natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Therefore, it must be held that the broad discretion enjoyed by the NRAs under Article 4(2) of Regulation No 2887/2000 also relates to the costs taken into account, such as interest on invested capital and depreciation of fixed assets, the calculation basis of those costs and the costaccounting models used to prove them.
Treba preto konštatovať, že široká právomoc, ktorou disponujú NRÚ podľa článku 4 ods. 2 nariadenia č. 2887/2000, sa týka tiež nákladov, na ktoré sa prihliadlo, ako úroky z investovaného kapitálu a odpisy investičného majetku, základ ich výpočtu, ako aj spôsoby účtovného preukázania týchto nákladov.
In addition, it is also apparent from Article 4(2) of that regulation that, in the context of the broad discretion granted to them by those provisions, the NRAs are also entrusted with the power to conduct proceedings to control the pricing for unbundled access to the local loop in that they may request information concerning, inter alia, costs incurred in applying the principle that rates for access to the local loop are to be set on the basis of costorientation.
Okrem toho treba spresniť, že z ustanovení článku 4 ods. 2 tohto nariadenia tiež vyplýva, že v rámci širokých právomocí, ktoré im priznávajú tieto ustanovenia, NRÚ disponujú tiež právomocami na urýchlenie kontrolného postupu spoplatnenia neviazaného prístupu k účastníckej prípojke v tom zmysle, že môžu žiadať o informácie týkajúce sa najmä nákladov vynaložených v rámci uplatnenia zásady nákladovej orientácie cien za neviazaný prístup k účastníckej prípojke.
It follows that Regulation No 2887/2000 grants the NRAs not only broad discretion, but also the appropriate means to enable them to examine, in the most effective way, the correct application of the principle laid down in Article 3(3) of that regulation.
Z uvedeného vyplýva, že nariadenie č. 2887/2000 zveruje NRÚ nielen širokú právomoc, ale tiež primerané prostriedky, ktoré im umožňujú čo najúčinnejšie preskúmať správne uplatňovanie zásady upravenej v článku 3 ods. 3 tohto nariadenia.
The answer to Question 3(e) must therefore be that it is apparent from Article 4(1) and (2) of Regulation No 2887/2000 that, when examining the rates of notified operators for the provision of unbundled access to their local loop in light of the pricing principle laid down in Article 3(3) of that regulation, the NRAs have a broad discretion concerning the assessment of the various aspects of those tariffs, including the discretion to change prices, and thus the proposed tariffs.
Na tretiu otázku písm. e) je preto potrebné odpovedať v tom zmysle, že z ustanovení článku 4 ods. 1 a 2 nariadenia č. 2887/2000 vyplýva, že v rámci preskúmania poplatkov notifikovaných operátorov za poskytnutie neviazaného prístupu k účastníckej prípojke vzhľadom na zásadu spoplatnenia upravenú v článku 3 ods. 3 tohto nariadenia disponujú NRÚ širokou právomocou pokrývajúcou posúdenie rôznych aspektov týchto poplatkov, a to vrátane zmeny cien, a teda navrhovaných poplatkov.
That broad discretion also relates to the costs incurred by notified operators, such as interest on invested capital and depreciation of fixed assets, the calculation basis of those costs and the costaccounting models used to prove them.
Táto široká právomoc sa vzťahuje tiež na náklady vynaložené notifikovanými operátormi, akými sú úroky z investovaného kapitálu a odpisy investičného majetku, základ ich výpočtu, ako aj spôsoby účtovného preukázania týchto nákladov.
Question 3(d) and (f) to (h): the procedural aspects related to the application of the principle that rates for access to the local loop are to be set on the basis of costorientation
O tretej otázke písm. d) a f) až h) týkajúcej sa procesných aspektov spojených s uplatnením zásady nákladovej orientácie cien za neviazaný prístup k účastníckej prípojke
The national court requests the Court of Justice, first, to rule on the scope of the review by the courts of decisions of the NRAs concerning the application of the pricing principle laid down in Article 3(3) of Regulation No 2887/2000.
Vnútroštátny súd v prvom rade žiada Súdny dvor, aby sa vyjadril k rozsahu súdneho preskúmania týkajúceho sa rozhodnutí NRÚ o uplatnení zásady spoplatnenia uvedenej v článku 3 ods. 3 nariadenia č. 2887/2000.
Second, the national court requests the Court of Justice to give a ruling on whether telecommunications operators falling within the category which Regulation No 2887/2000 classes as beneficiaries, namely competing third parties operating in the telecommunications sector, are able to challenge before the courts decisions of the NRAs authorising the tariffs of notified operators for the provision of unbundled access to their local loop.
V druhom rade vnútroštátny súd žiada Súdny dvor, aby sa vyjadril k možnosti operátorov telekomunikácií patriacich do kategórie, ktorú nariadenie č. 2887/2000 považuje za účastníkov, a to tretích konkurentov pôsobiacich v sektore telekomunikácií, spochybniť na súde rozhodnutia NRÚ schvaľujúce ceny notifikovaných operátorov za poskytovanie neviazaného prístupu k účastníckej prípojke.
Third and finally, it asks, in that context, who is to bear, in particular in court proceedings or the supervisory procedure laid down in Article 4 of Regulation No 2887/2000, the burden of proving that the principle that rates for access to the local loop are to be set on the basis of costorientation referred to in Article 3(3) of that regulation has been respected.
V tomto kontexte sa v treťom a poslednom rade kladie otázka, kto znáša najmä v priebehu súdneho konania alebo tiež pri výkone dohľadu podľa článku 4 nariadenia č. 2887/2000 dôkazné bremeno dodržania zásady nákladovej orientácie cien za neviazaný prístup k účastníckej prípojke, na ktorú odkazuje článok 3 ods. 3 uvedeného nariadenia.
Question 3(d): the scope of the review by the courts
O tretej otázke písm. d) týkajúcej sa rozsahu súdneho preskúmania
It should be pointed out at the outset that neither Regulation No 2887/2000 nor the directives of the FRF envisage harmonisation of the national rules concerning the applicable court proceedings or, in that regard, the scope of any review by the courts.
Treba predovšetkým konštatovať, že ani nariadenie č. 2887/2000, ani smernice PPÚ nepredpokladajú harmonizáciu vnútroštátnych pravidiel týkajúcich sa uplatniteľných súdnych konaní a tiež neupravujú v tejto súvislosti rozsah súdneho preskúmania v závislosti od prípadu.
The German Government, the Bundesrepublik Deutschland, as party to the main proceedings, and Deutsche Telekom base their argument on the caselaw according to which, when Community law grants the Community institutions a wide measure of discretion by reason of complex economic assessments which they carry out in the field at issue, any review by the Community judicature must be limited to verifying that the measures in dispute are not vitiated by a manifest error or a misuse of powers, or that the institution in question did not clearly exceed the bounds of its
V tejto súvislosti nemecká vláda, Spolková republika Nemecko ako účastník konania vo veci samej a Deutsche Telekom poukazujú na judikatúru, podľa ktorej, ak právo Spoločenstva priznáva inštitúciám Spoločenstva širokú mieru voľnej úvahy z dôvodu zložitých hospodárskych posúdení, ktoré vykonávajú v dotknutej oblasti, preskúmanie súdmi Spoločenstva sa musí obmedziť na overenie, či v prípade predmetného opatrenia nedošlo k zjavne nesprávnemu posúdeniu, alebo zneužitiu právomoci alebo či predmetný orgán zjavne neprekročil hranice svojej voľnej úvahy (pozri najmä
By transposing that caselaw by analogy to the case in the main proceedings, it is claimed that the assessments made by the NRAs concerning the application of the pricing principle laid down in Article 3(3) of Regulation No 2887/2000, namely those concerning the costs to be taken into account, their method of calculation and the accounting evidence of those costs in the case of the fictitious valuation of the local telecommunications infrastructures, constitute complex economic assessments and, consequently, the review by the national courts should also be limited.
Prebratím tejto judikatúry na základe analógie na vec samú je zrejmé, že posúdenia, ktoré uskutočnili NRÚ, týkajúce sa uplatnenia zásady spoplatnenia upravenej v článku 3 ods. 3 nariadenia č. 2887/2000, a to tie, ktoré sa týkajú nákladov, ktoré sa musia zohľadniť, ich výpočtu a ich účtovného preukázania za predpokladu fiktívneho ohodnotenia miestnych infraštruktúr telekomunikácií, predstavujú zložité hospodárske posúdenia, a preto musí byť súdne preskúmanie tiež obmedzené.
In that regard, according to the caselaw, in the absence of relevant Community rules it is for the domestic legal system of each Member State to designate the courts and tribunals having jurisdiction and to lay down the detailed procedural rules governing actions for safeguarding rights which individuals derive from Community law, provided, first, that such rules are not less favourable than those governing similar domestic actions (principle of equivalence) and, secondly, that they do not render in practice impossible or excessively difficult the exercise of rights conferred by Community law (principle of effectiveness) (see Case C-30/02 Recheio — Cash & Carry [2004] ECR I-6051, paragraph 17, and Joined Cases C-222/05 to C-225/05 van der Weerd and Others [2007] ECR I-4233, paragraph 28 and the caselaw cited). 167
V tejto súvislosti je potrebné pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry v prípade neexistencie právnej úpravy Spoločenstva v danej oblasti prináleží vnútroštátnemu právnemu poriadku každého členského štátu, aby určil príslušné súdy a upravil procesné podmienky žalôb určených na zabezpečenie ochrany práv, ktoré osobám podliehajúcim súdnej právomoci vyplývajú z práva Spoločenstva, za predpokladu, že takéto podmienky jednak nie sú menej výhodné ako podmienky vzťahujúce sa na obdobné žaloby vnútroštátnej povahy (zásada ekvivalencie) a že jednak nevedú k praktickej nemožnosti alebo nadmernému sťaženiu výkonu práv priznaných právom Spoločenstva (zásada efektivity) (pozri rozsudky zo 17. júna 2004, Recheio — Cash & Carry, C-30/02, Zb. s. I-6051, bod 17, a zo 7. júna 2007, van der Weerd a i., C-222/05 až C-225/05, Zb. s. I-4233, bod 28 a citovanú judikatúru). 167
In that regard, it needs to be pointed out that, as rightly submitted by Arcor and, more generally, the Lithuanian Government, it is apparent from recital 11 in the preamble to Regulation No 2887/2000 as well as Articles 3(2) and (3) and 4(3) of that regulation that the NRAs must ensure the application of rates for access to the local loop in transparent, fair and non-discriminatory conditions.
V tomto kontexte treba uviesť, že, ako to správne tvrdia Arcor a vo všeobecnejšom kontexte litovská vláda, z odôvodnenia č. 11 nariadenia č. 2887/2000, ako aj z článku 3 ods. 2 a 3, článku 4 ods. 3 tohto nariadenia vyplýva, že NRÚ musia zabezpečiť uplatnenie cien za neviazaný prístup k účastníckym prípojkám na základe transparentných, spravodlivých a nediskriminačných podmienok.
It is thus the task of the national courts to ensure compliance with the obligations resulting from Regulation No 2887/2000 regarding unbundled access to the local loop by means of procedures consistent with the pricing principle laid down in Article 3(3) of that regulation, and in accordance with the conditions referred to above.
Je preto úlohou vnútroštátneho súdu zabezpečiť dodržiavanie povinností vyplývajúcich z nariadenia č. 2887/2000, pokiaľ ide o neviazaný prístup k účastníckym prípojkám podľa postupov, ktoré sú v súlade so zásadou spoplatnenia uvedenou v článku 3 ods. 3 tohto nariadenia, a to za vyššie uvedených podmienok.
It follows that Community law does not lay down any rule requiring the Member States to put in place a specific means of review with respect to decisions of the NRAs concerning the rates of notified operators for access to their local loops.
Z uvedeného vyplýva, že právo Spoločenstva neupravuje žiadne pravidlo, podľa ktorého musia členské štáty upraviť zavedenie osobitného spôsobu preskúmania vo vzťahu k rozhodnutiam NRÚ týkajúcim sa cien notifikovaného operátora za prístup k jeho účastníckej prípojke.
It follows from all of the above considerations that the answer to Question 3(d) must be that it is a matter solely for the Member States, within the context of their pro -cedural autonomy, to determine, in accordance with the principles of equivalence and effectiveness of judicial protection, the competent court, the nature of the dispute and, consequently, the detailed rules of judicial review with respect to decisions of the NRAs concerning the authorisation of the rates of notified operators for unbundled access to their local loop.
Zo súhrnu vyššie uvedených úvah vyplýva, že je opodstatnené odpovedať na tretiu otázku písm. d) v tom zmysle, že je úlohou samotných členských štátov v rámci procesnej autonómnosti, ktorou disponujú, určiť v súlade so zásadami ekvivalencie a efektivity súdnej ochrany príslušný súd, povahu sporu a ďalej postup súdneho preskúmania, pokiaľ ide o rozhodnutia NRÚ týkajúce sa schválenia cien notifikovaných operátorov za neviazaný prístup k ich účastníckej prípojke.
In those circumstances, the national courts must ensure that the obligations resulting from Regulation No 2887/2000 regarding unbundled access to the local loop by means of procedures consistent with the pricing principle laid down in Article 3(3) of that regulation are in fact complied with in transparent, fair and non-discriminatory conditions.
Za týchto podmienok vnútroštátny súd musí zabezpečiť, že povinnosti vyplývajúce z nariadenia č. 2887/2000, čo sa týka neviazaného prístupu k účastníckej prípojke, sa podľa postupov, ktoré sú v súlade so zásadou spoplatnenia uvedenou v článku 3 ods. 3 tohto nariadenia, účinne dodržiavajú, a to za transparentných, spravodlivých a nediskriminačných podmienok.
Question 3(f): the right to appeal against decisions of the NRAs regarding the rates of notified operators for unbundled access to their local loop
O tretej otázke písm. f) týkajúcej sa práva podať žalobu proti rozhodnutiam NRÚ vzťahujúcim sa na ceny notifikovaných operátorov za neviazaný prístup k ich účastníckej prípojke
By Question 3(f) the Court of Justice is essentially invited to consider whether beneficiaries within the meaning of Regulation No 2887/2000 may challenge the decisions of the NRAs authorising the rates of notified operators for unbundled access to their local loop by virtue of the requirements regarding the costorientation of rates.
V rámci tretej otázky písm. f) má Súdny dvor v podstate preskúmať, či užívatelia v zmysle nariadenia č. 2887/2000 môžu uplatňovať právnu ochranu proti rozhodnutiam NRÚ schvaľujúcim ceny notifikovaných operátorov za neviazaný prístup k ich účastníckej prípojke podľa požiadaviek v oblasti nákladovej orientácie cien.
In order to answer that question it is necessary to examine the regulatory framework to which Article 3(3) of Regulation No 2887/2000 belongs.
Na to, aby bolo možné odpovedať na túto otázku, treba preskúmať právny rámec, ktorý sa vzťahuje na článok 3 ods. 3 nariadenia č. 2887/2000.
In that regard, according to the wording of Article 5a(3) of Directive 90/387, Member States are to ensure that suitable mechanisms exist at national level under which a party affected by a decision of the NRA has a right of appeal to a body independent of the parties involved.
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že podľa znenia článku 5a ods. 3 smernice 90/387 členské štáty zaručujú existenciu primeraných mechanizmov na vnútroštátnej úrovni umožňujúcich strane dotknutej rozhodnutím NRÚ podať odvolanie na súdny orgán, ktorý je od dotknutých strán nezávislý.
That provision is an expression of the principle of effective judicial protection, which is a general principle of Community law stemming from the constitutional traditions common to the Member States and which has been enshrined in Articles 6 and 13 of the European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms, signed in Rome on 4 November 1950, pursuant to which it is for the courts of the Member States to ensure judicial protection of an individual’s rights under Community law (see, by way of analogy, Case C-426/05 Tele2 Telecommunication [2008] ECR I-685, paragraph 30 and the caselaw cited).
Toto ustanovenie predstavuje prejav zásady účinnej súdnej ochrany, ktorá patrí medzi všeobecné zásady práva Spoločenstva, ako vyplývajú z ústavných tradícií spoločných všetkým členským štátom a ktorá je zakotvená v článkoch 6 a 13 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd podpísaného v Ríme 4. novembra 1950, podľa ktorého prináleží súdom členských štátov, aby zabezpečili súdnu ochranu práv, ktoré osobám podliehajúcim súdnej právomoci vyplývajú z práva Spoločenstva (pozri analogicky rozsudok z 21. februára 2008, Tele2 Telecommunication, C-426/05, Zb. s. I-685, bod 30, a citovanú judikatúru).
Given that a decision of the NRA taken in relation to Article 4 of Regulation No 2887/2000 falls within the scope of Directive 90/387, Article 5a(3) of that dir -ective requires that national law provides for suitable mechanisms under which the ‘party affected’ by that decision has a right of appeal to an independent body.
Vzhľadom na to, že rozhodnutie NRÚ prijaté vo vzťahu k článku 4 nariadenia č. 2887/2000 patrí do pôsobnosti smernice 90/387, článok 5a ods. 3 tejto smernice vyžaduje, aby vnútroštátne právo upravilo primerané mechanizmy umožňujúce „strane dotknutej“ týmto rozhodnutím podať odvolanie na nezávislý súdny orgán.
That guarantee applies to both the addressee of that decision and the beneficiaries within the meaning of Regulation No 2887/2000.
Táto záruka sa vzťahuje tak na adresáta uvedeného rozhodnutia, ako aj na užívateľov v zmysle nariadenia č. 2887/2000.
As regards the right of appeal of third parties, it must be held that, since a beneficiary is not the addressee of a decision of the NRA, he acquires the status of ‘party affected’
Vo vzťahu k právu tretích osôb treba konštatovať, že užívateľ, ktorý nie je adresátom rozhodnutia NRÚ, nadobúda postavenie „dotknutej strany“, ak jeho práva môžu byť
ARCOR when his rights are potentially affected by such a decision by reason of its content and the activity exercised or envisaged by that party (see, by way of analogy, Tele2 Telecommunication, paragraph 39).
ARCOR takým rozhodnutím dotknuté z dôvodu na jednej strane obsahu tohto rozhodnutia a na druhej strane činnosti vykonávanej alebo zamýšľanej týmto účastníkom (pozri analogicky rozsudok Tele2 Telecommunication, už citovaný, bod 39).
In the case in the main proceedings, it must be found that Arcor, having concluded with the notified operator a contract concerning access to the local loops, is a party affected within the meaning of Article 5b(3) of Directive 90/387, because a decision of the NRA concerning the requirements regarding the costorientation of rates for unbundled access to the local loop necessarily affects its rights as a party to such a contract.
Vo veci samej je nutné konštatovať, že Arcor, ktorý uzavrel s notifikovaným operátorom zmluvu o prístupe k účastníckym prípojkám, je dotknutou stranou v zmysle článku 5a ods. 3 smernice 90/387 z dôvodu, že rozhodnutie NRÚ týkajúce sa požiadaviek v oblasti nákladovej orientácie cien za neviazaný prístup k účastníckej prípojke sa nevyhnutne dotýka jeho práv ako účastníka takejto zmluvy.
However, the Court points out that a contractual link such as the one in the case in the main proceedings is not required for the rights of a beneficiary to be potentially affected by such a decision.
Napriek tomu treba spresniť, že zmluvný vzťah ako ten, ktorý existuje vo veci samej, sa nevyžaduje na to, aby práva užívateľa boli potenciálne dotknuté takýmto rozhodnutím.
It follows from the above that the answer to Question 3(f) must be that Article 4(1) of Regulation No 2887/2000, read in conjunction with Article 5a(3) of Directive 90/387, requires that the national courts interpret and apply the domestic rules of proced- ure governing the bringing of appeals in such a way that a decision of the NRA concerning the authorisation of rates for unbundled access to the local loop may be challenged before the courts, not only by the undertaking to which such a decision is addressed but also by beneficiaries within the meaning of that regulation whose rights are potentially affected by it.
Z vyššie uvedeného vyplýva, že na tretiu otázku písm. f) treba odpovedať v tom zmysle, že článok 4 ods. 1 nariadenia č. 2887/2000 v spojení s článkom 5a ods. 3 smernice 90/387 vyžaduje, aby vnútroštátne súdy vykladali a uplatňovali vnútroštátne procesné pravidlá upravujúce podanie žaloby tak, aby rozhodnutie NRÚ týkajúce sa schválenia cien za neviazaný prístup k účastníckej prípojke mohlo byť napadnuté na súde nielen podnikom, ktorý je adresátom takéhoto rozhodnutia, ale tiež užívateľmi v zmysle tohto nariadenia, ktorých práva môžu byť potenciálne dotknuté týmto rozhodnutím.
Question 3(g) and (h): the burden of proof
O tretej otázke písm. g) a h) týkajúcej sa dôkazného bremena
By Question 3(g) and (h) the national court asks the Court of Justice to determine who is to bear the burden of proving that the principle that rates for unbundled access
Svojou treťou otázkou písm. g) a h) vnútroštátny súd žiada Súdny dvor o určenie, kto znáša dôkazné bremeno dodržiavania zásady nákladovej orientácie cien za neviazaný
2008 — CASE C-55/06 to the local loop are to be set on the basis of costorientation has been respected, in the context of the supervisery procedure laid down in Article 4 of Regulation No 2887/2000 or during judicial proceedings brought against the decision of the NRA authorising the rates of a notified operator.
2008 — VEC C-55/06 prístup k účastníckej prípojke v rámci dohľadu upraveného v článku 4 nariadenia č. 2887/2000 alebo v rámci súdneho konania proti rozhodnutiu NRÚ schvaľujúcemu tieto ceny notifikovaného operátora.
As regards, first, the burden of proving that the principle that rates for unbundled access to the local loop are to be set on the basis of costorientation has been respected in the supervisory procedure laid down in Article 4 of Regulation No 2887/2000, it should be noted that neither that regulation nor Recommendation 2000/417 contains any provision to that effect.
Pokiaľ ide v prvom rade o dôkazné bremeno dodržiavania zásady nákladovej orientácie cien za neviazaný prístup k účastníckej prípojke v rámci dohľadu upraveného v článku 4 nariadenia č. 2887/2000, treba na úvod konštatovať, že toto nariadenie, ako aj odporúčanie 2000/417 neobsahujú v tejto súvislosti žiadne ustanovenie.
It must therefore be examined whether such an inference can be made from the directives of the FRF.
Treba preto preskúmať, či údaj v tomto zmysle môže byť vyvodený zo smerníc PPÚ.
In that regard, Article 7(2) of Directive 97/33 provides that the burden of proof that charges are derived from actual costs, including a reasonable rate of return on investment, is to lie with the organisation providing interconnection to its facilities.
V tomto ohľade je opodstatnené pripomenúť, že článok 7 ods. 2 smernice 97/33 stanovuje, že dôkazné bremeno o tom, že poplatky vychádzajú zo skutočných nákladov vrátane primeranej miery výnosnosti investície, bude niesť organizácia poskytujúca prepojenie svojimi zariadeniami.
It thus follows that that directive contains provisions from which it may be concluded that, in the context of administrative proceedings for the authorisation of rates, it is the task of the notified operator to establish the quantitative elements on which its proposed pricing is based.
Z toho vyplýva, že v tejto smernici existujú ustanovenia umožňujúce dospieť k záveru, že v rámci správneho konania týkajúceho sa schvaľovania poplatkov je úlohou notifikovaného operátora stanoviť kvantitatívne skutočnosti, na ktorých spočíva jeho návrh spoplatnenia.