natgillin/translations-raw huggingface dataset:
— as denominator, the total amount, exclusive of value added tax, of turnover per year attributable to transactions included in the numerator and to transactions in respect of which value added tax is not deductible …
— ako menovateľ sa uvádza celková suma obratu, bez dane z pridanej hodnoty, za rok za plnenia zahrnuté do čitateľa a za plnenia, kde sa daň z pridanej hodnoty neznižuje [neodpočítava — neoficiálny preklad]…
The initial deduction shall be adjusted according to the procedures laid down by the Member States …
Pôvodné odpočítané čiastky treba vyrovnať podľa pravidiel ustanovených jednotlivými členskými štátmi…
In the case of capital goods, adjustment shall be spread over five years including that in which the goods were acquired or manu-
V prípade investičných tovarov sa vyrovnanie rozloží do obdobia 5 rokov vrátane roku získania tovaru alebo jeho výroby.
The proportion shall be determined on an annual basis, fixed as a percentage and rounded up to a figure not exceeding the next unit.’
Táto časť sa určí z ročného základu ako percento so zaokrúhlením na číslicu neprevyšujúcu ďalšiu jednotku.“
OPINION OF MR BOT — CASE C-98/07
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA — Y. BOT — VEC C-98/07
The annual adjustment shall be made only in respect of one-fifth of the tax imposed on the goods.
Ročná úprava dane sa realizuje len do výšky jednej pätiny dane vyrubenej za tovar.
The adjustment shall be made on the basis of the variations in the deduction entitlement in subsequent years in relation to that for the year in which the goods were acquired or manufactured.
Táto úprava sa má vykonať na základe odchýlok v odpočtoch dane za jednotlivé roky v porovnaní k roku, kedy bol tovar zakúpený alebo vyrobený.
If in any Member State the practical effect of applying paragraphs 2 and 3 would be insignificant, that Member State may, subject to the consultation [of the VAT committee], forego application of these paragraphs having regard to the need to avoid distortion of competition, the overall tax effect in the Member State concerned and the need for due economy of administration.
Ak v niektorom z členských štátov bude praktický význam použitia odseku 2 a 3 bezvýznamný, takýto členský štát môže na základe konzultácie [s výborom pre DPH], kde sa zohľadňujú otázky poškodenia konkurencie a celkový dopad dane na daný členský štát, upustiť od týchto odsekov z dôvodu šetrenia administratívy.
In the case of immovable property acquired as capital goods the adjustment period may be extended up to 20 years.
V prípade nehnuteľného majetku nadobudnutého ako investičný majetok môže byť opravné obdobie predĺžené až na 20 rokov.
In the case of supply during the period of adjustment capital goods shall be regarded as if they had still been applied for business use by the taxable person until expiry of the period of adjustment. …
V prípade dodávky počas obdobia povoleného na úpravu sa kapitálový majetok [investičný tovar — neoficiálny preklad] považuje za taký, ktorý daňovník stále používa v rámci svojej podnikateľskej činnosti až do vypršania lehoty umožňujúcej úpravu dane…
Articles 17(5) and 19(1) and (2) of the Sixth Directive were transposed into Danish law by Article 38(1) of the Law of 18 May 1994.
Článok 17 ods. 5 a článok 19 ods. 1 a 2 šiestej smernice boli do dánskeho práva prevzaté článkom 38 ods. 1 zákona z 18. mája 1994.
That article is worded as follows:
Tento článok znie takto:
For the purposes of applying the provisions of paragraphs 2 and 3, the Member States may:
Pre potreby použitia ustanovení v odseku 2 a 3 môžu členské štáty:
‘In respect of goods and services which a registered undertaking uses both for purposes giving rise to entitlement to a deduction under Article 37 and for other
„Pokiaľ ide o tovary a služby, ktoré zaregistrovaný podnik využíva tak na účely svojho nároku na odpočet podľa článku 37, ako aj na iné účely v rámci svojej činnosti, odpočet
— define the concept of capital goods,
— definovať pojem investičného majetku
NORDANIA FINANS AND BG FACTORING termination of the lease contracts. The anticipated turnover upon the sale was taken into account in setting the lease fees, and the purchase and sale of the vehicles were organised professionally and systematically.
NORDANIA FINANS A BG FACTORING pri určovaní výšky nájomného, pričom kúpa a predaj týchto vozidiel boli organizované profesionálnym a systematickým spôsobom.
Thus, in 1998, Erhvervsfinans leased 4 500 vehicles and sold more than 600.
V roku 1998 tak Erhvervsfinans prenajala 4 500 vozidiel, z ktorých viac než 600 predala.
purposes in its business, a deduction may be made in respect of that part of the tax which is proportionate to the turnover in the part of the business which must be registered.
možno vykonať vo vzťahu k tej časti dane, ktorá pripadá na sumu obratu z tej časti podnikateľskej činnosti, ktorá podlieha povinnosti registrácie.
There shall be excluded from the assessment of turnover amounts of turnover attributable to the supplies of capital goods used for the purpose of the business.
Z uvedeného obratu sú vylúčené sumy obratu pripadajúce na dodávky investičných tovarov používaných v rámci podnikateľskej činnosti.
Machinery, equipment and similar business assets, the sales price of which, excluding tax under this Law, exceeds DKK 50 000 [from 1996, DKK 75 000], shall be regarded as capital goods …’
Stroje, zariadenia a obdobné prevádzkové prostriedky, ktorých predajná cena (bez dane uvádzanej týmto zákonom) prevyšuje sumu 50 000 DKK [od roku 1996 sumu 75 000 DKK] sa považujú za investičné tovary…“
The leasing and sale of vehicles are transactions subject to VAT.
Prenájom vozidiel a ich prevod sú činnosťami podliehajúcimi DPH.
Financial services, by contrast, are exempt from VAT under Article 13B(d) of the Sixth Directive.
Naopak finančné služby sú v zmysle článku 13 B písm. d) šiestej smernice od tejto dane oslobodené.
II — The facts of the dispute in the main proceedings
II — Skutkové okolnosti sporu vo veci samej
Over the period 1995 to 1998, BG Erhvervsfinans A/S, 3to which Nordania
Spoločnosť BG Erhvervsfinans A/S 3, ktorej právnymi nástupcami sú spoločnosti
Finans A/S and BG Factoring A/S are the successors in law, operated a substantial leasing undertaking in the form of hire purchase, primarily of cars.
Nordania Finans A/S a BG Factoring A/S, sa v rokoch 1995 až 1998 zaoberala vo veľkom lízingovým prenájmom predovšetkým motorových vozidiel.
It also provided financial services.
Zároveň poskytovala aj finančné služby.
Over the period 1995 to 1998, Erhvervsfinans incurred general costs relating to its business premises, its office equipment, its computer equipment, its telephone, auditing of its accounts and so on, on which it paid VAT.
V rokoch 1995 až 1998 vynaložila Erhvervsfinans bežné výdavky na podnikateľské priestory, kancelársky nábytok, počítačové vybavenie, telefón, overenie účtovníctva atď., z ktorých odviedla DPH.
It therefore had to calculate the proportion of its right to deduction for VAT purposes in accordance with Articles 17(5) and 19(2) of the Sixth Directive.
Preto si výšku nároku na odpočet z tejto dane musela vypočítať v súlade s ustanoveniami článku 17 ods. 5 a článku 19 ods. 2 šiestej smernice.
The leasing operations consisted in leasing vehicles for a period of typically 36 months and the sale of the cars upon
Lízingová činnosť spočívala v prenájme vozidiel na určitú dobu, spravidla 36 mesiacov, a v neskoršom predaji týchto vozidiel po uplynutí doby nájmu.
In making this calculation, Erhvervsfinans included the turnover attributable to the sales of vehicles in its annual turnover, as it took the view that those sales ought to be regarded as normal sales of goods.
Pri tomto výpočte zarátala Erhvervsfinans do svojho ročného obratu obrat z predaja vozidiel v presvedčení, že tento prevod sa má považovať za bežný predaj obchodných tovarov.
OPINION OF MR BOT — CASE C-98/07 thereupon appealed to the Højesteret (Supreme Court) against the decision of the Østre Landsret.
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA — Y. BOT — VEC C-98/07
That decision led to a reduction in that proportion.
Za týchto okolností Højesteret rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru túto prejudiciálnu otázku:
It was in this context that the Højesteret decided to stay proceedings and to refer the following question to the Court of Justice for a preliminary ruling:
Rozhodnutím zo 17. novembra 1999 dánsky správca dane vyslovil, že vozidlá predané po uplynutí doby nájmu sa musia posudzovať ako „investičné tovary používané zdaniteľnou osobou v rámci jej podnikateľskej činnosti“, takže obrat, ktorý plynie z ich predaja, musí byť vylúčený z výpočtu odpočítateľnej sumy. Toto rozhodnutie viedlo k zníženiu danej odpočítateľnej sumy.
‘Is the expression “capital goods used by the taxable person for the purposes of his business” contained in Article 19(2) of the [Sixth Directive] to be interpreted as covering goods which a leasing undertaking purchases with a view to both leasing and resale upon termination of the respective leasing contracts?’
„Má sa spojenie,investičné tovary používané zdaniteľnou osobou v rámci jej podnikateľskej činnosti‘ uvedené v článku 19 ods. 2 [šiestej smernice] vykladať v tom zmysle, že sa vzťahuje na tovary, ktoré lízingová spoločnosť nadobúda tak s úmyslom prenajať ich, ako aj s úmyslom predať ich po skončení lízingovej zmluvy?“
Erhvervsfinans challenged that decision before the Landsskatteret (National Tax Tribunal), which upheld its application.
Toto rozhodnutie napadla Erhvervsfinans na Landsskatteret, ktorý jej žalobe vyhovel.
That tribunal found that the leased vehicles were purchased with a view to being leased and sold at the end of the leasing contract, to third parties or possibly to the lessee.
Tento súd dospel k záveru, že prenajímané vozidlá sa kupujú s úmyslom prenajať ich a neskôr po uplynutí doby lízingu predať tretej osobe alebo prípadne nájomcovi.
From this it concluded that the sale of the leased vehicles had to be regarded as forming a natural part of Erhvervsfinans’ business activities, with the result that those vehicles could not be treated as ‘capital goods’ within the meaning of Article 19(2) of the Sixth Directive.
Uvedený súd z toho vyvodil, že predaj prenajímaných vozidiel sa musí považovať za prirodzenú súčasť podnikania Erhvervsfinans, a preto tieto vozidlá nemožno označiť za „investičné tovary“ v zmysle článku 19 ods. 2 šiestej smernice.
III — Analysis
III — Posúdenie
By its question, the national court is seeking to determine whether or not the turnover attributable to the ordinary sale of goods such as the vehicles leased out by Erhvervsfinans ought to be included in the calculation of the deductible proportion.
Svojou prejudiciálnou otázkou mieni vnútroštátny súd zistiť, či sa má obrat dosiahnutý z obvyklého predaja tovarov ako vozidiel prenajímaných Erhvervsfinans zahrnúť do výpočtu odpočítateľnej sumy alebo nie.
Skatteministeriet (the Danish Ministry of Fiscal Affairs) appealed against this decision to the Østre Landsret (Eastern Regional Court), which declared the appeal to be well founded, taking the view that the leased vehicles did constitute capital goods within the meaning of the abovementioned provision.
Skatteministeriet (dánske ministerstvo financií) sa proti tomuto rozhodnutiu odvolalo na Østre Landsret, ktorý toto odvolanie uznal za dôvodné a vyslovil, že prenajímané vozidlá predstavujú investičné tovary v zmysle vyššie uvedeného ustanovenia.
Nordania Finans A/S and BG Factoring A/S, successors in law to Erhvervsfinans,
Ak Súdny dvor potvrdí, že tento obrat sa má do výpočtu zahrnúť, vo vzorci na výpočet odpočítateľnej sumy
The implications of the reply to this question are very obvious. If the Court takes the view that such turnover must be included in that calculation, it must be added to the
Nordania Finans A/S a BG Factoring A/S, právni nástupcovia Erhvervsfinans, preto proti rozhodnutiu Østre Landsret podali odvolanie na Højesteret.
NORDANIA FINANS AND BG FACTORING
NORDANIA FINANS A BG FACTORING sa priráta do čitateľa aj menovateľa, čím sa zvýši výsledok tohto výpočtu, a teda aj nárok zdaniteľnej osoby na odpočet.
Verbond van Nederlandse Ondernemingen, 4in which the Court interpreted the concept of ‘capital goods’ in Article 17 of Second Council Directive 67/228/EEC.
výklad pojmu „investičné tovary“ uvedeného v článku 17 druhej smernice Rady 67/228/EHS 5.
the decisive factors in regard to this concept were the durability of the use of the goods in issue and the rules applicable to writing off of the acquisition costs, and that the Member States enjoyed a certain margin of discretion in defining the content of each of those criteria.
Rozhodol, že určujúcimi kritériami tohto pojmu sú dlhodobé používanie predmetných tovarov a pravidlá odpisovania ich nadobúdacích nákladov a že členské štáty disponujú určitou mierou voľnej úvahy pri definovaní obsahu každého z týchto kritérií.
The Danish Government, which is opposed to that outcome, considers that goods purchased by a leasing company with a view to leasing and reselling them must be regarded as ‘capital goods used by the taxable person for the purposes of his business’ within the meaning of Article 19(2) of the Sixth Directive for the reasons that follow.
Dánska vláda, ktorá je proti takémuto riešeniu, sa domnieva, že tovary, ktoré lízingová spoločnosť kúpi s úmyslom prenajať ich a neskôr odpredať, sa musia považovať za „investičné tovary používané zdaniteľnou osobou v rámci jej podnikateľskej činnosti“ v zmysle článku 19 ods. 2 šiestej smernice z nasledujúcich dôvodov.
The Danish Government maintains that the vehicles leased in the main proceedings in the present case meet those criteria.
Dánska vláda tvrdí, že prenajímané vozidlá, ktoré sú predmetom konania vo veci samej, tieto kritériá spĺňajú.
It also claims that there is no need to make any further distinction, as requested by Nordania Finans A/S and BG Factoring A/S, between such capital goods and other goods.
Uvádza tiež, že medzi takýmito investičnými tovarmi a obchodnými tovarmi, ako to požadujú Nordania Finans A/S a BG Factoring A/S, netreba robiť ďalšie rozdiely.
According to that government, Article 19(2) must be read in conjunction with Article 20(4) of the Sixth Directive, which states that the Member States may define the concept of ‘capital goods’.
Podľa tejto vlády treba toto ustanovenie vnímať v spojení s článkom 20 ods. 4 šiestej smernice, podľa ktorého pojem „investičný majetok“ môžu členské štáty definovať.
That concept, it is agreed, must therefore have the same content in the whole of the Directive, as the reference to Article 20(5) in the last sentence of Article 19(2) confirms.
Obsah tohto pojmu musí byť teda rovnaký v celej tejto smernici, o čom svedčí aj odkaz na článok 20 ods. 5 v článku 19 ods. 2 tejto smernice.
The Member States may therefore define the concept of ‘capital goods’ both in the context of Article 19 and in the context of Article 20 of the Directive.
Členské štáty preto môžu definovať pojem „investičný majetok“ tak v súvislosti s článkom 19, ako aj článkom 20 uvedenej smernice.
Finally, the Danish Government argues that its position is consistent with Article 19(2) of the Sixth Directive and with the preparatory material which led to the adoption of that provision.
Napokon táto vláda argumentuje, že jej postoj je v súlade so znením článku 19 ods. 2 šiestej smernice, ako aj s prípravnými prácami, ktoré k prijatiu tohto ustanovenia viedli.
Accordingly, Article 19(2) of the Sixth Directive, it is submitted, is intended to guarantee that the sale of assets with a high value and durable nature does not distort the deductible proportion.
Predmetom článku 19 ods. 2 šiestej smernice je totiž zaručiť, aby predaj aktív s vysokou hodnotou a trvalou povahou neskresľoval výpočet odpočítateľnej sumy.
Even if it has already been decided at the time when such assets are purchased that they will be sold when they have been used, the inclusion of the sale price in the calculation of the deductible proportion is liable to distort that proportion.
Aj keď už v okamihu nákupu týchto aktív bolo rozhodnuté, že sa po používaní predajú, je zahrnutie kúpnej ceny do výpočtu odpočítateľnej sumy spôsobilé tento výpočet skresliť.
I do not share that analysis.
S týmto záverom nesúhlasím.
Like the appellants in the main proceedings and the Commission, I am of the view that the notion of ‘capital goods used by the taxable person for the purposes of his business’ in Article 19(2) of the Sixth Directive does not cover assets acquired by an undertaking for the purposes of leasing them and then selling them, where the sale at the end of the leasing contracts is an integral part of the taxable person’s usual economic activity.
Podobne ako Komisia a odvolatelia v spore vo veci samej som toho názoru, že sa pojem „investičné tovary používané zdaniteľnou osobou v rámci jej podnikateľskej činnosti“ uvedený v článku 19 ods. 2 šiestej smernice nevzťahuje na tovary nadobudnuté podnikom s úmyslom prenajať ich a neskôr predať, keď predaj po skončení nájomných zmlúv je neoddeliteľnou súčasťou obvyklej podnikateľskej činnosti zdaniteľnej osoby.
I base my view on the scheme of the system for deductions, of which Article 19(2) is a part, as well as on the purpose of that provision.
Moje stanovisko zakladám na koncepcii systému odpočtu, ktorého súčasťou je toto ustanovenie, ako aj na účele tohto ustanovenia.
The sales of such assets, the argument goes on, are isolated transactions which affect the company’s resources to a limited extent in relation to its day-to-day business.
Predaj takýchto aktív je ojedinelým plnením, ktoré v porovnaní s bežnou prevádzkou zaťažuje podnikové zdroje len v obmedzenej miere.
If a significant amount were to be included as the sale price in the calculation of the deductible proportion, after the asset in question had been used in the undertaking for several years, that would distort the deductible proportion, since the amount of the sale would not reflect the actual effect of the transaction on the company’s financial assets.
Ak by bola do výpočtu odpočítateľnej položky zahrnutá ako kúpna cena značná suma po tom, čo sa daná položka aktív v podniku používala niekoľko rokov, skreslil by sa tým výpočet odpočítateľnej sumy, pokiaľ by hodnota predaja neodrážala skutočný dopad tejto transakcie na zdroje tohto podniku.
As a preliminary point it must be noted that the question referred by the national court cannot be answered on the basis of a reading of the words ‘capital goods used by the taxable person for the purposes of his business’ referred to in Article 19(2) of the Sixth Directive.
Na úvod treba poznamenať, že formulácia spojenia „investičné tovary používané zdaniteľnou osobou v rámci jej podnikateľskej činnosti“ nachádzajúceho sa v článku 19 ods. 2 šiestej smernice neumožňuje odpovedať na otázku vnútroštátneho súdu.
It is also common ground that the concept of capital goods is not defined in that article or in any other provision of the Sixth Directive.
Je tiež nesporné, že v tomto článku ani v inom ustanovení šiestej smernice nie je pojem investičné tovary definovaný.
According to the Danish Government, the preparatory material relating to Article 19(2) of the Sixth Directive shows that it was the specific intention of the Commission of the European Communities that all amounts of turnover relating to capital goods be disregarded, irrespective of whether the sales of capital goods form part of the business usually carried on by the taxable person.
Pokiaľ ide o prípravné práce k článku 19 ods. 2 šiestej smernice, tie ukazujú, že zámerom Komisie Európskych spoločenstiev bolo práve vylúčiť všetky položky obratu týkajúce sa investičných tovarov bez ohľadu na to, či predaj investičných tovarov je súčasťou podnikateľskej činnosti, ktorú zdaniteľná osoba obvykle vykonáva.
NORDANIA FINANS AND BG FACTORING goods in the system for adjusting deductions, provided for in Article 20 of the Sixth Directive, is not deprived of usefulness or even called into question by the fact that the concept of ‘capital goods’ referred to in Article 19 of that Directive must have an autonomous and uniform content throughout the European Community.
NORDANIA FINANS A BG FACTORING vyrovnávania odpočítateľných čiastok zakotvenom v článku 20 šiestej smernice nezbavuje obsahu a ani len nespochybňuje skutočnosť, že pojem „investičné tovary“ nachádzajúci sa v článku 19 tej istej smernice musí mať samostatný a jednotný význam v celom Európskom spoločenstve.
may define the concept of capital goods for the application of Article 20(2) and (3).
investičný majetok pre potreby uplatnenia odsekov 2 a 3 toho istého článku.
However, unlike the Danish Government, I take the view that the reference in the third sentence of Article 19(2) of the Sixth Directive to the provisions of Article 20(5) does not allow Article 20(4) of the Directive to be interpreted in a manner contrary to its wording.
Na rozdiel od dánskej vlády sa však domnievam, že odkaz na ustanovenia článku 20 ods. 5 šiestej smernice v článku 19 ods. 2 tretej vety tejto smernice nedovoľuje vykladať článok 20 ods. 4 uvedenej smernice v rozpore s jeho znením.
It is solely for the application of Article 20(2) and (3) of the Sixth Directive relating to the adjustment of deductions that Article 20(4) entrusts each Member State with the task of defining the concept of capital goods.
Tento odsek 4 článku 20 šiestej smernice prenecháva totiž členským štátom možnosť definovať pojem investičný majetok výlučne len na účely uplatnenia odsekov 2 a 3 tohto článku, ktorý sa týka vyrovnania odpočítateľných čiastok.
That possibility cannot therefore be extended to the context of Article 19 of the Sixth Directive, which relates to calculation of the deductible proportion, without infringing the clear and precise wording of Article 20(4).
Túto možnosť preto nemožno rozširovať na článok 19 šiestej smernice, ktorý upravuje výpočet odpočítateľnej sumy bez toho, aby sa tým obišlo jednoznačné a presné znenie článku 20 ods. 4 tejto smernice.
The purpose of Article 20 of the Sixth Directive is to make possible the correction of mistakes in the calculation of the deductions from which the taxable person has benefited.
Predmetom článku 20 šiestej smernice je totiž umožniť opravu nepresností vo výpočte odpočítateľných čiastok, ktorý zdaniteľná osoba využila.
That article is applicable in particular where changes in the factors initially taken into consideration to determine the amount of the deductions occurred after the declaration made by the taxable person.
Tento článok sa uplatňuje najmä v prípade, keď sa po predložení daňového priznania zdaniteľnou osobou objavia zmeny vo faktoroch, ktoré boli použité na určenie odpočítateľnej sumy.
6Such may be the case, for example, where the taxable person who has acquired goods to carry out a taxable activity and deducted all the VAT on the purchase of the goods subsequently uses them in whole or in part for an exempt activity.
6 Takýto prípad môže nastať napríklad vtedy, keď zdaniteľná osoba, ktorá nadobudla tovar na výkon určitej zdaniteľnej činnosti a ktorá vykonala odpočet celej DPH, ktorou sa zdanilo nadobudnutie tohto tovaru, tento tovar neskôr úplne alebo čiastočne používa na výkon oslobodenej činnosti.
Such an extension of the scope of the latter provision would also run counter to the objective pursued by Article 19 of the Sixth Directive, as set out in the 12th recital in the preamble thereto, which states that the deductible proportion should be calculated in a similar manner in all the Member States.
Takéto rozšírenie dosahu tohto posledného uvedeného ustanovenia by sa rovnako priečilo účelu článku 19 šiestej smernice, ako je vyjadrený v dvanástom odôvodnení tejto smernice, v zmysle ktorého sa odpočítateľná suma musí počítať rovnakým spôsobom vo všetkých členských štátoch.
The likelihood of such a change in the use of goods is greater with regard to capital goods since they are intended to be used by the taxable person for several years.
Pravdepodobnosť takejto zmeny v zaradení tovaru je výraznejšia v prípade investičných tovarov, pretože tieto tovary bude zrejme zdaniteľná osoba používať počas niekoľkých rokov.
Furthermore, the right of the Member States to define the concept of capital
Okrem toho právo členských štátov definovať pojem investičné tovary v systéme