natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Therefore, when it stated, in paragraph 82 of that judgment, that in any event, the transactions at issue had the sole purpose of obtaining a tax advantage, it was not establishing that circumstance as a condition for the existence of an abusive practice, but simply pointing out that, in the matter before the referring court in that case, the minimum threshold for classifying a practice as abusive had been passed.
Preto keď v bode 82 toho istého rozsudku uviedol, že predmetné plnenia vo veci samej mali v každom prípade za jediný cieľ získanie daňovej výhody, nestanovil, že takáto okolnosť je podmienkou existencie zneužitia, ale iba zdôraznil, že v spore, ktorý rieši vnútroštátny súd, bola prekročená prinajmenšom minimálna hranica, pri ktorej ide o zneužitie.
The reply to the first question therefore is that the Sixth Directive must be interpreted as meaning that there can be a finding of an abusive practice when the accrual of a tax advantage constitutes the principal aim of the transaction or transactions at issue.
Preto je potrebné odpovedať na prvú položenú otázku tak, že šiesta smernica sa má vykladať v tom zmysle, že o zneužitie ide vtedy, keď snaha o získanie daňovej výhody predstavuje hlavný cieľ predmetného plnenia alebo plnení.
By its second question the referring court asks, in essence, whether, for the purposes of the application of VAT, transactions such as those at issue in the dispute in the main proceedings can be considered to be an abusive practice under the Sixth Directive.
Vo svojej druhej otázke sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či na účely uplatnenia DPH možno také plnenia, o aké ide vo veci samej, považovať za zneužitie, pokiaľ ide o šiestu smernicu.
By way of a preliminary point, it must be recalled that a trader’s choice between exempt transactions and taxable transactions may be based on a range of factors, including tax considerations relating to the VAT system.
Najprv treba pripomenúť, že voľba podnikateľa medzi oslobodenými plneniami a plneniami podliehajúcimi dani sa môže zakladať na množstve prvkov a najmä na úvahách daňovej povahy týkajúcich sa objektívneho režimu DPH.
Where the taxable person chooses one of two transactions, the Sixth Directive does not require him to choose the one which involves paying the highest amount of VAT.
Keď má platiteľ dane možnosť výberu medzi dvoma plneniami, šiesta smernica mu neukladá vybrať si to, ktoré implikuje platbu najvyššieho DPH.
On the contrary, taxpayers may choose to structure their business so as to limit their tax liability (Halifax and Others, paragraph 73).
Naopak, platiteľ dane má právo vybrať si štruktúru svojej činnosti tak, aby obmedzil svoj daňový dlh (rozsudok Halifax a i., už citovaný, bod 73).
Nevertheless, when a transaction involves the supply of a number of services, the question arises whether it should be considered to be a single transaction or as several individual and independent supplies of services requiring separate assessment.
Keď sa však určitá činnosť skladá z viacerých plnení, vzniká otázka, či sa má považovať za jedno plnenie, alebo za viaceré odlišné a nezávislé plnenia, ktoré sa majú posúdiť oddelene.
In that regard it follows from Article 2 of the Sixth Directive that every transaction must normally be regarded as distinct and independent (see CPP, paragraph 29 and Levob Verzerkeringen and OV Bank, paragraph 20).
V tejto súvislosti z článku 2 ods. 1 šiestej smernice vyplýva, že každé plnenie má byť zvyčajne považované za odlišné a nezávislé (pozri rozsudky CPP, už citovaný, bod 29, a Levob Verzekeringen a OV Bank, už citovaný, bod 20).
However, in certain circumstances, several formally distinct services, which could be supplied separately and thus give rise, in turn, to taxation or exemption, must be considered to be a single transaction when they are not independent.
Za určitých okolností však viaceré formálne odlišné plnenia, ktoré môžu byť poskytnuté oddelene a tak viesť buď k zdaneniu, alebo k oslobodeniu od dane, sa musia, ak nie sú nezávislé, považovať za jedno plnenie.
Such is the case for example, where, in the course of a purely objective analysis, it is found that there is a single supply in cases where one or more elements are to be regarded as constituting the principal service, whilst one or more elements are to be regarded, by contrast, as ancillary services which share the tax treatment of the principal service (see, to that effect, CPP, paragraph 30, and Levob Verzerkeringen and OV Bank, paragraph 21).
Tak je to napríklad vtedy, keď sa na základe podľa prinajmenšom objektívnej analýzy konštatuje, že jedno alebo viaceré plnenia tvoria hlavné plnenie, a keď jedno alebo viacero plnení predstavujú jedno alebo viacero vedľajších plnení, ktoré podliehajú rovnakému daňovému režimu ako hlavné plnenie (pozri v tomto zmysle rozsudky CPP, už citovaný, bod 30, ako aj Levob Verzekeringen a OV Bank, už citovaný, bod 21).
In particular, a service must be regarded as ancillary to a principal service if it does not constitute for customers an aim in itself, but a means of better enjoying the principal service supplied (CPP, paragraph 30 and the facts of the dispute in the main proceedings giving rise to that judgment).
Plnenie musí byť považované za vedľajšie plnenie k hlavnému plneniu najmä vtedy, ak pre zákazníkov nepredstavuje cieľ sám osebe, ale je prostriedkom lepšieho využitia hlavného plnenia poskytovateľa (rozsudok CPP, už citovaný, bod 30, ako aj okolnosti sporu vo veci samej, ktoré viedli k vydaniu tohto rozsudku).
It can also be held that there is a single supply where two or more elements or acts supplied by the taxable person to the customer are so closely linked that they form, objectively, a single, indivisible economic supply, which it would be artificial to split (Levob Verzekeringen and OV Bank, paragraph 22).
Takisto možno konštatovať, že ide o jedno plnenie, keď dva alebo viaceré prvky alebo úkony poskytnuté platiteľom dane sú tak úzko zviazané, že objektívne tvoria jedno nerozlučné hospodárske plnenie, ktorého rozčlenenie by bolo neprirodzené (pozri v tomto zmysle rozsudok Levob Verzekeringen a OV Bank, už citovaný, bod 22).
It is for the national court to assess if, the contractual structure of the transaction notwithstanding, the evidence put before the court discloses the characteristics of a single transaction.
Vnútroštátnemu súdu prináleží posúdiť, či zo skutočností, ktoré mu boli predložené, vyplýva, že ide o jedno plnenie, bez ohľadu na zmluvnú štruktúru plnení.
In that context, it may find it necessary to extend its analysis by seeking evidence of indications of the existence of an abusive practice, which is the concept with which the question referred is concerned.
V tejto súvislosti môže byť vedený k tomu, aby rozšíril svoju analýzu prostredníctvom hľadania indícií o existencii zneužitia, čo je pojem, ktorého sa týka prejudiciálna otázka.
The Court, when giving a preliminary ruling, may, where appropriate, provide clarification designed to give the national court guidance in its interpretation (Halifax and Others, paragraph 77).
Súdny dvor pri rozhodovaní o prejudiciálnej otázke môže podľa potreby vydať spresnenia, ktorých cieľom je viesť vnútroštátny súd pri jeho výklade (rozsudok Halifax a i., už citovaný, bod 77).
In the present case, the transactions at issue in the main proceedings, as described by the referring court, have the following characteristics:
V tejto veci je potrebné uviesť, že plnenia, o ktoré ide vo veci samej, ako sú opísané vnútroštátnym súdom, sa vyznačujú týmto:
— the service supplied by the leasing company (IFIM) is subject to a division, the financing element is entrusted to another company (Italservice) to be split into a credit service, an insurance service and a brokerage service;
— samotné plnenie lízingovej spoločnosti (IFIM) je rozdelené, pričom prvok financovania bol zverený inej spoločnosti (Italservice) na účely rozčlenenia na úverové, poisťovacie a sprostredkovateľské plnenia,
In order to assess whether those transactions can be held to constitute an abusive practice, the national court must verify, first, whether the result sought is a tax advantage, the granting of which would be contrary to one or more of the objectives of the Sixth Directive and, then, whether that constituted the principal aim of the contractual approach adopted (see paragraph 42 of this judgment).
Vnútroštátny súd, aby mohol posúdiť, či takéto plnenia môžu byť považované za zneužitie, musí najprv preveriť, či sledovaným výsledkom je daňová výhoda, ktorej poskytnutie by bolo v rozpore s jedným alebo s viacerými cieľmi šiestej smernice, a ďalej, či predstavoval hlavný cieľ prijatého zmluvného riešenia (pozri bod 42 tohto rozsudku).
As regards the first criterion, that court can take into account that the anticipated result is the accrual of a tax advantage linked to the exemption, pursuant to Article 13B(a) and (d) of the Sixth Directive, of the services entrusted to the co-contracting company of the leasing company.
Pokiaľ ide o prvé kritérium, uvedený súd môže zohľadniť, že hľadaný výsledok je získanie daňovej výhody spojenej s oslobodením plnení podľa článku 13 B písm. a) a d) šiestej smernice, ktoré boli lízingovou spoločnosťou zverené spoločnosti, ktorá bola zmluvnou stranou.
That result would appear to be contrary to the objective of Article 11A(1) of the Sixth Directive, namely the taxation of everything which constitutes consideration received or to be received from the customer.
Takýto výsledok sa javí byť v rozpore s cieľom článku 11 A ods. 1 šiestej smernice, teda zdanením všetkého, čo predstavuje protihodnotu, ktorá sa získala alebo získa od užívateľa.
As regards the second criterion, the national court, in the assessment which it must carry out, may take account of the purely artificial nature of the transactions and the links of a legal, economic and/or personal nature between the operators involved (Halifax and Others, paragraph 81), those aspects being such as to demonstrate that the accrual of a tax advantage constitutes the principal aim pursued, notwithstanding the possible existence, in addition, of economic objectives arising from, for example, marketing, organisation or guarantee considerations.
Pokiaľ ide o druhé kritérium, vnútroštátny súd pri posúdení, ktoré má vykonať, môže vziať do úvahy čisto umelý charakter týchto plnení, ako aj právne, ekonomické a/alebo personálne prepojenie medzi predmetnými hospodárskymi subjektmi (rozsudok Halifax a i., už citovaný, bod 81), keďže z takýchto prvkov môže vyplynúť, že získanie daňovej výhody predstavuje hlavný sledovaný cieľ bez ohľadu na prípadnú existenciu okrem iného hospodárskych cieľov inšpirovaných úvahami týkajúcimi sa napríklad marketingu, organizácie a záruk.
Therefore the reply to the second question referred must be that it is for the national court to determine, in light of the ruling on the interpretation of Community law provided by the present judgment, whether, for the purposes of the application of VAT, transactions such as those at issue in the dispute in the main proceedings can be considered to constitute an abusive practice under the Sixth Directive.
Na druhú položenú otázku je teda potrebné odpovedať tak, že prináleží vnútroštátnemu súdu, aby určil, vzhľadom na výkladové prvky uvedené v tomto rozsudku, či na účely uplatnenia DPH možno také plnenia, o aké ide vo veci samej, považovať za zneužitie, pokiaľ ide o šiestu smernicu.
The Sixth Council Directive 77/338/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common System of value added tax: uniform basis of assessment, must be interpreted as meaning that there can be a finding of an abusive practice when the accrual of a tax advantage constitutes the principal aim of the transaction or transactions at issue.
Šiesta smernica Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu — spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia sa má vykladať v tom zmysle, že o zneužitie ide vtedy, keď snaha o získanie daňovej výhody predstavuje hlavný cieľ predmetného plnenia alebo plnení.
It is for the national court to determine, in light of the ruling on the interpretation of Community law provided by the present judgment, whether, for the purposes of the application of VAT, transactions such as those at issue in the dispute in the main proceedings can be considered to constitute an abusive practice under the Sixth Directive.
Prináleží vnútroštátnemu súdu, aby určil, vzhľadom na výkladové prvky uvedené v tomto rozsudku, či na účely uplatnenia dane z pridanej hodnoty možno také plnenia, o aké ide vo veci samej, považovať za zneužitie, pokiaľ ide o šiestu smernicu 77/388.
Case C-498/06
Vec C-498/06
(Reference for a preliminary ruling from the Juzgado de lo Social Único de Algeciras)
(návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný Juzgado de lo Social Único de Algeciras)
(Social policy — Protection of workers in the event of insolvency of the employer — Directive 80/987/EEC amended by Directive 2002/74/EC — First paragraph of Article 3 and Article 10(a) — Compensation for unfair dismissal agreed under an extrajudicial conciliation procedure — Payment guaranteed by the guarantee institution — Payment conditional upon the adoption of a judicial decision — Principles of equality and non-discrimination)
„Sociálna politika — Ochrana zamestnancov v prípade platobnej neschopnosti zamestnávateľa — Smernica 80/987/EHS, zmenená a doplnená smernicou 2002/74/ES — Článok 3 prvý odsek a článok 10 písm. a) — Náhrada škody za neplatné prepustenie dohodnutá v konaní o mimosúdnom zmieri — Platba zabezpečená záručnou inštitúciou — Platba podmienená prijatím súdneho rozhodnutia — Zásady rovnosti a zákazu diskriminácie“
Judgment of the Court (Fourth Chamber), 21 February 2008 . . . . . .
Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 21. februára 2008 . . . . . . . . .
Social policy — Approximation of laws — Protection of workers in the event of insolvency of the employer — Directive 80/987
Sociálna politika — Aproximácia právnych predpisov — Ochrana zamestnancov v prípade platobnej neschopnosti zamestnávateľa — Smernica 80/987
(Council Directive 80/987, as amended by Directive 2002/74, Art. 3, first para., and 10(a))
[Smernica Rady 80/987, zmenená a doplnená smernicou 2002/74, článok 3 prvý odsek a článok 10 písm. a)]
SUMMARY — CASE C-498/06 extrajudicial conciliation settlement and such exclusion, objectively justified, constitutes a measure necessary to avoid abuses within the meaning of Article 10(a) of that directive.
ABSTRAKT — VEC C-498/06 objektívne odôvodnené, predstavuje nevyhnutné opatrenie na predchádzanie zneužívaniu v zmysle článku 10 písm. a) tej istej smernice.
The first paragraph of Article 3 of Directive 80/987, relating to the protection of employees in the event of the insolvency of their employer, as amended by Directive 2002/74, is to be interpreted as meaning that a Member State has the power to exclude compensation granted for unfair dismissal from the payment guarantee of the guarantee institutions pursuant to that provision where they have been recognised by an
Článok 3 prvý odsek smernice 80/987/EHS o ochrane zamestnancov v prípade platobnej neschopnosti ich zamestnávateľa, zmenenej a doplnenej smernicou 2002/74, sa má vykladať v tom zmysle, že členský štát má podľa tohto ustanovenia možnosť vylúčiť náhrady škody priznané za neplatné prepustenie zo záruky vyplatenia zabezpečovanej záručnou inštitúciou, ak boli priznané mimosúdnym zmierom, a takéto vylúčenie,
44, operative part)
(pozri bod 44 a výrok)
JUDGMENT OF THE COURT (Fourth Chamber)21 February 2008 *
ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (štvrtá komora) z 21. februára 2008 *
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Juzgado de lo Social Único de Algeciras (Spain), made by decision of 18 September 2006, received at the Court on 7 December 2006, in the proceedings
Vo veci C-498/06, ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa člán ku 234 ES, podaný rozhodnutím Juzgado de lo Social Único de Algeciras (Španielsko) z 18. septembra 2006 a doručený Súdnemu dvoru 7. decembra 2006, ktorý súvisí s konaním:
THE COURT (Fourth Chamber), composed of K. Lenaerts, President of the Chamber, G. Arestis, R. Silva de Lapuerta, E. Juhász and T. von Danwitz (Rapporteur), Judges,
SÚDNY DVOR (štvrtá komora), v zložení: predseda štvrtej komory K. Lenaerts, sudcovia G. Arestis, R. Silva de Lapuerta, E. Juhász a T. von Danwitz (spravodajca),
* Language of the case: Spanish.
* Jazyk konania: španielčina.
Advocate General: M. Poiares Maduro, Registrar: M. Ferreira, Principal Administrator, having regard to the written procedure and further to the hearing on 22 November 2007, after considering the observations submitted on behalf of:
2008 — VEC C-498/06 generálny advokát: M. Poiares Maduro, tajomník: M. Ferreira, hlavná referentka, so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní z 22. novembra 2007, so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
— the Spanish Government, by J. Rodríguez Cárcamo and B. Plaza Cruz, acting as Agents,
— španielska vláda, v zastúpení: J. Rodríguez Cárcamo a B. Plaza Cruz, splnomocnení zástupcovia,
— the Commission of the European Communities, by J. Enegren and R. Vidal Puig, acting as Agents, having decided, after hearing the Advocate General, to proceed to judgment without an Opinion, gives the following
— Komisia Európskych spoločenstiev, v zastúpení: J. Enegren a R. Vidal Puig, splnomocnení zástupcovia, so zreteľom na rozhodnutie prijaté po vypočutí generálneho advokáta, že vec bude prejednaná bez jeho návrhov, vyhlásil tento
This reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of Council Directive 80/987/EEC of 20 October 1980 relating to the protection of employees in the
Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu smernice Rady 80/987/EHS z 20. októbra 1980 o ochrane zamestnancov pri platobnej neschopnosti
10, ‘Directive 80/987’).
261, ďalej len „smernica 80/987“).
The reference was made in the context of proceedings between Ms Robledillo Núñez and Fondo de Garantía Salarial (Wages Guarantee Fund, ‘Fogasa’) concerning its refusal to pay her, by virtue of its secondary liability, compensation for unfair dismissal, that payment having been agreed under an extrajudicial conciliation settlement between Ms Robledillo Núñez and her employer.
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi pani Robledillovou Núñezovou a Fondo de Garantía Salarial (Garančný mzdový fond, ďalej len „Fogasa“) týkajúceho sa odmietnutia Fogasy vyplatiť z dôvodu subsidiárnej zodpovednosti náhradu škody dotknutej osobe za neplatné prepustenie, ktorého predmetom bola pani Robledillo Núñez, keď sa vyplatenie tejto náhrady uvádzalo v dohode o mimosúdnom zmieri uzavretej medzi pani Robledillovou Núñezovou a jej zamestnávateľom.
Article 1(1) of Directive 80/987 provides that ‘[t]his Directive shall apply to employees’ claims arising from contracts of employment or employment relationships and existing against employers who are in a state of insolvency within the meaning of Article 2(1)’.
Článok 1 ods. 1 smernice 80/987 stanovuje, že „táto smernica sa uplatňuje na nároky zamestnancov vyplývajúce z pracovnoprávnych zmlúv alebo pracovnoprávnych vzťahov voči zamestnávateľom, ktorí sa nachádzajú v platobnej neschopnosti v zmysle článku 2 ods. 1“.
Article 2(2) of Directive 80/987 states that the Directive is without prejudice to national law as regards the definition of the terms ‘employee’, ‘employer’, ‘pay’, ‘right conferring immediate entitlement’ and ‘right conferring prospective entitlement’.
Článok 2 ods. 2 predmetnej smernice spresňuje, že táto smernica sa nedotýka vnútroštátnych predpisov v súvislosti s definíciou pojmov „zamestnanec“, „zamestnávateľ“, „odmena“, „právo zakladajúce okamžitý nárok“ a „právo zakladajúce budúci nárok“.
2008 — CASE C-498/06
2008 — VEC C-498/06
The first paragraph of Article 3 of Directive 80/987 provides:
Článok 3 prvý odsek smernice 80/987 stanovuje:
‘Member States shall take the measures necessary to ensure that guarantee institutions guarantee, subject to Article 4, payment of employees’ outstanding claims resulting from contracts of employment or employment relationships, including, where provided for by national law, severance pay on termination of employment relationships.’
„Členské štáty prijmú potrebné opatrenia, ktorými zabezpečia, že záručné inštitúcie zaručia, podľa článku 4 [s výhradou ustanovení článku 4 — neoficiálny preklad], výplatu neuspokojených nárokov zamestnancov vyplývajúcich z pracovnoprávnych zmlúv alebo pracovnoprávnych vzťahov vrátane, ak to ustanovujú vnútroštátne predpisy, výplaty odstupného [náhrady škody — neoficiálny preklad] pri skončení pracovnoprávnych vzťahov.“
Article 10(a) and (b) of Directive 80/987 provides:
Článok 10 písm. a) a b) smernice 80/987 stanovuje:
(b) to refuse or reduce the liability referred to in Article 3 or the guarantee obligation referred to in Article 7 if it appears that fulfilment of the obligation is unjustifiable because of the existence of special links between the employee and the employer and of common interests resulting in collusion between them.’
„Táto smernica nemá vplyv na možnosť členských štátov: a) prijímať nevyhnutné opatrenia, aby sa predišlo zneužívaniu; b) odmietnuť alebo obmedziť zodpovednosť uvedenú v článku 3 alebo záručnú povinnosť uvedenú v článku 7, ak sa ukáže, že plnenie tejto povinnosti nie je opodstatnené vzhľadom na existenciu osobitých väzieb medzi zamestnancom a zamestnávateľom a spoločných záujmov, vedúcich ku kolúzii medzi nimi.“
According to Article 3, Directive 2002/74 came into force on 8 October 2002.
Podľa svojho článku 3 smernica 2002/74 nadobudla účinnosť 8. októbra 2002.
Spanish legislation
Španielska právna úprava
The claims for which Fogasa is responsible
Nároky, ktoré preberá Fogasa
Article 33(1) of Legislative Royal Decree 1/1995 approving the amended text of the Workers’ Statute (Estatuto de los Trabajadores) of 24 March 1995 (BOE No 75 of 29 March 1995, p.
Článok 33 ods. 1 kráľovského legislatívneho dekrétu č. 1/1995 z 24. marca 1995 o schválení novelizovaného znenia zákona o štatúte pracovníkov (Estatuto de los Trabajadores) z 24. marca 1995 (BOE č. 75 z 29. marca 1995, s.
9654), in the version in force from 14 December 2002 (‘the Workers’ Statute’), provides:
9654) v jeho znení účinnom od 14. decembra 2002 (ďalej len „štatút pracovníkov“) stanovuje:
‘The Wages Guarantee Fund … shall pay to workers the remuneration owed to them in the event of insolvency, suspension of payments, bankruptcy or judicial administration of their employers.
„Garančný mzdový fond… vypláca pracovníkom sumy miezd, ktoré im neboli vyplatené v prípade platobnej neschopnosti, pozastavenia platieb, úpadku alebo núteného vyrovnania podnikateľov.
For the purposes of the preceding subparagraph, remuneration shall include the amount which a conciliation settlement or a judicial decision recognises as such on the basis of the definition laid down in Article 26(1), as well as “salarios de tramitación” [wages for the period between the dismissal and disposal of proceedings] in the cases laid down by the Law …’
Na účely predchádzajúceho pododseku sa za mzdu považuje suma uznaná za mzdu v zmieri alebo súdnom rozhodnutí na základe akéhokoľvek dôvodu podľa článku 26 ods. 1, ako aj ‚salarios de tramitación‘ v prípadoch uvádzaných zákonom…“
Article 33(2) of the Workers’ Statute, in the version resulting from Law 60/1997 of 19 December 1997 (BOE No 304 of 20 December 1997, p.
Článok 33 ods. 2 štatútu pracovníkov v znení vyplývajúcom zo zákona 60/1997 z 19. decembra 1997 (BOE č. 304 z 20. decembra 1997, s. 37453) stanovoval: