natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Only private operators incurred the withdrawal of their licence for late payment.
Výlučne vo vzťahu k súkromným vysielateľom mohlo totiž v prípade oneskorenia pri úhrade poplatkov dôjsť k zrušeniu licencie.
The Court notes that, even though, as the applicant claims, Article 13(1)(f) of Law No 58/90 relates solely to private operators, that fact is not such as to constitute evidence that the Portuguese Republic was implicated in the grant to RTP of the payment facilities for the fee.
Súd prvého stupňa konštatuje, že hoci sa článok 13 ods. 1 písm. f) zákona č. 58/90, ako tvrdí žalobkyňa, týkal výlučne súkromných vysielateľov, túto skutočnosť nemožno považovať za indíciu účasti Portugalskej republiky na poskytnutí úľavy z poplatkov RTP.
The Commission contends in that regard and the applicant does not contest that Portugal Telecom was, in any event, under no obligation
Komisia v tejto súvislosti tvrdí, bez toho, aby žalobkyňa namietala, že Portugal Telecom v každom prípade nebol nijako povinný poskytnúť vysielaciu službu RTP v rámci povinnosti poskytnutia všeobecnej služby.
2008 — CASE T-442/03 to provide RTP with a broadcasting service in the context of a universal service obligation. In other words, even though the law formally provided for withdrawal of the licence for late payment only in respect of private operators, Portugal Telecom was not prohibited from interrupting or suspending its services to RTP in the same situation.
2008 — VEC T-442/03 výlučne vo vzťahu k súkromným vysielateľom, nič nezakazovalo Portugal Telecom, aby prerušil alebo pozastavil poskytovanie svojich služieb RTP, ak by došlo k takémuto prípadu.
The Court notes, lastly, that the applicant does not contest the Commission’s assessment that the payment facilities were mainly caused by a dispute between RTP and Portugal Telecom as to the level of the network fee.
Súd prvého stupňa nakoniec konštatuje, že neodporuje posúdeniu Komisie, podľa ktorého boli úľavy z poplatkov predovšetkým dôsledkom sporu medzi RTP a Portugal Telecom týkajúceho sa výšky poplatku.
The applicant, at most, claims that the decision taken by Anacom in 2003 is without any relevance to this case.
Žalobkyňa však okrem toho tvrdí, že rozhodnutie prijaté Anacomom v roku 2003 je pre prejednávanú vec irelevantné.
However, that objection, which does not, moreover, call into question the Commission’s assessment, is not relevant.
Táto námietka, ktorá koniec koncov nespochybňuje posúdenie Komisie, však nie je relevantná.
Nothing precludes the Commission from relying on that 2003 decision as evidence — tenuous certainly, but none the less relevant — in support of its assessment that it was a tariff dispute between RTP and Portugal Telecom that was at the origin of the payment facilities for the fee.
Nič totiž Komisii nezakazuje, aby sa odvolala na toto rozhodnutie z roku 2003 ako na síce vzdialenú, no napriek tomu relevantnú skutočnosť na podporu svojho posúdenia, podľa ktorého bol dôvodom úľav z poplatkov spor medzi RTP a Portugal Telecom týkajúci sa sadzieb.
The applicant’s argument that the alleged fact that Portugal Telecom did not waive recovery of those debts or its claim for default interest is insufficient, in itself, to prevent the measures being classified as State aid is clearly not related to the question whether the measure at issue is imputable to the State, but, at most, to the question whether State resources were involved.
Čo sa týka tvrdenia žalobkyne, podľa ktorého údajná skutočnosť, že Portugal Telecom sa nevzdal zaplatenia dlhu a úrokov z omeškania, sama osebe nestačí na neoznačenie za štátnu pomoc, je nutné konštatovať, že sa netýka otázky pripísateľnosti sporného opatrenia štátu, ale otázky, či došlo k použitiu štátnych zdrojov.
That question is not at issue inasmuch as, in recital 107 of the contested decision, the Commission decided, essentially, to find that State resources may have been involved.
Táto otázka však nie je predmetom diskusie, lebo Komisia v odôvodnení č. 107 napadnutého rozhodnutia uviedla, že sa v podstate domnieva, že mohlo dôjsť k použitiu štátnych prostriedkov.
Concerning, lastly, the applicant’s reference to the fact that RTP was in a state of technical insolvency, a reference which could be understood as suggesting that it is only because of the implication of the Portuguese Republic that Portugal Telecom accorded the payment facilities for the fee to RTP, it does not in itself, however, include any specific refutation of the Commission’s argument that payment facilities for the fee can be explained by a tariff dispute between RTP and Portugal Telecom.
Čo sa týka odkazu žalobkyne na skutočnosť, že RTP sa nachádzala v technickom konkurze, odkaz, ktorý možno pochopiť ako tvrdenie, že Portugal Telecom poskytol RTP úľavy z poplatkov len z dôvodu zásahu zo strany Portugalskej republiky, sám osebe nijako nevyvracia tvrdenie Komisie, podľa ktorého možno úľavy z poplatkov vysvetliť existenciou sporu o sadzbách medzi RTP a Portugal Telecom.
Accordingly, the Court of First Instance finds that the applicant has not succeeded in calling into question the Commission’s assessment, contained in the contested decision, according to which there was no information to permit it to conclude that the payment facilities for the fee could be imputed to the Portuguese Republic.
Za týchto podmienok sa Súd prvého stupňa domnieva, že žalobkyni sa nepodarilo spochybniť posúdenie Komisie uvedené v napadnutom rozhodnutí, podľa ktorého jej žiadna indícia neumožňuje dospieť k záveru, že poskytnutie úľav z poplatkov možno pripísať Portugalskej republike.
It is thus necessary to reject that part of the plea.
Preto je potrebné túto časť žalobného dôvodu zamietnuť.
The third part, alleging failure to classify the 1994 bond issue as State aid
O tretej časti tohto žalobného dôvodu založenej na neoznačení emisie dlhopisov v roku 1994 za štátnu pomoc
The applicant disputes that the Commission’s finding that the information notice for the 1994 bond issue indicated that RTP guaranteed repayment of the loan with its own revenue entitled that institution to find that there was no State aid.
Žalobkyňa spochybňuje, že domnienka Komisie, podľa ktorej sa v oznámení o emisii dlhopisov v roku 1994 uviedlo, že RTP ručí za vyplatenie pôžičky svojimi príjmami, umožnila tejto inštitúcii dospieť k zisteniu, že nedošlo k štátnej pomoci.
It is apparent from the contested decision that RTP’s financial position was very poor in 1994.
Z napadnutého rozhodnutia vyplýva, že finančná situácia RTP sa v roku 1994 veľmi zhoršila.
It was solely because all its share capital was held by the State — and because it was thought that the State would not allow the undertaking to go into insolvency — that the 1994 bond issue was accepted by the market.
Emisia dlhopisov v roku 1994 mohla byť na trhu prijatá výlučne z dôvodu, že celé jej základné imanie vlastnil štát a bolo možné sa domnievať, že štát nedopustí, aby jeho podnik vstúpil do konkurzu.
That situation should have been properly taken into account in the assessment of the measure at issue.
Táto skutočnosť mala byť náležite zohľadnená pri posúdení dotknutého opatrenia.
In the reply, the applicant cites the report of the Tribunal de Contas, from which it appears that the level of RTP’s bank indebtedness is explained by the fact that RTP is a public undertaking, entrusted with providing public service television and benefiting from the regular financial support of the State, which was sufficient guarantee for RTP’s various creditors.
Žalobkyňa v replike cituje správu Tribunal de Contas, z ktorej vyplýva, že úroveň bankového zadlženia RTP možno vysvetliť skutočnosťou, že RTP je štátnym podnikom povereným televíznym vysielaním vo verejnom záujme, ktorému štát pravidelne poskytuje finančnú podporu, čo je dostatočnou zárukou pre veriteľov RTP.
The Commission contends that the applicant’s position is incorrect.
Komisia sa domnieva, že stanovisko žalobkyne je nesprávne.
The Commission explained in the contested decision (recital 121) why it considered that the 1994 bond issue did not constitute State aid.
Komisia v napadnutom rozhodnutí (odôvodnení č. 121) vysvetlila, prečo sa domnieva, že emisia dlhopisov v roku 1994 nebola štátnou pomocou.
No State guarantee was formally given, which is something which the applicant admits.
Nedošlo totiž k formálnemu poskytnutiu žiadnej záruky, čo pripúšťa aj žalobkyňa.
RTP itself guaranteed the servicing of the debt.
RTP samotná ručila za vyrovnanie dlhu.
RTP was a public limited company at the time and thus did not have a status which would have resulted in an implicit State guarantee.
RTP bola v danom období akciovou spoločnosťou, a teda nemala také postavenie, z ktorého by nepriamo vyplývala štátna záruka.
Consequently, the Commission contends that the 1994 bond issue was carried out under market conditions and that the State did not forgo revenue.
V dôsledku toho sa Komisia domnieva, že emisia dlhopisov v roku 1994 sa uskutočnila za trhových podmienok a že štát sa príjmov nevzdal.
Lastly, the fact that RTP was owned by the State in no way alters that finding in view of the neutrality of the Treaty as to whether the undertaking at issue is in public or private ownership.
Nakoniec skutočnosť, že RTP vlastnil štát, nijako nemení toto zistenie vzhľadom na neutralitu Zmluvy vo vzťahu k verejnému či súkromnému vlastníctvu dotknutého podniku.
The Commission maintains that the report of the Tribunal de Contas is inadmissible because it was not produced in the application, and notes that even the quotation from the report upon which the applicant relies shows that the Portuguese Republic did not provide any guarantee whatsoever.
Komisia tvrdí, že správa Tribunal de Contas je neprípustná, lebo nebola predložená v rámci žaloby, a poznamenáva, že zo samotnej citácie tejto správy, na ktorú odkazuje žalobkyňa, vyplýva, že Portugalská republika neposkytla nijakú záruku.
In recital 121 of the contested decision, the Commission stated that it had received no information to show that the 1994 bond issue was accompanied by a State guarantee.
V odôvodnení č. 121 napadnutého rozhodnutia Komisia uviedla, že neprijala žiadne informácie, ktoré by potvrdzovali, že emisiu dlhopisov v roku 1994 sprevádzala nejaká štátna záruka.
According to the prospectus for that bond issue, it was RTP itself which guaranteed repayment of the debt.
V súlade s prospektom k tejto emisii dlhopisov samotná RTP ručila za splatenie dlhu.
RTP did not have a legal status which led to an implicit State guarantee.
RTP nemala také právne postavenie, z ktorého by implicitne vyplývala štátna záruka.
It is not contested that RTP was a public limited company at the time of the 1994 bond issue.
Je nesporné, že RTP bola v čase emisie dlhopisov v roku 1994 akciovou spoločnosťou.
As a result, RTP’s owner, the Portuguese Republic, was not subject to an unlimited obligation to repay that company’s debts.
Vzhľadom na túto formu spoločnosti Portugalská republika ako vlastník RTP nepodliehala povinnosti neobmedzeného splatenia dlhov tejto spoločnosti.
Neither is it contested that the prospectus for the 1994 bond issue provided for no guarantee on the part of the State.
Takisto je nesporné, že prospekt emisie dlhopisov v roku 1994 neobsahuje žiadne ustanovenie o štátnej záruke.
The applicant claims, however, that the fact that the State had a 100% stake in RTP led to the existence of an implicit guarantee which alone explains how that company, despite its poor financial position, was successful in placing the 1994 bond issue on the market.
Žalobkyňa však uvádza, že zo skutočnosti, že štát bol 100 %-ným akcionárom RTP, vyplýva existencia implicitnej štátnej záruky, ktorou ako jedinou možno vysvetliť, že sa tejto spoločnosti napriek jej zlej finančnej situácii podarilo uviesť emisiu dlhopisov v roku 1994 na trh.
It is necessary, however, not to confuse the question whether the State granted, expressly or implicitly, a guarantee — the only question relevant to this case — with that of how the market reacted to the fact that the issuer of the bonds was not just another private operator, but RTP.
V každom prípade si netreba mýliť otázku a pýtať sa, či štát poskytol záruku výslovne, alebo implicitne, pretože jedinou relevantnou otázkou v tejto veci je to, ako trh reagoval na skutočnosť, že vydavateľ dlhopisov nebol ktorýkoľvek zo súkromných vysielateľov, ale RTP.
The fact that the market agreed to subscribe to the 1994 bond issue — in the applicant’s opinion, because it considered that the State would guarantee de facto its repayment — does not permit a finding that there is State aid, since it is not disputed that the State did not give its guarantee, either expressly or implicitly.
Skutočnosť, že trh prijal emisiu dlhopisov v roku 1994 preto, lebo sa podľa názoru žalobkyne domnieval, že štát de facto ručí za ich vyplatenie, neumožňuje dospieť k záveru, že došlo k štátnej pomoci, pretože je nesporné, že štát neposkytol záruku ani výslovne, ani implicitne.
Only objective findings leading to the conclusion that the State legally had to repay that issue in the event of default by RTP would permit a finding of the existence of a State guarantee.
Existenciu štátnej záruky by totiž umožnili preukázať výlučne objektívne zistenia vedúce k záveru, že štát v prípade platobnej neschopnosti RTP je právne povinný vyplatiť túto emisiu.
It is not apparent from the court file or the applicant’s pleadings that the Portuguese Republic was under such an obligation.
Zo spisu ani z podaní žalobkyne však nevyplýva, že by Portugalská republika mala takúto povinnosť.
Concerning the report of the Tribunal de Contas produced in the reply, that report, as noted in paragraphs 186 to 193 below, is not relevant to the assessment of the lawfulness of the contested decision.
Čo sa týka správy Tribunal de Contas predloženej v replike, táto správa, ako sa konštatuje v bodoch 186 až 193 nižšie, je pre posúdenie zákonnosti napadnutého rozhodnutia irelevantná.
Thus, the applicant having, in its pleadings, submitted no evidence such as to call into question the Commission’s assessment set out in recital 121 of the contested decision, it is necessary to dismiss the applicant’s head of claim concerning the 1994 bond issue.
Keďže teda žalobkyňa neuviedla vo svojich podaniach žiadnu skutočnosť, ktorá by mohla spochybniť posúdenie Komisie vyjadrené v odôvodnení č. 121 napadnutého rozhodnutia, treba výhradu žalobkyne týkajúcu sa emisie dlhopisov v roku 1994 zamietnuť.
Conclusion on the third plea in law
Závery k tretiemu žalobnému dôvodu
In view of all the foregoing considerations, it is necessary to uphold the present plea in part and to annul Article 2 of the contested decision inasmuch as it finds that the exemption from registration charges does not constitute State aid.
Vzhľadom na predchádzajúce úvahy je potrebné čiastočne vyhovieť tomuto žalobnému dôvodu a zrušiť článok 2 napadnutého rozhodnutia v časti, kde stanovuje, že oslobodenie od daní, notárskych a registračných poplatkov nie je štátnou pomocou.
By contrast, the remainder of the present plea is dismissed, that is to say, in so far as it concerns the payment facilities for the fee and the 1994 bond issue.
V zostávajúcej časti, čiže v časti týkajúcej sa úľav z poplatkov a emisie dlhopisov v roku 1994, sa však tento žalobný dôvod zamieta.
It is necessary to examine, next, the second main contention, referred to in paragraph 33 above and, accordingly, the fourth plea in support of annulment.
Teraz je potrebné preskúmať druhé hlavné spochybnenie uvedené v bode 33 vyššie, a teda štvrtý dôvod na zrušenie rozhodnutia.
The fourth plea in law, alleging that the Commission erred in law as to the conditions for the application of Article 86(2) EC
O štvrtom žalobnom dôvode založenom na nesprávnom právnom posúdení podmienok uplatnenia článku 86 ods. 2 ES
This plea is divided into two parts.
Tento žalobný dôvod sa delí na dve časti.
In the first part, the applicant claims that the award of the public television service by the Portuguese Republic to RTP, without competitive tendering, precluded the grant of a derogation under Article 86(2) EC.
V prvej časti sa žalobkyňa domnieva, že pridelenie televízneho vysielania vo verejnom záujme Portugalskou republikou RTP bez verejného obstarávania zabránilo poskytnutiu výnimky podľa článku 86 ods. 2 ES.
In the second part, the applicant alleges an infringement of Article 86(2) EC, resulting from breach by the Commission, in the contested decision, of the criteria for the application of that provision as defined in the Communication on broadcasting.
V druhej časti žalobkyňa tvrdí, že údajne došlo k porušeniu článku 86 ods. 2 ES, ktoré vyplýva z toho, že Komisia v napadnutom rozhodnutí porušila kritériá uplatnenia tohto ustanovenia, tak ako sú definované v oznámení o vysielaní vo verejnom záujme.
The first part, alleging the award of the public television service to RTP without competitive tendering
O prvej časti založenej na pridelení televízneho vysielania vo verejnom záujme RTP bez verejného obstarávania
The applicant, after stating that the public television service was not awarded to RTP on the basis of competitive tendering, complains that the Commission failed to question the lawfulness of that award.
Žalobkyňa po tom, ako uviedla, že verejnoprávne televízne vysielanie nebolo pridelené RTP na základe súťaže, vytýka Komisii, že neskúmala zákonnosť tohto pridelenia.
It claims that, if the Commission had carried out that examination, it would have been compelled to find that that award did not comply with the requirements of Community law and, accordingly, that the funding granted to RTP could not benefit from any exemption under Article 86(2) EC.
Domnieva sa, že ak by Komisia pristúpila k takémuto skúmaniu, musela by dospieť k záveru, že toto pridelenie nerešpektovalo požiadavky práva Spoločenstva, a preto financie poskytnuté RTP nemôžu spadať pod žiadnu výnimku podľa člán -ku 86 ods. 2 ES.
It relies on the Commission’s interpretative communication on concessions under Community law (OJ 2000 C 121, p.
Odkazuje na výkladové oznámenie Komisie o koncesiách v práve Spoločenstva (Ú. v. ES C 121, 2000, s.
2; ‘Communication on concessions’) and on what it alleges was the Commission’s interpretation of the judgment in Case C-324/98 Telaustria and Telefonadress [2000] ECR I-10745 contained in its XXXIst Report on Competition Policy — 2001 (SEC(2002) 462 final).
2, ďalej len „oznámenie o koncesiách“) a na výklad rozsudku Súdneho dvora zo 7. decembra 2000, Telaustria a Telefonadress (C-324/98, Zb. s. I-10745), ktorý Komisia poskytla vo svojej XXXI. správe o politike hospodárskej súťaže [SEC(2002) 462 v konečnom znení].
The applicant also relies on Case C-107/98 Teckal [1999] ECR I-8121.
Žalobkyňa sa tiež odvoláva na rozsudok Súdneho dvora z 18. novembra 1999, Teckal (C-107/98, Zb. s. I-8121).
In the reply, the applicant claims, essentially, that the fourth of the conditions set out in paragraphs 88 to 93 of Case C-280/00 Altmark Trans and Regierungspräsidium Magdeburg [2003] ECR I-7747 (‘the fourth Altmark condition’) required the Commission, in view of the failure to follow a competitive tendering procedure, to verify that the level of compensation awarded to RTP had been determined on the basis of a typical undertaking, well run and adequately provided with means.
Žalobkyňa v replike v podstate tvrdí, že štvrtá z podmienok uvedených v bodoch 88 až 93 rozsudku Súdneho dvora z 24. júla 2003, Altmark Trans a Regierungspräsidium Magdeburg (C-280/00, Zb. s.
The Commission contends that the award of the public service television remit to RTP is a different question from that of whether the compensation awarded to that undertaking was compatible with the State aid rules and one which was never raised during the formal procedure.
Komisia tvrdí, že v prípade pridelenia úlohy televízneho vysielania vo verejnom záujme RTP ide o otázku, ktorá nikdy nevznikla v rámci konania vo veci formálneho zisťovania, odlišujúcu sa od otázky zlučiteľnosti kompenzácií poskytnutých tomuto podniku s pravidlami týkajúcimi sa štátnej pomoci.
Whatever the position, it does not follow from the provisions of Article 86(2) EC or from the caselaw that Member States are required to follow specific procedures for choosing undertakings entrusted with the operation of services of general economic interest (‘SGEIs’).
Ani z ustanovení článku 86 ods. 2 ES, ani z judikatúry však v nijakom prípade nevyplýva, že členské štáty sú povinné pri výbere podnikov poverovaných výkonom služieb všeobecného hospodárskeho záujmu (ďalej len „SVHZ“) dodržiavať určité postupy.
In any event, in the case of broadcasting SGEIs, Community law does not require the open and competitive procedures normally required as a matter of course in contracts for concessions for public services.
V každom prípade, čo sa týka SVHZ spočívajúcej vo vysielaní, právo Spoločenstva nevyžaduje otvorené a súťažné postupy, ktoré sa vo všeobecnosti bežne požadujú pri koncesných zmluvách na služby vo verejnom záujme.
The references made by the applicant to the regime applicable to concessions and to the caselaw of the Court are not relevant.
Odkazy žalobkyne na režimy uplatňujúce sa na bežné koncesie a na judikatúru Súdneho dvora sú preto irelevantné.
With regard to the fourth Altmark condition, the applicant mistook its purpose.
Čo sa týka štvrtej podmienky Altmark, žalobkyňa si mýli jej úlohu.
That condition concerns the question whether the measure is State aid and not whether it can benefit from the derogation provided for in Article 86(2) EC.
Táto podmienka sa týka otázky, či je opatrenie štátnou pomocou, a nie otázky, či možno na toto opatrenie uplatniť výnimku stanovenú článkom 86 ods. 2 ES.
The Commission’s position, alleging that the applicant has raised a new argument, is thus not such as to permit that argument to be disregarded.
Stanovisko Komisie založené na novosti tvrdenia žalobkyne teda neumožňuje toto tvrdenie zamietnuť.
None the less, the Court of First Instance finds, like the Commission, that that argument has not succeeded in calling into question the lawfulness of the contested decision.
Súd prvého stupňa sa však rovnako ako Komisia domnieva, že toto tvrdenie neumožňuje spochybniť zákonnosť napadnutého rozhodnutia.
Among its conditions for application, Article 86(2) EC does not include a requirement to the effect that the Member State must have followed a competitive tendering procedure for the award of the SGEI.
Článok 86 ods. 2 ES neobsahuje medzi podmienkami svojho uplatnenia takú požiadavku, podľa ktorej by členský štát musel dodržať určitý postup verejného obstarávania pri zadávaní SVHZ.
Moreover, in Case T-17/02 Olsen v Commission [2005] ECR II-2031, paragraph 239, the Court expressly stated that it is not apparent either from the wording of Article 86(2) EC or from the caselaw on that provision that an SGEI may be entrusted to an operator only as a result of a tendering procedure.
Súd prvého stupňa v rozsudku z 15. júna 2005, Olsen/ Komisia (T-17/02, Zb. s. II-2031, bod 239), navyše výslovne zdôraznil, že ani z člán - ku 86 ods. 2 ES, ani z judikatúry týkajúcej sa tohto ustanovenia nevyplýva, že by SVHZ mohli byť prevádzkovateľovi zverené výlučne na základe verejného obstarávania.
In view of the foregoing considerations, the applicant’s head of claim alleging that the Commission should, in the context of its examination under Article 86(2) EC, have verified whether the television SGEI had been awarded to RTP after competitive tendering must be rejected.
Vzhľadom na predchádzajúce úvahy výhrada žalobkyne založená na tom, že Komisia mala v rámci svojho šetrenia podľa článku 86 ods. 2 ES overiť, či SVHZ spočívajúca v televíznom vysielaní mala byť zadaná RTP na základe verejného obstarávania, sa musí zamietnuť.