natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It is clear from the wording of this provision that the criterion of the date on which the applicant became aware of the measure as the start of the period for bringing an action is subsidiary to the criteria of publication or notification of the measure (see the Order of the Court of First Instance T-426/04 Tramarin v Commission ECR II-4765, paragraph 48 and caselaw cited).
Zo samotného znenia tohto ustanovenia vyplýva, že kritérium dátumu, keď sa žalobca o akte dozvedel, ako východiskový bod na počítanie lehoty na podanie žaloby vykazuje len subsidiárnu povahu vo vzťahu k dátumu uverejnenia alebo oznámenia aktu (pozri uznesenie Súdu prvého stupňa z 21. novembra 2005, Tramarin/Komisia, T-426/04, Zb. s. II-4765, bod 48 a tam citovanú judikatúru).
In addition, with regard to measures which, in accordance with the established practice of the institution concerned, are published in the Official Journal of the European Union, although such publication is not a condition of their applicability, the Court of Justice and the Court of First Instance have recognised that the criterion of the day on which a measure came to the knowledge of an applicant was not applicable and that it was the date of publication which marked the starting point of the period prescribed for instituting proceedings.
Okrem toho, pokiaľ ide o akty, ktoré sa podľa ustálenej praxe dotknutej inštitúcie uverejňujú v Úradnom vestníku Európskej únie, hoci toto uverejnenie nie je podmienkou ich účinnosti, Súdny dvor a Súd prvého stupňa pripustili, že namiesto kritéria dátumu, keď sa žalobca o opatrení dozvedel, sa na plynutie lehoty na podanie žaloby použije dátum uverejnenia.
In those circumstances, the third parties involved can legitimately expect the decision in question to be published (see Order of the Court of First Instance Tramarin v Commission, paragraph 19 above, paragraph 49, and the cited case-law).
Za takýchto okolností môže totiž dotknutá tretia osoba oprávnene počítať s tým, že predmetný akt bude uverejnený (pozri uznesenie Tramarin/Komisia, bod 19 vyššie, bod 49 a tam citovanú judikatúru).
It is, therefore, in accordance with the provisions of Article 102(1) of the Rules of Procedure, ‘from the end of the 14th day after publication thereof in the Official Journal of the European Union,’ that is to say from midnight on 22 December 2004, and not, as both the applicant and the Commission wrongly consider, from the date the contested decision was communicated to the applicant, that the time limit for bringing the action began to run.
V súlade s ustanoveniami článku 102 ods. 1 rokovacieho poriadku je to teda „od konca 14. dňa po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie“, čiže od 22. decembra 2004 o polnoci, a nie, ako sa nesprávne domnievajú tak žalobkyňa, ako aj Komisia, od dátumu oznámenia napadnutého rozhodnutia žalobkyni, keď začína plynúť lehota na podanie žaloby.
That being the case, and in accordance with the combined provisions of the fifth paragraph of Article 230 EC, and Articles 101 and 102(2) of the Rules of Procedure, the time limit for bringing the action expired on Friday 4 March 2005 at midnight.
Týmto spôsobom a na základe ustanovenia článku 230 štvrtého odseku ES spolu s článkom 101 a článkom 102 ods. 2 rokovacieho poriadku uplynula lehota na podanie žaloby v piatok 4. marca 2005 o polnoci.
In the present case, the applicant initiated the action on 13 April 2004, that is to say, several months before even the date from which the time limit for bringing the action began to run.
V prejednávanej veci žalobkyňa podala túto žalobu 13. apríla 2004, čiže niekoľko mesiacov pred samotným dátumom, od ktorého začala plynúť lehota na podanie žaloby.
The present action is, therefore, admissible insofar as it was initiated within the requisite time limit
Táto žaloba je teda prípustná, pretože bola podaná v rámci požadovanej lehoty.
Admissibility of the application with respect to Article 44(1) of the Rules of Procedure and its clearly unfounded nature
O prípustnosti žaloby vzhľadom na článok 44 ods. 1 rokovacieho poriadku a o jej zjavne nedôvodnej povahe
Without raising an objection of inadmissibility under Article 114 of the Rules of Procedure, the Commission, supported by the French Republic, contends that the action is inadmissible in its entirety as being in breach of the conditions in Article 44(1) of the Rules of Procedure.
Bez toho, aby vzniesla námietku neprípustnosti podľa článku 114 rokovacieho poriadku, Komisia, podporovaná Francúzskou republikou, uvádza, že žaloba je neprípustná v celom rozsahu, lebo nespĺňa podmienky článku 44 ods. 1 rokovacieho poriadku.
In the alternative, the Commission contends that those of the applicant’s claims which it seeks to respond to on their merits are clearly without foundation.
Subsidiárne Komisia uvádza, že tie výhrady žalobkyne, na ktoré sa snaží odpovedať vo veci samej, sú zjavne nedôvodné.
The applicant submits that its action is admissible.
Žalobkyňa tvrdí, že jej žaloba je prípustná.
As with the requirement that reasons for acts of the institutions be stated, the requirement to provide details of an action is eased where the act is within a known legal context.
Podobne ako povinnosť odôvodnenia aktov inštitúcií je povinnosť presnosti žaloby oslabená, ak akt spadá do známeho právneho kontextu.
As it is, the application is only the foreseeable consequence of a difference of opinion between the applicant and the Commission during the administrative procedure.
Pritom žaloba predstavuje len predvídateľné pokračovanie rozdielnosti názorov medzi žalobkyňou a Komisiou vyjadrenej počas správneho konania.
The application could, thus, be drafted summarily, since the Commission could not fail to be aware of the pleas contained therein, even impliedly, and since it has, in any event, submitted a defence on the merits of the case.
Žaloba teda môže byť napísaná stručne, keďže Komisia nemôže prehliadnuť žalobné dôvody, ktoré obsahuje, a to ani implicitne, lebo okrem iného predložila obranu vo veci samej.
The Applicant argues that the Commission is inferring a lack of pleas from its alleged misunderstanding of the pleas relied on.
Komisia zo svojho údajného nepochopenia uvádzaných žalobných dôvodov vyvodzuje ich neexistenciu.
By so doing, it construes the scope of the test of admissibility of an action too extensively.
Tým vykladá príliš široko rozsah skúmania prípustnosti žaloby.
The Court points out at the outset that the inadmissibility claimed in the present case does not relate to an inaccuracy in the action with regard to the identification of the contested decision, or to the expression of the forms of order sought by the action.
Súd prvého stupňa na úvod poukazuje na to, že neprípustnosť vznesená v prejednávanej veci nesmeruje proti nepresnosti žaloby v označení napadnutého rozhodnutia alebo vo vyjadreniach návrhov tejto žaloby.
On the contrary, it is not disputed that the contested decision is clearly identified in the application and that the latter expressly seeks to have this decision annulled and that the Commission be ordered to pay the costs.
Naopak, je nepopierateľné, že napadnuté rozhodnutie je v žalobe jasne označené a že jej návrhy výslovne smerujú k zrušeniu tohto rozhodnutia a k zaviazaniu Komisie na náhradu trov konania.
Inadmissibility is claimed against each of the heads of claim in the action, since none of the heads of claim contained or seemingly contained in the application satisfy the requirements of clarity and precision contained in Article 44(1) of the Rules of Procedure.
Neprípustnosť je namietaná proti každej z týchto výhrad žaloby, a to preto, lebo žiadna z výhrad, ktoré vyplývajú alebo zrejme vyplývajú zo žaloby, nespĺňa požiadavky jasnosti a presnosti podľa článku 44 ods. 1 rokovacieho poriadku.
It is, therefore, with respect to each of the heads of claim, where necessary in consolidated pleas, that the question of admissibility needs to be considered.
Preto musí byť otázka prípustnosti skúmaná vo vzťahu ku každej z týchto výhrad, v prípade potreby usporiadaných do žalobných dôvodov.
In this respect, it should be remembered that, under Article 44(1)(c) of the Rules of Procedure, an application must indicate the subjectmatter of the proceedings and include a brief statement of the grounds relied on.
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že podľa článku 44 ods. 1 písm. c) rokovacieho poriadku musí každá žaloba uvádzať predmet konania a zhrnutie dôvodov, na ktorých je založená.
According to consistent case law, this indication must be sufficiently clear and precise so as to allow the defendant to prepare its defence and the Court to decide the case, if necessary, without other supporting information.
Podľa ustálenej judikatúry tieto údaje musia byť dostatočne jasné a presné na to, aby umožnili žalovanému pripraviť si obhajobu, a Súdu prvého stupňa rozhodnúť o žalobe, a to prípadne aj bez ďalších podporných informácií.
It is apparent from the above observations that, in reviewing the compliance of the application with the requirements of Article 44(1) of the Rules of Procedure, the contents of the reply are, by definition, not relevant.
Z predchádzajúcich úvah vyplýva, že pri skúmaní súladu žaloby s požiadavkami podľa článku 44 ods. 1 rokovacieho poriadku je obsah repliky irelevantný.
Furthermore, with respect to the applicant’s reference to the requirement for a statement of reasons for Community measures, it should be pointed out that whilst, in the case of a measure adopted by an institution, the requirement to state reasons
Okrem toho, pokiaľ ide o odkaz žalobkyne na povinnosť odôvodnenia aktov Spoločenstva, treba uviesť, že ak môže byť v prípade aktu prijatého inštitúciou povinnosť odôvodnenia skutočne zmiernená, pokiaľ jeho adresát dobre pozná kontext, ktorý
It is in the light of the above considerations that the pleas in the application should be examined.
Žalobné dôvody vznesené v žalobe je potrebné skúmať so zreteľom na vyššie uvedené úvahy.
The application formally includes two pleas for annulment.
Žaloba formálne obsahuje dva žalobné dôvody smerujúce k zrušeniu.
The first plea is based on the incorrect statement of reasons in the contested decision and on a breach of Community law; in particular, of Article 86(2) EC and the provisions on state aids.
Prvý žalobný dôvod je založený na nesprávnom odôvodnení napadnutého rozhodnutia a na porušení práva Spoločenstva, konkrétne článku 86 ods. 2 ES a ustanovení týkajúcich sa štátnej pomoci.
16), and of the Protocol on the system of public broadcasting in the Member States (OJ 1997 C 340, p.
72) a Protokolu o systéme verejnoprávneho vysielania v členských štátoch (Ú. v. ES C 340, 1997, s.
109, ‘Amsterdam Protocol’), annexed to the EC Treaty by the Treaty of Amsterdam.
109, ďalej len „Amsterdamský protokol“), pripojeného k Zmluve o ES Amsterdamskou zmluvou.
This plea concerns paragraphs 32 to 41 of the application.
Tento žalobný dôvod je predmetom bodov 32 až 41 žaloby.
Paragraphs 32 to 37 of the application, in any event, merely describe the Commission’s analysis, in which the Commission was of the opinion that the roles entrusted to France 2 and France
Body 32 až 37 žaloby sú však len opisom analýzy Komisie, podľa ktorej sa táto inštitúcia domnievala, že úlohy
3 constituted services of general economic interest (‘SGEI’) within the meaning of Article 86(2) EC.
2008 — VEC T-144/04 zverené France 2 a France 3 predstavujú služby všeobecného hospodárskeho záujmu (ďalej len „SVHZ“) v zmysle článku 86 ods. 2 ES.
The description of the first head of claim put forward within the context of the present plea begins at paragraph 38 of the application.
Zhrnutie prvej výhrady predloženej v rámci tohto žalobného dôvodu sa začína v bode 38 žaloby.
In the first line of this paragraph, the applicant ‘contends…that the Commission’s analysis fails to take several essential factors into consideration, which should have led to a completely different conclusion.
V prvom odseku tohto bodu sa žalobkyňa „domnieva…, že analýza Komisie neprihliada na niektoré rozhodujúce skutočnosti, ktoré by mali viesť k opačnému záveru“.
The Court observes that, in spite of this initial opinion, which seems to indicate that the applicant disputes that the roles of France 2 and France 3 could, in themselves, constitute SGEI, there is nothing after paragraph 38 of the application to that effect.
Súd prvého stupňa poukazuje na to, že napriek tejto počiatočnej domnienke, v ktorej sa zdá, že žalobkyňa vyhlasuje, že spochybňuje, že úlohy France 2 a France 3 by mohli samy osebe predstavovať SVHZ, ďalšia časť bodu 38 žaloby neobsahuje žiadnu skutočnosť v tomto zmysle.
The applicant in no way substantiates that possible argument, and completely fails to refer to the opinions expressed by the Commission with respect to the roles of France 2 and France 3 in recitals 69 to 75 of the contested decision.
Takže žalobkyňa nijako nerozvádza toto možné spochybnenie a nespomína podrobné úvahy Komisie týkajúce sa úloh France 2 a France 3 v odôvodneniach č. 69 až 75 napadnutého rozhodnutia.
After paragraph 38 of the application, it seems that the applicant’s complaint against the Commission is really that it did not take into consideration an alleged similarity ‘in all material respects’, between: (1) the roles entrusted to France 2 and France 3 in their contract documents; and (2) the obligations imposed on the applicant in its own contract documents.
V pokračovaní bodu 38 žaloby sa zdá, že žalobkyňa Komisii v skutočnosti vytýka, že neprihliadala na „podstatnú“ údajnú totožnosť na jednej strane úloh uložených v zadávacích dokumentáciách France 2 a France 3 a na druhej strane povinností uložených žalobkyni v jej vlastnej zadávacej dokumentácii.
The applicant appears to be arguing that this alleged similarity ‘in all material respects’ should have led the Commission to conclude that the roles of France 2 and France 3 did not constitute SGEI.
Zdá sa, že podľa žalobkyne mala táto „podstatná“ údajná totožnosť priviesť Komisiu k tomu, aby nedospela k záveru, že úlohy France 2 a France 3 predstavujú SVHZ.
Nevertheless, the applicant puts forward this head of claim without even any vague mention of the roles and obligations contained in the contract documents it relies on.
Žalobkyňa však vyjadruje túto výhradu bez akéhokoľvek, hoci aj nepresného pripomenutia úloh a povinností obsiahnutých v zadávacích dokumentáciách, ktoré uvádza.
In particular, it in no way specifies whether the alleged nature that it complains of concerns types of programmes broadcast, possible qualitative requirements concerning programming in a general sense or other types of obligation.
Konkrétne nijako nespresňuje, či sa údajná totožnosť, na ktorú poukazuje, týka kategórií vysielaných programov, prípadných kvalitatívnych požiadaviek uplatniteľných na programy ako celok, alebo ešte aj iných druhov povinností.
The Court, consequently, considers that the applicant’s head of claim, as submitted in the application, lacks the basic clarity and precision required by Article 44(1) of the
Súd prvého stupňa sa teda domnieva, že táto výhrada žalobkyne, ako je prednesená v žalobe, nespĺňa minimálne požiadavky jasnosti a presnosti podľa článku 44
Rules of Procedure in order to ensure legal certainty and the sound administration of justice.
TF1/KOMISIA ods. 1 rokovacieho poriadku na účely zaistenia právnej istoty a riadneho výkonu spravodlivosti.
The Court observes, in any event, that, although this head of claim could be regarded as admissible under Article 44(1) of the Rules of Procedure, it should be dismissed as clearly unfounded, as no evidence has been produced in support of it.
Súd prvého stupňa v každom prípade poukazuje na to, že aj keby sa táto výhrada mohla považovať za prípustnú s ohľadom na článok 44 ods. 1 rokovacieho poriadku, musí byť zamietnutá ako zjavne nedôvodná, keďže neexistuje nijaký dôkaz na jej podporu.
In the annex to the application, the applicant submitted neither the contract documents of France 2 and France 3, nor even its own contract documents.
Žalobkyňa totiž v prílohe žaloby nepredložila ani zadávacie dokumentácie France 2 a France 3, ani svoju vlastnú zadávaciu dokumentáciu.
As for the submission, at the reply stage, of a comparative analysis of these contract documents carried out by the applicant, it should be observed that such a submission, the lateness of which has in no way been validly justified, is inadmissible under Article 48(1) of the Rules of Procedure.
Pokiaľ ide o predloženie porovnávacej analýzy týchto zadávacích dokumentácií vykonané žalobkyňou v štádiu repliky, treba uviesť, že takéto predloženie, ktorého oneskorenie nebolo predmetom žiadneho platného odôvodnenia, je neprípustné podľa článku 48 ods. 1 rokovacieho poriadku.
Moreover, and for the sake of completeness, this comparative analysis proved, from the outset, to be irrelevant, since it relates to a period after the month of July 1996, whereas the period of inquiry covered by the contested decision is from 1988 to 1994.
Ostatne a kvôli úplnosti táto analýza sa bez ďalšieho javí ako irelevantná, pretože sa vzťahuje na obdobie, ktoré nastalo po júli 1996, zatiaľ čo obdobie vyšetrovania, ktorého sa týka napadnuté rozhodnutie, plynie od roku 1988 do roku 1994.
It is apparent from the above considerations that the applicant’s first head of claim, concerning the classification as SGEI of the roles entrusted to France 2 and France 3, should be dismissed as inadmissible under Article 44(1) of the Rules of Procedure and, in any event, as being clearly without foundation.
Z predchádzajúcich úvah vyplýva, že prvá výhrada žalobkyne týkajúca sa kvalifikácie úloh zverených France 2 a France 3 ako úloh SVHZ sa musí zamietnuť ako neprípustná na základe článku 44 ods. 1 rokovacieho poriadku a v každom prípade ako zjavne nedôvodná.
In the first subparagraph of paragraph 39, the applicant declares, in what is presented as a second head of claim, that it disputes the analysis and the claims of the Commission with respect to the assessment, in accordance with the principle of proportionality, of the financial compensation granted by the French Republic to its public channels.
V bode 39 prvom odseku žaloby, ktorý sa javí ako druhá výhrada, žalobkyňa vyhlasuje, že spochybňuje analýzu a závery Komisie, pokiaľ ide o hodnotenie finančných náhrad poskytnutých Francúzskou republikou jej verejnoprávnym kanálom s ohľadom na zásadu proporcionality.
However, nothing in the following subparagraphs of that paragraph 39 makes it clear precisely what the applicant disputes in the analysis and the Commission’s claims.
Nijaká skutočnosť v nasledujúcich odsekoch tohto bodu 39 však neumožňuje presne pochopiť, v čom žalobkyňa spochybňuje analýzu a závery Komisie.
The second, sixth and seventh subparagraphs of that paragraph describe the applicable rules or the Commission’s approach, and do not, as a result, contain any precise reasoning.
Druhý, šiesty a siedmy odsek tohto bodu sú totiž len opisom platných pravidiel alebo prístupu Komisie a neobsahujú žiadne presné tvrdenia.
The third sub-paragraph, which is moreover unclear in its wording, seems to reiterate claims presented in the context of the first head of claim, which were ruled inadmissible or unfounded.
Tretí odsek, ktorého znenie je ostatne málo jasné, sa javí ako zopakovanie tvrdení považovaných za neprípustné alebo nedôvodné, ktoré boli predložené v rámci prvej výhrady.
Regarding the fourth and fifth subparagraphs of that paragraph, the applicant is essentially arguing only that the figures presented in recital 86 (table 4) of the contested decision are both brief and incorrect.
Pokiaľ ide o štvrtý a piaty odsek tohto bodu, žalobkyňa sa v podstate uspokojuje s tvrdením, že čísla uvedené v odôvodnení č. 86 (tabuľka 4) napadnutého rozhodnutia sú stručné a zároveň nepresné.
The fact remains, however, that it is this criticism which lacks any explanation.
Je však potrebné konštatovať, že práve táto kritika zostáva bez akéhokoľvek vysvetlenia.
In the eighth and final subparagraph of paragraph 39, the applicant, moreover, recognises a lack in the application of any arguments serving to clarify its complaint, as it states that it ‘will shortly set out in writing the economic analysis necessary so as to rebut the Commission’s approach, which seems, in its opinion, to be highly questionable.’
V ôsmom a poslednom odseku bodu 39 žalobkyňa uznáva, že v žalobe neexistujú žiadne úvahy, ktoré by vysvetlili jej výhradu, lebo vyhlasuje, že „vo svojich ďalších písomnostiach rozvinie ekonomické analýzy potrebné na vyvrátenie prístupu Komisie, ktorý sa jej zdá byť značne sporný“.
This second head of claim must therefore be dismissed as inadmissible under Article 44(1) of the Rules of Procedure.
Za týchto podmienok treba druhú výhradu zamietnuť ako neprípustnú s ohľadom na článok 44 ods. 1 rokovacieho poriadku.
In paragraph 40 of the application, which appears to constitute a third head of claim, the applicant states that ‘the Commission … took the view that the prices charged by France 2 and France 3 for advertising slots between 1990 and 1994 did not appear to be significantly lower than those charged by TF1 and M6, their private competitors.’
V bode 40 žaloby, ktorý zrejme zodpovedá tretej výhrade, žalobkyňa uvádza, že „Komisia… sa domnievala, že ceny, ktoré uplatňovali France 2 a France 3 od roku 1990 do roku 1994, týkajúce sa reklamných časov, sa nezdajú byť značne nižšie ako ceny, ktoré uplatňovali TF1 a M6, ich súkromní konkurenti“.
It goes on to say that ‘the Commission based this conclusion on a sole criterion: the average cost of GRP (defined in recital 93 … of the contested decision).’
Dodáva, že „na účely dosiahnutia tohto záveru sa Komisia opierala o jediné kritérium: priemerné náklady GRP (vymedzené v odôvodnení č. 93 napadnutého rozhodnutia)“.
The applicant then declares that it ‘disputes this analysis and the resulting conclusion.’
Žalobkyňa ďalej vyhlasuje, že „spochybňuje túto analýzu a záver, ktorý z nej vyplýva“.
Nevertheless, after paragraph 40, the applicant, despite this declaration, in no way disputes the Commission’s detailed findings in recitals 90 to 100 of the contested decision.
V pokračovaní bodu 40 žalobkyňa však napriek tomuto vyhláseniu vôbec nespochybňuje podrobné posúdenia Komisie obsiahnuté v odôvodneniach č. 90 až 100 napadnutého rozhodnutia.
In particular, it in no way makes clear why the Commission’s use, in its
Konkrétne nijako nevysvetľuje, v čom je používanie údajov
TF1 v COMMISSION analysis, of data expressed in terms of GRP (Gross Rating Point (indicator of media intensity)) should be regarded as inadequate.
TF1/KOMISIA vyjadrených ako GRP [Gross Rating Point (ratingový bod)] Komisiou v jej analýze nedostatočné.
It merely states that ‘it questions the lack of analysis concerning the simple fact that the public channels, made up of two networks, France 2 and France 3, offer a broader range than that offered by the applicant, which could explain the differences in price complained of, beside the fact that the public channels, being extensively supported by the contested state aids, are not subjected to the same profit constraints as are the private channels.’
Uspokojuje sa s uvedením, že „si kladie otázku o neexistencii analýzy týkajúcej sa samotnej skutočnosti, že verejnoprávne televízne kanály, ktoré majú k dispozícii dve siete, France 2 a France 3, ponúkajú väčšie možnosti sledovania programov v porovnaní s možnosťou sledovania programov ponúkanou žalobkyňou, čo môže vysvetľovať zmeny oznámených cien, okrem toho, že verejnoprávne televízne kanály, značne podporované spornou verejnou pomocou, nepodliehajú takému tlaku na rentabilitu, akému sú vystavené súkromné televízne kanály“.
The Court notes that the applicant, being, moreover, unclear about the effects of the ‘broader range’ it refers to, does not supply any explanation of how such an expression should be understood.
Súd prvého stupňa konštatuje, že žalobkyňa, ktorá sa okrem toho vyjadruje neurčito o účinkoch „väčších možností sledovania programov“, ktoré uvádza, nepredkladá žiadne vysvetlenie o tom, čo sa má chápať pod týmto pojmom.