natgillin/translations-raw huggingface dataset:
16 — The in vitro fertilisation undergone by Ms Mayr is one of the most commonly used techniques of assisted human reproduction and it comprises various stages: 1) stimulation of the ovary using hormones, by means of intramuscular or subcutaneous injections in order to obtain several ova in one cycle (this is necessary because not all the ova obtained will become embryos suitable for transfer); 2) extraction of ova by transvaginal puncture under ultrasound monitoring, which takes about 15 minutes and is carried out under sedation, with the patient being allowed to return home after 20 or 30 minutes; 3) in vitro culture of the embryo by placing the extracted ova in a dish with prepared semen; fertilisation is confirmed the following day and the embryos are then kept in a growth medium; 4) embryo transfer of the fertilised ova to the woman’s reproductive system (the uterus or tubes); depending on the characteristics of the embryos the best time to carry out this procedure is between the second and sixth day after fertilisation of the ova; the number of embryos transferred also varies depending on a number of different factors but the average is two or three; 5) once the appropriate number of embryos has been transferred, the remaining viable embryos are frozen in order to store them. (Source: Instituto Valenciano de Infertilidad. http://www.ivi.es/tratamientos/fecundacion.htm.)
16 — Oplodnenie in vitro, ktorému sa podrobila pani Mayr, je dnes jednou z najpoužívanejších metód asistovanej reprodukcie. Pozostáva z viacerých štádií: (1) hormonálne stimulovanie vaječníkov za pomoci vnútrosvalových alebo podkožných injekcií s cieľom získať niekoľko vajíčok v rámci jedného cyklu (to je nevyhnutné, keďže nie všetky získané vajíčka sa stanú embryami spôsobilými prenosu); (2) extrakcia vajíčok transvaginálnou punkciou pod ultrazvukom, čo je zákrok trvajúci približne 15 minút pod anestéziou, po ktorom pacientka po dvadsiatich až tridsiatich minútach môže odísť domov; (3) kultivácia embrya in vitro tým spôsobom, že získané vajíčka sa s vhodnou spermiou zmiešajú v reakčnej skúmavke; oplodnenie je možné zistiť nasledujúci deň.
17 — Pascual, J.A., La Historia como pretexto, speech made on 10 March 2002 on the occasion of his admission as a member of the Real Academia Española, Madrid, 2002, p. 82.
17 — PASCUAL, J. A.: La Historia como pretexto, vstupná prednáška prednesená pri príležitosti jeho prijatia na Real Academia Española, Madrid, 2002, s. 82.
He goes on to say that the Diccionario de la Academia is available to anyone, virtually anywhere, even in Vetusta itself, with the author Leopoldo Alas (known as ‘Clarín’) in his magnificent novel La Regenta even placing a copy of the dictionary in the casino of that [fictional representation of the] city [of Oviedo, which he portrays so negatively] (see Alas, L. La Regenta (vol.1), 5thedition, Sobejano, G (ed.), Castalia, Madrid, 1990, p. 254). In fact the Diccionario de la Real Academia de la Lengua Española defines pregnancy as ‘el estado en que se halla la hembra gestante’ (the condition of a gestating female) and the Dictionnaire de l’Académie Française as ‘l’état d’une femme enceinte; durée de cet état’ (the condition of an expectant woman; the duration of this condition).
(Clarín): La Regenta, vydanie od G. Sobejano, 5. vyd., ed. Castalia, Madrid, 1990, zväzok I., s.
MAYR ratory because, as the respondent suggests, 18the question is not whether the zygote had pregnant at the time she was given notice of dismissal.
MAYR o posúdenie otázky, či zygota už bola nasciturom z právneho hľadiska, ako to navrhuje žalovaný podnik 18, ale o zistenie, či tehotenstvo existovalo.
become nasciturus (a foetus) in the legal sense, but whether there was a pregnancy.
za zbytočné, keďže na vylúčenie tehotenstva pani Mayr pri oznámení o prepustení postačuje konštatovanie, že embryá sa ešte nenachádzali v maternici pani Mayr.
I also disagree with the Greek Government’s submission in paragraph 17 of its written observations that the fact that in the case of in vitro fertilisation the woman can change her mind right up to the moment when the fertilised ovum is transferred does not make her situation any different from that of a natural pregnancy, which can also be terminated voluntarily.
Nesúhlasím ani s názorom gréckej vlády, ktorá v bode 17 svojich písomných pripomienok uvádza, že skutočnosť, že dotknutá osoba v prípade oplodnenia in vitro mohla až do okamihu implantácie oplodneného vajíčka svoj súhlas odvolať, neznamená, že jej stav sa odlišuje od prirodzeného tehotenstva, keďže v prípade prirodzeného tehotenstva môže dôjsť k jeho dobrovoľnému prerušeniu.
Without making moral judgements about either situation, an element can be identified which distinguishes the two cases in law, namely that with in vitro fertilisation there is no new life within the mother until implantation takes place.
Bez toho, aby som chcel obidva prípady hodnotiť z morálneho hľadiska, možno pozorovať jeden aspekt, ktorý sa právne líši: pri oplodnení in vitro až do okamihu implantácie nevznikne v lone matky život.
The conclusion that Ms Mayr was not pregnant is consistent with the ratio legis of Directive 92/85, as the directive is quite clear that the purpose of the protection which it offers is to encourage improvements in the safety and health at work of pregnant workers, meaning their physiological condition.
Záver o tom, že pani Mayr nebola tehotná, je v súlade s ratio legis smernice 92/85, ktorej ochranný účel je zameraný na zlepšenie bezpečnosti a ochrany zdravia tehotných pracovníčok, čo je odkazom na jej fyziologický stav.
The 15threcital in the preamble to the directive explains that the prohibition on dismissing workers aims to avoid the harmful effects that this may have on their physical and mental state.
V pätnástom odôvodnení smernice sa uvádza, že zákazom prepustenia tehotných pracovníčok sa má zabrániť nepriaznivým vplyvom takéhoto rozhodnutia na ich telesný a duševný stav.
This is also the interpretation given by Community caselaw in Brown, 19and Tele Danmark, 20where the Court stated that
Rovnaký výklad uskutočnil aj Súdny dvor v rozsudkoch z 30. júna 1998 vo veci Brown 19a zo 4. októbra 2001 vo veci Tele Denmark 20, v ktorých konštatoval, že cieľom článku 10 je zabrániť tomu, aby sa žena vystavená riziku prepustenia rozhodla prerušiť tehotenstvo.
Article 10 seeks to avoid the situation where a threat of dismissal prompts the woman voluntarily to terminate her pregnancy. 21
21 Predpis, na ktorého rozsah pôsobnosti sa vnútroštátny súd pýta, má za cieľ
Furthermore, the Austrian Government relies on the protective purpose of Directive 92/85 to support the argument that while with a natural conception pregnancy originates when the ovum and the sperm unite within the woman’s body, in an in vitro fertilisation it would begin with the transfer of the ova fertilised in the laboratory to the uterus.
So zreteľom na ochranný účel smernice 92/85 navyše rakúska vláda zastáva názor, že pri prirodzenom počatí začína tehotenstvo spojením vajíčka a spermie v tele ženy, zatiaľ čo pri oplodnení in vitro začína tehotenstvo v okamihu, keď v laboratóriu oplodnené bunky sú implantované do tela ženy.
Hence there would be no need to wait for ‘nidation’ (which would take a further five or six days).
Nebolo by preto potrebné čakať na nidáciu (ktorá nastane až po piatich až šiestich dňoch).
21 — A similar approach can be found in the Opinions which I delivered in those cases on 5 February 1998 and 10 May 2001.
21 — K podobnému záveru dochádzam vo svojich návrhoch, ktoré som predniesol v týchto veciach 5. februára 1998 a 10. mája 2001.
18 — Paragraph 5 of its written observations.
18 — Bod 5 jeho písomných pripomienok.
OPINION OF MR RUIZ-JARABO — CASE C-506/06 relevant Italian legislation 22to the recent Spanish Ley 14/2006, de 26 de mayo, sobre técnicas de reproducción humana asistida (Law 14/2006, of 26 May, on assisted human reproduction techniques) 23which permits
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA — D. RUIZ-JARABO — VEC C-506/06 vajíčka v talianskej právnej úprave 22 končiac novým španielskym zákonom 14/2006 z 26. mája 2006 o asistovanej ľudskej reprodukcii 23, ktorý dovoľuje kryokonzervovanie ochranu biologického stavu tehotných žien.
The legislation which is the subject of the referring court’s question aims to protect the biological condition of the pregnant woman. Protection of the woman’s equally desirable right to procreate (in abstract), to become pregnant and to give birth without her work becoming an insurmountable obstacle seems also to be guaranteed by Community law, but not by Directive 92/85.
Rovnako požadovaná ochrana práva ženy na reprodukciu (všeobecne) a práva otehotnieť a porodiť dieťa bez toho, aby jej zamestnanie v tomto smere predstavovalo neprekonateľnú prekážku, je tiež zaručená právom Spoločenstva, avšak inými predpismi ako smernicou 92/85.
cryopreservation of ova, ovarian tissue and surplus pre-embryos until such time as the doctors involved judge that the receiving woman no longer meets the relevant clinical requirements for assisted reproduction.
vajíčok, tkanív vaječníka a nadbytočných predimplantovaných embryí až do doby, kým zodpovedný lekár stanoví diagnózu, že príjemkyňa nespĺňa klinicky vyžadované predpoklady pre asistovanú reprodukciu.
24The legislation of other Member States permits the storing of viable pre-embryos for a certain maximum period, which in Austria is set at 10 years (Paragraph 17(1) of the FMedG).
24Iné vnútroštátne úpravy dovoľujú uskladňovať vývojaschopné predimplantované embryá na maximálnu dobu, ktorá je v Rakúsku stanovená na desať rokov (§ 17 ods. 1 FMedG).
(d) Potential postponement of the embryo transfer.
d) Možnosť oddialiť implantáciu embryí
There is a further argument which makes me tend towards withholding the benefits of the measures contained in Directive 92/85 from a worker who, like Ms Mayr, at the time she was dismissed, had undergone an ova extraction procedure but had not yet had the embryos resulting from the in vitro fertilisation transferred to her uterus, meaning that the successful outcome of the procedure and implantation had not yet been confirmed.
Existuje ďalší argument, ktorý ma núti nepriznať opatrenia stanovené v smernici 92/85 pracovníčke, ktorej ako pani Mayr už boli v čase prepustenia punkciou odobraté vajíčka, ale získané embryá ešte neboli do maternice implantované oplodnením in vitro, a teda nebolo ešte isté, že proces skončí úspešne a že k nidácii dôjde.
Several days usually elapse between the two events; furthermore, the ova fertilised in the laboratory are not always transferred immediately to the reproductive organs of the woman as they can be frozen for a period for possible future use.
Medzi oboma udalosťami uplynie bežne niekoľko dní; navyše vajíčka oplodnené v laboratóriu sa neprenášajú vždy okamžite do pohlavných orgánov ženy, ale môžu byť na určitý čas zamrazené na účely prípadného použitia.
22 — Article 14 of Law No 40 of 19 February 2004, as indicated by the Italian Government in paragraph 19 of its observations.
22 — Článok 14 zákona č. 40 z 19. februára 2004, ako uviedla talianska vláda v bode 19 svojich písomných pripomienok.
This is a prohibition of a general nature to which exceptions are only permitted in cases of force majeure.
Ide o všeobecný zákaz, z ktorého sú vyňaté iba prípady vyššej moci.
23 — B.O.E., 27 May 2006.
23 — BOE z 27. mája 2006.
24 — A similar line is taken by the French legislation, with Article L. 2141-4 of the public health code (introduced by the Law of 6 August 2004), stating that in order to store embryos the couple involved (or the survivor in the event of the death of one of them) must make an annual declaration to the effect that they maintain their ‘plan to become parents’, such that, if they do not make such a declaration the ova are destroyed after five years.
24 — Takto sa s touto otázkou vysporiadal aj francúzsky zákonodarca, keďže článok L. 2141-4 Code de la santé publique (zavedený zákonom zo 6. augusta 2004) ukladá dotknutému páru povinnosť (alebo pozostalému, ak druhý umrie) každoročne oznamovať, že stále súhlasia s „plánom rodičovstva“ a s uchovaním embryí; ak k tomuto oznámeniu nedôjde, vajíčka sa po piatich rokoch zničia.
In this regard, the Member States have a wide variety of different legislative provisions, ranging from the prohibition on storing fertilised ova contained in the
Členské štáty majú široké spektrum predpisov, počnúc zákazom uskladňovať
Although this possibility seems to be prohibited by law in nearly every Member State, technically it is feasible to implant the fertilised ova of one woman in the uterus of another (and this is what happens in the case of so-called surrogate mothers) so that, ultimately, a worker who is not and will not be pregnant could invoke the protection of the directive.
Hoci to takmer vo všetkých členských štátoch zákony zakazujú, technicky je možné implantovať oplodnené vajíčka jednej ženy do maternice inej ženy (ako v prípade takzvanej „náhradnej matky“), takže by sa v konečnom dôsledku mohla ochrany podľa smernice dovolávať pracovníčka, ktorá nie je tehotná a ani tehotná nebude.
The argument (raised by the Italian Government) that the chances of success of a transfer of ova fertilised in vitro are low seems to me to be less convincing because it can always be countered that ‘normal’ pregnancies sometimes also end in miscarriage and this would also extinguish the protection.
Ako menej presvedčivejší sa ukazuje (talianskou vládou prednesený) argument obmedzenej úspešnosti prenosu in vitro oplodnených vajíčok, keďže možno vždy namietať, že ani „prirodzené“ počatie nemusí príležitostne viesť k úspechu, a to v dôsledku potratu, ktorý má rovnako za následok skončenie ochrany.
The foregoing proposal, limited as it is in terms of subjectmatter to the question put by the Austrian court, does not rule out, however, a more in-depth analysis of the case in the main proceedings to ascertain whether the dismissal of an employee in this way constitutes discrimination contrary to the principle of equal treatment of men and women.
Prvý návrh, ktorý sa obsahovo obmedzuje na otázku rakúskeho vnútroštátneho súdu, však nebráni hlbšiemu preskúmaniu skutkového stavu na účely zistenia, či prepustenie pracovníčky za uvedených okolností nepredstavuje diskrimináciu, ktorá je v rozpore so zásadou rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami.
For these reasons, I suggest that the Court replies to the question referred to it by the Oberster Gerichtshof by stating that an employee who undergoes an in vitro fertilisation procedure is not a ‘pregnant worker’ for the purposes of the first part of Article 2(a) of Directive 92/85/EEC, if, at the time when she was given notice of termination of employment, her ova had been fertilised in a labora-
Na základe vyššie uvedeného navrhujem, aby Súdny dvor odpovedal na otázku Oberster Gerichtshof tak, že pracovníčka, ktorá sa podrobí oplodneniu in vitro, nie je považovaná za „tehotnú pracovníčku“ v zmysle článku 2 písm. a) prvej časti vety smernice 92/85, ak v čase oznámenia o prepustení jej vajíčka už boli oplodnené v laboratóriu, avšak neboli ešte implantované do jej tela.
This closer scrutiny is justified because maternity is covered both by the directive invoked by the referring court and by other Community legislation, in particular Directive 76/207, which established this sexual
Toto hlbšie skúmanie je opodstatnené z dôvodu, že ochrana materstva je tak predmetom smernice, na ktorú sa vnútroštátny súd odvoláva, ako aj predmetom ďalších predpisov práva Spoločenstva, najmä smernice 76/207, ktoré upravujú rovnosť
OPINION OF MR RUIZ-JARABO — CASE C-506/06 equality as regards access to employment, vocational training and promotion, and working conditions.
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA — D. RUIZ-JARABO — VEC C-506/06 pohlaví, pokiaľ ide o prístup k zamestnaniu, odbornej príprave a postupu v zamestnaní a o pracovné podmienky.
of this provision of Directive 76/207, even if pregnancy does not give rise to inequality based on sex, it only affects women and consequently employment-related decisions which are potentially detrimental to women and which are motivated by the pregnancy constitute discrimination prohibited under Directive 76/207.
podľa ktorej tehotenstvo, aj keď nevedie k nerovnosti na základe pohlavia, postihuje iba ženy, takže rozhodnutia v oblasti zamestnania, ktoré môžu ženu znevýhodniť a ktoré sú odôvodnené uvedenou skutočnosťou, predstavujú diskrimináciu zakázanú smernicou 76/207.
Under the principle of equal treatment enshrined in Directive 76/207, merely belonging to the female sex does not justify the application of special and more favourable rules than those which would, in the same circumstances, apply to men.
Zásada rovného zaobchádzania zakotvená v smernici 76/207 vyžaduje, aby samotná príslušnosť k ženskému pohlaviu neodôvodňovala osobitné pravidlá, ktoré sú výhodnejšie ako pravidlá, ktorým za rovnakých podmienok podliehajú muži.
By contrast with Directive 92/85, which is a subsequent directive and is designed to encourage better security and health at work for pregnant workers, workers who have recently given birth or who are breastfeeding, Directive 76/207 had the broader objective of seeking equality of men and women in the workplace.
Na rozdiel od smernice 92/85, ktorá je novšia a ktorá je zameraná na zlepšenie bezpečnosti a ochrany zdravia tehotných pracovníčok, ktoré porodili dieťa alebo dojčia dieťa, smernica 76/207 má širší cieľ, keďže sleduje rovnosť mužov a žien v zamestnaní.
With this premiss, Article 10 of Directive 92/85 contains a prohibition of dismissal ‘during the period from the beginning of their pregnancy to the end of the maternity leave’, whilst Directive 76/207 does not directly address the situation of dismissal by reason of pregnancy, but limits itself to confirming the principle of equal treatment (Article 5(1)), which ‘shall mean that there shall be no discrimination whatsoever on grounds of sex either directly or indirectly by reference in particular to marital or family status’ (Article 2(1)). 25
Za tohto predpokladu článok 10 smernice 92/85 stanovuje zákaz prepustenia „počas obdobia od začiatku tehotenstva do konca materskej dovolenky“, zatiaľ čo smernica 76/207 neupravuje prepustenie v prípade tehotenstva priamo, ale iba zakotvuje zásadu rovnakého zaobchádzania (článok 5 ods. 1), ktorou sa „rozumie, že neexistuje žiadna priama ani nepriama diskriminácia z dôvodu pohlavia, najmä s odvolaním sa na manželský alebo rodinný stav“ (článok 2 ods. 1). 25
According to the body of caselaw which has been built up involving the interpretation
K výkladu tohto ustanovenia smernice 76/207 sa vytvorila ustálená judikatúra,
729, maintains that Article 10 of Directive 92/85 does not merely make discriminatory dismissals illegal but prohibits any dismissal during pregnancy and maternity.
729, vyjadril názor, že článok 10 smernice 92/85 nie je zameraný iba proti diskriminačným výpovediam, ale že zakazuje akékoľvek prepustenie zo zamestnania počas trvania tehotenstva alebo materskej dovolenky.
However, even given its general and unconditional nature, the Article 10 prohibition still maintains a certain connection with the prohibition of discrimination on grounds of sex in that it tolerates dismissal ‘in exceptional cases not connected with their condition’.
Napriek tomu, že tento zákaz článku 10 je všeobecný a bezpodmienečný, vykazuje určitú spojitosť so zákazom diskriminácie z dôvodu pohlavia, keďže pripúšťa možnosť výpovede vo „výnimočných prípadoch nesúvisiacich s ich stavom“.
However, the principle of equality prohibits applying different rules to similar situations only where there is no objective reason to do so.
Zásada rovného zaobchádzania vylučuje, aby boli rozličné pravidlá uplatňované na porovnateľné situácie pochopiteľne iba vtedy, ak pre to neexistuje objektívny dôvod.
The legislation contains important exceptions, as demonstrated by Article 2 of Directive 76/207, which permits the Member States to exclude from its field of application activities for which, by reason of their nature or the manner in which they are carried out, the sex of the worker constitutes a determining factor (Article 2(2)), provided that its application is without prejudice to ‘provisions concerning the protection of women, particularly as regards pregnancy and maternity’ (Article 2(3)), or to ‘measures to encourage equal opportunity for men and women, in particular by removing existing
Ide o smernicu obsahujúcu zásadné výnimky, ako to vyplýva z článku 2 smernice 76/207, ktorý členským štátom dovoľuje vylúčiť z oblasti jej uplatňovania tie činnosti, pri ktorých je vzhľadom na ich charakter alebo okolnosti, za akých sa vykonávajú, pohlavie pracovníka určujúcim faktorom (odsek 2), pokiaľ ich uplatnenie v oblasti zamestnávania nie je v rozpore s „ustanoveniami na ochranu žien, najmä pokiaľ ide o tehotenstvo a materstvo“ (odsek 3), ani v rozpore s „opatreniami na podporu rovnakej príležitosti pre mužov
However, it does not excuse any breach of the principle of equal treatment but only those justified by an objective necessity, 30as in the case, for example, of the prohibition on dismissing a worker while she is pregnant.
26 iba tie, ktoré sú objektívne nevyhnutné 30, ako napríklad zákaz prepustenia tehotnej pracovníčky.
The caselaw of the Court of Justice is clear on this point.
Judikatúra Súdneho dvora je v tejto oblasti ustálená.
Accordingly, it was held in Stoeckel, 27following the approach put forward by the Advocate General, 28that a prohibition on
V tomto zmysle bolo v rozsudku z 25. júla 1991 vo veci Stoeckel 27v súlade s návrhmi generálneho advokáta 28rozhodnuté, že
In Habermann-Beltermann, 31 the termination of a contract of employment due to pregnancy because of the employee’s temporary inability to perform her duties was not upheld.
29 vyslovil proti skončeniu pracovného pomeru s odôvodnením, že pracovníčka si z dôvodu tehotenstva nemôže dočasne plniť svoje povinnosti vyplývajúce z pracovnej zmluvy.
In Webb 32the Court classified as discriminatory the dismissal of a pregnant worker who had been recruited for an unlimited term with a view, initially, to replacing another employee during the latter’s maternity leave.
V rozsudku zo 14. júla 1994 vo veci Webb 32bolo za diskrimináciu označené prepustenie tehotnej pracovníčky, ktorá bola zamestnaná na dobu neurčitú a ktorá zastupovala inú pracovníčku čerpajúcu materskú dovolenku.
105, believes that this is an attempt to extend the scope of the principle of equal treatment of the sexes.
105, zastáva názor, že dopady zásady rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami majú byť miernejšie.
27 — Case C-345/89 Stoeckel [1991] ECR I-4047.
27 — Vec C-345/89, Zb. s. I-4047.
See also Case C-13/93 Minne [1994] ECR I-371.
Rovnako rozsudok z 3. februára 1994, Minne (C-13/93, Zb. s. I-371).
The caselaw on dismissals due to repeated periods of absence attributable to birth or pregnancy, but taken after maternity leave has expired, has had a less smooth trajectory.
Rozdiely v judikatúre možno pozorovať, pokiaľ ide o posúdenie prepustenia z dôvodu neprítomnosti na pracovisku v dôsledku choroby spôsobenej tehotenstvom alebo pôrodom, ktorá nastala po skončení materskej dovolenky.
In Hertz, 33the Court accepted
V rozsudku z 8. novembra 1990 vo veci Hertz 33Súdny dvor došiel
28 — Opinion of Advocate General Tesauro delivered on 24 January 1991.
28 — Návrhy, ktoré predniesol generálny advokát Tesauro 24. januára 1991.
30 — Article 7 of Directive 92/85 makes the exemption of women from night work subject to the submission of a medical certificate stating that this is necessary for the safety or health of the worker concerned.
30 — Článok 7 smernice 92/85 podmieňuje oslobodenie od vykonávania nočnej práce predložením lekárskeho potvrdenia potvrdzujúceho nevyhnutnosť tohto oslobodenia s ohľadom na bezpečnosť a ochranu zdravia pracovníčky.
29 — In this way the Court is attempting to avoid measures which give the appearance of being protective but which mask sexist ideas which are detrimental to women and hinder their access to the labour market and the performance of their everyday activities.
29 — Týmto spôsobom sa majú zakázať opatrenia, ktoré pod zámienkou ochrany obsahujú sexistické predstavy v neprospech žien a ktoré im sťažujú prístup na pracovný trh a ich riadny výkon povolania.