natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Otherwise the document would have to be translated into the language of the Member State addressed 54 even where there was, first, a contract concluded between the parties in the course of their business in which the language of the Member State of transmission was laid down for correspondence with the authorities and public institutions of that Member State of transmission, second, a jurisdiction clause in favour of the courts of the Member State of transmission and, third, a choice of law clause in favour of the law of the Member State of transmission.
V opačnom prípade by musela byť písomnosť preložená do jazyka prijímajúceho členského štátu 54dokonca aj vtedy, keď po prvé existuje zmluva uzatvorená medzi stranami pri výkone ich podnikateľskej činnosti, v ktorej sa dohodlo, že písomný styk s úradmi a verejnými inštitúciami odosielajúceho členského štátu bude prebiehať v jazyku odosielajúceho členského štátu, po druhé súdna príslušnosť bola priznaná súdom odosielajúceho členského štátu a po tretie bolo za rozhodné právo zvolené právo odosielajúceho členského štátu.
Such a result would run counter to the purpose of Regulation No 1348/2000, however. 55
Takýto výsledok by však bol v rozpore s účelom nariadenia č. 1348/2000 55.
For that reason, the answer to the third question should be that Article 8(1) of Regulation No 1348/2000 must be interpreted as meaning that the addressee may not rely on that provision in order to refuse acceptance of the annexes to an application which are not in the language of the Member State addressed, but in the language of the Member State of transmission contractually agreed between the parties in the course of their business for correspondence with the authorities and public institutions of the Member State of transmission, if the addressee concludes a contract in the course of his business in which he agrees that correspondence with the authorities and public institutions of the Member State of transmission is to be conducted in the language of that Member State of transmission and the annexes transmitted concern that correspondence and are written in the agreed language.
Na tretiu otázku preto treba odpovedať tak, že článok 8 ods. 1 nariadenia č. 1348/2000 sa má vykladať v tom zmysle, že adresát nemôže s odvolaním sa na toto ustanovenie odmietnuť prevziať prílohy pripojené k návrhu na začatie konania, ktoré síce nie sú vyhotovené v jazyku prijímajúceho členského štátu, no sú vyhotovené v jazyku odosielajúceho členského štátu, ktorý si strany v zmluve uzavretej pri výkone podnikateľskej činnosti zvolili za jazyk, v ktorom bude prebiehať písomný styk s úradmi a verejnými inštitúciami odosielajúceho členského štátu, pokiaľ pri výkone podnikateľskej činnosti uzavrel zmluvu, v ktorej dohodol, že písomný styk s úradmi a verejnými inštitúciami odosielajúceho členského štátu bude prebiehať v jazyku tohto štátu, a zaslané dokumenty sa týkajú tohto písomného styku a sú vyhotovené v dohodnutom jazyku.
Lastly, I would like to mention that such a solution would not be appropriate in the case of crossborder consumer contracts.
Na záver chcem ešte pripomenúť, že takéto riešenie by nebolo primerané v prípade cezhraničných spotrebiteľských zmlúv.
In such a case a stronger party, an undertaking
V takom prípade by mohla najsilnejšia strana, čiže podnik, nanútiť strane so slabším postavením, ako napríklad spotrebiteľovi,
366, who sees a specific need to protect the addressee/consumer in such cases, which does not exist, however, in the case of a contract concluded between the parties in the course of their business.
336, ktorý v takom prípade vidí osobitnú potrebu chrániť adresáta — spotrebiteľa, ktorá však chýba v prípade zmluvy uzavretej stranami pri výkone podnikateľskej činnosti.
55 — See point 44 of this Opinion.
55 — Pozri bod 44 vyššie.
In the light of the above considerations, I propose that the Court answer the questions referred for a preliminary ruling by the Bundesgerichtshof as follows:
Vzhľadom na vyššie uvedené skutočnosti navrhujem, aby Súdny dvor odpovedal na návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný Bundesgerichtshof takto:
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-14/07 annexes to an application which are not in the language of the Member State addressed, but in the language of the Member State of transmission contractually agreed between the parties in the course of their business for correspondence with the authorities and public institutions of the Member State of transmission, if the addressee concludes a contract in the course of his business in which he agrees that correspondence with the authorities and public institutions of the Member State of transmission is to be conducted in the language of that Member State of transmission and the annexes transmitted concern that correspondence and are written in the agreed language.’
NÁVRHY GENERÁLNEJ ADVOKÁTKY — V. TRSTENJAK — VEC C-14/07 členského štátu, no sú vyhotovené v jazyku odosielajúceho členského štátu, ktorý si strany v zmluve uzavretej pri výkone podnikateľskej činnosti zvolili za jazyk, v ktorom bude prebiehať písomný styk s úradmi a verejnými inštitúciami odosielajúceho členského štátu, pokiaľ pri výkone svojej podnikateľskej činnosti uzavrel zmluvu, v ktorej dojednal, že písomný styk s úradmi a verejnými inštitúciami odosielajúceho členského štátu bude prebiehať v jazyku tohto štátu, a zaslané dokumenty sa týkajú tohto písomného styku a sú vyhotovené v dohodnutom jazyku.
8 May 2008 *
ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (tretia komora) z 8. mája 2008 *
REFERENCE for a preliminary ruling under Articles 68 EC and 234 EC from the Bundesgerichtshof (Germany), made by decision of 21 December 2006, received at the Court on 22 January 2007, in the proceedings
Vo veci C-14/07, ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článkov 68 ES a 234 ES, podaný rozhodnutím Bundesgerichtshof (Nemecko) z 21. decembra 2006 a doručený Súdnemu dvoru 22. januára 2007, ktorý súvisí s konaním:
Nicholas Grimshaw & Partners Ltd, THE COURT (Third Chamber), composed of A. Rosas (Rapporteur), President of the Chamber, U. Lõhmus, J. Klučka, P. Lindh and A. Arabadjiev, Judges,
Nicholas Grimshaw & Partners Ltd, SÚDNY DVOR (tretia komora), v zložení: predseda tretej komory A. Rosas (spravodajca), sudcovia U. Lõhmus a J. Klučka, P. Lindh, a A. Arabadjiev,
Advocate General: V. Trstenjak, Registrar: B. Fülöp, Administrator, having regard to the written procedure and further to the hearing on 24 October 2007, after considering the observations submitted on behalf of:
2008 — VEC C-14/07 generálna advokátka: V. Trstenjak, tajomník: B. Fülöp, referent, so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní z 24. októbra 2007, so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
— the Slovak Government , by J. Čorba, acting as Agent,
— slovenská vláda, v zastúpení: J. Čorba, splnomocnený zástupca,
— the Commission of the European Communities, by W. Bogensberger, and subsequently by A.-M. Rouchaud-Joët and S. Grünheid, acting as Agents, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 29 November 2007, gives the following
— Komisia Európskych spoločenstiev, v zastúpení: W. Bogensberger, neskôr A.-M. Rouchaud-Joët a S. Grünheid, splnomocnení zástupcovia, po vypočutí návrhov generálnej advokátky na pojednávaní 29. novembra 2007, vyhlásil tento
This reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of Article 8 of Council Regulation (EC) No 1348/2000 of 29 May 2000 on the service in the Member States of judicial and extrajudicial documents in civil or commercial matters (OJ 2000 L 160, p. 37).
Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 8 nariadenia Rady (ES) č. 1348/2000 z 29. mája 2000 o doručovaní súdnych a mimosúdnych písomností v občianskych a obchodných veciach v členských štátoch (Ú. v. ES L 160, s. 37; Mim. vyd. 19/001, s. 227).
The reference has been made in the context of proceedings between Industrie- und Handelskammer Berlin (‘IHK Berlin’) and the firm of architects Nicholas Grimshaw & Partners (‘Grimshaw’), a company governed by English law, concerning an action for damages for defective design of a building, the latter company joining Ingenieurbüro Michael Weiss und Partner GbR (‘Weiss’), established in Aachen, to the proceedings. I - 3403
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi Industrie- und Handelskammer Berlin (ďalej len „IHK Berlin“) a architektonickou kanceláriou Nicholas Grimshaw & Partners Ltd (ďalej len „kancelária Grimshaw“), spoločnosťou podľa anglického práva, v súvislosti so žalobou o náhradu škody spôsobenej chybným stavebným projektom, ktorá prizvala do konania Ingenieurbüro Michael Weiss und Partner GbR (ďalej len „kanceláriu Weiss“) so sídlom v Aachene. I - 3403
2008 — CASE C-14/07
2008 — VEC C-14/07
Community and international law
Právo Spoločenstva a medzinárodné právo
Recitals 8 and 10 in the preamble to Regulation No 1348/2000 are worded as follows:
Odôvodnenia č. 8 a 10 nariadenia č. 1348/2000 znejú takto:
(10) For the protection of the addressee’s interests, service should be effected in the official language or one of the official languages of the place where it is to be effected or in another language of the originating Member State which the addressee understands.’
Z dôvodu ochrany záujmov adresáta by sa doručenie malo vykonať v úradnom jazyku alebo v jednom z úradných jazykov miesta, kde sa má doručiť, alebo v inom jazyku odosielajúceho členského štátu, ktorému adresát rozumie.“
Article 4(1) of that regulation provides as follows:
Článok 4 ods. 1 tohto nariadenia stanovuje:
‘Judicial documents shall be transmitted directly and as soon as possible between the agencies designated on the basis of Article 2.’
„Súdne písomnosti sa zasielajú priamo a čo najrýchlejšie medzi orgánmi určenými podľa článku 2.“
Article 5 of the regulation, entitled ‘Translation of documents’, provides as follows:
Článok 5 tohto nariadenia, nazvaný „Preklad písomností“, stanovuje:
The applicant shall be advised by the transmitting agency to which he or she forwards the document for transmission that the addressee may refuse to accept it if it is not in one of the languages provided for in Article 8.
Odosielajúci orgán, ktorému navrhovateľ predloží písomnosť na zaslanie, ho poučí, že adresát môže odmietnuť prijatie písomnosti, ak nie je vyhotovená v jednom z jazykov podľa článku 8.
The applicant shall bear any costs of translation prior to the transmission of the document, without prejudice to any possible subsequent decision by the court or competent authority on liability for such costs.’
Navrhovateľ znáša všetky náklady prekladu pred zaslaním písomnosti bez ohľadu na možnosť neskoršieho rozhodnutia súdu alebo príslušného orgánu o tom, kto tieto náklady uhradí.“
Article 8 of Regulation No 1348/2000, entitled ‘Refusal to accept a document’, provides as follows:
Článok 8 nariadenia č. 1348/2000, nazvaný „Odmietnutie prevzatia písomnosti“, stanovuje:
The receiving agency shall inform the addressee that he or she may refuse to accept the document to be served if it is in a language other than either of the following languages:
Prijímajúci orgán informuje adresáta, že môže odmietnuť prevziať doručovanú písomnosť, ak nie je v jednom z týchto jazykov: a) v úradnom jazyku prijímajúceho členského štátu alebo ak je v danom členskom štáte viac úradných jazykov, v úradnom jazyku alebo v jednom z úradných jazykov miesta, kde sa má doručiť, alebo b) jazyku odosielajúceho členského štátu, ktorému adresát rozumie.
Where the receiving agency is informed that the addressee refuses to accept the document in accordance with paragraph 1, it shall immediately inform the transmitting agency by means of the certificate provided for in Article 10 and return the request and the documents of which a translation is requested.’
Ak bol prijímajúci orgán informovaný, že adresát odmieta prevziať písomnosť podľa odseku 1, okamžite o tom informuje odosielajúci orgán osvedčením podľa článku 10 a vráti žiadosť a písomnosti, ktorých preklad sa vyžaduje.“
Article 19(1) of the regulation provides as follows:
Článok 19 ods. 1 tohto nariadenia stanovuje:
‘Where a writ of summons or an equivalent document has had to be transmitted to another Member State for the purpose of service, under the provisions of this Regulation, and the defendant has not appeared, judgment shall not be given until it is established that:
„Ak sa do iného členského štátu malo zaslať predvolanie [mal zaslať návrh na začatie konania — neoficiálny preklad] alebo iná rovnocenná písomnosť podľa ustanovení tohto nariadenia na účely doručenia a odporca sa nedostavil, nemožno vydať rozsudok [súd preruší konanie — neoficiálny preklad], pokiaľ sa nezistí, že: a) písomnosť sa doručila spôsobom predpísaným právnym poriadkom prijímajúceho členského štátu pre doručovanie písomností vo vnútroštátnych konaniach osobám na jeho území, alebo b) písomnosť sa skutočne odovzdala odporcovi alebo doručila do jeho bydliska iným spôsobom ustanoveným týmto nariadením, a že v každom z týchto prípadov sa doručenie alebo odovzdanie uskutočnilo v dostatočnom časovom predstihu, aby sa odporca mohol hájiť.“
The remaining paragraphs of Article 19 of Regulation No 1348/2000 are concerned with particular situations in which the defendant does not enter an appearance.
Ostatné odseky článku 19 nariadenia č. 1348/2000 upravujú osobitné prípady týkajúce sa nedostavenia sa odporcu.
Where a defendant domiciled in one Member State is sued in a court of another Member State and does not enter an appearance, the court shall declare of its own motion that it has no jurisdiction unless its jurisdiction is derived from the provisions of this Regulation.
Ak je osoba, ktorá má bydlisko v jednom členskom štáte, žalovaná na súde iného členského štátu a nedostaví sa na tento súd, súd aj bez návrhu vyhlási, že nemá právomoc, ak si právomoc nemôže založiť na ustanoveniach tohto nariadenia.
The court shall stay the proceedings so long as it is not shown that the defendant has been able to receive the document instituting the proceedings or an equivalent document in sufficient time to enable him to arrange for his defence, or that all necessary steps have been taken to this end.
Súd preruší konanie dovtedy, kým sa nepreukáže, že žalovaný mal možnosť prevziať písomnosť, ktorou sa začalo konanie, alebo rovnocennú písomnosť v dostatočnom čase, aby mohol pripraviť svoju obhajobu alebo na tento účel sa prijali všetky potrebné kroky.
Article 19 of … Regulation (EC) No 1348/2000 … shall apply instead of the provisions of paragraph 2 if the document instituting the proceedings or an equivalent document had to be transmitted from one Member State to another pursuant to this Regulation.
Článok 19 nariadenia Rady (ES) č. 1348/2000… sa uplatní namiesto odseku 2, ak sa písomnosť, ktorou sa začalo konanie, alebo rovnocenná písomnosť musela doručovať z jedného členského štátu do iného členského štátu podľa tohto nariadenia.
Where the provisions of Regulation (EC) No 1348/2000 are not applicable, Article 15 of the Hague Convention of 15 November 1965 on the Service Abroad of Judicial and Extrajudicial Documents in Civil or Commercial Matters shall apply if the document instituting the proceedings or an equivalent document had to be transmitted pursuant to that Convention.’
Ak nemožno uplatniť ustanovenia nariadenia (ES) č. 1348/2000, uplatní sa článok 15 Haagskeho dohovoru z [roku] 1965 o doručovaní súdnych a mimosúdnych písomností v občianskych a obchodných veciach do cudziny, ak sa písomnosť, ktorou sa začalo konanie, alebo rovnocenná písomnosť musela doručovať podľa tohto dohovoru.“
Moreover, Article 34(2) of Regulation No 44/2001 provides that a judgment given in one Member State is not to be recognised in another Member State where ‘it was given in default of appearance, if the defendant was not served with the document which instituted the proceedings or with an equivalent document in sufficient time and in such a way as to enable him to arrange for his defence, unless the defendant failed to commence proceedings to challenge the judgment when it was possible for him to do so’.
Článok 34 bod 2 nariadenia č. 44/2001 stanovuje, že rozhodnutie vydané v jednom členskom štáte sa v druhom členskom štáte neuzná „v prípade, že bolo vydané bez účasti žalovaného v konaní, ak sa mu nedoručila písomnosť, ktorou sa začalo konanie, alebo rovnocenná písomnosť v dostatočnom čase a takým spôsobom, aby si mohol zabezpečiť obhajobu, okrem prípadu, že žalovaný opomenul začať konanie, ktorým by napadol rozsudok, keď tak mohol urobiť“.
Provision was also made for such measures in the Convention of 27 September 1968 on Jurisdiction and the Enforcement of Judgments in Civil and Commercial Matters (OJ 1978 L 304, p.
Takéto ustanovenia upravuje aj dohovor z 27. septembra 1968 o súdnej právomoci a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 299, 1972, s.
36), as amended by the Convention of 9 October 1978 on the Accession of the Kingdom of Denmark, Ireland and the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland (OJ 1978 L 304, p.
32), zmenený a doplnený dohovorom z 9. októbra 1978 o pristúpení Dánskeho kráľovstva, Írska, a Spojeného kráľovstva Veľkej Británie a Severného Írska (Ú. v. ES L 304, s.
1, and — amended version — p.
1, a — zmenené znenie — s.
77), by the Convention of 25 October 1982 on the Accession of the Hellenic Republic (OJ 1982 L 388, p.
77), dohovorom z 25. októbra 1982 o pristúpení Helénskej republiky (Ú. v. ES L 388, s.
1), by the Convention of 26 May 1989 on the Accession of the Kingdom of Spain and the Portuguese Republic (OJ 1989 L 285, p.
1), dohovorom z 26. mája 1989 o pristúpení Španielskeho kráľovstva a Portugalskej republiky (Ú. v. ES L 285, s.
1) and by the Convention of 29 November 1996 on the Accession of the Republic of Austria, the Republic of Finland and the Kingdom of Sweden (OJ 1997 C 15, p.
1) a dohovorom z 29. novembra 1996 o pristúpení Rakúskej republiky, Fínskej republiky a Švédskeho kráľovstva (Ú. v. ES C 15, 1997, s.
1) (‘the Brussels Convention’).
1, ďalej len „Bruselský dohovor“).
Article 20 of that convention concerns the default procedure.
Článok 20 tohto dohovoru sa týka rozsudku pre zmeškanie.
Article 27 of the convention provides as follows:
Článok 27 bod 2 tohto dohovoru stanovuje:
‘A judgment shall not be recognised:
„Rozhodnutia sa neuznajú:
2. where it was given in default of appearance, if the defendant was not duly served with the document which instituted the proceedings or with an equivalent document in sufficient time to enable him to arrange for his defence
2. ak sa žalovanému nezúčastnenému na konaní nedoručil návrh na začatie konania alebo rovnocenná písomnosť riadne a včas tak, aby si mohol zabezpečiť obhajobu.
Article 5 of The Hague Convention of 15 November 1965 on the Service Abroad of Judicial and Extrajudicial Documents in Civil or Commercial Matters (‘the 1965 Hague Convention’), provides as follows:
Článok 5 Haagskeho dohovoru z 15. novembra 1965 o doručovaní súdnych a mimosúdnych písomností v občianskych a obchodných veciach do cudziny [neoficiálny preklad] (ďalej len „Haagsky dohovor z roku 1965“) stanovuje:
(b) by a particular method requested by the applicant, unless such a method is incompatible with the law of the State addressed.
„Ústredný orgán dožiadaného štátu doručí písomnosť, alebo zabezpečí jej doručenie: a) buď spôsobom ustanoveným právnou úpravou dožiadaného štátu pre doručovanie písomností vyhotovených v tomto štáte a určeným osobám, ktoré sa nachádzajú na jeho území, alebo b) osobitnou formou požadovanou navrhovateľom, pokiaľ nie je v rozpore s právnym poriadkom dožiadaného štátu.
If the document is to be served under the first paragraph above, the Central Authority may require the document to be written in, or translated into, the official language or one of the official languages of the State addressed. …’
Ak sa má písomnosť doručiť podľa odseku 1, ústredný orgán môže požadovať, aby bola spísaná v úradnom jazyku alebo v jednom z úradných jazykov dožiadaného štátu alebo aby sa do takého jazyka preložila…“ [neoficiálny preklad]
The first paragraph of Article 15 of that convention provides as follows:
Článok 15 prvý odsek tohto dohovoru stanovuje:
(b) the document was actually delivered to the defendant or to his residence by another method provided for by this Convention, and that in either of these cases the service or the delivery was effected in sufficient time to enable the defendant to defend.’
„Ak sa mal do cudziny zaslať návrh na začatie konania alebo iná rovnocenná písomnosť na účely doručenia podľa ustanovení tohto dohovoru a žalovaný sa nedostavil, súd preruší konanie, pokiaľ sa nezistí, že: a) písomnosť bola doručená spôsobom ustanoveným právnou úpravou dožiadaného štátu pre doručovanie písomností vyhotovených v tomto štáte a určeným osobám, ktoré sa nachádzajú na jeho území alebo b) písomnosť sa skutočne odovzdala žalovanému alebo doručila do jeho bydliska iným spôsobom ustanoveným týmto dohovorom, a že v každom z týchto prípadov sa doručenie alebo odovzdanie uskutočnilo včas na to, aby sa žalovaný mohol brániť.“ [neoficiálny preklad]
Subparagraph (b) of the first paragraph of Article 20 of the 1965 Hague Convention states that the Contracting States are not to be prevented from entering an agreement to dispense with the language requirements of, inter alia, the third paragraph of Article 5.
Článok 20 prvý odsek písm. b) Haagskeho dohovoru z roku 1965 uvádza, že dohovor neodporuje tomu, aby sa zmluvné štáty dohodli o neuplatnení predovšetkým článku 5 tretieho odseku v súvislosti s použitím jazykov.
A document instituting proceedings is defined in Paragraph 253 of the Zivilprozessordnung (German Code of Civil Procedure).
Návrh na začatie konania je vymedzený § 253 občianskeho súdneho poriadku („Zivilprozessordnung“).
That provision is worded as follows:
Toto ustanovenie stanovuje:
1. the name of the parties and of the court
(1) určenie účastníkov konania a príslušného súdu;
2. a precise statement of subjectmatter and the cause of action relied on as well as specific heads of claim.
(2) presné vymedzenie predmetu a dôvodu nároku, ktorého sa domáha, ako aj presné návrhy.
Article 131 of the Code of Civil Procedure is entitled ‘Annexed documents’.
§ 131 občianskeho súdneho poriadku má názov „Priložené písomnosti“.
It is worded as follows:
Znie takto:
IHK Berlin is pursuing an action for damages against Grimshaw for defective design on the basis of an architect’s contract.
Na základe zmluvy o architektonické dielo požaduje IHK Berlin od kancelárie Grimshaw náhradu škody spôsobenej chybným projektom.
In the contract, Grimshaw undertook to draw up the plans for a construction project in Berlin.
Táto kancelária sa totiž v uvedenej zmluve zaviazala poskytnúť služby v podobe vypracovania stavebného projektu v Berlíne.
Paragraph 3.2.6 of the architect’s contract stipulates:
V bode 3.2.6 zmluvy o architektonické dielo sa zmluvné strany dohodli:
‘The services shall be provided in German.
„Služby sa poskytnú v nemeckom jazyku.
Correspondence between [IHK Berlin] and [Grimshaw] and the authorities and public institutions shall be in German.’
Písomný styk medzi [IHK Berlin] a dodávateľom [kanceláriou Grimshaw] a úradmi a verejnými inštitúciami sa bude uskutočňovať v nemeckom jazyku.“
It is apparent from the documents before the court and was confirmed at the hearing that the contract is governed by German law (paragraph 10.4 of the contract) and that, in the event of a dispute, the courts having jurisdiction are the Berlin courts (paragraph 10.2 of the contract).
Zo spisu predloženého Súdnemu dvoru, čo bolo potvrdené aj na pojednávaní, vyplýva, že táto zmluva sa riadila nemeckým právom (článok 10.4 zmluvy) a že v prípade sporu budú vecne príslušné súdy v Berlíne (bod 10.2 zmluvy).
Grimshaw joined Weiss to the proceedings.
Kancelária Grimshaw prizvala do konania kanceláriu Weiss.
IHK Berlin’s application, which forms part of the case-file submitted to the court, refers to the various items of evidence relied on in support of its submissions.
V žalobe IHK Berlin, ktorá bola súčasťou spisu predloženého Súdnemu dvoru, sa citujú rôzne dôkazy, na ktoré sa IHK Berlin odvoláva na podporu svojich žalobných dôvodov.