the date on which the decision had been taken to apply for it to go into administration (October 1983).
Okrem toho súd nemôže akceptovať odôvodnenia uvádzané liehovarom na svoje ospravedlnenie za nevykonané úhrady (nemožnosť vykonať úhrady z dôvodu jeho zaradenia pod nútenú správu a rešpektovanie zásady rovnosti veriteľov), pretože uplynutie lehôt pre vykonanie predmetných úhrad (jún 1983) a pre vrátenie pomoci (júl 1983) predchádzalo dátumu, ku ktorému sa liehovar rozhodol požiadať o svoje zariadenie pod nútenú správu (október 1983).
It is also clear from the wording of Article 3, which requires the company [Assedile] to pay within 15 days of receiving the application for payment from the unpaid beneficiary, that the guarantor cannot raise any objections against the beneficiary.
Rovnako nemožnosť uvádzania námietok vo vzťahu k príjemcovi podľa zábezpeky vyplýva jasne zo znenia článku 3, ktorý sankcionuje povinnosť spoločnosti [Assedile] zaplatiť v lehote pätnástich dní po prijatí žiadosti neuspokojeného príjemcu o úhradu.
AIMA should therefore be reimbursed, under the abovementioned Community provisions, up to 110% of the amount of aid paid by way of an advance, less the aid which it was proved had been actually paid, which is ITL 1 047 084 185 [EUR 540 774] (the total amount of the contracts in respect of
Predpokladajúc dokonca, že sa tým má na mysli, že konštatovanie existencie (úplného alebo čiastočného) nároku na pomoc na destiláciu je podmienkou akejkoľvek úhrady, je nepochybné, že tento nárok zanikol z dôvodu nerešpektovania lehôt a podmienok uvádzaných právnym poriadkom Spoločenstva žalobcom — DAI.
Even if the view were to be taken that a finding that there is no entitlement (full or partial) to aid for distillation is a precondition for any reimbursement, there is no doubt that such entitlement is extinguished due to the failure by the appellant, DAI, to observe the timelimits and conditions laid down in the Community regulation.
Následne prináležalo AIMA vrátenie v zmysle vyššie citovaných právnych ustanovení Spoločenstva sumy zodpovedajúcej 110 % pomoci uhradenej z titulu preddavku, odrátajúc pomoc, ktorej skutočné uhradenie bolo preukázané, teda 1 047 084 185 ITL (540 774 eur) [celková suma zmlúv, pri ktorých dôkaz o úhrade nebol predložený,
COMMISSION v CANTINA SOCIALE DI DOLIANOVA AND OTHERS which no proof has been furnished that they were paid, plus 10% — ITL 1 046 277 980 [EUR 540 357] — to which should be added the difference between the aid which it was proved had been paid and the aid paid in advance — ITL 806 205 [EUR 416]).
zvýšená o 10 % — teda 1 046 277 980 ITL (540 357 eur) — ku ktorej sa pridáva rozdiel medzi pomocou, pri ktorej dôkaz o úhrade bol predložený a pomoc vyplatená z titulu preddavku — teda 806 205 ITL (416 eur)].
On 27 September 1989 four of the applicants (the exception being Cantina sociale del Vermentino) appealed against that judgment before the Corte d’appello (Court of Appeal) in Rome.
Dňa 27. septembra 1989 štyria žalobcovia (s výnimkou Cantina sociale del Vermentino) napadli tento rozsudok odvolaním na Corte d’appello (odvolací súd) v Ríme.
By judgment of 19 November 1991 that court held that the appeal was inadmissible because the applicants had not correctly notified lodgement of the appeal to DAI’s official receiver, but had notified DAI itself (which was then in receivership), and they had not subsequently properly made further notification within the timelimit imposed on them by the judge investigating the case.
Rozsudkom z 19. novembra 1991 odvolací súd posúdil odvolanie ako neprípustné z dôvodu, že žalobcovia riadne neoznámili podanie odvolania súdnemu správcovi DAI, ale samotnému DAI (ktorý bol v tom čase v konkurze), a že následne neuskutočnili ďalšie oznámenie riadne v lehote, ktorá im bola určená sudcom preskúmavajúcim spis.
It should be pointed out that DAI has never disputed those amounts: although it has stated that it paid producers approximately half of the aid obtained it has not claimed, let alone proved, that it paid that aid within the timelimits laid down in Regulation No 2499/82.
Je potrebné poznamenať že DAI nikdy nepopieral tieto sumy: potvrdzujúc, že uhradil výrobcom približne polovicu obdržanej pomoci, nikdy sa nedovolával a afortiori ani nedokazoval, že uhradil túto pomoc v lehotách uvádzaných nariadením č. 2499/82.
In the meantime, on 16 January 1990, Assedile paid the sums owing to AIMA under the security.
V tom období 16. januára 1990 Assedile zaplatil AIMA dlžné sumy na základe záruky.
It may be appropriate to point out that the applicant distillery is in no position to complain that the cooperative wine-cellars which have delivered their production are having difficulty in obtaining payment of their debts since by its own action it has placed itself in a situation in which those debts cannot be paid, by filing for insolvency immediately after obtaining the Community aid that should in turn be paid to the producers.
Je vhodné upresniť, že liehovar — žalobca sa sťažuje na nesprávnom mieste na skutočnosť, že vinohradnícke družstvá, ktoré dodali svoju produkciu, sa stretávajú s problémami pri uhrádzaní svojich záväzkov, pretože on sám sa dostal do situácie platobnej neschopnosti, keď sa uchýlil ku konkurznému konaniu bezprostredne po obdržaní pomoci Spoločenstva, ktorá mala byť prevedená výrobcom.
The four applicants referred to above appealed to the Corte di Cassazione (Court of Cassation).
Vyššie uvedení štyria žalobcovia sa dovolali na Corte di Cassazione (kasačný súd).
They claimed, in particular, that they had appealed against the abovementioned judgment of the Tribunale civile di Roma in order to obtain a declaration that that judgment was incorrect not as regards DAI but solely as regards AIMA and Assedile.
Uvádzali najmä, že proti vyššie uvedenému rozsudku Tribunale civile di Roma sa odvolali na účely získania rozhodnutia, že uvedený rozsudok bol nesprávny nie vo vzťahu k DAI, ale výlučne vo vzťahu k AIMA a Assedile.
They therefore argued that the procedural error was one that should not operate so as to bar their appeal.
Tvrdili preto, že procesná chyba bola takého druhu, že by nemala pôsobiť tak, aby zabránila ich dovolaniu.
14 By judgment of 28 November 1994, the Corte di Cassazione dismissed their appeal against the judgment of the Corte d’appello.
14Rozsudkom z 28. novembra 1994 Corte di Cassazione zamietol dovolanie podané štyrmi vyššie uvedenými žalobcami proti rozsudku Corte d’appello.
14 — So far as one can deduce from the papers before the Court, this must have been the essence of their argument before the Corte di Cassazione.
14 — V rozsahu, v akom to možno vyvodiť z dokumentácie predloženej Súdnemu dvoru, toto muselo byť podstatou ich tvrdení prednesených Corte di Cassazione.
The cooperative wine-cellars may — as may the guarantor if it decides to take the applicant’s place — obtain satisfaction of their rights to receive payment in the course of the insolvency proceedings, together with all the other creditors and in accordance with the principle of equal treatment for creditors.’
Vinohradnícke družstvá môžu — rovnako ako to môže ručiteľ, ak sa rozhodne zaujať miesto žalobcu — obdržať uspokojenie svojich pohľadávok v rámci konkurzného konania spolu s ostatnými veriteľmi a pri rešpektovaní zásady rovnosti veriteľov.“
by the intervention bodies to reduce the expenditure of the EAGGF (in other words, it must be entered in the EAGGF accounts).
použitá intervenčnými orgánmi na zníženie výdavkov EPUZF-u (inými slovami, musia byť prevedené na účty EPUZF-u).
The Commission stated that its officials would make the necessary investigations, in particular at AIMA, in order to determine the actual recipient of the security retained by AIMA.
Komisia uviedla, že jej úradníci vykonajú nevyhnutné vyšetrovania, najmä v AIMA, na účely určenia skutočného príjemcu zábezpeky zadržanej AIMA.
By letter of 22 January 1996 the four applicants requested AIMA to honour the debts owed to them by DAI.
Listom z 22. januára 1996 žiadali štyria žalobcovia AIMA zaplatenie pohľadávok, ktoré mali voči DAI.
They contended that AIMA had obtained unjust enrichment through payment of the security.
Tvrdili, že AIMA sa vyplatením zábezpeky bezdôvodne obohatila.
AIMA rejected that complaint, pointing out that it was entitled to the security and that the producers had no right to bring a direct action against it for payment of the debts owed to them by DAI.
AIMA odmietla túto požiadavku, poznamenajúc, že zábezpeka jej patrí a že výrobcovia nedisponujú proti nej žiadnym priamym nárokom pre vymáhanie pohľadávok, ktoré majú voči DAI.
On 16 February 1996 the applicants brought an action before the Tribunale civile di Cagliari (Italy), against AIMA for unjust enrichment.
Dňa 16. februára 1996 žalobcovia podali na Tribunale civile de Cagliari (Taliansko) proti AIMA žalobu o vydanie bezdôvodného obohatenia.