natgillin/translations-raw huggingface dataset:
While the purpose of that directive is to promote parttime work, the national provisions at issue pursue the opposite objective, since the mandatory notification of parttime employment contracts is a bureaucratic obstacle to that form of organisation of work.
Hoci je cieľom tejto smernice podpora práce na kratší pracovný čas, predmetné vnútroštátne predpisy sledujú opačný cieľ, keďže povinné oznamovanie pracovných zmlúv na kratší pracovný čas predstavuje byrokratickú prekážku tohto spôsobu organizácie práce.
By making the cost of parttime work more expensive, the effect of those provisions is also to bring about unequal treatment and a restriction of competition to the advantage of undertakings employing fulltime workers.
Zvýšením ceny práce na kratší pracovný čas by tieto ustanovenia mohli viesť k nerovnosti zaobchádzania a k obmedzeniu hospodárskej súťaže v prospech podnikov zamestnávajúcich pracovníkov na pracovný čas v rozsahu ustanoveného pracovného času.
In those circumstances the Landesgericht Bozen decided to stay proceedings and to refer the following question to the Court of Justice for a preliminary ruling:
Za týchto podmienok rozhodol Landesgericht Bozen prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru nasledujúcu prejudiciálnu otázku:
‘Are national provisions (Articles 2 and 8 of Decree-Law No 61/2000) which impose an obligation on employers to send a copy of parttime employment contracts within 30 days of their signature to the competent provincial office of the Labour Inspectorate, which provide for imposition of a fine of EUR 15 in respect of each worker concerned and each day of delay in the event of failure to do so, and which do not set an upper limit for the administrative fine … contrary to Community law provisions and Directive 97/81 …?’
„Sú alebo nie sú vnútroštátne ustanovenia (článok 2 a článok 8 legislatívneho dekrétu č. 61/2000), ktoré stanovujú povinnosť zamestnávateľa, aby zaslal v priebehu 30 dní po uzatvorení zmluvy na prácu na kratší pracovný čas kópiu tejto zmluvy na príslušné riaditeľstvo inšpektorátu práce provincie a v prípade opomenutia zaslania ukladajú pokutu vo výške 15 eur za každého zamestnanca a každý deň omeškania bez stanovenia maximálnej výšky správnej pokuty…, v súlade s ustanoveniami práva Spoločenstva a smernicou Rady 97/81…?“
By order of the President of the Court of Justice of 18 April 2007 Cases C-55/07 and C-56/07 were joined for those of the purposes of the written and oral procedures and also for judgment.
Uznesením predsedu Súdneho dvora z 18. apríla 2007 boli veci C-55/07 a C-56/07 spojené na účely písomnej časti konania, ústnej časti konania, ako aj rozsudku.
Observations submitted to the Court
Vyjadrenia predložené Súdnemu dvoru
The Italian Government maintains that the objective pursued by Decree-Law No 61/2000 is the same as that of Directive 97/81 which it transposes into the national legal system, in other words, the protection and encouragement of parttime work.
Talianska vláda tvrdí, že legislatívny dekrét č. 61/2000 sleduje rovnaký cieľ ako smernica 97/81, ktorej prebratie do vnútroštátneho právneho poriadku zaručuje, a to ochranu a podporu práce na kratší pracovný čas.
From that point of view, the obligation to give notice of parttime employment contracts is instrumental in ensuring the coordinated action of all of the bodies responsible for the monitoring of work in Italy.
Z tohto pohľadu predstavuje oznamovanie pracovných zmlúv na kratší pracovný čas nástroj umožňujúci zaručiť koordináciu činnosti všetkých zložiek poverených inšpekciou práce v Taliansku.
The measure is one which contributes to combating undeclared work and which ensures that the various bodies which monitor work have an up-to-date database of information on market practices.
Ide o opatrenie podporujúce boj proti práci načierno a umožňujúce, aby boli rôzne služby inšpekcie práce informované o trhovej praxi za pomoci databázy údajov.
Far from erecting a bureaucratic obstacle, the measure, it is argued, represents a guarantee to employers of transparency and is of use in combating unlawful work.
Nejde zďaleka o byrokratickú prekážku, pretože toto opatrenie predstavuje pre zamestnávateľov záruku transparentnosti a pomáha bojovať proti nelegálnej práci.
Such a formality does not, moreover, create any inequality or any distortion of competition between enterprises.
Táto formalita nevedie k žiadnej nerovnosti a ani k narušeniu hospodárskej súťaže medzi podnikmi.
The Commission of the European Communities considers that the obligation, on penalty of a fine, to notify the Labour Inspectorate of the contracts concerned fails to have regard to the objectives of Directive 97/81.
Komisia Európskych spoločenstiev sa domnieva, že povinnosť oznamovať dotknuté zmluvy pracovnému inšpektorátu je v rozpore s cieľom smernice 97/81.
The purpose of that directive was, first, to remove any discrimination against parttime workers and, secondly, to facilitate the development of parttime work, inter alia, by the elimination of any obstacles which might discourage undertakings from making use of that form of work.
Táto smernica má za cieľ jednak odstrániť diskrimináciu pracovníkov na kratší pracovný čas a jednak umožniť rozvoj práce na kratší pracovný čas, najmä odstránením prekážok, ktoré môžu podniky odrádzať od tejto formy práce.
Directive 97/81 required that parttime work be treated in the same way as fulltime work, whether in relation to working conditions or to access to employment.
Podľa smernice 97/81 musí byť k práci na kratší pracovný čas pristupované rovnako ako k práci na pracovný čas v rozsahu ustanoveného pracovného času, a to pokiaľ ide o pracovné podmienky alebo o prístup k zamestnaniu.
Clause 5 of the framework agreement accordingly precludes the creation of obstacles which are not justified by objective reasons.
Doložka 5 rámcovej dohody tak bráni vytváraniu prekážok, ktoré nie sú opodstatnené objektívnymi dôvodmi.
In the recitals in its preamble, the directive refers to establishing a general framework for the elimination of any discrimination against parttime workers and the development of opportunities for parttime work.
Smernica vo svojich odôvodneniach odkazuje na vytvorenie všeobecného rámca na odstránenie diskriminácie, pokiaľ ide o pracovníkov na kratší pracovný čas a na rozvoj práce na kratší pracovný čas.
Paragraph 5 of the general considerations of the framework agreement sets out the duty to facilitate access for men and women to parttime work.
Bod 5 všeobecných dôvodov rámcovej dohody stanovuje, že práca na kratší pracovný čas musí byť umožnená mužom aj ženám.
While it falls to the national court to determine whether the measure at issue is justified by objective reasons, the Commission questions whether such reasons exist in this case.
Hoci overenie, či takéto opatrenie objektívne odôvodnené prináleží vnútroštátnemu súdu, Komisia pochybuje, že v prejednávanej veci takéto dôvody existujú. Odkazuje na rozsudky z 12. decembra 1989, Messner (C-265/88, Zb. s.
In the present case, the system of penalties is said to be draconian, since there is no ceiling to the fines.
V prejednávanej veci je však sankčný režim veľmi prísny, pretože pre pokuty nie je stanovená horná hranica.
Lastly, the Commission considers that it is unnecessary to examine whether the effect of the national measure at issue is discriminatory against women, since that matter is not related sufficiently closely to the main proceedings.
Napokon sa Komisia domnieva, že nie je potrebné skúmať, či má predmetné vnútroštátne opatrenie diskriminačný účinok vo vzťahu k ženám, pretože táto otázka nemá dostatočne úzky vzťah k sporu vo veci samej.
The objective of Directive 97/81 and the framework agreement is, first, to promote parttime work and, secondly, to eliminate discrimination between parttime workers and fulltime workers.
Smernica 97/81 a rámcová dohoda sa týkajú jednak podpory práce na kratší pracovný čas a jednak odstránenia diskriminácie medzi pracovníkmi na kratší pracovný čas a pracovníkmi na pracovný čas v rozsahu ustanoveného pracovného času.
That twofold objective is clear from the terms of Clause 1 of the framework agreement (see paragraph 5 of this judgment) and from the recitals in the preamble to Directive 97/81.
Tento dvojitý účel vyplýva z pojmov doložky 1 rámcovej dohody (pozri bod 5 tohto rozsudku), ako aj z odôvodnení smernice 97/81.
It can be observed that Recital 5 in the preamble to that directive states that ‘the conclusions of the Essen European Council stressed the need to take measures to promote employment and equal opportunities for women and men, and called for measures with a view to increasing the employment-intensiveness of growth, in particular by a more flexible organisation of work in a way which fulfils both the wishes of employees and the requirements of competition.’
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že odôvodnenie č. 5 tejto smernice uvádza, že „závery essenskej Európskej rady zdôraznili potrebu prijať opatrenia na propagáciu zamestnania a rovnakých príležitostí pre mužov a ženy a vyzývali k opatreniam zameraným na zvýšenie intenzity rastu zamestnaní, predovšetkým pomocou pružnejšej organizácie práce, spôsobom, ktorý by spĺňal želania zamestnancov a požiadavky hospodárskej súťaže“.
In addition, according to Recital 11 in the preamble to that directive, the signatories to the framework agreement ‘have demonstrated their desire to establish a general framework for eliminating discrimination against parttime workers and to contribute to developing the potential for parttime work on a basis which is acceptable for employers and workers alike’.
Z odôvodnenia č. 11 tejto smernice ďalej vyplýva, že zmluvné strany rámcovej dohody „preukázali svoju túžbu stanoviť všeobecný rámec na odstraňovanie diskriminácie pracujúcich na kratší pracovný čas a prispieť k rozvoju potenciálu práce na kratší pracovný čas, ktorý bude prijateľný rovnako pre zamestnávateľov, ako aj pracovníkov“.
Lastly, according to Recital 18 in the preamble to that direct- ive, ‘the Commission has drafted its proposal for a Directive in compliance with Article 2(2) of the Agreement on social policy [concluded by the Member States of the European Community with the exception of the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland (OJ 1992 C 191, p.
Napokon podľa odôvodnenia č. 18 uvedenej smernice „Komisia vypracovala svoj návrh smernice v súlade s článkom 2 ods. 2 dohody o sociálnej politike [uzavretej medzi členskými štátmi a Európskym spoločenstvom s výnimkou Spojeného kráľovstva Veľkej Británie a Severného Írska (Ú. v. ES C 191, 1992, s.
91), annexed to the Protocol (No 14) on social policy annexed to the Treaty establishing the European Community] which provides that Directives in the social policy domain “shall avoid imposing administrative, financial and legal constraints in a way which would hold back the creation and development of small and mediumsized undertakings”’.
91), pripojenej k protokolu (č. 14) o sociálnej politike pripojenému k Zmluve o založení Európskeho spoločenstva], ktorý ustanovuje, že smernice v oblasti sociálnej politiky ‚sa budú vyhýbať ukladaniu správnych, finančných a právnych obmedzení spôsobom, ktorý by zdržiaval vytváranie a rozvoj malých a stredných podnikov‘“.
In accordance with the objective of promoting parttime work, Clause 5(1)(a) of the framework agreement provides that Member States are obliged to ‘identify and review obstacles of a legal or administrative nature which may limit the opportunities for parttime work and, where appropriate, eliminate them’.
V súlade s cieľom podporovať prácu na kratší pracovný čas ukladá doložka 5 ods. 1 písm. a) rámcovej dohody členským štátom povinnosť „identifikovať a analyzovať prekážky právnej alebo správnej povahy, ktoré môžu obmedzovať príležitosti na prácu na kratší pracovný čas, a podľa možnosti ich odstraňovať“.
Clearly Article 2 of Decree-Law No 61/2000, by requiring undertakings to send to the competent authorities a copy of every parttime employment contract, sets up an administrative obstacle likely to limit the opportunities for parttime work, within the meaning of Clause 5(1)(a) of the framework agreement.
Treba teda konštatovať, že článok 2 legislatívneho dekrétu č. 61/2000 tým, že ukladá podnikom povinnosť zasielať príslušným orgánom kópiu každej zmluvy na kratší pracovný čas, vytvára administratívnu prekážku, ktorá môže obmedziť možnosti práce na kratší pracovný čas v zmysle doložky 5 ods. 1 písm. a) rámcovej dohody.
In that connection, it must be observed that there is no indication in the documents submitted by the referring court to the Court of Justice that the signature of fulltime employment contracts is subject to a comparable obligation to give notice.
V tejto súvislosti treba upozorniť, že žiaden prvok zo spisu predloženého Súdnemu dvoru vnútroštátnym súdom nenaznačuje, že uzavretie pracovnej zmluvy na pracovný čas v rozsahu ustanoveného pracovného času podlieha podobnej oznamovacej povinnosti.
The Italian Government’s argument that the obligation to give notice is justified by the need to combat undeclared work and to keep the authorities informed of employers’ practices is unconvincing.
Tvrdenie talianskej vlády, podľa ktorého je oznámenie odôvodnené potrebou bojovať proti práci načierno a umožniť, aby boli príslušné orgány informované o praxi zamestnávateľov, nie je presvedčivé.
If the measure at issue in the main proceedings is to be justified by such concerns, that measure must be proportionate to the object- ive to be achieved.
Aby mohli takéto obavy odôvodňovať opatrenie vo veci samej, musí byť toto opatrenie primerané sledovanému cieľu.
However, as the Advocate General stated in points 46 to 48 of his Opinion, there are other less restrictive measures to enable the Italian Government to achieve the pleaded objectives of combating fraud and undeclared work, areas in which the national authorities have at their disposal surveillance, monitoring and police resources.
Ako však uviedol generálny advokát v bodoch 46 až 48 svojich návrhov, existujú iné menej prísne opatrenia umožňujúce talianskej vláde dosiahnuť uvedené ciele v oblasti boja proti podvodom a práci načierno, teda v oblasti, v ktorej vnútroštátne orgány disponujú dozornými, inšpekčnými a policajnými nástrojmi.
Aside from the financial burden which that administrative formality of notification directly obliges undertakings to bear, it must be observed that Article 2 of Decree-Law No 61/2000 is accompanied by a system of penalties which provides for imposition of a fine of EUR 15 in respect of each employment contract in question and in respect of each day of late notification of the contract, with no ceiling to limit the total amount of the fine.
Okrem ekonomickej záťaže, ktorou táto administratívna oznamovacia formalita priamo zaťažuje podniky, treba tiež uviesť, že článok 2 legislatívneho dekrétu č. 61/2000 je doplnený sankčným režimom stanovujúcim pokutu vo výške 15 eur za každú predmetnú pracovnú zmluvu a za každý deň omeškania v súvislosti s jej oznámením bez toho, aby bola stanovená horná hranica pre celkovú výšku správnej pokuty.
The combination of that administrative formality and that system of penalties acts to discourage employers from making use of parttime work.
Spojenie tejto administratívnej formality a uvedeného sankčného režimu prispieva k odrádzaniu zamestnávateľov od využívania práce na kratší pracovný čas.
In addition, because of the cost and the associated penalties, the obligation to notify the authorities of parttime contracts risks particularly affecting small and mediumsized undertakings which, not having the same resources as larger undertakings, may consequently be inclined to avoid that form of organisation of work, namely parttime work, which it is the aim of Directive 97/81 to promote.
Okrem iného hrozí, že povinnosť oznamovať zmluvy na kratší pracovný čas správnemu orgánu bude z dôvodu nákladov a sankcií, ktoré sú s ňou spojené, výraznejšie ovplyvňovať malé a stredné podniky, ktoré, keďže nedisponujú takými významnými zdrojmi ako veľké podniky, tak môžu byť vedené k tomu, aby sa vyhýbali spôsobu organizácie práce na kratší pracovný čas, ktorého podpora je cieľom smernice 97/81.
Without it being necessary to rule on interpretation of the principle of equal treatment of men and women, it is accordingly appropriate to reply to the question referred by the Landesgericht Bozen that Clause 5(1)(a) of the framework agreement must be interpreted as precluding national legislation such as that at issue in the main proceedings which requires that copies of parttime employment contracts be sent to the authorities within 30 days of their signature.
Bez toho, aby bolo potrebné vyjadrovať sa k výkladu zásady rovnosti zaobchádzania s mužmi a ženami, treba na otázku položenú Landesgericht Bozen odpovedať tak, že doložka 5 ods. 1 písm. a) rámcovej dohody sa má vykladať tak, že bráni vnútroštátnej právnej úprave, akou je právna úprava vo veci samej, ktorá vyžaduje, aby bola v priebehu 30 dní po uzavretí pracovných zmlúv na kratší pracovný čas zaslaná správnemu orgánu ich kópia.
Clause 5(1)(a) of the Framework Agreement on parttime work concluded by UNICE, CEEP and the ETUC annexed to Council Directive 97/81/EC of 15 December 1997 concerning the Framework Agreement on parttime work concluded by UNICE, CEEP and the ETUC must be interpreted as precluding national legislation such as that at issue in the main proceedings which requires that copies of parttime employment contracts be sent to the authorities within 30 days of their signature.
Doložku 5 ods. 1 písm. a) rámcovej dohody o práci na kratší pracovný čas, ktorú uzavreli UNICE, CEEP a ETUC a ktorá je pripojená k smernici Rady 97/81/ES z 15. decembra 1997 týkajúcej sa rámcovej dohody o práci na kratší pracovný čas, ktorú uzavreli UNICE, CEEP a ETUC, treba vykladať tak, že bráni vnútroštátnej právnej úprave, akou je právna úprava vo veci samej, ktorá vyžaduje, aby bola v priebehu 30 dní po uzavretí pracovných zmlúv na kratší pracovný čas zaslaná správnemu orgánu ich kópia.
Case C-143/07
Vec C-143/07
AOB Reuter & Co. v Hauptzollamt Hamburg-Jonas (Reference for a preliminary ruling from the Finanzgericht Hamburg)
AOB Reuter & Co. proti Hauptzollamt Hamburg-Jonas (návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný Finanzgericht Hamburg)
(Agriculture — Regulation (EEC) No 3665/87 — Article 11 — System of export refunds on agricultural products — Condition for the grant of the refund — Refund paid to the exporter after submission of documents forged by its contracting partner — Goods not exported — Conditions for the application of sanctions)
„Poľnohospodárstvo — Nariadenie (EHS) č. 3665/87 — Článok 11 — Systém vývozných náhrad za poľnohospodárske výrobky — Podmienka udelenia náhrady — Náhrada vyplatená vývozcovi po predložení dokumentov sfalšovaných jeho zmluvným partnerom — Nevyvezený tovar — Podmienky uplatnenia sankcií“
Judgment of the Court (Fourth Chamber), 24 April 2008 . . . . . . . . . . .
Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 24. apríla 2008 . . . . . . . . . .
Agriculture — Common organisation of the markets — Export refunds(Commission Regulation No 3665/87, Art. 11(1))
Poľnohospodárstvo — Spoločná organizácia trhov — Vývozné náhrady(Nariadenie Komisie č. 3665/87, článok 11 ods. 1)
Article 11(1) of Regulation No 3665/87 laying down common detailed rules for the application of the system of export refunds on agricultural products, as amended by Regulation No 2945/94, must be interpreted as meaning that the sanction for which it provides is applicable against an exporter who has requested an export refund for goods, where those goods, as a result of fraudulent conduct on the part of the exporter’s contracting partner, were not exported.
Článok 11 ods. 1 nariadenia č. 3665/87, ktorým sa stanovujú spoločné podrobné pravidlá na uplatňovanie systému vývozných náhrad za poľnohospodárske výrobky, zmeneného a doplneného nariadením č. 2945/94, sa má vykladať tak, že sankcia, ktorú uvádza, je uplatniteľná voči vývozcovi, ktorý žiadal o vývoznú náhradu za tovar, ak tento tovar v nadväznosti na podvodné konanie jeho zmluvného partnera nebol vyvezený.
In addition, it is not possible to add a new exception, based in particular on the absence of fault on the part of the exporter, to the exhaustive list contained in that provision.
Navyše k taxatívnemu zoznamu, ktorý obsahuje toto ustanovenie, nemôže byť pridaný nový prípad oslobodenia založený najmä na neexistencii zavineného konania vývozcu.
The fault or error of a contracting partner is an ordinary commercial risk and cannot be considered to be unforeseeable in the context of commercial transactions.
Chyba alebo omyl zmluvného partnera patria k obvyklému obchodnému riziku a nemôžu byť považované za nepredvídateľné v rámci obchodných transakcií.
The exporter is fully at liberty to select his trading partners and it is up to him to take the appropriate precautions, either by including the necessary clauses in the contracts which he concludes with them or by effecting appropriate insurance.
Vývozca nie je obmedzený pri výbere svojich zmluvných partnerov a prislúcha mu vynaložiť primeranú obozretnosť, buď zahrnutím zmluvných dojednaní v tomto zmysle do zmlúv, ktoré s nimi uzatvára, alebo dojednaním osobitného poistenia.
Should it prove to be the case that export of the goods on which a refund was granted did not take place, it is obvious that the exporter has requested a refund in excess of that applicable, since, in the absence of actual exportation, no refund is due.
Pokiaľ sa totiž preukáže, že vývoz tovaru, za ktorý bola priznaná náhrada, nebol vykonaný, je zrejmé, že vývozca požiadal o náhradu, ktorá bola vyššia ako uplatniteľná náhrada, berúc do úvahy, že za neexistencie skutočného vývozu nevzniká nárok na žiadnu náhradu.
(see paras 25, 36, 37, operative part)
(pozri body 25, 36, 37 a výrok)
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Finanzgericht Hamburg (Germany), made by decision of 15 February 2007, received at the Court on 13 March 2007, in the proceedings
Vo veci C-143/07, ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 234 ES, podaný rozhodnutím Finanzgericht Hamburg (Nemecko) z 15. februára 2007 a doručený Súdnemu dvoru 13. marca 2007, ktorý súvisí s konaním:
THE COURT (Fourth Chamber), composed of K. Lenaerts, President of Chamber, G. Arestis, R. Silva de Lapuerta, E. Juhász (Rapporteur) and J. Malenovský, Judges,
SÚDNY DVOR (štvrtá komora), v zložení: predseda štvrtej komory K. Lenaerts, sudcovia G. Arestis, R. Silva de Lapuerta, E. Juhász (spravodajca) a J. Malenovský,
2008 — CASE C-143/07
2008 — VEC C-143/07 generálna advokátka: V. Trstenjak, tajomník: R. Grass, so zreteľom na písomnú časť konania, so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
— the Commission of the European Communities, by F. Erlbacher and Z. Maršálková, acting as Agents, having decided, after hearing the Advocate General, to proceed to judgment without an Opinion, gives the following
— Komisia Európskych spoločenstiev, v zastúpení: F. Erlbacher a Z. Maršálková, splnomocnení zástupcovia, so zreteľom na rozhodnutie prijaté po vypočutí generálnej advokátky, že vec bude prejednávaná bez jej návrhov, vyhlásil tento
This reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of Article 11(1) of Commission Regulation (EEC) No 3665/87 of 27 November 1987 laying down common detailed rules for the application of the system of export refunds on agricultural products (OJ 1987 L 351, p.
Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 11 ods. 1 nariadenia Komisie (EHS) č. 3665/87 z 27. novembra 1987, ktorým sa stanovujú spoločné podrobné pravidlá na uplatňovanie systému vývozných náhrad za poľnohospodárske výrobky [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 351, s.
1), as amended by Commission Regulation (EC) No 2945/94 of 2 December 1994 (OJ 1994 L 310, p.
1), zmeneného a doplneného nariadením Komisie (ES) č. 2945/94 z 2. decembra 1994 (Ú. v. ES L 310, s.
57) (‘Regulation No 3665/87’).
57, ďalej len „nariadenie č. 3665/87“).