natgillin/translations-raw huggingface dataset:
11 certain clearly-defined situations set out in Articles 13 and 20 of the Convention (read, in so far as Article 13(b) is concerned, in conjunction with Article 11(4) of the Regulation).
v určitých presne stanovených prípadoch uvedených v článkoch 13 a 20 dohovoru [článok 13 písm. b) nariadenia v spojení s článkom 11 ods. 4 nariadenia] vždy návrat dieťaťa.
That, it seems to me, is perfectly coherent, and even necessary.
Uvedené sa mi javí ako úplne koherentné a dokonca nevyhnutné.
A child can have no interest in being dragged from one Member State to another by a parent in quest of the court which he or she supposes will be the most sympathetic to his or her cause.
Najlepší záujem dieťaťa nebude existovať v prípade, ak rodič premiestňuje dieťa z jedného členského štátu do druhého s cieľom vyhľadať taký súd, o ktorom sa domnieva, že bude najústretovejší k uznaniu jeho dôvodov.
I would add that a return to the Member State of habitual residence does not necessarily imply the child’s return to the home of the parent left behind, or separation from the abducting parent.
Dodala by som, že návrat dieťaťa do členského štátu jeho obvyklého pobytu neznamená nevyhnutne jeho návrat k opustenému rodičovi a jeho oddelenie od rodiča únoscu.
Those are separate questions, to be decided by the competent court, which must take account of all the emotional, psychological and material aspects of the situation and which must, in deciding, accord paramount importance to the child’s superior interests.
Toto sú odlišné otázky, o ktorých musí rozhodnúť príslušný súd, pričom zohľadní všetky emocionálne, psychologické a materiálne aspekty situácie a vo svojom rozhodnutí uprednostní najlepší záujem dieťaťa.
However the situation came about, I think it will be helpful, before endeavouring to answer the questions raised by the Supreme Court of Lithuania, to examine the course taken by the procedure in the light of the relevant provisions of the Convention and the Regulation.
Predtým, ako sa pokúsim odpovedať na otázky, ktoré položil Lietuvos Aukščiausiasis teismas, bolo by vhodné preskúmať priebeh konania v súvislosti s príslušnými ustanoveniami dohovoru a nariadenia.
It is above all in the light of those aims and principles that the provisions of the Regulation must, in my view, be interpreted.
Podľa môjho názoru treba ustanovenia nariadenia vykladať predovšetkým z hľadiska týchto cieľov a zásad.
The course taken by the procedure, examined in the light of the relevant provisions
Priebeh sledovaného konania preskúmaný v súvislosti s príslušnými ustanoveniami
However, one cannot but observe that, in the present case, the fundamental aim of depriving the actions of the abducting parent of any practical or juridical consequences by ensuring the child’s prompt return is far from having been achieved.
Napriek tomu je potrebné skonštatovať, že v danom prípade základný cieľ spočívajúci v nepriznaní žiadneho praktického a právneho dôsledku konania unášajúceho rodiča nebol ani zďaleka naplnený.
First of all, it is neither denied nor deniable that the German courts had jurisdiction to hear the divorce proceedings under Article 3(1)(a) of the Regulation, as all the residence requirements listed there were fulfilled at the time when the proceedings were initiated.
Právomoc nemeckých súdov rozhodovať o žalobe o rozvod podľa článku 3 ods. 1 písm. a) nariadenia sa nenamieta a ani nie je spochybniteľná, pretože všetky podmienky vzťahujúce sa na pobyt, ktoré uvádza tento článok, boli v čase podania žaloby splnené.
Although, from the information available to the Court, it is not possible to identify precisely and with certainty all the factors
Z informácií, ktorými disponuje Súdny dvor, sa nedajú presne a úplne zistiť všetky faktory, ktoré prispeli k tejto situácii, ale
11 — See point 34 et seq. below.
11 — Pozri body 34 a nasl. nižšie.
Next, it appears to be common ground that the child was indeed wrongfully retained for the purposes of the Convention (Article 3) and the Regulation (Article 2(11)).
Zdá sa byť ustálené, že došlo k „neoprávnenému zadržiavaniu“ dieťaťa v zmysle dohovoru (článok 3) a nariadenia (článok 2 bod 11).
At the time when the mother announced her intention not to return to Germany with the child, custody rights were actually exercised by both parents jointly, by virtue of German law, and the father had consented only to a two-week trip to Lithuania.
V čase, keď matka oznámila svoj úmysel nevrátiť sa naspäť do Nemecka, obaja rodičia vykonávali podľa nemeckého práva spoločne a skutočne osobnú starostlivosť o dieťa, pričom otec dal súhlas len na dvojtýždňový pobyt v Litve.
It may be noted here that, by virtue of Article 21(1) of the Regulation, that provisional award of custody was to be recognised in Lithuania ‘without any special procedure being required’ — but that, under Article 21(3), it would have been open to the father to apply for a decision that it should be recognised, or to the mother to apply for a decision that it should not be recognised, both ‘in accordance with the procedures provided for in Section 2’.
Možno poznamenať, že až do tohto štádia by malo byť predbežné zverenie do osobnej starostlivosti uznané v Litve podľa článku 21 ods. 1 nariadenia „bez osobitného konania“ — ale podľa odseku 3 toho istého článku mohol otec požiadať o jeho uznanie, alebo matka mohla požiadať o vydanie rozhodnutia o neuznaní rozsudku „postupom upraveným v oddiel[e] 2“.
Neither, however, took that course.
Nijaký z týchto krokov sa ale neuskutočnil.
Then, on 30 October 2006, on the basis, essentially, of Article 12 of the Convention, the father requested the competent Lithuanian court (namely the Klaipėda court) to order the child’s return.
30. októbra 2006 predovšetkým na základe článku 12 dohovoru otec požiadal príslušný litovský súd (v danom prípade Klaipėdos apygardos teismas), aby nariadil návrat dieťaťa.
I would point out here that, even though he did not do so until sole custody had been awarded to him and confirmed on appeal, there was nothing to prevent him from making that application as soon as the child had failed to be returned.
Chcela by som poznamenať, že aj napriek tomu, že otec podnikol tento krok až po tom, ako mu bolo dieťa zverené do jeho výlučnej osobnej starostlivosti a po potvrdení tohto rozhodnutia, nič mu nebránilo, aby podal takýto návrh ihneď ako sa ukázalo, že dieťa je zadržiavané.
Thus, as the conditions for a displacement of jurisdiction set out in Article 10 of the Regulation were not satisfied, the jurisdiction conferred by Article 8 in all matters of parental responsibility remained with the courts of the Member State of the child’s habitual residence immediately before the wrongful retention, namely Germany.
Keďže podmienky stanovené v článku 10 nariadenia na prenesenie právomoci neboli splnené, súdy členského štátu obvyklého pobytu bezprostredne pred neoprávneným zadržiavaním, teda v Nemecku, si zachovali právomoc stanovenú v článku 8 rozhodovať o všetkých veciach týkajúcich sa rodičovských práv a povinností.
With inescapable logic — confirmed, if need be, by Article 12(1) of the Regulation — the specific court concerned was that before which the divorce proceedings were pending, namely the Oranienburg court.
V nevyhnutnom logickom dôsledku, ktorý v prípade potreby potvrdzuje článok 12 ods. 1 nariadenia, to bol konkrétne súd, na ktorom prebiehalo rozvodové konanie, teda Amtsgericht Oranienburg.
The child should have been brought back to Germany on 6 August 2006.
Dieťa sa malo vrátiť naspäť do Nemecka 6. augusta 2006.
When the mother announced her intention of remaining in Lithuania with the child, the father first applied to the court which had jurisdiction in matters of parental responsibility (the Oranienburg court) which, on 14 August 2006, provisionally granted him sole custody.
Keďže matka oznámila svoj úmysel zostať s dieťaťom v Litve, otec najprv podal návrh na súd s právomocou vo veciach rodičovských práv a povinností (Amtsgericht Oranienburg), ktorý 14. augusta 2006 predbežne zveril dieťa do výlučnej osobnej starostlivosti otca.
The mother appealed, but that award of custody was upheld by the Brandenburg appeal court on 11 October following.
11. októbra 2006 Branderburgisches Oberlandesgericht na základe odvolania matky potvrdil uvedené zverenie dieťaťa otcovi.
Once seised, the Lithuanian court was in principle required to order the child’s return, as the one-year period provided for in Article 12 of the Convention had not yet expired.
Po podaní návrhu bol litovský súd v zásade povinný nariadiť návrat dieťaťa, pretože jednoročná lehota stanovená v článku 12 dohovoru zatiaľ neuplynula.
It should also have issued its judgment no later than six weeks after the application was lodged (Article 11(3) of the Regulation).
Svoje rozhodnutie mal vydať do šiestich týždňov od podania žiadosti (článok 11 ods. 3 nariadenia).
The only grounds on which it could have refused to order the child’s return were those set out in Article 13 of the Convention, read subject to Article 11(4) of the Regulation, and Article 20 of the Convention.
Dôvody, na základe ktorých mohol odmietnuť návrat, sa obmedzovali na tie, ktoré sú vymenované v článku 13 dohovoru, doplnené článkom 11 ods. 4 a 5 nariadenia, a v článku 20 dohovoru.
In the event, the Lithuanian court gave its decision — refusing the child’s return — on 22 December 2006, slightly over seven weeks after the application was lodged. 12
V konkrétnom prípade litovský súd vydal rozhodnutie — zamietajúce návrat dieťaťa — 22. decembra 2006, o niečo viac ako po siedmych mesiacoch po podaní žiadosti 12.
However, instead of using that possibility, the father appealed against the nonreturn order to the Lithuanian Court of Appeal, which, on 15 March 2007, quashed the decision and ordered the child’s return within one month. 13
Namiesto toho, aby otec uprednostnil túto možnosť, podal odvolanie proti rozhodnutiu o nevrátení dieťaťa na Lietuvos apeliacinis teismas, ktorý 15. marca 2007 zrušil rozhodnutie a nariadil návrat dieťaťa v lehote jedného mesiaca 13.
That order, it would seem, should have been enforced within the period laid down, as it appears from the Supreme Court’s judgment of 7 January 2008 that Article 2(6) of the Lithuanian law implementing the Regulation expressly precludes any further appeal from the Court of Appeal’s decision.
Zdá sa, že toto posledné rozhodnutie sa malo vykonať v stanovenej lehote, pretože z rozsudku Lietuvos Aukščiausiasis teismas zo 7. januára 2008 vyplýva, že článok 2 ods. 6 litovského zákona, ktorým sa vykonáva nariadenie, výslovne zakazuje použitie kasačnej sťažnosti.
Immediate enforcement would, moreover, have been consistent with the fundamental aims of the Convention and the Regulation.
Okamžitý výkon tohto rozhodnutia by bol v súlade zo základnými cieľmi dohovoru a nariadenia.
At that stage, pursuant to Article 11(6) of the Regulation, the Lithuanian court should have immediately transmitted a copy of its decision and other relevant documents to the competent court or central authority in Germany, to ensure that the German court received them within one month at the latest.
V tomto štádiu mal súd podľa článku 11 ods. 6 nariadenia zaslať odpis svojho rozhodnutia a relevantnú dokumentáciu príslušnému súdu alebo ústrednému orgánu v Nemecku tak, aby boli nemeckému súdu doručené v lehote jedného mesiaca.
From information given at the hearing, it appears that in fact it was the father’s lawyer who first notified the decision to the German central authority, and that a translation was later sent by the Lithuanian central authority.
Podľa vysvetlení uvedených na pojednávaní rozhodnutie ústrednému orgánu doručil advokát otca, pričom litovský ústredný orgán následne zaslal preklad.
However, as a result of the mother’s application for the proceedings to be reopened and the procedural vagaries that have followed upon it, the decision was not enforced, nor has it been enforced to this day.
Po podaní návrhu o opätovné otvorenie konania, ktoré predložila matka, a po následných procesných zvratoch rozhodnutie nebolo vykonané, pričom tento stav pretrváva až do súčasnosti.
On the contrary, enforcement of the Court of Appeal’s decision has been suspended on several occasions, even by the Supreme Court itself — despite that fact that the same Supreme Court 14 held, in its judgment allowing the reopening, that such suspension was not possible.
Výkon rozhodnutia Lietuvos apeliacinis teismas bol niekoľkokrát prerušený, vrátane Lietuvos Aukščiausiasis teismas, a to napriek tomu, že tento súd 14 rozhodol vo svojom rozsudku, ktorým povolil opätovné otvorenie konania, že takýto odklad je vylúčený.
The Oranienburg court could then, on application by the father, have ordered the child’s return by virtue of Article 11(8) of the Regulation.
Na návrh otca mohol Amtsgericht Oranienburg podľa článku 11 ods. 8 nariadenia nariadiť návrat dieťaťa.
That would have been the last word.
Tento súd mal mať posledné slovo.
If, after examining the question of custody in accordance with Article 11(7), it had then certified its judgment in accordance with Article 42 of the Regulation, that decision would have been enforceable in Lithuania as provided for in Articles 42 to 45.
Pokiaľ by po preskúmaní otázky opatrovníckeho práva podľa článku 11 ods. 7 nariadil návrat dieťaťa v súlade s článkom 42 nariadenia a osvedčil svoje rozhodnutie, toto rozhodnutie by bolo vykonateľné v Litve za podmienok stanovených v článkoch 42 až 45.
13 — At the hearing, the agent for the German Government informed the Court that this decision was transmitted by the Lithuanian central authority to the German central authority, which notified it to the father’s lawyer but not, through an oversight, to the Oranienburg court.
13 — Možno poznamenať, že podľa informácií, ktoré poskytol na pojednávaní splnomocnený zástupca nemeckej vlády, toto rozhodnutie oznámil litovský ústredný orgán nemeckému ústrednému orgánu, ktorý ho omylom oznámil advokátovi otca a nie Amtsgericht Oranienburg.
However, it is clear from that court’s judgment of 20 June 2007, and from the Brandenburg appeal court’s confirming judgment of 20 February 2008, that both those courts had cognisance of the decision.
Napriek tomu z rozsudku tohto súdu z 20. júna 2007, ako aj z potvrdzujúceho rozsudku, ktorý vydal Branderburgisches Oberlandesgericht 20. februára 2008, vyplýva, že tieto súdy boli oboznámené s uvedeným rozhodnutím.
12 — We do not have a copy of this decision, but it appears to be common ground that the refusal was based on Article 13(b) of the Convention, which provides for such a possibility if ‘there is a grave risk that his or her return would expose the child to physical or psychological harm or otherwise place the child in an intolerable situation’.
12 — Nedisponujem týmto rozhodnutím, ale zdá byť ustálené, že odmietnutie bolo založené na článku 13 bode b) dohovoru, ktorý stanovuje túto možnosť, ak „existuje vážne nebezpečenstvo, že návrat by dieťa vystavil fyzickej alebo duševnej ujme alebo ho inak priviedol do neznesiteľnej situácie“.
14 — Albeit, according to information given by counsel for the father at the hearing, a different Chamber.
14 — Podľa informácie, ktorú poskytol na pojednávaní zástupca otca, išlo o iné rozhodovacie zloženie súdu.
RINAU were given an opportunity to be heard (the mother being represented but not present 15),
RINAU sa (matka nebola prítomná, ale bola zastúpená 15), c) že dôvody zakladajúce nevrátenie
Even if enforcement of a judgment of a court of a Member State within its own territory is a matter for domestic law, it can only be concluded, at this point, that the outcome of these successive suspensions — the fact that, nearly two years after she was first supposed to return and more than 15 months after the decision ordering her return was issued, the child has still not been brought back to Germany — is totally incompatible with the fundamental aims of the Convention and the Regulation.
Napriek tomu, že výkon rozhodnutia súdu členského štátu na svojom vlastnom území patrí do jeho domáceho práva, v tomto štádiu možno len uzavrieť, že stav vyplývajúci z týchto nasledovných odkladov — skutočnosť, že skoro dva roky po zadržaní dieťaťa a viac ako pätnásť mesiacov po vydaní rozhodnutia nariaďujúceho jeho návrat dieťa nebolo vrátené do Nemecka — je absolútne nezlučiteľný zo základnými cieľmi dohovoru a nariadenia.
and (c) the reasons for not ordering return given by the Klaipėda court in its decision (of 22 December 2006, now quashed, subject to the proceedings being reopened) were examined but not accepted.
dieťaťa, ktoré uviedol Klaipėdos apygardos teismas vo svojom uznesení o nevrátení dieťaťa (uznesenie z 22. decembra 2006, už zrušené pod podmienkou opätovného otvorenia konania), boli preskúmané a odmietnuté.
Thus, even if the transmission procedure provided for in Article 11(6) of the Regulation was not formally observed in every particular, the aim sought was well and truly achieved, and it is quite clear, from both the judgment of the Oranienburg court of 20 June 2007 and that of the Brandenburg appeal court of 20 February 2008 dismissing the mother’s appeal, that both courts ruled in full knowledge of the background.
Napriek tomu, že postup zasielania dokladov stanovený v článku 11 ods. 6 nariadenia nebol formálne vo všetkých svojich podrobnostiach dodržaný, cieľ, ktorý tento postup sleduje, sa dosiahol a z rozhodnutia Amtsgericht Oranienburg z 20. júna 2007 a z rozsudku Branderburgisches Oberlandesgericht z 20. februára 2008, ktorým sa zamietlo odvolanie matky, jasne vyplýva, že tieto dva súdy rozhodovali s plnou znalosťou veci.
I come now to the Oranienburg court’s judgment granting divorce, awarding sole custody definitively to the father and ordering (yet again) the child’s return (delivered on 20 June 2007 and confirmed on 17 February 2008 by the Brandenburg appeal court).
Teraz preskúmam rozsudok Amtsgericht Oranienburg z 20. júna 2007, ktorý vyhlásil rozvod, definitívne zveril dieťa len do osobnej starostlivosti otca a (okrem toho) nariadil návrat dieťaťa (rozsudok potvrdil 17. februára 2008 Branderburgisches Oberlandesgericht).
That judgment was certified in accordance with Article 42 of the Regulation, which normally means that it must be ‘recognised and enforceable’ in Lithuania ‘without the need for a declaration of enforceability and without any possibility of opposing its recognition’.
Tento rozsudok bol osvedčený v súlade s článkom 42 nariadenia, čo v zásade znamená, že návrat dieťaťa „sa uznáva a je vykonateľný“ v Litve „bez potreby vyhlásenia za vykonateľný a bez možnosti namietať proti jeho uznaniu“.
The status of that decision and of its accompanying certificate, in the light of the provisions of the Regulation, raises doubts for the referring court, expressed in its fifth question.
Právna povaha tohto rozhodnutia a osvedčenie, ktoré ho sprevádza vzhľadom na ustanovenia nariadenia, boli predmetom pochybností, ktoré vnútroštátny súd vyjadril vo svojej piatej otázke.
15 — It appears from the German judgments in the case-file that the mother was represented and able to submit observations, though not physically present, in the proceedings giving rise to the Oranienburg court’s judgments of 14 August 2006 and 20 June 2007, and that she was present and heard in the proceedings giving rise to the Brandenburg appeal court’s confirmatory judgment of 20 February 2008.
15 — Z nemeckého rozsudku, ktorý je v spise, vyplýva, že hoci matka nebola prítomná na konaní, ktoré sa skončilo rozsudkami Amtsgericht Oranienburg zo 14. augusta 2006 a 20. júna 2007, bola zastúpená a mohla predložiť svoje pripomienky a že sa osobne zúčastnila konania, ktoré sa skončilo potvrdzujúcim rozsudkom Branderburgisches Oberlandesgericht z 20. februára 2008 a bola v ňom vypočutá.
That information was confirmed at the hearing before the Court of Justice, when the mother was again present.
Tieto skuto čnosti sa potvrdili počas pojednávania na Súdnom dvore, na ktorom bola matka tiež prítomná.
I note that the certificate accompany- ing that decision uses the standard form provided for and contains all the required information and statements, and that the judgment itself indicates, in line with Article 42(2) of the Regulation, that (a) it was not considered appropriate to hear the child, having regard to her age, (b) the parties
Konštatujem, že na osvedčenie sprevádzajúce toto rozhodnutie bolo použité stanovené tlačivo obsahujúce všetky požadované údaje a potvrdenia, a že samotné rozhodnutie uvádza v súlade s článkom 42 ods. 2 nariadenia, a) že sa nepovažovalo za vhodné vypočuť dieťa vzhľadom na jeho vek, b) že účastníkom sa dala možnosť vyjadriť
The fifth question
Piata otázka
The Supreme Court wishes to know essentially whether, in the procedural circumstances of the case, the Regulation allowed the German court to order the child’s return and issue the certificate under Article 42.
Touto otázkou chce Lietuvos Aukščiausiasis teismas v podstate vedieť, či ustanovenia nariadenia za daných procesných okolností oprávňovali nemecký súd, aby nariadil návrat dieťaťa a vydal osvedčenie uvedené v článku 42.
It transpired at the hearing that some very divergent — even diametrically opposing — views as to the meaning of those provisions are variously held by different Member States and by the Commission.
Na pojednávaní sa ukázalo, že pokiaľ ide o zmysel týchto ustanovení, existujú medzi členskými štátmi a Komisiou veľmi rozdielne názory, dokonca diametrálne odlišné.
On the one hand, they are interpreted to mean that, initially, only the courts of the Member State where the child is actually present have jurisdiction, in the framework of the Convention and Article 11 of the Regulation, to order his or her return, and that such jurisdiction cannot be exercised by the courts of the Member State of habitual residence unless and until there is a final, enforceable nonreturn order, having the force of res judicata, issued by a court of the Member State where the child is actually present.
Na jednej strane existuje výklad, podľa ktorého právomoc nariadiť návrat dieťaťa podľa dohovoru a článku 11 nariadenia majú najprv len súdy členského štátu, v ktorom sa dieťa nachádza, a túto právomoc môžu vykonávať súdy členského štátu obvyklého pobytu len od momentu, ak existuje definitívne a vykonateľné rozhodnutie o nevrátení, ktoré vydal súd členského štátu, v ktorom sa dieťa nachádza.
On the other hand, there is the view that the courts of the Member State of habitual residence also, at all times, enjoy jurisdiction to order the child’s return, either by virtue of Article 8 (read with Article 10) of the Regulation or in the context of the Convention and Article 8 of the Regulation. 16
Na druhej strane existuje názor, podľa ktorého súdy členského štátu obvyklého pobytu majú právomoc vždy nariadiť návrat dieťaťa buď na základe článku 8 nariadenia (v spojení s článkom 10) alebo na základe dohovoru a článku 11 nariadenia 16.
In view of those diverging interpretations, I think it is essential for the Court to give a very clear ruling on this aspect of the Regulation.
Vzhľadom na tieto rozdielne výklady sa mi zdá, že bude dôležité, aby Súdny dvor rozhodol veľmi jasne, pokiaľ ide o tieto aspekty nariadenia.
For my part, I would immediately dismiss any assumption that the courts of the Member State where the child is actually present have exclusive jurisdiction up to the time they issue a nonreturn order.
Podľa môjho názoru treba najprv vylúčiť hypotézu, podľa ktorej súdy členského štátu, v ktorom sa dieťa nachádza, požívajú až do vydania rozhodnutia o nevrátaní dieťaťa výlučnú právomoc.
16 — Inasmuch as Articles 12 and 13 of the Convention do not determine jurisdiction but issue instructions to any competent court, and Article 11(1) to (5) of the Regulation refer to those articles.
16 — V rozsahu, v akom články 12 a 13 dohovoru neobsahujú pravidlá o právomoci, ale pokyny určené každému príslušnému súdu a v akom sa článok 11 ods. 1 až 5 nariadenia na nich odvoláva.