natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The binding nature of the procedure under Article 7 of Directive 2002/21 and the Commission’s central role in assessing and verifying the conclusions of the notifying NRA are also evident from Recommendation 2003/561 and from Commission Memorandum 06/59 of 7 February 2006, entitled ‘Electronic Communications: the Article 7 procedure and the role of the Commission — Frequently Asked Questions’.
Záväzná povaha postupu vedeného podľa článku 7 smernice 2002/21 a ústredná úloha Komisie pri hodnotení a overovaní záverov NRO podávajúcich oznámenie rovnako vyplývajú z odporúčania 2003/561 a z memoranda Komisie 06/59 zo 7. februára 2006, nazvaného „Elektronické komunikácie: postup podľa článku 7 a úloha Komisie — Často kladené otázky“.
Vodafone, referring to Infront WM v Commission, cited in paragraph 53 above, states that the Commission’s own description of its role and procedure is persuasive evidence in determining whether an act produces binding legal effects and may be challenged under Article 230 EC (Infront WM v Commission, paragraph 53 above, paragraphs 106 and 107).
Vodafone s odkazom na rozsudok Infront WM/Komisia, už citovaný v bode 53 vyššie, uvádza, že opis svojej úlohy a postupu, ktorý poskytla samotná Komisia, predstavuje presvedčivý dôkaz o tom, že akt vyvoláva záväzné právne účinky, a o jeho napadnuteľnosti v zmysle článku 230 ES (rozsudok Infront WM/Komisia, už citovaný v bode 53 vyššie, body 106 až 107).
Furthermore, like the decision adopted in the case which gave rise to Infront WM v Commission, it is necessary to attribute binding effects to the contested act in the present case in order to safeguard the accurate and uniform application of Community law pursued by Directive 2002/21. It is only if the
Okrem toho podobne ako v rozhodnutí prijatom vo veci, o ktorej sa rozhodlo rozsudkom Infront WM/Komisia, už citovaným v bode 53 vyššie, je potrebné napadnutému aktu v prejednávanej veci priznať záväzné účinky na účely ochrany správneho a jednotného uplatnenia práva Spoločenstva, ktoré sleduje
2007 — CASE T-109/06
2007 — VEC T-109/06 smernica 2002/21.
Commission is obliged to assess each draft measure notified to it and decide whether the measure in question needs to be ‘filtered out’ as being incompatible with Directive 2002/21 or with Community law that the Article 7 procedure can contribute effectively to the accurate and uniform application of Directive 2002/21.
Len v prípade, ak Komisia bola povinná posúdiť každý návrh opatrenia, ktorý jej bol oznámený, a rozhodnúť, či predmetné opatrenie musí byť „filtrované“ ako nezlučiteľné so smernicou 2002/21 alebo s právom Spoločenstva, môže postup podľa článku 7 účinne prispieť k správnemu a jednotnému uplatneniu smernice 2002/21.
As regards the argument alleging that there is no ‘operative part’ in the letter of 30 January 2006, Vodafone states that it is the substance not the form of an act which determines whether the act produces legal effects (Infront WM v Commission, cited in paragraph 53 above, paragraph 110).
Pokiaľ ide o argument založený na údajnej neexistencii výrokovej časti v liste z 30. januára 2006, Vodafone uvádza, že na určenie toho, či akt vyvoláva právne účinky, nie je rozhodujúca forma aktu alebo jeho podstata (rozsudok Infront WM/Komisia, už citovaný v bode 53 vyššie, bod 110).
It points out in this respect that the Court has already held acts without formal operative parts to be reviewable acts (Case T-3/93 Air France v Commission [1994] ECR II-121, paragraph 44 et seq.).
V tejto súvislosti pripomína, že Súd prvého stupňa už rozhodol, že akty bez formálnej výrokovej časti boli aktmi, ktoré možno napadnúť žalobou (rozsudok Súdu prvého stupňa z 24. marca 1994, Air France/Komisia, T-3/93, Zb. s. II-121, bod 44 a nasl.).
In any event, Vodafone submits that the part of the contested act in which the Commission reproduces the wording of Article 7(5) of Directive 2002/21 constitutes an operative part by which, in stating that the CMT may adopt the resulting draft measure and in deciding thus not to initiate the second phase of the procedure, the Commission lifted the only remaining baron the adoption by CMT of draft measure ES/2005/0330.
V každom prípade Vodafone zastáva názor, že napadnutý akt, v ktorom Komisia preberá znenie článku 7 ods. 5 smernice 2002/21, predstavuje výrok, ktorým Komisia odstránila jedinú zostávajúcu prekážku pre prijatie opatrenia ES/2005/0330 zo strany CMT, keď potvrdila, že CMT môže prijať výsledný návrh opatrenia, a teda rozhodla o nezačatí druhej fázy postupu.
By reproducing the wording of Article 7(5) of Directive 2002/21 in the operative part of the contested act but omitting the phrase ‘except in cases covered by paragraph 4’, which is an integral part of that provision, the Commission clearly decided that the CMT’s draft measure did not fall within Article 7(4) of Directive 2002/21 as it had no serious doubts as to the compatibility of the measure with Community law and had decided not to initiate the second phase of the procedure.
Komisia tým, že prebrala znenie článku 7 ods. 5 smernice vo výrokovej časti napadnutého aktu, avšak bez toho, aby uviedla slová „s výnimkou prípadov uvedených v odseku 4“, ktoré sú jeho neoddeliteľnou súčasťou, jednoznačne rozhodla, že navrhované opatrenie CMT nepatrí do pôsobnosti článku 7 ods. 4 smernice 2002/21, keďže nemala závažné pochybnosti, pokiaľ ide o zlučiteľnosť opatrenia s právom Spoločenstva, a rozhodla nezačať druhú fázu postupu.
In its comments on the statement in intervention of the Kingdom of Spain, Vodafone states that the applicable regulatory framework grants the Commission a decisive role in ensuring the uniform application of Community law.
Vo svojich pripomienkach k vyjadreniu Španielskeho kráľovstva ako vedľajšieho účastníka konania Vodafone pripomína, že uplatniteľný regulačný rámec priznáva Komisii rozhodujúcu úlohu na zabezpečenie jednotného uplatnenia práva Spoločenstva.
Article 7 of Directive 2002/21 achieves that objective by providing that the Commission is to
Článok 7 smernice 2002/21 uskutočňuje tento cieľ tým, že stanovuje,
VODAFONE ESPAÑA AND VODAFONE GROUP v COMMISSION receive every draft measure, assess it and decide on it under an elaborate legally binding system.
VODAFONE ESPAÑA A VODAFONE GROUP/KOMISIA že Komisia dostane každé navrhované opatrenie, hodnotí ho a rozhoduje o ňom v rámci právne záväzného systému.
The legally binding nature of a letter under Article 7(3) of Directive 2002/21 is further apparent from a press release of 20 October 2006 (IP/06/1439) and from a speech delivered by the Information Society Commissioner, on 16 November 2006.
Právne záväzná povaha listu podľa článku 7 ods. 3 smernice 2002/21 okrem toho vyplýva z tlačového komuniké z 20. októbra 2006 (IP/06/1439) a z prejavu komisára pre informačnú spoločnosť zo 16. novembra 2006.
The wording used by the Commission in those documents accords entirely with Vodafone’s description of the Commission’s duty to examine each notification and then to decide, where appropriate, to proceed to an in-depth investigation and ultimately to veto those measures that are not consistent with Community law.
Formulácia, ktorú Komisia použila v týchto dokumentoch, sa úplne zhoduje s opisom, ktorý vykonala Vodafone, týkajúcim sa povinnosti Komisie preskúmať každé oznámenie, následne prípadne rozhodnúť o vykonaní podrobného šetrenia a nakoniec vetovať opatrenia, ktoré sú nezlučiteľné s právom Spoločenstva.
The procedure of Article 7 of Directive 2002/21 does not constitute a mechanism for exchanging experiences or a dialogue between competent authorities, but a legally binding authorisation procedure.
Postup podľa článku 7 smernice 2002/21 nepredstavuje mechanizmus výmeny skúseností alebo dialógu medzi príslušnými orgánmi, ale právne záväzné konanie o povolení.
Vodafone recalls to that effect the wording of Article 7(5) of Directive 2002/21, according to which NRAs are to take the utmost account of the Commission’s comments, and Paragraph 17 of Recommendation 2003/561, pursuant to which an NRA must provide information to the Commission of the manner in which it took the utmost account of the Commission’s comments under Article 7(3) of Directive 2002/21.
Vodafone v tejto súvislosti pripomína znenie článku 7 ods. 5 smernice 2002/21, podľa ktorého NRO v čo najväčšej miere zohľadňujú pripomienky Komisie, ako aj bod 17 odporúčania 2003/561, podľa ktorého NRO musí informovať Komisiu o spôsobe, akým v čo najväčšej miere zohľadnil jej pripomienky podľa článku 7 ods. 3 smernice 2002/21.
Second, Vodafone submits that by lifting the final obstacle to the adoption of draft measure ES/2005/0330 and by putting an end to the review of the draft measure at Community level, the contested act not only altered the CMT’s legal position, by enabling it to lawfully adopt its draft measure and by placing upon it a legal obligation to take the utmost account of the factors raised in the Commission’s comments, but also Vodafone’s own position, since it deprived Vodafone of the procedural rights which it would have enjoyed if the Commission had initiated the second phase of the procedure.
Po druhé Vodafone tvrdí, že napadnutý akt tým, že odstránil poslednú prekážku prijatia návrhu opatrenia ES/2005/0330 a že ukončil preskúmanie návrhu opatrenia na úrovni Spoločenstva, zmenil nielen právnu situáciu CMT, keď jej umožnil legálne prijať svoj návrh opatrenia a keď jej stanovil právnu povinnosť v čo najväčšej miere zohľadniť skutočnosti uvedené v pripomienkach Komisie, ale aj jej vlastné právne postavenie, keďže Vodafone bola zbavená procesných práv, ktoré by mala, ak by Komisia začala druhú fázu postupu.
By putting an end to the review under Community law, both those acts, adopted on the
Ukončením preskúmania podľa práva Spoločenstva oba tieto akty, ktoré boli prijaté na základe nariadenia č. 139/2004,
That situation is comparable to the present case, since the letter of 30 January 2006 put an end to the Community review of the proposed measure by bringing to an end the procedure under Article 7 of Directive 2002/21 and by enabling the national procedure for the adoption of the proposed measure to continue.
Táto situácia je porovnateľná s touto vecou, keďže list z 30. januára 2006 ukončil preskúmanie navrhovaného opatrenia na úrovni Spoločenstva, keď ukončil postup podľa článku 7 smernice 2002/21 a umožnil pokračovať vo vnútroštátnom konaní, ktorého cieľom je prijať navrhované opatrenie.
Vodafone adds that it is the substantive effect of an act, assessed in the context of the legislative regime of which it forms part, and not the fact that the Commission has sole competence, which is crucial in determining whether an act is amenable to review under Article 230 EC.
Vodafone dodáva, že pri určovaní napadnuteľnosti aktu v zmysle článku 230 ES nie je rozhodujúca výlučná právomoc Komisie, ale skutočný účinok aktu, ktorý sa posudzuje v kontexte právnej úpravy, ktorá sa na neho vzťahuje.
In any event, the Commission has sole competence under Directive 2002/21 to decide whether to impose a moratorium on the adoption of a measure notified by an NRA, by initiating the second phase of the procedure.
V každom prípade má Komisia v rámci smernice 2002/21 výlučnú právomoc rozhodnúť, či uloží moratórium na prijatie opatrenia, ktoré oznámila NRO, keď začala druhú fázu postupu.
The exercise of such competence is amenable to review by the Community Courts.
Výkon takejto právomoci musí podliehať preskúmaniu zo strany súdu Spoločenstva.
It is irrelevant whether the Commission has sole competence in respect of the whole process, which may lead to the adoption of ex ante regulatory measures, or whether the NRAs also enjoy competence in respect of certain parts of the process.
Je irelevantné, či Komisia mala výlučnú právomoc v rámci celého procesu, ktorý by viedol k prijatiu regulačných opatrení ex ante, alebo či NRO majú tiež právomoc v rámci určitých častí procesu.
Vodafone also relies on caselaw concerning State aid, according to which a decision adopted by the Commission pursuant to Article 88(3) EC not to initiate the second phase of the procedure and to approve the grant of new aid notified by a Member State is such that it produces direct effects not only for the Member State, but also for the proposed recipient of the aid and for third party complainants.
Vodafone rovnako uvádza judikatúru v oblasti štátnej pomoci, podľa ktorej rozhodnutie, ktoré Komisia prijala podľa článku 88 ods. 3 ES o nezačatí druhej fázy postupu a o schválení poskytnutia novej pomoci oznámenej zo strany členského štátu môže vyvolať priame účinky nielen pre členský štát, ale tiež pre navrhovaného príjemcu pomoci a pre tretie osoby, ktoré sú sťažovateľmi.
Those third party complainants are deprived of the procedural rights which they would have enjoyed in participating in a full Commission investigation of the aid proposals (Case C-198/91 Cook v Commission [1993] ECR I-2487, paragraphs 23 to 26, Case
Tieto naposledy uvedené osoby sú totiž zbavené procesných práv, ktoré im boli priznané, keď sa zúčastnili na podrobnom vyšetrovaní Komisie týkajúcom sa programov pomoci (rozsudky Súdneho dvora z 19. mája 1993, Cook/Komisia, C-198/91, Zb. s. I-2487, body 23 až 26, a z 15. júna
Vodafone further states that its procedural rights derive directly from general principles of Community law.
Vodafone okrem toho uvádza, že jej procesné práva priamo vyplývajú zo všeobec -ných zásad práva Spoločenstva.
It is not necessary for a secondary instrument of Community law expressly to confer procedural rights in order for such rights to arise (Joined Cases C-48/90 and C-66/90 Netherlands and Others v Commission [1992] ECR I-565, paragraphs 44 to 51).
Nie je totiž nevyhnutné na to, aby tieto práva existovali, aby nástroj sekundárneho práva Spoločenstva výslovne stanovoval priznanie procesných práv (rozsudok Súdneho dvora z 12. februára 1992, Holandsko a i./Komisia, C-48/90 a C-66/90, Zb. s.
1) (Case 323/82 Intermills v Commission [1984] ECR 3809, paragraphs 16 and 17).
339) (rozsudok Súdneho dvora zo 14. novembra 1984, Intermills/Komisia, 323/82, Zb. s. 3809, body 16 a 17).
The protection of Vodafone’s procedural rights at national level does not therefore mean that it cannot rely on procedural rights at Community level.
Z ochrany procesných práv Vodafone na vnútroštátnej úrovni teda nevyplýva, že Vodafone nemôže uplatňovať procesné práva na úrovni Spoločenstva.
The procedure before the CMT and that at Community level under Article 7 of Directive 2002/21 are two separate procedures.
Postup pred CMT a postup, ktorý začal na úrovni Spoločenstva podľa článku 7 smernice 2002/21, predstavujú samostatné postupy.
Vodafone’s rights under Community law may well apply to additional information which cannot be challenged under the national appeal as it did not form part of the procedure before the CMT .
Práva, ktoré Vodafone vyplývajú z práva Spoločenstva, sa môžu uplatňovať na dodatočné informácie, ktoré sa nemôžu spochybniť v rámci vnútroštátneho opravného prostriedku, pretože sa na ne nevzťahuje postup, ktorý prebehol pred CMT.
In this respect, Vodafone explains that it never had the opportunity to comment on the additional information provided by the CMT to the Commission in the letter from the
Vodafone v tejto súvislosti vysvetľuje, že nikdy nemala
President of the CMT of 24 January 2006 and in that of 25 January 2006 in response to the Commission’s request for information .
2007 — VEC T-109/06 príležitosť vyjadriť sa k dodatočným informáciám, ktoré CMT poskytla Komisii v liste prezidenta CMT z 24. januára 2006 a v liste z 25. januára 2006 odpovedajúcom na žiadosť Komisie o informácie.
The Commission itself acknowledges the necessity of also granting procedural rights at Community level despite the existence of procedural rights at national level.
Samotná Komisia pripúšťa potrebu udeliť procesné práva aj na úrovni Spoločenstva, a to napriek ich existencii na vnútroštátnej úrovni.
The fact that Article 4 of Directive 2002/21 provides for national rights of appeal is irrelevant for the assessment of the admissibility of this action.
Skutočnosť, že článok 4 smernice 2002/21 stanovuje vnútroštátne práva na súdne preskúmanie, je na posúdenie prípustnosti tejto žaloby irelevantná.
The decisive role of the Commission in the correct and uniform application of Directive 2002/21, which consists of assessing each and every measure notified to it and deciding on its compatibility with Community law, should be subject to judicial review by the Community Courts irrespective of national rights of appeal against the national measure.
Rozhodujúca úloha Komisie pri správnom a jednotnom uplatňovaní smernice 2002/21, ktorá spočíva v posúdení každého opatrenia, ktoré sa jej oznámi, a v rozhodnutí o jeho zlučiteľnosti s právom Spoločenstva, musí byť predmetom súdneho preskúmania súdmi Spoločenstva, a to bez ohľadu na vnútroštátne opravné prostriedky, ktoré boli podané proti vnútroštátnemu opatreniu.
To that effect, Vodafone states that it is entitled to appeal against the Commission’s decision not to open the second phase of the procedure, on the ground that the only course open to the Commission — faced with the evidence contained in the CMT’s notification — was to initiate the second phase of the procedure.
Vodafone v tejto súvislosti upresňuje, že je oprávnená podať opravný prostriedok proti rozhodnutiu Komisie o nezačatí druhej fázy postupu z dôvodu, že Komisia, ktorá mala k dispozícii dôkazy obsiahnuté v oznámení CMT, mala len jedinú možnosť, a to začať druhú fázu postupu.
It is an entirely separate matter whether Vodafone also has grounds to appeal against the CMT’s adopted measure at national level, on the basis, for example, that the CMT made factual errors of assessment which are not apparent on the face of its notification to the Commission, and which the Commission could not have been expected to identify.
Ide o úplne odlišnú otázku, či má Vodafone tiež dôvody podať opravný prostriedok proti opatreniu, ktoré prijala CMT na vnútroštátnej úrovni napríklad z dôvodu, že sa CMT v skutočnosti dopustila nesprávneho skutkového hodnotenia, ktoré nebolo zjavné na základe jej oznámenia Komisii a ktoré Komisia nemohla identifikovať.
Vodafone further observes that, in this case, there are substantive issues at stake which cannot be addressed in a national appeal.
Vodafone ďalej uvádza, že v tejto veci existujú vecné otázky, ktorými sa možno zaoberať v rámci vnútroštátneho opravného prostriedku.
It states in this respect that the inconsistency of the letter of 30 January 2006 with decisions adopted by the Commission in relation to other Member States forms the basis for two particular pleas in this action.
V tejto súvislosti uvádza, že nezlučiteľnosť listu z 30. januára 2006 s prijatými rozhodnutiami, ktoré sa týkajú ďalších členských štátov, predstavuje základ dvoch osobitných dôvodov uvedených v rámci tejto žaloby.
Since the national and Community appeal mechanisms have different objectives there is no risk in the present case of ‘forum shopping’.
Keďže mechanizmy odvolania na vnútroštátnej úrovni a na úrovni Spoločenstva majú odlišné ciele, v prejednávanej veci neexistuje riziko „forum shopping“.
In any event, the possible existence of remedies before the national courts cannot preclude the possibility of contesting the legality of a decision adopted by a Community institution directly before the Community judicature under Article 230 EC (Air France v Commission, cited in paragraph 58 above, paragraph 69; Royal Philips Electronics v Commission, cited in paragraph 62 above, paragraph 290, and Infront WM v Commission, cited in paragraph 53 above, paragraph 109).
V každom prípade existencia vnútroštátnych opravných prostriedkov, ktoré sú prípadne dostupné pred vnútroštátnym súdom, nemôže vylúčiť možnosť napadnúť priamo pred súdom Spoločenstva na základe článku 230 ES zákonnosť rozhodnutia, ktoré prijali inštitúcie Spoločenstva (rozsudky Air France/Komisia, už citovaný v bode 58 vyššie, bod 69; Royal Philips Electronics/Komisia, už citovaný v bode 62 vyššie, bod 290, a Infront WM/Komisia, už citovaný v bode 53 vyššie, bod 109).
Lastly, the fact that the Commission does not have investigative powers as extensive as those which it has under Regulation No 139/2004 cannot be a relevant factor in determining the admissibility of this action.
Nakoniec skutočnosť, že Komisia nemá tak rozsiahle vyšetrovacie právomoci, ako sú právomoci, ktoré má podľa nariadenia č. 139/2004, nemôže byť relevantným faktorom na určenie prípustnosti tejto žaloby.
Vodafone points out in this respect that the Commission has the power under Article 5 of Directive 2002/21 to require NRAs to provide it ‘with the information necessary for it to carry out its tasks under the Treaty’ (including information considered confidential) and that the Commission exercised its power in this case .
Vodafone v tejto súvislosti pripomína, že Komisia je podľa článku 5 smernice 2002/21 oprávnená požadovať od NRO, aby jej predložili „informácie potrebné na vykonávanie jej úloh podľa zmluvy“ (vrátane informácii, ktoré sa považujú za dôverné) a že Komisia v tejto veci túto právomoc vykonávala.
The Commission’s investigative powers are limited only insofar as the Commission is not required or entitled to carry out a full substantive review of all of the facts underlying the NRA’s draft measure.
Vyšetrovacie právomoci Komisie sú obmedzené len v tom, že Komisia nie je povinná alebo nie je oprávnená vykonať úplné preskúmanie všetkých skutko -vých okolností, na ktorých sa návrh opatrenia NRO zakladá.
The Commission’s role is different from that of either the NRA or the national appeal body established under Article 4 of Directive 2002/21.
Úloha Komisie je odlišná od úlohy NRO alebo vnútroštátneho odvolacieho orgánu zriadeného podľa článku 4 smernice 2002/21.
However, within the constraints of the information available to it (including information it requests under Article 5 of Directive 2002/21), the Commission has a duty to consider whether a draft measure would create a barrier to the internal market, to decide whether it has serious doubts concerning the compatibility of the draft measure with Community law and, in cases where, at the end of an extended investigation, it considers that a proposed measure is incompatible with Community law, to veto the draft measure.
V medziach informácií poskytnutých Komisii (vrátane informácií, ktoré požaduje podľa článku 5 smernice 2002/21) je však Komisia povinná preskúmať, či návrh opatrenia vytvára prekážku vnútornému trhu, rozhodnúť, či má vážne pochybnosti o zlučiteľnosti návrhu opatrenia s právom Spoločenstva, a v prípadoch, keď na konci dôkladného vyšetrovania zastáva názor, že návrh opatrenia je nezlučiteľný s právom Spoločenstva, uvedený návrh opatrenia zakázať.
To fulfil this task, the Commission must exercise a legally appropriate degree of oversight which respects an NRA’s margin of discretion but prevents the adoption of draft measures incompatible with Community law.
Na splnenie tejto povinnosti musí Komisia vykonať právne primeranú kontrolu, ktorá rešpektuje voľnú úvahu NRO, ale ktorá bráni prijatiu návrhov opatrení, ktoré sú nezlučiteľné s právom Spoločenstva.
According to settled case-law, any measure the legal effects of which are binding on, and capable of affecting the interests of, the applicant by bringing about a distinct change in his legal position is an act or decision which may be the subject of an action for annulment under Article 230 EC.
Podľa ustálenej judikatúry aktmi a rozhodnutiami, ktoré môžu byť predmetom žaloby o neplatnosť v zmysle článku 230 ES, sú opatrenia, ktoré vyvolávajú záväzné právne účinky spôsobilé zasiahnuť záujmy žalobcu tým, že podstatným spôsobom menia jeho právnu situáciu.
The form in which such acts or decisions are cast is, in principle, immaterial as regards the question whether they are open to challenge by an action for annulment (IBM v Commission, cited in paragraph 53 above, paragraph 9; Case T-241/97 Stork Amsterdam v Commission [2000] ECR II-309, paragraph 49).
Forma, v akej sú akty alebo rozhodnutia prijaté, v zásade nemá vplyv na možnosť ich napadnúť žalobou o neplatnosť (rozsudok IBM/Komisia, už citovaný v bode 53 vyššie, bod 9; rozsudok Súdu prvého stupňa zo 17. februára 2000, Stork Amsterdam/Komisia, T-241/97, Zb. s. II-309, bod 49).