natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Since the present action concerns a Commission decision on State aid, it must be borne in mind that, in the context of the procedure for reviewing State aid provided for in Article 88 EC, the preliminary stage of the procedure for reviewing aid under Article 88(3) EC, which is intended merely to allow the Commission to form a prima facie opinion on the partial or complete conformity of the aid in question, must be distinguished from the examination under Article 88(2) EC.
Keďže sa prejednávané odvolanie týka rozhodnutia Komisie vo veci štátnej pomoci, je namieste zdôrazniť, že v rámci konania o preskúmaní pomoci upraveného článkom 88 ES treba rozlišovať medzi predbežnou fázou zisťovania pomoci podľa článku 88 ods. 3 ES, ktorá slúži len na to, aby si Komisia mohla urobiť prvý názor o čiastočnej alebo úplnej zlučiteľnosti predmetnej pomoci, a fázou zisťovania pomoci podľa článku 88 ods. 2 ES.
It is only in connection with the latter examination, which is designed to enable the Commission to be fully informed of all the facts of the case, that the Treaty imposes an obligation on the Commission to give the parties concerned notice to submit their comments (Cook v Commission, paragraph 22; Matra v Commission, paragraph 16; Case C-367/95 P Commission v Sytraval and Brink’s France [1998] ECR I-1719, paragraph 38; and Commission v Aktionsgemeinschaft Recht und Eigentum, paragraph 34.
Len v tejto fáze, ktorá má Komisii umožniť získať úplné informácie o všetkých údajoch veci, upravuje Zmluva povinnosť Komisie poskytnúť účastníkom možnosť predložiť svoje pripomienky (rozsudky Cook/Komisia, už citovaný, bod 22; Matra/Komisia, už citovaný, bod 16, z 2. apríla 1998, Komisia/Sytraval a Brink’s France, C-367/95 P, Zb. s. I-1719, bod 38, ako aj Komisia/Aktionsgemein-schaft Recht und Eigentum, už citovaný, bod 34).
It follows that, where, without initiating the formal investigation procedure under Article 88(2) EC, the Commission finds, on the basis of Article 88(3) EC, that aid is compatible with the common market, the persons intended to benefit from those procedural guarantees may secure compliance therewith only if they are able to challenge that decision before the Community judicature.
Z uvedeného vyplýva, že ak Komisia konštatovala bez začatia zisťovania podľa článku 88 ods. 2 ES rozhodnutím založeným na odseku 3 tohto článku, že pomoc je zlučiteľná so spoločným trhom, osoby, v ktorých prospech je táto procesná záruka stanovená, môžu presadiť jej dodržanie, len keď majú možnosť toto rozhodnutie napadnúť na súde Spoločenstva.
For those reasons, an action for the annulment of such a decision brought by a person who is concerned within the meaning of Article 88(2) EC is declared to be admissible where that person seeks, by instituting proceedings, to safeguard the procedural rights available to him under the latter provision (Commission v Aktionsgemeinschaft Recht und Eigentum, paragraph 35 and the caselaw cited there).
Z týchto dôvodov vyhlasuje súd Spoločenstva žalobu o zrušenie takéhoto rozhodnutia podanú dotknutou osobou v zmysle článku 88 ods. 2 ES za prípustnú, keď chce žalobca podaním žaloby zachovať svoje procesné práva, ktoré má podľa posledného uvedeného ustanovenia (Komisia/Aktionsgemeinschaft Recht und Eigentum, už citovaný, bod 35 a citovaná judikatúra).
The Court has had occasion to observe that such parties concerned are any persons, undertakings or associations whose interests might be affected by the granting of aid, that is, in particular competing undertakings and trade associations (Commission v Sytraval and Brink’s France, paragraph 41, and Commission v Aktionsgemeinschaft Recht und Eigentum, paragraph 36).
Súdny dvor mal príležitosť upresniť, že týmito dotknutými osobami sú osoby, podniky alebo združenia, ktorých záujmy môžu byť dotknuté poskytnutím pomoci vo svojich záujmoch, t. j. najmä podniky konkurujúce príjemcom tejto pomoci a obchodné združenia (rozsudky Komisia/Sytraval a Brink’s France, už citovaný, bod 41, ako aj Komisia/Aktionsgemeinschaft Recht und Eigentum, už citovaný, bod 36).
On the other hand, if the applicant calls in question the merits of the decision appraising the aid as such, the mere fact that it may be regarded as ‘concerned’ within the meaning of Article 88(2) EC cannot suffice for the action to be considered admissible.
Ak však žalobca spochybňuje dôvodnosť rozhodnutia, ktorým bola posúdená táto pomoc, samotná skutočnosť, že sa môže považovať za „dotknutú osobu“ v zmysle článku 88 ods. 2 ES, nemôže stačiť na uznanie prípustnosti žaloby.
It must then demonstrate that it enjoys a particular status within the meaning of Plaumann v Commission.
Je to tak najmä v prípade, že žalobcovo postavenie na trhu je podstatne dotknuté pomocou, ktorá je predmetom sporného rozhodnutia (pozri v tomto zmysle rozsudky z 28. januára 1986, Cofaz a i./Komisia, 169/84, Zb. s. 391, body 22 až 25, a Komisia/Aktionsgemeinschaft Recht und Eigentum, už citovaný, bod 37).
It is in the light of those principles, which have been identified by the caselaw referred to in the preceding paragraphs, that the arguments advanced by the appellants to challenge the Court of First Instance’s appraisal of the admissibility of the action for annulment fall to be examined.
Vo svetle týchto zásad stanovených judikatúrou citovanou v predchádzajúcich bodoch je potrebné preskúmať tvrdenia odvolateliek, ktoré uviedli s cieľom napadnúť posúdenie Súdu prvého stupňa o prípustnosti žaloby v prvom stupni.
It should first be observed that, at paragraph 35 of the judgment under appeal, the Court of First Instance found, without being contradicted on this point by the appellants, that Kronofrance had sought annulment of the contested decision on the ground that the Commission had wrongly refused to initiate the formal investigation procedure provided for in Article 88(2) EC.
Je dôležité zdôrazniť, že Súd prvého stupňa v bode 35 napadnutého rozsudku konštatoval, bez toho, aby mu odvolateľky v tomto bode odporovali, že spoločnosť Kronofrance požiadala o zrušenie sporného rozhodnutia z dôvodu, že Komisia neprávom odmietla začať konanie vo veci formálneho zisťovania stanovené v článku 88 ods. 2 ES.
As the Advocate General observed in points 116 to 118 of his Opinion, the Court of First Instance was therefore right, in checking compliance with the condition that the undertaking in question must be individually concerned for the purposes of the fourth paragraph of Article 230 EC, to ascertain whether Kronofrance could be considered an ‘interested party’ in terms of Article 88(2) EC and Article 1(h) of
Ako zdôraznil generálny advokát v bodoch 116 až 118 svojich návrhov, Súd prvého stupňa s cieľom preskúmať splnenie podmienky, podľa ktorej musí byť predmetný podnik osobne dotknutý v zmysle článku 230 štvrtého odseku ES, správne určil, že spoločnosť Kronofrance je možné považovať za „dotknutú osobu, resp. zainteresovanú stranu“ v zmysle článku 88 ods. 2 ES a článku 1 písm. h) nariadenia č. 659/1999,
Regulation No 659/1999 and to examine, to that end, Kronofrance’s position on the relevant market, concluding that a competitive relationship with Glunz existed.
2008 — SPOJENÉ VECI C-75/05 P A C-80/05 P pričom na tieto účely pristúpil k analýze konkurenčného postavenia spoločnosti Kronofrance na relevantnom trhu a dospel k záveru, že medzi ňou a spoločnosťou Glunz existuje konkurenčný vzťah.
In those circumstances, contrary to what the appellants claim, there was no necessity for the Court of First Instance, particularly in view of the judgments in Cook v Commission and Matra v Commission, to require in addition proof that the position of Kronofrance on the market concerned was substantially affected by the adoption of the contested decision.
Za týchto okolností a v protiklade s tvrdeniami odvolateliek Súd prvého stupňa nie je v nijakom prípade povinný, s ohľadom najmä na už citované rozsudky Cook/Komisia a Matra/Komisia, vyžadovať, aby bolo preukázané aj to, že konkurenčné postavenie spoločnosti Kronofrance na trhu bolo podstatne dotknuté prijatím sporného rozhodnutia.
As regards, next, the analysis forming the basis of the Court of First Instance’s finding that there was a competitive relationship between Glunz and Kronofrance, the appellants dispute the existence of such a relationship and rely on two arguments.
Odvolateľky napadli analýzu, na základe ktorej Súd prvého stupňa dospel k záveru, že existuje konkurenčný vzťah medzi spoločnosťami Glunz a Kronofrance, pričom sa opierajú o dve tvrdenia.
First, they maintain that the Court of First Instance reached such a conclusion after making an incorrect assessment of certain data relating to the geographical extent of the respective marketing areas of the two undertakings in question, whose degree of overlap is altogether marginal, so that no competitive relationship exists between Glunz and Kronofrance.
Na jednej strane odvolateľky uvádzajú, že Súd prvého stupňa dospel k tomuto záveru po nesprávnom posúdení určitých údajov týkajúcich sa geografického rozsahu jednotlivých dodávateľských pásiem každého z predmetných podnikov, ktoré sa prekrývali iba v úplne zanedbateľnom rozsahu, z čoho vyplýva, že medzi spoločnosťami Glunz a Kronofrance neexistuje žiaden konkurenčný vzťah.
It is however clear that, even if that argument is developed in the context of a plea alleging an error in law, the appellants are in reality seeking to challenge the assessment of the facts by the Court of First Instance.
Treba však konštatovať, že hoci je toto tvrdenie uvedené v rámci dôvodu založenom na nesprávnom právnom posúdení, v skutočnosti sa odvolateľky snažia spochybniť posúdenie skutkových okolností, ktoré vykonal Súd prvého stupňa.
It follows that, since no distortion has been substantiated or even alleged by the appellants in the present case, that argument must be considered manifestly inadmissible.
Z uvedeného vyplýva, že predmetné tvrdenie musí byť považované za zjavne neprípustné, lebo takéto skreslenie nebolo preukázané, ba dokonca sa naň odvolateľky ani neodvolávali.
Second, the appellants contend that the Court of First Instance relied not on analysis of the competition specifically existing between Kronofrance and Glunz but on general considerations connected with the presence on the French wood panel and board market of companies belonging to the group of which Glunz is a member.
Na druhej strane odvolateľky tvrdia, že Súd prvého stupňa sa neopieral o analýzu konkurencie konkrétne existujúcej medzi spoločnosťami Kronofrance a Glunz, ale o všeobecné posúdenia týkajúce sa pôsobenia spoločností patriacich do podnikateľskej skupiny, do ktorej patrí Glunz, na francúzskom trhu s drevenými tabuľami.
In that regard it is sufficient to point out that, after having stated that both the undertakings in question manufactured wood panels and boards and that their marketing areas overlapped, the Court of First Instance added, at paragraph 43 of the judgment under appeal:
V tejto súvislosti postačuje konštatovať, že po tom, ako Súd prvého stupňa zdôraznil, že obidva predmetné podniky vyrábajú drevené tabule a že dochádza k prekrývaniu sa ich dodávateľských pásiem, v bode 43 napadnutého rozsudku dodal:
‘It is also apparent from the [contested decision] that Glunz is a subsidiary of Tableros de Fibras SA, which has factories in France active in the wood industry which were transferred to it by Glunz in 1999.’
„[Zo sporného rozhodnutia] takisto vyplýva, že spoločnosť Glunz je dcérskou spoločnosťou spoločnosti Tableros de Fibras SA, ktorá vlastní vo Francúzsku závody činné v drevárskom odvetví, ktoré získala v roku 1999 prevodom od spoločnosti Glunz.“
It is clear from reading that paragraph of the judgment under appeal that the Court referred to considerations relating to the group to which Glunz belongs only for the sake of completeness, after already having concluded that a competitive relationship existed between the two undertakings in question.
Z výkladu tohto bodu napadnutého rozsudku jasne vyplýva, že Súd prvého stupňa odkazuje na posúdenia týkajúce sa podnikateľskej skupiny, do ktorej patrí spoločnosť Glunz, len kvôli úplnosti, až po tom, ako už dospel k záveru, že existuje konkurenčný vzťah medzi oboma predmetnými podnikmi.
Thus the Court did not in any way base the conclusion it reached in paragraph 44 on that ground alone.
Súd prvého stupňa teda nijakým spôsobom nezaložil svoj záver, ku ktorému dospel v bode 44 napadnutého rozsudku, na tomto jedinom základe.
It follows that that argument must be rejected as inoperative.
Z uvedeného vyplýva, že toto tvrdenie musí byť zamietnuté ako irelevantné.
In view of the above, the first ground of appeal of the Federal Republic of Germany and the second ground of appeal of Glunz and OSB must be dismissed.
Vzhľadom na predchádzajúce úvahy treba zamietnuť prvý odvolací dôvod, ktorý uviedla Spolková republika Nemecko, ako aj druhý odvolací dôvod uvedený spoločnosťami Glunz a OSB.
Infringement of Article 87(3) EC and of the multisectoral framework of 1998
O porušení článku 87 ods. 3 ES, ako aj multisektorálneho rámca z roku 1998
The Federal Republic of Germany, by its second ground of appeal, and Glunz and OSB, by their first ground of appeal, supported by the Commission, maintain that the Court of First Instance misapplied Article 87(3) EC and the multisectoral framework of 1998.
Spolková republika Nemecko vo svojom druhom odvolacom dôvode, ako aj spoločnosti Glunz a OSB vo svojom prvom odvolacom dôvode, podporované Komisiou, uvádzajú, že Súd prvého stupňa nesprávne uplatnil článok 87 ods. 3 ES, ako aj multisektorálny rámec z roku 1998.
According to those parties, the Court of First Instance failed to have regard to the wide discretion enjoyed by the Commission when applying Article 87(3) EC, pursuant to which it adopted and applied the multisectoral framework of 1998.
Odvolateľky tvrdia, že Súd prvého stupňa porušil širokú diskrečnú právomoc Komisie pri uplatňovaní článku 87 ods. 3 ES, podľa ktorého prijala a uplatnila multisektorálny rámec z roku 1998.
It thus interpreted the relevant points of the multisectoral framework of 1998 in a manner contrary to their wording, meaning and object, by holding that the repercussions of the regional aid at issue on competition had to be assessed in the light of both the capacity utilisation of the sector concerned and the existence of a declining market.
Uvádzajú, že Súd prvého stupňa vyložil relevantné body tohto rámca spôsobom, ktorý je v rozpore s jeho znením, zmyslom a cieľom tým, že sa nazdával, že vplyv plánovanej regionálnej pomoci na hospodársku súťaž mal byť posudzovaný s ohľadom tak na využitie kapacity predmetného sektora, ako aj existenciu trhu v poklese.
More precisely, it ignored the order in which those assessment criteria have to be taken into account, as laid down in points 3.2 to 3.4 of that framework.
Konkrétne porušil postupnosť, v ktorom mali byť zohľadnené posudzovacie kritériá tak, ako je to stanovené v bodoch 3.2 až 3.4 multisektorálneho rámca.
It is apparent from those provisions that the question whether the relevant market is declining is merely an alternative review criterion which must be taken into account only where the data relating to the capacity utilisation are insufficient.
Z týchto ustanovení vyplýva, že otázka, či dotknutý trh je v poklese, predstavuje iba subsidiárne kritérium preskúmania, ktoré treba zohľadniť iba vtedy, ak sú údaje týkajúce sa využívania kapacít nedostatočné.
That is, however, not the position in the present cases, since all the capacity utilisation data were available.
V každom prípade nie je to tak v prejednávaných veciach, keďže všetky údaje v oblasti využívania kapacít boli k dispozícii.
Kronofrance contends that the wording of point 3.10 of the multisectoral framework of 1998 makes it expressly clear that, in its appraisal of the competitive situation of a market affected by an aid project, the Commission should always ascertain whether the project involves a capacity expansion in a sector with structural overcapacity, and whether it is intended for a declining market.
Spoločnosť Kronofrance odpovedá, že zo znenia bodu 3.10 multisektorálneho rámca jasne vyplýva, že v rámci posúdenia konkurenčného postavenia na trhu, ktorého sa týka plánovaná pomoc, by Komisia mala vždy preskúmať, či návrh spôsobuje zvýšenie kapacít v sektore, v ktorom existujú nadbytočné štrukturálne kapacity, a či je predmetná pomoc určená na trh v poklese.
As the Court of First Instance pointed out in the judgment under appeal, the latter aspect should always be examined because aid granted in a declining market carries serious risks of distorting competition.
Ako zdôraznil Súd prvého stupňa v napadnutom rozsudku, tento posledný prvok by mal byť vždy preskúmaný, pretože pomoc určená na trh v poklese môže spôsobiť významné riziko narušenia hospodárskej súťaže.
It is true, as the appellants submit, that, in the application of Article 87(3) EC, the Commission enjoys wide discretion, the exercise of which involves complex economic and social assessments which must be made in a Community context (see for example, to that effect, Case 310/85 Deufil v Commission [1987] ECR 901, paragraph 18).
Ako uvádzajú odvolateľky, je pravda, že Komisia pri uplatňovaní článku 87 ods. 3 ES disponuje širokou mierou voľnej úvahy, ktorej výkon zahŕňa komplexné hodnotenia ekonomického a sociálneho charakteru, ktoré musia byť vykonávané v kontexte Spoločenstva (pozri v tomto zmysle najmä rozsudok Súdneho dvora z 24. februára 1987, Deufil/Komisia, 310/85, Zb. s. 901, bod 18).
However, it should be pointed out that, in adopting rules of conduct and announcing by publishing them that they will henceforth apply to the cases to which they relate, the Commission imposes a limit on the exercise of its aforementioned discretion and cannot depart from those rules under pain of being found, where appropriate, to be in breach of general principles of law, such as equal treatment or the protection of legitimate expectations (Joined Cases C-189/02 P, C-202/02 P, C-205/02 P to C-208/02 P and C-213/02 P Dansk Rørindustri and Others v Commission [2005] ECR I-5425, paragraph 211).
Treba však zdôrazniť, že Komisia sa prijatím takýchto pravidiel postupu a zverejnením, že ich odteraz bude uplatňovať na príslušné prípady, sama obmedzuje pri výkone svojej voľnej úvahy a nemôže sa od týchto pravidiel odchýliť bez toho, aby nebola prípadne sankcionovaná z dôvodu porušenia všeobecných právnych zásad, akými sú zásada rovnosti zaobchádzania alebo zásada ochrany legitímnej dôvery (rozsudok z 28. júna 2005, Dansk Rørindustri a i./Komisia, C-189/02 P, C-202/02 P, C-205/02 P až C-208/02 P a C-213/02 P, Zb. s. I-5425, bod 211).
Thus, in the specific area of State aid, the Court has already had occasion to stress that the Commission is bound by the guidelines and notices that it issues, inasmuch as they do not depart from the rules in the Treaty and are accepted by the Member States (see, for example, Case C-409/00 Spain v Commission, paragraphs 69 and 95, and Italy v Commission, paragraph 45, both cited above).
V špecifickej oblasti štátnej pomoci už mal Súdny dvor príležitosť zdôrazniť, že Komisia je viazaná pravidlami a oznámeniami, ktoré prijíma, pokiaľ sa neodchyľujú od noriem Zmluvy a pokiaľ ich štáty akceptujú (pozri najmä rozsudky z 13. februára 2003, Španielsko/Komisia, už citovaný, body 69 a 95, ako aj Taliansko/Komisia, bod 45).
In the judgment under appeal, the Court of First Instance reviewed precisely whether the Commission, in adopting the contested decision, complied with its multisectoral framework of 1998.
V napadnutom rozsudku Súd prvého stupňa práve preveril, či Komisia tým, že prijala sporné rozhodnutie, dodržala svoj multisektorálny rámec z roku 1998.
As is clear in particular from paragraph 86 of the judgment under appeal, the analysis undertaken by the Court involved ascertaining whether the Commission was entitled, on the basis of the text of that framework, to apply to the aid measure in question an adjustment factor of 1 in respect of factor T (the competition factor) and not to examine whether that aid was intended for a declining market.
Ako konkrétne vyplýva z bodu 86 napadnutého rozsudku, analýza, ktorú vykonal Súd prvého stupňa, spočívala v zistení, či Komisia mohla na základe uvedeného rámca uplatniť na sporné opatrenie opravný koeficient 1 na základe faktora T „hospodárska súťaž“ bez toho, aby overila, či uvedená pomoc je určená trhu v poklese.
In those circumstances it does not appear that, by embarking upon such an analysis of the contested decision, the Court of First Instance exceeded the limits of its power of review established by caselaw in an area giving rise to complex economic and social assessments on the part of the Commission.
Za týchto okolností sa nezdá, že Súd prvého stupňa tým, že vykonal túto analýzu sporného rozhodnutia, prekročil úroveň preskúmania, ktorú mu judikatúra priznala v oblasti zahŕňajúcej ekonomické a sociálne posúdenia zo strany Komisie.
Nor can a failure to respect the wide discretion enjoyed by the Commission when applying Article 87(3) EC be inferred from the interpretation of the multisectoral framework of 1998 given by the Court of First Instance.
Porušenie širokej právomoci posúdenia, ktorou disponuje Komisia v rámci uplatňovania článku 87 ods. 3 ES, nevyplýva ani z výkladu multisektorálneho rámca z roku 1998, ktorý podal Súd prvého stupňa.
In that respect, although the Commission is bound by the guidelines and notices that it issues in the field of State aid, that is so only to the extent that those texts do not depart from the proper application of the rules in the Treaty, since the texts cannot be interpreted in a way which reduces the scope of Articles 87 EC and 88 EC or which contravenes the aims of those articles (see, to that effect, Deufil v Commission, paragraph 22; Case C-351/98 Spain v Commission, paragraph 53; Italy v Commis­sion, point 45, all cited above; and, by analogy, Joined Cases C-182/03 and C-217/03 Belgium and Forum 187 v Commission [2006] ECR I-5479, paragraph 72).
V tejto súvislosti je vhodné pripomenúť, že Komisia je viazaná pravidlami a oznámeniami, ktoré prijíma v oblasti štátnej pomoci, iba pokiaľ sa neodchyľujú od riadneho uplatňovania noriem Zmluvy, keďže tieto predpisy nemôžu byť vykladané v tom zmysle, v akom by sa zúžil dosah článkov 87 ES a 88 ES, alebo ktorý by bol v rozpore s cieľmi stanovenými v týchto článkoch (pozri v tomto zmysle rozsudky Deufil/Komisia, už citovaný, bod 22; z 26. septembra 2002, Španielsko/Komisia, už citovaný, bod 53; Taliansko/Komisia, už citovaný, bod 45, ako aj analogicky rozsudok
GERMANY AND OTHERS v KRONOFRANCE
NEMECKO A I./KRONOFRANCE z 22. júna 2006, Belgicko a Forum 187/Komisia, C-182/03 a C-217/03, Zb. s. I-5479, bod 72).
The Court of First Instance was therefore justified in holding, in paragraph 89 of the judgment under appeal, that the multisectoral framework of 1998 should be interpreted in the light of Article 87 EC and of the principle of incompatibility of public aid set out therein, in order to attain the objective sought by that provision, namely undistorted competition in the common market.
Súd prvého stupňa v bode 89 napadnutého rozsudku teda dôvodne usúdil, že multisektorálny rámec sa musí vykladať podľa článku 87 ES a podľa zásady nezlučiteľnosti verejnej pomoci tam uvedenej, aby sa dosiahol cieľ sledovaný týmto ustanovením, t. j. nenarušená hospodárska súťaž na spoločnom trhu.
The need to appraise the legality of the contested decision with regard to the multisectoral framework of 1998, as interpreted in the light of Articles 87 EC and 88 EC, was all the more justified in the present case in view of a certain ambiguity in the wording of that framework, which the Court of First Instance drew attention to in paragraph 89 of the judgment under appeal.
Potreba preskúmania zákonnosti sporného rozhodnutia v súvislosti s multisektorálnym rámcom z roku 1998, ako je vykladaný vo svetle článkov 87 ES a 88 ES, bola o to viac odôvodnená v tomto prípade z dôvodu určitých nejasností znenia tohto rámca, na ktoré upozornil Súd prvého stupňa v bode 89 napadnutého rozsudku.