natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The applicant maintains that its request to the Opposition Division for an extension of the period specified for submitting proof of use of the earlier marks was in compliance with the requirements of Rule 71 of Regulation No 2868/95.
Žalobca sa domnieva, že žiadosť o predĺženie lehoty na predloženie dôkazov o používaní skorších ochranných známok podal námietkovému oddeleniu v súlade s pravidlom 71 nariadenia č. 2868/95.
That request was the first such request made in the course of the proceedings and the reason for it was the fact that it had not been possible to gather the evidence in the period specified.
Táto žiadosť bola prvou žiadosťou o predĺženie lehoty podanou v rámci konania a bola odôvodnená tým, že dôkazy nebolo možné predložiť v stanovenej lehote.
Furthermore, the request was received by OHIM before the expiry of the period specified, namely on the last day thereof, and there is no rule which prohibits a request for an extension on the last day of the period specified.
Táto žiadosť bola ďalej doručená ÚHVT pred uplynutím lehoty, konkrétne v jej posledný deň, pričom žiadne pravidlo nezakazuje požiadať o predĺženie v posledný deň lehoty.
As regards the statement of reasons, the applicant maintains that the reason given was sufficient for a first request for an extension, particularly since its request was submitted during the holiday period.
Čo sa týka odôvodnenia žiadosti, žalobca ho považuje za dostatočné na prvú žiadosť o predĺženie, aj preto, že bola podaná v dovolenkovom období.
The applicant submits that the person responsible for trademarks matters within the company had left on along trip and was therefore unable to gather together the documents showing use of the earlier marks.
Tvrdí, že osoba zodpovedná za veci týkajúce sa ochranných známok v rámci spoločnosti bola dlhodobo odcestovaná a z toho dôvodu nebolo možné predložiť dokumenty preukazujúce používanie skorších ochranných známok.
The applicant adds that it was OHIM’s practice to grant initial requests for extensions even in the absence of a detailed statement of reasons .
Ďalej uvádza, že ÚHVT mal vo zvyku vyhovieť prvým žiadostiam o predĺženie, aj keď neboli podrobne odôvodnené.
Basing its argument on the wording of Rule 71 of Regulation No 2868/95, OHIM takes the view that the circumstances relied on in support of the request for an extension of the period specified must be special if they are to be capable of justifying the extension.
Na základe znenia článku 71 nariadenia č. 2868/95 sa ÚHVT domnieva, že na odôvodnenie žiadosti o predĺženie lehoty je potrebné uviesť okolnosti špeciálnej povahy.
OHIM refers, in that regard, to the directives relating to proceedings before it, which have been published on its Internet site, and to the various language versions of Rule 71 .
V tejto súvislosti odkazuje na smernice upravujúce konanie pred ÚHVT, ktoré boli uverejnené na jeho internetovej stránke, ako aj na rôzne jazykové verzie pravidla 71.
In OHIM’s opinion, the statement of reasons set out by the applicant in the present case, according to which it had still not been possible to obtain the items of evidence, amounts to nothing more than a statement of the fact that the period specified could not be complied with, and as such could not justify an extension of that period.
Podľa názoru ÚHVT predstavuje odôvodnenie uvedené žalobcom v tejto súvislosti, podľa ktorého nemohli byť ešte získané dôkazy, iba potvrdenie skutočnosti, že lehota jednoducho nemohla byť dodržaná, a teda nemôže odôvodniť jej predĺženie.
The second sentence of Rule 71(1) of Regulation No 2868/95 states that ‘[OHIM] may, when this is appropriate under the circumstances, grant an extension of a period specified if such extension is requested by the party concerned and the request is submitted before the original period expired’.
Pravidlo 71 ods. 1 druhá veta nariadenia č. 2868/95 uvádza, že „[ÚHVT] môže, ak to je za daných okolností vhodné, povoliť predĺženie špecifikovanej lehoty, pokiaľ takéto predĺženie požaduje strana, ktorej sa to týka a ak je žiadosť predložená pred uplynutím pôvodnej lehoty“.
It follows that the extension of a period specified is not automatic: in each case, it depends on circumstances which are specific to the individual case and which make it appropriate to grant an extension, as well as on the submission of a request for an extension.
Z uvedeného vyplýva, že predĺženie lehôt nie je automatické, ale záleží od odôvodnenia okolnosťami každého osobitného prípadu, ako aj od podania žiadosti o predĺženie.
In such cases, OHIM must therefore ensure that it remains impartial with regard to the parties.
V takom prípade musí ÚHVT dbať o zachovanie svojej nestrannosti voči účastníkom konania.
Furthermore, where those circumstances are — as is the case here — specific to the party requesting the extension, that party is the only one who can provide OHIM with the relevant information regarding them.
V prípade, že tieto okolnosti vznikli, ako v tomto prípade, na strane účastníka, ktorý žiada o predĺženie, tento účastník je jediný, kto môže o nich účinne informovať ÚHVT.
Accordingly, for the Opposition Division to be able to assess the existence of circumstances which make it appropriate to grant an extension, those circumstances must be specified in the related request .
Aby teda námietkové oddelenie mohlo posúdiť, či existujú okolnosti odôvodňujúce prípadné predĺženie, tie musia byť špecifikované v žiadosti o predĺženie.
In the present case, the applicant stated the reasons for the request for an extension in the terms set out in paragraph 7 above.
V predmetnom prípade žiadosť o predĺženie lehoty odôvodnil žalobca slovami citovanými v bode 7 vyššie.
The applicant’s lawyer thus explained that the applicant had not yet provided him with the necessary documents and that he would remind the applicant that it had to do so quickly.
Zástupca žalobcu tiež uviedol, že mu žalobca zatiaľ neposkytol potrebné dokumenty a že mu pripomenie, aby mu ich urýchlene zaslal.
He therefore stated the reason why he was not himself able, within the time-limit, to send OHIM the documents proving use of the earlier marks.
Uviedol teda dôvod, pre ktorý nemohol zaslať ÚHVT v lehote dokumenty preukazujúce používanie skorších ochranných známok.
By contrast, he did not state the reasons why the applicant was unable to send him those documents.
Neuviedol však dôvody, pre ktoré mu žalobca tieto dokumenty nezaslal.
It is precisely that information that should have been communicated to the Opposition Division so that it could assess whether, in the circumstances, it was appropriate to grant an extension of the period specified.
Práve túto informáciu bolo potrebné poskytnúť námietkovému oddeleniu, aby mohlo posúdiť, či existujú okolnosti odôvodňujúce prípadné predĺženie lehoty.
Although the applicant explained in its letter of 9 September 2002 that the person responsible for the matter within the company was on a trip at the time when the period expired, it must be pointed out — independently of the question whether that fact was in itself sufficient to justify the extension requested — that the explanation was received by OHIM two months after the request, which was lodged on the day the period expired.
Hoci žalobca v liste z 9. septembra 2002 vysvetlil, že osoba poverená v spoločnosti týmto prípadom bola v deň uplynutia lehoty odcestovaná, je potrebné uviesť bez ohľadu na to, či by táto skutočnosť sama osebe stačila na odôvodnenie požadovaného predĺženia, že toto vysvetlenie bolo doručené ÚHVT až dva mesiace po žiadosti o predĺženie podanej v deň uplynutia lehoty.
Clearly, therefore, the applicant had not stated, in its request for an extension, the reason why it was necessary .
Treba konštatovať, že žalobca vo svojej žiadosti o predĺženie neuviedol, z akého dôvodu je toto predĺženie potrebné.
Accordingly, the statement of reasons given by the applicant in its request for an extension did not meet the requirements laid down in the second sentence of Rule 71(1) of Regulation No 2868/95, as set out above.
Žalobcove odôvodnenie v žiadosti o predĺženie nespĺňalo teda požiadavky pravidla 71 ods. 1 druhej vety nariadenia č. 2868/95 tak, ako sú uvedené vyššie.
Insofar as the applicant submits that it is constant practice on the part of OHIM to grant an initial extension automatically, on the basis of a simple request that does not state the reasons on which it is based, it is sufficient to point out that the applicant has not produced any evidence to show the existence of such a practice.
Pokiaľ žalobca tvrdí, že podľa ustálenej praxe ÚHVT sa prvé predĺženie lehoty prizná automaticky iba na základe neodôvodnenej žiadosti, stačí uviesť, že žalobca neposkytol žiadny jasný dôkaz, ktorý by preukazoval existenciu takejto praxe.
It must therefore be held that the Opposition Division correctly applied the second sentence of Rule 71(1) of Regulation No 2868/95 in refusing to extend the period specified.
Z uvedeného je teda potrebné vyvodiť záver, že námietkové oddelenie správne uplatnilo pravidlo 71 ods. 1 druhú vetu nariadenia č. 2868/95, keď odmietlo predĺžiť stanovenú lehotu.
It follows that the applicant’s first plea must be rejected.
Z toho vyplýva, že prvý žalobcom uvedený dôvod musí byť zamietnutý.
The applicant submits that neither the Opposition Division nor the Board of Appeal of OHIM stated the reasons which would enable it to understand why its request for an extension of the period specified for submission of proof of use of the earlier marks had been refused and that OHIM had thus infringed Article 73 of Regulation No 40/94.
Žalobca tvrdí, že ani prvá, ani druhá inštancia ÚHVT neuviedli dôvody, na základe ktorých by pochopil dôvod odmietnutia jeho žiadosti o predĺženie lehoty stanovenej na predloženie dôkazov o používaní skorších ochranných známok, a že teda ÚHVT porušil článok 73 nariadenia č. 40/94.
According to the applicant, that provision requires a statement of the reasons why the particulars given in the request do not satisfy the legal conditions .
Článok 73 totiž vyžaduje, aby boli spresnené dôvody, pre ktoré údaje uvedené v prihláške nespĺňajú právne náležitosti.
The mere assertion that the grounds put forward in support of the applicant’s request for an extension were insufficient does not meet that requirement.
Len jednoduché tvrdenie, že dôvody uvedené žalobcom na podporu žiadosti o predĺženie lehoty boli nedostatočné, túto požiadavku nespĺňa.
OHIM submits that, where the interested party does not give adequate reasons for its request for an extension, by refraining from mentioning special circumstances, a finding that there is no justification is sufficient for the purposes of stating the reasons on which the refusal is based .
ÚHVT uvádza, že v prípade, že dotknutý účastník nespomenie špeciálne okolnosti, a teda neodôvodní svoju žiadosť o predĺženie, ako dôvod zamietnutia stačí konštatovať, že nebola vôbec odôvodnená.
It must be stated, first, that, insofar as the Board of Appeal, in the contested decision, merely upheld the refusal of the Opposition Division to extend the period specified for submission of proof of use of the earlier marks, the second plea must be examined in the light of the statement of reasons on which the Opposition Division’s refusal was based .
Je potrebné predovšetkým uviesť, že keďže sa odvolací senát v napadnutom rozhodnutí obmedzil na potvrdenie rozhodnutia námietkového oddelenia, ktorým odmietlo žiadosť o predĺženie lehoty na predloženie dôkazov o používaní skorších ochranných známok, druhý žalobný dôvod musí byť preskúmaný z pohľadu odôvodnenia, ktoré poskytlo námietkové oddelenie v rozhodnutí o odmietnutí predĺženia lehoty.
Furthermore, as regards the obligation to state reasons, it must be borne in mind that, under the first sentence of Article 73 of Regulation No 40/94, decisions of OHIM must state the reasons on which they are based .
Čo sa týka povinnosti odôvodnenia, treba pripomenúť, že podľa článku 73 prvej vety nariadenia č. 40/94 sa v rozhodnutiach ÚHVT musia uviesť dôvody, z ktorých sa vychádzalo.
That obligation has the same scope as that enshrined in Article 253 EC.
Táto povinnosť má rovnaký dosah ako tá uvedená v článku 253 ES.
In the present case, by letter of 15 July 2002, the Opposition Division stated in the following terms the reasons on which its refusal was based:
V tejto veci listom z 15. júla 2002 námietkové oddelenie takto odôvodnilo svoje odmietnutie:
‘The request for an extension of the period specified, which you submitted on 9 July 2002, has not been accepted by OHIM because the reasons you give are not regarded as adequate for the extension of time-limits.
„Vaša žiadosť o predĺženie lehoty podaná 9. júla 2002 nebola ÚHVT prijatá, pretože vami uvádzané dôvody nie sú platné na predĺženie lehoty.
In consequence of Rule 71[1] of Regulation [No 2868/95], extensions of periods specified are granted only when this is appropriate under the circumstances .
Podľa pravidla 71 [ods. 1] nariadenia [č. 2868/95] sa predĺženie lehoty priznáva len v prípade, že to okolnosti odôvodňujú.
You were granted two months to send the proof [of] use sought and OHIM takes the view that that period has been sufficient .
Mali ste dva mesiace právo zaslať požadované dôkazy [o] používaní, pričom ÚHVT sa domnieva, že táto lehota bola dostatočná.
An extension would be acceptable only if exceptional or unforeseen circumstances had arisen.’
Predĺženie by bolo prípustné len v prípade výnimočných a nepredvídateľných okolností.“
It is apparent from that letter that the Opposition Division took the view that the reasons submitted by the applicant in support of its request for an extension of the period specified did not bring to light circumstances which would make such an extension appropriate and that, in the absence of such circumstances, an extension was not possible.
Z tohto listu vyplýva, že námietkové oddelenie sa domnievalo, že dôvody predložené žalobcom na podporu jeho žiadosti o predĺženie nepoukazujú na okolnosti odôvodňujúce predĺženie lehoty, a že v prípade neexistencie takých okolností nie je možné lehotu predĺžiť.
In view of the fact, stated in paragraph 23 above, that the request for an extension did not contain a sufficient statement of reasons for the purposes of the second sentence of Rule 71(1) of Regulation No 2868/95, the applicant cannot criticise OHIM for not explaining in what respect the circumstances of the case — which the applicant had not specified — did not justify an extension.
So zreteľom na skutočnosť uvedenú v bode 23 vyššie, že žiadosť o predĺženie neobsahuje dostatočné odôvodnenie vzhľadom na pravidlo 71 ods. 1 druhej vety nariadenia č. 2868/95, žalobca nemôže vytýkať ÚHVT, že nevysvetlil, v čom by okolnosti tejto veci — ktoré žalobca ani neuviedol — neodôvodňovali predĺženie.
The decision refusing the request could thus be limited to a mere statement that there were no valid reasons justifying an extension, which was sufficient to enable the applicant to understand why its request had been refused.
Rozhodnutie o odmietnutí sa teda môže obmedziť na konštatovanie, že neboli predložené žiadne platné dôvody odôvodňujúce predĺženie, čo stačí žalobcovi na pochopenie dôvodov, pre ktoré bola jeho žiadosť odmietnutá.
It follows that the applicant’s second plea must be rejected.
Z uvedeného vyplýva, že druhý žalobný dôvod musí byť zamietnutý.
The third and fourth pleas, alleging infringement of Article 74(1) and (2) of Regulation No 40/94
O treťom a štvrtom žalobnom dôvode založených na porušení článku 74 ods. 1 a 2 nariadenia č. 40/94
As the provisions the infringement of which is alleged by the third and fourth pleas are closely linked, it is appropriate to consider those two pleas together.
Keďže ustanovenia, ktorých porušenie je uvádzané v rámci tretieho a štvrtého dôvodu, sú úzko spojené, je vhodné tieto dva dôvody preskúmať spoločne.
The applicant submits, in its written pleadings, that OHIM should have taken into account — in accordance with the principle of continuity in terms of functions between OHIM departments, which was expounded by the Court of First Instance in the context of the application of Article 74(1) of Regulation No 40/94 — the proof of use of the earlier marks which it had submitted on 6 September 2002.
Žalobca vo svojich písomnostiach tvrdí, že ÚHVT mal v súlade so zásadou funkčnej kontinuity, rozvinutou Súdom prvého stupňa v rámci uplatňovania článku 74 ods. 1 nariadenia č. 40/94, zohľadniť dôkazy o používaní skorších ochranných známok predložené 6. septembra 2002.
It maintains that the Board of Appeal must base its decision on all of the pleas relied on by the applicant, as well as all the applications that it has submitted, in the context both of the proceedings before the Opposition Division and of the appeal proceedings.
Domnieva sa, že odvolací senát musí svoje rozhodnutie založiť na všetkých odvolateľom poskytnutých dôkazoch a predložených žiadostiach tak v rámci konania pred námietkovým oddelením, ako aj v rámci konania o odvolaní.
At the hearing, while the applicant acknowledged that Article 74 of Regulation No 40/94 did not confer upon it any right to have the documents produced on 6 September 2002 taken into consideration, it did not formally withdraw its third plea.
Na pojednávaní žalobca uznal, že článok 74 nariadenia č. 40/94 mu nepriznáva žiadne právo na zohľadnenie dokumentov predložených 6. septembra 2002, avšak formálne neupustil od svojho tretieho dôvodu.
Furthermore, the applicant submits that, in accordance with the interpretation of Article 74(2) of Regulation No 40/94 applied by the Court of Justice in OHIM v Kaul, the Board of Appeal enjoyed a measure of discretion with respect to the taking into account of those documents.
Okrem toho žalobca tvrdí, že v súlade s výkladom článku 74 ods. 2 nariadenia č. 40/94, ktorý poskytol Súdny dvor v už citovanom rozsudku ÚHVT/Kaul, odvolací senát disponuje širokou mierou voľnej úvahy pri zohľadnení týchto dokumentov.
The applicant maintains that, by not taking into account the proof of use of the earlier marks produced after the expiry on 6 September 2002 of the period specified, OHIM failed to fulfil its obligation to exercise its discretion under that provision.
Domnieva sa, že nezohľadnením dôkazov o používaní skorších ochranných známok, predložených po uplynutí lehoty 6. septembra 2002, ÚHVT porušil svoju povinnosť výkonu právomoci voľnej úvahy vyplývajúcu z tohto ustanovenia.
According to the applicant, the contested decision does not show that the Board of Appeal exercised that discretion; rather, it contains only views as to the imprudence and lack of vigilance displayed by the applicant .
Podľa žalobcu totiž z napadnutého rozhodnutia nevyplýva, že by odvolací senát vykonal túto právomoc, ale obsahuje len úvahy týkajúce sa neopatrnosti a nepozornosti, ktorých sa dopustil žalobca.
The Board of Appeal thus infringed Article 74(2) of Regulation No 40/94.
Odvolací senát teda porušil článok 74 ods. 2 nariadenia č. 40/94.
Furthermore, in light of the fact that the Opposition Division did not give its decision until more than one and a half years had elapsed after the communication of 11 October 2002 rejecting the applicant’s evidence, the refusal to take into account the proof of use of the earlier marks which was produced after the expiry of the period specified is, contrary to the decision of the Second Board of Appeal of 15 December 2000 in Case R 714/1999-2 SAINCO v SAINCOSA, unlawful.
Ďalej vzhľadom na skutočnosť, že ubehol viac ako rok a pol od oznámenia z 11. októbra 2002, ktorým sa zamietli dôkazy žalobcu, do vydania rozhodnutia námietkového oddelenia, bolo odmietnutie zohľadnenia dôkazov o používaní skorších ochranných známok predložených po uplynutí lehoty v rozpore s tým, ako rozhodol druhý odvolací senát 15. decembra 2000 vo veci R 714/1999-2 SAINCO/SAINCOSA, zneužívajúce.
OHIM rejects the applicant’s arguments as regards the alleged obligation to take into account documents submitted out of time.
ÚHVT odmieta žalobcove tvrdenia týkajúce sa údajnej povinnosti zohľadniť oneskorene predložené dokumenty.
As for the discretion attributed to OHIM, OHIM stated at the hearing that the second sentence of Rule 22(1) of Regulation No 2868/95, in the version applicable to the facts of the case, clearly states that if the opposing party does not provide proof of use before the time-limit expires, OHIM is to reject the opposition .
Čo sa týka širokej miery voľnej úvahy, ktorou ÚHVT disponuje, tento na pojednávaní uviedol, že pravidlo 22 ods. 1 druhá veta nariadenia č. 2868/95 v znení uplatniteľnom na skutkový stav v tejto veci jasne uvádza, že ak namietateľ nepredloží dôkaz o používaní pred uplynutím stanovenej lehoty, tak ÚHVT námietku zamietne.
In HIPOVITON (paragraph 56), the Court of First Instance has already held that that rule should not be interpreted as completely precluding the submission of new material once the time-limit has expired.
Súd prvého stupňa v už citovanom rozsudku HIPOVITON (bod 56) rozhodol, že toto pravidlo nemôže byť vykladané v tom zmysle, že predkladanie nových skutočností je úplne vylúčené po uplynutí stanovenej lehoty.
According to OHIM, that approach was upheld in OHIM v Kaul (paragraph 43) by the Court of Justice, which, ruling on Article 74(2) of Regulation No 40/94, found that OHIM has a wide discretion as regards the taking into account of information submitted out of time.
Podľa ÚHVT bol tento prístup potvrdený aj Súdnym dvorom v už citovanom rozsudku ÚHVT/Kaul (bod 43), v ktorom sa rozhodujúc o článku 74 ods. 2 nariadenia č. 40/94 domnieval, že ÚHVT disponuje širokou mierou voľnej úvahy pri zohľadnení oneskorene predložených dôkazov.
Against that background, OHIM submits that, according to the caselaw of the Court of Justice, where the administrative bodies have a discretion, review by the courts of the assessment made by those bodies is limited to checking that there has been no manifest error of assessment or misuse of powers.
V tejto súvislosti ÚHVT tvrdí, že podľa judikatúry Súdneho dvora sa súdne preskúmanie posúdenia vykonaného orgánom disponujúcim širokou mierou voľnej úvahy obmedzí na overenie, či nedošlo k zjavne nesprávnemu posúdeniu skutkových okolností alebo zneužitiu právomocí.
In paragraph 44 of OHIM v Kaul, the Court of Justice specified, by way of illustration, certain aspects which, in the exercise of its discretion under Article 74(2) of Regulation No 40/94, OHIM must take into account, such as the stage of the proceedings at which the late submission takes place.
V bode 44 už citovaného rozsudku ÚHVT/Kaul boli Súdnym dvorom demonštratívne uvedené niektoré aspekty, ktoré, pokiaľ ide o výkon voľnej úvahy podľa článku 74 ods. 2 nariadenia č. 40/94, ÚHVT musí zohľadniť, a to najmä štádium konania, v ktorom došlo k tomuto oneskorenému predloženiu.
According to OHIM, it is also necessary to take into account the fact that the period referred to in Rule 22(1) of Regulation No 2868/95, in the version applicable to the facts of the case, is intended as a peremptory time-limit.
Podľa ÚHVT je potrebné tiež vziať do úvahy skutočnosť, že lehota podľa pravidla 22 ods. 1 nariadenia č. 2868/95, v znení uplatniteľnom na skutkový stav v tejto veci, je stanovená ako prekluzívna.
According to OHIM, the stricter the application of the provisions to which Article 74(2) of Regulation No 40/94 relates, the more it is necessary to construe the latter provision narrowly.
ÚHVT tiež tvrdí, že čím striktnejšie sa uplatnia ustanovenia, na ktoré odkazuje článok 74 ods. 2, tým striktnejšie treba vykladať tento článok.
The Court of Justice also found, in OHIM v Kaul, that the effectiveness of the provisions relating to time-limits must be preserved.
Súdny dvor sa v už citovanom rozsudku ÚHVT/Kaul rovnako domnieval, že je potrebné zachovať potrebný účinok ustanovení týkajúcich sa lehôt.
Thus, in the present case, in order to preserve the effectiveness of Rule 22(1) of Regulation No 2868/95, Article 74(2) of Regulation No 40/94 must be narrowly construed.
V tejto veci by teda vzhľadom na zachovanie potrebného účinku pravidla 22 ods. 1 mal byť článok 74 ods. 2 vykladaný reštriktívne.
OHIM maintains that, in the contested decision, the Board of Appeal used its discretion.
Podľa ÚHVT odvolací senát vykonal v napadnutom rozhodnutí svoju voľnú úvahu.