natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The United Kingdom Government moreover confirmed at the oral hearing that it does not levy any social security contributions on income received by the person concerned on its territory.
Vláda Spojeného kráľovstva na pojednávaní napokon potvrdila, že Spojené kráľovstvo nevyberá žiadne poistné na sociálne zabezpečenie z príjmov, ktoré pán Derouin dosiahol na jeho území.
Concerning, second, the applicability of Regulation No 1408/71 to the CSG and the CRDS, the Court has held that those contributions fall within the scope of that regulation.
Pokiaľ ide v druhom rade o uplatniteľnosť nariadenia č. 1408/71 na CSG a na CRDS, Súdny dvor rozhodol, že tieto príspevky patria do pôsobnosti tohto nariadenia.
The Court essentially found that it could not agree with the proposition that, since the CSG and the CRDS are really to be categorised as taxes, they fall outside the scope of the regulation.
Súdny dvor dospel k záveru, že nemožno prijať tvrdenie, podľa ktorého sa CSG a CRDS vzhľadom na to, že sú v skutočnosti kvalifikované ako dane, nachádzajú mimo rozsah pôsobnosti tohto nariadenia.
Moreover, it should be noted that the question referred by the national court assumes that the contributions at issue fall within the scope of Regulation No 1408/71.
Napokon treba uviesť, že otázka položená vnútroštátnym súdom vychádza v zásade z toho, že predmetné príspevky do pôsobnosti nariadenia č. 1408/71 patria.
In addition, the Court held that Community law does not detract from the power of the Member States to organise their social security systems (see Case C-385/99 Müller-Fauré and van Riet [2003] ECR I-4509, paragraph 100 and the caselaw cited).
Okrem toho Súdny dvor rozhodol, že právo Spoločenstva nezasahuje do právomoci členských štátov organizovať svoje systémy sociálneho zabezpečenia (pozri rozsudok z 13. mája 2003, Müller-Fauré a van Riet, C-385/99, Zb. s. I-4509, bod 100 a citovanú judikatúru).
Concerning more specifically the determination of the tax base for social contributions, according to settled caselaw, in the absence of harmonisation at Community level, it is for the legislation of the Member State concerned to determine the income to be taken into account when calculating those contributions (see, to that effect, Nikula, paragraph 24 and the caselaw cited).
Pokiaľ ide konkrétnejšie o určenie vymeriavacieho základu sociálnych príspevkov, z ustálenej judikatúry vyplýva, že v prípade neexistencie harmonizácie na úrovni Spoločenstva prináleží právnej úprave každého členského štátu, aby stanovila príjmy, ktoré sa zohľadnia pri výpočte týchto príspevkov (pozri v tomto zmysle rozsudok Nikula, už citovaný, bod 24 a citovanú judikatúru).
The power of Member States is thus not unlimited, since they are, in particular, required to respect the spirit and the principles of Regulation No 1408/71, including the single State principle applicable to social secu-
Právomoc členských štátov teda nie je neobmedzená, pretože členské štáty majú najmä povinnosť rešpektovať duch a zásady nariadenia č. 1408/71, medzi ktoré patrí zásada, že v oblasti sociálneho zabezpečenia
2008 — CASE C-103/06 rity, to ensure that a person is not penalised for exercising his right to free movement and to satisfy themselves that the system thus created does not deprive that person of social protection.
2008 — VEC C-103/06 sa uplatňujú právne predpisy jediného štátu, majú dohliadať na to, aby určitá osoba nebola znevýhodnená za výkon svojho práva na voľný pohyb, a zabezpečiť, že takto vytvorený systém neupiera tejto osobe sociálnu ochranu.
Thus, it follows, from all the caselaw cited at paragraphs 23 to 25 above that, since Regulation No 1408/71 is a means of coordination and not of harmonisation, Member States have the power to determine the tax base for contributions such as the CGS and the CRDS.
Z judikatúry uvedenej v bodoch 23 až 25 tohto rozsudku ako celku teda vyplýva, že vzhľadom na to, že nariadenie č. 1408/71 je koordinačným a nie harmonizačným nástrojom, majú členské štáty právomoc upraviť vymeriavací základ takých príspevkov, akými sú CGS a CRDS.
As a result, as Community law now stands, a Member State is entitled to forgo, unilaterally or in the context of tax treaty such as the Double Taxation Convention, the inclusion in the tax base for contributions such as the CSG and the CRDS of income earned in another Member State by a resident selfemployed person in a situation such as that of the applicant in the main proceedings.
Z toho vyplýva, že za súčasného stavu práva Spoločenstva je členský štát oprávnený jednostranne alebo v rámci dohody v daňovej oblasti, akou je dvojstranná dohoda, nezahrňovať do vymeriavacieho základu príspevkov, akými sú CSG a CRDS, príjmy dosiahnuté v inom členskom štáte samostatne zárobkovo činnou osobou s bydliskom v tomto štáte, ktorá sa nachádza v takej situácii ako žalobca vo veci samej.
Although it is established that no provision of Regulation No 1408/71 prohibits a Member State from calculating the amount of the social contributions of a resident on the basis of his total income (see, to that effect, Nikula, paragraph 31), clearly no provision of that regulation requires it to do so.
Aj keď je nesporné, že žiadne ustanovenie nariadenia č. 1408/71 nezakazuje členskému štátu vypočítať výšku sociálnych príspevkov osoby, ktorá v ňom má bydlisko, zo všetkých jej príjmov (pozri v tomto zmysle rozsudok Nikula, už citovaný, bod 31), treba konštatovať, že žiadne ustanovenie uvedeného nariadenia ho k tomu nezaväzuje.
In that regard, it must be noted that, contrary to the arguments put forward at the oral hearing by Urssaf, the United Kingdom Government and the Commission of the European Communities, to the effect that the doctrine derived from the judgment in Case C-249/04 Allard [2005] ECR I-4535 obliges Member States as a matter of principle, to include in the tax base for social contributions income earned by persons in a situation such as Mr Derouin’s, that doctrine is not capable of being applied to such a situation.
V tomto ohľade treba zdôrazniť, že v rozpore s tvrdením, ktoré počas ústnej časti konania uvádzali Urssaf, vláda Spojeného kráľovstva a Komisia Európskych spoločenstiev, že riešenie vyplývajúce z rozsudku z 26. mája 2005, Allard (C-249/04, Zb. s. I-4535), v zásade ukladá členským štátom, aby do vymeriavacieho základu sociálnych príspevkov zahrnuli všetky príjmy, ktoré dosiahla osoba nachádzajúca sa v takej situácii ako pán Derouin, nemožno uvedené riešenie na danú situáciu uplatniť.
On the facts of Allard, the Member State of residence of the person concerned chose to include in the tax base for social contributions all the income earned by him both on its territory and on that of another Member State, as it was authorised to do so by Regulation No 1408/71.
V rámci veci, v ktorej bol vydaný už citovaný rozsudok Allard, sa totiž členský štát, v ktorom mala dotknutá osoba bydlisko, rozhodol zahrnúť do vymeriavacieho základu sociálnych príspevkov všetky príjmy dosiahnuté danou osobou tak na jeho území, ako aj na území iného členského štátu, ako mu to umožňuje nariadenie č. 1408/71.
Given the context, the Court held that, in accordance with the national legislation applicable pursuant to the conflict of law rules of that regulation, the social contributions payable by the person concerned should be calculated taking into account his total income.
S ohľadom na tento kontext Súdny dvor rozhodol, že v súlade s vnútroštátnou právnou úpravou uplatniteľnou na základe kolíznych noriem stanovených v tomto nariadení musia byť sociálne príspevky, ktoré je dotknutá osoba povinná zaplatiť, vypočítané zo všetkých príjmov tejto osoby.
Therefore, the solution adopted by the Court in the judgment in Allard cannot be applied in a context such as that in the case in the main proceedings, where the exclusion of the foreign source income from the tax base for social contributions concerned results from the provisions of the applicable national law.
Vzhľadom na to nemožno riešenie, ku ktorému dospel Súdny dvor v citovanom rozsudku Allard, uplatniť v kontexte prejednávanej veci, kde vylúčenie príjmov zo zahraničných zdrojov z vymeriavacieho základu predmetných sociálnych príspevkov vyplýva z ustanovení uplatniteľného vnútroštátneho práva.
It must, however, be stated that the exclusion from the tax base for social security contributions of a worker’s foreign source income cannot affect the worker’s right to receive all of the benefits provided for that the applicable legislation.
Je však potrebné zdôrazniť, že vylúčenie príjmov pracovníka pochádzajúcich zo zahraničných zdrojov z vymeriavacieho základu príspevkov na sociálne zabezpečenie nemôže ovplyvniť právo tohto pracovníka byť príjemcom všetkých dávok, ktoré uplatniteľné predpisy upravujú.
It is for the national court to determine whether such is actually the case in the situation at issue in the main proceedings.
Vnútroštátnemu súdu prináleží presvedčiť sa o tom, či to tak skutočne je v situácii, ktorá je predmetom prejednávanej veci.
Having regard to all of the foregoing, the answer to the question referred must be that Regulation No 1408/71 is to be interpreted as meaning that it does not preclude a Member State whose social legislation is alone applicable to a resident selfemployed worker, from excluding from the tax base for contributions such as the CSG and the CRDS income earned by the worker in another Member State, by application, in particular, of a convention for the avoidance of double taxation with respect to taxes on income.
Zo všetkých predchádzajúcich úvah vyplýva, že na položenú otázku je potrebné odpovedať tak, že nariadenie č. 1408/71 treba vykladať v tom zmysle, že nebráni členskému štátu, ktorého právne predpisy v oblasti sociálneho zabezpečenia sú jedinou právnou úpravou uplatniteľnou na samostatne zárobkovo činnú osobu, ktorá v ňom má bydlisko, aby najmä na základe dohody o zamedzení dvojitého zdanenia v oblasti daní z príjmov vylúčil príjmy, ktoré uvedená osoba dosiahla v inom členskom štáte, z vymeriavacieho základu takých príspevkov, akými sú CSG a CRDS.
Council Regulation (EEC) No 1408/71 of 14 June 1971 on the application of social security schemes to employed persons, selfemployed persons and to members of their families moving within the Community, in the version amended and updated by Council Regulation (EC) No 307/1999 of 8 February 1999, is to be interpreted as meaning that it does not preclude a Member State whose social legislation is alone applicable to a resident selfemployed worker, from excluding from the tax base for contributions such as the General Social Contribution and the Social Debt Repayment Contribution income earned by the worker in another Member State, by application, in particular, of a convention for the avoidance of double taxation with respect to taxes on income.
Nariadenie Rady (EHS) č. 1408/71 zo 14. júna 1971 o uplatňovaní systémov sociálneho zabezpečenia na zamestnancov, samostatne zárobkovo činné osoby a ich rodinných príslušníkov, ktorí sa pohybujú v rámci spoločenstva, v znení zmenenom, doplnenom a aktualizovanom nariadením Rady (ES) č. 307/1999 z 8. februára 1999, treba vykladať v tom zmysle, že nebráni členskému štátu, ktorého právne predpisy v oblasti sociálneho zabezpečenia sú jedinou právnou úpravou uplatniteľnou na samostatne zárobkovo činnú osobu, ktorá v ňom má bydlisko, aby najmä na základe dohody o zamedzení dvojitého zdanenia v oblasti daní z príjmov vylúčil príjmy, ktoré uvedená osoba dosiahla v inom členskom štáte, z vymeriavacieho základu príspevkov, akými sú všeobecný sociálny príspevok a príspevok na úhradu sociálneho dlhu.
Case C-230/06
Vec C-230/06
Militzer & Münch GmbH v Ministero delle Finanze (Reference for a preliminary ruling from the Corte suprema di cassazione)
Militzer & Münch GmbH proti Ministero delle Finanze (návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný Corte suprema di cassazione)
(Customs union — Community transit — Recovery of a customs debt — Competent Member State — Proof of the regularity of the operation or of the place of the offence — Timelimits — Liability of the principal)
„Colná únia — Tranzit Spoločenstva — Vyberanie colného dlhu — Príslušný členský štát — Dôkaz o zákonnosti operácie alebo o mieste priestupku — Lehoty — Zodpovednosť hlavného zodpovedného“
Judgment of the Court (Third Chamber), 3 April 2008 . . . . . . . . . . . .
Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 3. apríla 2008
Preliminary rulings — Jurisdiction of the Court (Art. 234 EC)
Prejudiciálne otázky — Právomoc Súdneho dvora (Článok 234 ES)
Free movement of goods — Community transit — External Community transit — Offences or irregularities
Voľný pohyb tovaru — Tranzit Spoločenstva — Vonkajší tranzit Spoločenstva — Priestupky alebo nezrovnalosti
(Council Regulation No 2913/92, Arts 203(1) and 215(1); Commission Regulation No 2454/93, Arts 378 and 379)
(Nariadenie Rady č. 2913/92, článok 203 ods. 1 a článok 215 ods. 1; nariadenie Komisie č. 2454/93, články 378 a 379)
(Commission Regulation No 2454/93, Art. 378 and 379(1) and (2))
(Nariadenie Komisie č. 2454/93, článok 378 a článok 379 ods. 1 a 2)
(Council Regulation No 2913/92, Art. 239; Commission Regulation No 2454/93, Arts 899 to 905)
(Nariadenie Rady č. 2913/92, článok 239; nariadenie Komisie č. 2454/93, články 899 až 905)
In order to provide a satisfactory answer to the national court which has referred a question to it, the Court of Justice may deem it necessary to consider provisions of Community law to which the national court has not referred in its question.
S cieľom poskytnúť súdu, ktorý položil prejudiciálnu otázku, užitočnú odpoveď, môže Súdny dvor vziať do úvahy aj ustanovenia práva Spoločenstva, o ktoré sa vnútroštátny súd vo svojej otázke neopieral.
In order to verify whether the Member State which recovered customs duties has jurisdiction, it is for the national court to determine whether, at the time when it came to light that the consignment had not been presented at the office of destination, it was possible to establish the place where the offence or irregularity occurred.
S cieľom preskúmať príslušnosť členského štátu, ktorý vybral clo, prináleží vnútroštátnemu súdu preveriť, či v čase, keď sa zistilo, že zásielka nebola predložená colnému úradu určenia, bolo možné zistiť miesto spáchania priestupku alebo nezrovnalosti.
If that is the case, the Member State in which the first offence or irregularity capable of being classified as a removal from customs surveillance was committed can be identified as the State with jurisdiction to recover the customs debt, pursuant to Articles 203(1) and 215(1) of Regulation No 2913/92 establishing the Community Customs Code.
Ak je to tak, potom ustanovenia článku 203 ods. 1 a článku 215 ods. 1 nariadenia č. 2913/92, ktorým sa ustanovuje Colný kódex spoločenstva, umožňujú určiť za príslušný na vybratie colného dlhu členský štát, na ktorého území bol spáchaný prvý priestupok alebo prvá nezrovnalosť, ktoré môžu byť považované za odňatie spod colného dohľadu.
On the other hand, if the place where the offence or irregularity was committed cannot be thus established, the Member State to which the office of departure belongs has jurisdiction to recover the customs duties, in accordance with Articles 378 and 379 of Regulation No 2454/93 laying down provisions for the implementation of Regulation No 2913/92.
Naopak, ak nemožno zistiť miesto priestupku alebo nezrovnalosti, potom je na vybratie cla podľa člán -kov 378 a 379 nariadenia č. 2454/93, ktorým sa vykonáva nariadenie č. 2913/92, príslušný členský štát, ktorému patrí colný úrad odoslania.
Article 378(1) of the implementing regulation provides that, without prejudice to the rules on the determination of the place where a customs debt is incurred, laid down in Article 215 of the Customs Code, where a consignment has not been presented at the office of destination and the place of the offence or irregularity cannot be established, such offence or irregularity is deemed to have been committed in the Member State to which the office of departure belongs or in the Member State to which the office of transit at the point of entry into the Community belongs, to which a transit advice note has been given, unless within the period laid down in Article 379(2) of the implementing regulation, proof of the regularity of the transit operation or of the
Článok 378 ods. 1 vykonávacieho nariadenia totiž stanovuje, že ak zásielka nie je predložená colnému úradu určenia a miesto, kde došlo k priestupku alebo nezrovnalosti, nemožno určiť, potom sa bez toho, aby boli dotknuté ustanovenia článku 215 colného kódexu o určení miesta vzniku colného dlhu, za miesto tohto priestupku alebo tejto nezrovnalosti považuje miesto v členskom štáte, v ktorom sa nachádza colný úrad odoslania, alebo miesto v členskom štáte, v ktorom sa nachádza hraničný colný úrad v mieste vstupu do Spoločenstva, ktorému bolo odovzdané oznámenie o prestupe hranice, pokiaľ v lehote stanovenej v článku 379 ods. 2 vykonávacieho nariadenia nebol predložený dôkaz o zákonnosti tranzitnej operácie alebo o mieste, kde skutočne došlo k priestupku alebo nezrovnalosti (rozsudok
MILITZER & MÜNCH place where the offence or irregularity was actually committed is furnished. (see paras 30, 36, operative part 1)
MILITZER & MÜNCH z 20. januára 2005, Honeywell Aerospace, C-300/03, Zb. s. I-689, bod 21). (pozri body 30, 36, bod 1 výroku)
Where a consignment has not been presented at the office of destination and the place of the offence or irregularity cannot be established, it is for the office of departure alone to make the notification required within the 11-month and 3-month timelimits laid down by Article 379(1) and (2) of Regulation No 2454/93 laying down provisions for the implementation of Regulation No 2913/92.
Ak zásielka nebola predložená colnému úradu určenia a ak nie je možné zistiť miesto priestupku alebo nezrovnalosti, je výlučnou povinnosťou colného úradu odoslania zaslať stanovené oznámenie pri dodržaní lehôt jedenástich mesiacov a troch mesiacov uvedených v článku 379 ods. 1 a 2 nariadenia č. 2454/93, ktorým sa vykonáva nariadenie č. 2913/92.
(see paras 41, 42, operative part 2) clearance agent.
(pozri body 41, 42, bod 2 výroku)
The principal, in his capacity as holder under the external Community transit procedure, is the debtor of the customs debt arising from the failure to observe the provisions governing that procedure.
Hlavný zodpovedný ako držiteľ režimu vonkajšieho tranzitu Spoločenstva je totiž dlžníkom colného dlhu vyplývajúceho z nedodržania ustanovení o tomto režime.
The liability thus imposed is intended to ensure the diligent and uniform application of the provisions relating to the recovery of customs debts in order to protect the financial interests of the Community and its Member States.
Cieľom zverenej zodpovednosti je teda zabezpečiť riadne a jednotné uplatňovanie ustanovení upravujúcich vyberanie colného dlhu v záujme ochrany finančných záujmov Spoločenstva a členských štátov.
Similarly, nor is the fact that the principal acted in good faith and that the breach of the external Community transit procedure was the result of a forgery in which he had no part capable of constituting an infringement of the principle of proportionality.
Rovnako skutočnosť, že hlavný zodpovedný konal v dobrej viere a že priestupok v režime vonkajšieho tranzitu Spoločenstva je výsledkom podvodu, ktorý hlavný zodpovedný nespáchal, absolútne neporušuje zásadu proporcionality.
If that were the case, the principal would no longer have so great an incentive to ensure that transit operations were properly conducted.
Ak by to tak bolo, potom by hlavný zodpovedný nemal silnú motiváciu zabezpečiť riadny priebeh tranzitných operácií.
However, where the customs debt arises as a result of circumstances in which neither deception nor obvious negligence may be attributed to the principal, Article 239 of Regulation No 2913/92 establishing the Community Customs Code, which is a general equitable provision, permits the principal to apply for the remission of duties.
Je potrebné však pripomenúť, že ak vznik colného dlhu nebol zapríčinený ani podvodom, ani hrubou nedbanlivosťou zo strany hlavného zodpovedného, článok 239 nariadenia č. 2913/92, ktorým sa ustanovuje Colný kódex spoločenstva, ktorý predstavuje všeobecné ustanovenie o spravodlivom zaobchádzaní, umožňuje hlavnému zodpovednému požiadať o odpustenie cla.
To that end, Articles 899 to 905 of Regulation No 2454/93 laying down provisions for the implementation of the Customs Code provide for a procedure for administrative cooperation between the customs authorities and the Commission.
V tejto súvislosti články 899 až 905 nariadenia č. 2454/93, ktorým sa vykonáva nariadenie, ktorým sa ustanovuje Colný kódex, zavádzajú postup administratívnej spolupráce medzi colnými orgánmi a Komisiou.
It is not contrary to the principle of proportionality to hold a customs clearance agent, in his capacity as principal, liable for a customs debt, regardless of the extent of that debt in relation to the fees he receives when acting as customs
Skutočnosť, že odosielateľovi v colných veciach ako hlavnému zodpovednému je pripisovaná zodpovednosť za colný dlh, bez ohľadu na výšku tohto dlhu vo vzťahu k odmene, ktorú dostane, keďže koná ako odosielateľ v colných veciach, nie je v rozpore so zásadou proporcionality.
(see paras 48-51, operative part 3)
(pozri body 48 — 51, bod 3 výroku)
2008 — CASE C-230/06
2008 — VEC C-230/06
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Corte suprema di cassazione (Italy), made by decision of 12 January 2006, received at the Court on 22 May 2006, in the proceedings
Vo veci C-230/06, ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 234 ES, podaný rozhodnutím Corte suprema di cassazione (Taliansko) z 12. januára 2006 a doručený Súdnemu dvoru 22. mája 2006, ktorý súvisí s konaním:
— Militzer & Münch GmbH, by W. Wielander, Rechtsanwalt, — the Italian Government, by I.M. Braguglia, acting as Agent, and G. Albenzio, avvocato dello Stato,
MILITZER & MÜNCH generálna advokátka: V. Trstenjak, tajomník: B. Fülöp, referent, so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní zo 6. decembra 2007, so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili: — Militzer & Münch GmbH, v zastúpení: W. Wielander, Rechtsanwalt, — talianska vláda, v zastúpení: I. M. Braguglia, splnomocnený zástupca, za právnej pomoci G. Albenzio, avvocato dello Stato,
— the Commission of the European Communities, by J. Hottiaux and C. Zadra, acting as Agents, having decided, after hearing the Advocate General, to proceed to judgment without an Opinion, gives the following
— Komisia Európskych spoločenstiev, v zastúpení: J. Hottiaux a C. Zadra, splnomocnení zástupcovia, so zreteľom na rozhodnutie prijaté po vypočutí generálnej advokátky, že vec bude prejednávaná bez jej návrhov, vyhlásil tento
This reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of Article 215 of Council Regulation (EEC) No 2913/92 of 12 October 1992 establishing the Commu-
Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 215 nariadenia Rady (EHS) č. 2913/92 z 12. októbra 1992, ktorým sa ustanovuje Colný kódex spoločenstva
2008 — CASE C-230/06 nity Customs Code (OJ 1992 L 302, p.
2008 — VEC C-230/06
1) (‘the implementing regulation’) and the application of the principle of proportionality.
3, ďalej len „vykonávacie nariadenie“), ako aj uplatňovania zásady proporcionality.
The reference was made in proceedings between Militzer & Münch GmbH (‘M & M’) and the Ministero delle Finanze (Ministry of Finance) concerning the recovery of customs duties. Legal context
Tento návrh bol predložený v rámci sporu medzi Militzer & Münch GmbH (ďalej len „M & M“) a ministero delle Finanze vo veci vybratia cla. Právny rámec
Article 96 of the Customs Code provides as follows:
Podľa článku 96 colného kódexu:
(a) production of the goods intact at the customs office of destination by the prescribed timelimit and with due observance of the measures adopted by the customs authorities to ensure identification;
Je zodpovedný za: a) predloženie tovaru v stanovenej lehote colnému úradu určenia v nezmenenom stave a zároveň za dodržanie opatrení prijatých colnými orgánmi k identifikácii tovaru; b) dodržiavanie predpisov vzťahujúcich sa na tranzitný režim spoločenstva.