natgillin/translations-raw huggingface dataset:
SUMMARY — CASE C-127/08 already lawfully resident in the territory of another Member State.
ABSTRAKT — VEC C-127/08 členovia jeho rodiny už nelegálne zdržiavajú na území iného členského štátu.
the Union and their family members to move and reside freely within the territory of the Member States amending Regulation No 1612/68 and repealing Directives 64/221, 68/360, 72/194, 73/148, 75/34, 75/35, 90/364, 90/365 and 93/96, the entry and residence of nationals of nonmember countries who are family members of a Union citizen in the Member State in which that citizen has exercised his right of freedom of movement, including where the family members were not already lawfully resident in another Member State.
rodinných príslušníkov voľne sa pohybovať a zdržiavať sa v rámci územia členských štátov, ktorá mení a dopĺňa nariadenie č. 1612/68 a ruší smernice 64/221, 68/360, 72/194, 73/148, 75/34, 75/35, 90/364, 90/365 a 93/96, vstup a pobyt štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sú rodinnými príslušníkmi občana Únie, v členskom štáte, kde vykonal tento občan Únie svoje právo voľného pohybu, a to aj pokiaľ sa členovia jeho rodiny už zdržiavali v inom členskom štáte nelegálne.
Consequently, the interpretation that the Member States retain exclusive competence, subject to Title IV of Part Three of the Treaty, to regulate the first access to Community territory of family members of a Union citizen who are nationals of nonmember countries must be rejected.
Preto treba odmietnuť analýzu, podľa ktorej majú členské štáty výlučnú právomoc, s výnimkou hlavy IV tretej časti Zmluvy, na upravenie prvého vstupu rodinných príslušníkov občana Únie, ktorí sú štátnymi príslušníkmi tretích krajín, na územie Spoločenstva.
Within the competence conferred on it by Articles 18(2) EC, 40 EC, 44 EC and 52 EC — on the basis of which Direct- ive 2004/38 inter alia was adopted — the Community legislature can regulate the conditions of entry and residence of the family members of a Union citizen in the territory of the Member States, where the fact that it is impossible for the Union citizen to be accompanied or joined by his family in the host Member State would be such as to interfere with his freedom of movement by discouraging him from exercising his rights of entry into and residence in that Member State.
V rámci právomoci, ktorá je mu priznaná článkom 18 ods. 2 ES a článkami 40 ES, 44 ES a 52 ES — na základe ktorých bola prijatá najmä smernica 2004/38 — normotvorca Spoločenstva totiž môže upraviť podmienky vstupu a pobytu rodinných príslušníkov občana Únie na území členských štátov v prípade, že by skutočnosť, že rodina občana Únie ho v hostiteľskom členskom nemôže sprevádzať alebo sa tu k nemu pripojiť, znamenala ohrozenie jeho slobody pohybu a odrádzala by ho od výkonu svojich práv na vstup a pobyt v tomto členskom štáte.
Indeed, to allow the Member States exclusive competence to grant or refuse entry into and residence in their territory to nationals of nonmember countries who are family members of Union citizens and have not already resided lawfully in another Member State would have the effect that the freedom of movement of Union citizens in a Member State whose nationality they do not possess would vary from one Member State to another, according to the provisions of national law concerning immigration, with some Member States permitting entry and residence of family members of a Union citizen and other Member States refusing them.
Okrem toho priznať členským štátom výlučnú právomoc udeliť alebo zamietnuť štátnym príslušníkom tretích krajín, ktorí sú rodinnými príslušníkmi občanov Únie a ktorí sa už nelegálne zdržiavali v inom členskom štáte, vstup a pobyt na ich území by znamenalo, že sloboda pohybu občanov Únie v členskom štáte, ktorého nie sú štátnymi príslušníkmi, by bola v prípade jednotlivých členských štátov rôzna, v závislosti od ustanovení vnútroštátneho práva v oblasti prisťahovalectva, pričom niektoré členské štáty by vstup a pobyt rodinných príslušníkov občana Únie povolili a iné členské štáty by ich zamietli.
The refusal of the host Member State to grant rights of entry and residence to the family members of a Union citizen is such as to discourage that citizen from moving to or residing in that Member State, even if his family members are not
Takýto výsledok by bol nezlučiteľný s cieľom uvedeným v článku 3 ods. 1 písm. c) ES, ktorým je vnútorný trh charakterizovaný zrušením prekážok pre voľný pohyb osôb medzi členskými
That would not be compatible with the objective set out in Article 3(1)(c) EC of an internal market characterised by the abolition, as between Member States, of obstacles to the free movement of
Odmietnutie hostiteľského členského štátu udeliť právo vstupu a pobytu rodinným príslušníkom občana Únie môže tohto občana odrádzať od premiestnenia sa alebo zdržiavania sa v tomto členskom štáte, a to aj pokiaľ sa
METOCK AND OTHERS or joins that Union citizen benefits from the provisions of that directive, irre -spective of when and where their marriage took place and of how the national of a nonmember country entered the host Member State.
sa k nemu pripája, sa vzťahujú ustanovenia uvedenej smernice bez ohľadu na miesto a dátum uzatvorenia ich manželstva, ako aj na spôsob, akým tento štátny príslušník tretej krajiny vstúpil do hostiteľského členského štátu.
persons.
štátmi.
Establishing an internal market implies that the conditions of entry and residence of a Union citizen in a Member State whose nationality he does not possess are the same in all the Member States.
Vytvorenie vnútorného trhu znamená, že podmienky vstupu a pobytu občana Únie v členskom štáte, ktorého nie je štátnym príslušníkom, budú vo všetkých členských štátoch rovnaké.
Freedom of movement for Union citizens must therefore be interpreted as the right to leave any Member State, in particular the Member State whose nationality the Union citizen possesses, in order to become established under the same conditions in any Member State other than the Member State whose nationality the Union citizen possesses.
Z toho vyplýva, že slobodu pohybu občanov Únie treba vykladať ako právo opustiť ktorýkoľvek členský štát, najmä členský štát, ktorého je občan Únie štátnym príslušníkom, a usadiť sa za rovnakých podmienok v akomkoľvek inom členskom štáte, než je členský štát, ktorého je občan Únie štátnym príslušníkom.
(see paras 63-68)
(pozri body 63 — 68)
First, none of the provisions of Dir -ective 2004/38 requires that the Union citizen must already have founded a family at the time when he moves to the host Member State in order for his family members who are nationals of nonmember countries to be able to enjoy the rights established by that directive.
Po prvé, aby totiž rodinní príslušníci občana Únie, ktorí sú štátnymi príslušníkmi tretích krajín, mohli využiť práva zakotvené touto smernicou, žiadne z týchto ustanovení nevyžaduje, aby si občan Únie založil rodinu už predtým, ako sa premiestni do hostiteľského členského štátu.
By providing that the family members of the Union citizen can join him in the host Member State, the Community legislature, on the contrary, accepted the possibility of the Union citizen not founding a family until after exercising his right of freedom of movement.
Naopak, zákonodarca Spoločenstva tým, že stanovil, že rodinní príslušníci občana Únie sa k nemu môžu pripojiť v hostiteľskom členskom štáte, pripustil možnosť, že občan Únie si založí rodinu až po tom, ako uplatnil svoje právo voľného pohybu.
That interpretation is consistent with the purpose of Directive 2004/38, which aims to facilitate the exercise of the fundamental right of residence of Union citizens in a Member State other than that of which they are a national.
Takýto výklad je v súlade s cieľom smernice 2004/38, zjednodušiť uplatnenie základného práva na pobyt, ktoré majú občania Únie v inom členskom štáte ako v členskom štáte, ktorého sú štátnymi príslušníkmi.
Article 3(1) of Directive 2004/38 on the right of citizens of the Union and their family members to move and reside freely within the territory of the Member States amending Regulation No 1612/68 and repealing Directives 64/221, 68/360, 72/194, 73/148, 75/34, 75/35, 90/364, 90/365 and 93/96, which provides that the directive is to apply to all Union citizens who move to or reside in a Member State other than that of which they are a national, and to their family members as defined in point 2 of Article 2 of the directive who accompany or join them, must be interpreted as meaning that a national of a nonmember country who is the spouse of a Union citizen residing in a Member State whose nationality he does not possess and who accompanies
Článok 3 ods. 1 smernice 2004/38 o práve občanov Únie a ich rodinných príslušníkov voľne sa pohybovať a zdržiavať sa v rámci územia členských štátov, ktorá mení a dopĺňa nariadenie č. 1612/68 a ruší smernice 64/221, 68/360, 72/194, 73/148, 75/34, 75/35, 90/364, 90/365 a 93/96, ktorý stanovuje, že táto smernica sa uplatňuje na všetkých občanov Únie, ktorí sa pohybujú alebo zdržiavajú v členskom štáte inom, ako je členský štát, ktorého štátnymi príslušníkmi sú, a na ich rodinných príslušníkov, ako sú definovaní v článku 2 bode 2 uvedenej smernice, ktorí ich buď sprevádzajú, alebo sa k nim pripájajú, sa má vykladať v tom zmysle, že na štátneho príslušníka tretej krajiny, ktorý je manželským partnerom občana Únie zdržiavajúceho sa v členskom štáte, pričom nie je jeho štátnym príslušníkom, ktorý tohto občana Únie sprevádza alebo
Second, in the light of the necessity of not interpreting the provisions of Directive 2004/38 restrictively and not depriving them of their effectiveness, the words ‘family members [of Union
Po druhé, s ohľadom na potrebu nevykladať ustanovenia smernice 2004/38 reštriktívne a nezbaviť ich potrebného účinku, treba pojmy „rodinní príslušníci [občana Únie], ktorí [ho] sprevádzajú“
Third, neither Article 3(1) nor any other provision of Directive 2004/38 contains requirements as to the place where the marriage of the Union citizen and the national of a nonmember country is solemnised.
Po tretie článok 3 ods. 1 a ani žiadne iné ustanovenie smernice 2004/38 neobsahujú podmienky, pokiaľ ide o miesto, kde občan Únie a štátny príslušník tretej krajiny uzatvorili manželstvo.
(see paras 87-90, 93, 98, 99, operative part 2) citizens] who accompany … them’ in Article 3(1) of that directive must be interpreted as referring both to the family members of a Union citizen who entered the host Member State with him and to those who reside with him in that Member State, without it being necessary, in the latter case, to distinguish according to whether the nationals of nonmember countries entered that Member State before or after the Union citizen or before or after becoming his family members.
uvedené v článku 3 ods. 1 uvedenej smernice vykladať tak, že sa týkajú rodinných príslušníkov občana Únie, ktorí s ním vstúpili do hostiteľského členského štátu a zároveň tých, ktorí sa s ním v tomto členskom štáte zdržiavajú, bez ohľadu na to, či v tomto druhom prípade štátni príslušníci tretích krajín vstúpili do uvedeného členského štátu skôr alebo neskôr ako občan Únie, alebo skôr alebo neskôr, ako sa stali jeho rodinnými príslušníkmi.
VIEW OF ADVOCATE GENERALPOIARES MADURO of 11 June 2008 1 cases thus provide the Court with a good opportunity to clarify this matter.
STANOVISKO GENERÁLNEHO ADVOKÁTAM. POIARES MADURO prednesené 11. júna 2008 1 kajú Súdnemu dvoru dobrú príležitosť na objasnenie.
I — The facts in the main proceedings and the questions referred
I — Skutkové okolnosti vo veci samej a prejudiciálne otázky
The present reference, which is being dealt with under the accelerated procedure provided for in Article 104a of the Court’s Rules of Procedure, concerns the scope of the right of residence of nationals of nonmember countries who are family members of a Union citizen.
Tento návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý sa prejednáva v skrátenom súdnom konaní podľa článku 104a Rokovacieho poriadku Súdneho dvora, sa týka rozsahu práva na pobyt štátnych príslušníkov tretieho štátu, ktorí sú rodinnými príslušníkmi občana Únie.
The issue is a sensitive one because it involves drawing a dividing line between what is covered by the provisions on Union citizens’ freedom of movement and residence and what comes under immigration control, a matter over which the Member States retain competence in so far as and to the extent that the European Community has not brought about complete harmonisation.
Otázka je citlivá, pretože rozlišuje medzi tým, čo spadá pod ustanovenia týkajúce sa slobody pohybu a pobytu občanov Únie, a tým, čo je spojené s kontrolou prisťahovalectva, čiže s oblasťou, v prípade ktorej majú členské štáty naďalej právomoc, a to dokiaľ a nakoľko Európske spoločenstvo nevykonalo úplnú harmonizáciu.
The constitutional significance of the subject explains the liveliness of the debate, with no less than 10 Member States intervening in support of the respondent in the main proceedings to challenge the interpretation put forward by the applicants in the main proceedings and the Commission of the European Communities.
Ústavný rozmer veci vysvetľuje živosť diskusie, keďže prinajmenšom desať štátov vstúpilo do konania ako vedľajší účastníci na podporu vlády, ktorá je žalovanou vo veci samej, aby spochybnili výklad, ktorý zastávajú žalobcovia vo veci samej a Komisia Európskych spoločenstiev.
It is also true that the positions adopted previously by the Court have helped fuel the debate since there does not appear to be clear consistency in the line taken in case-law.
Rovnako je pravda, že stanoviská, ktoré predtým zaujal Súdny dvor, prispeli k tejto diskusii, keďže koherencia daného smerovania judikatúry sa nezdá byť zrejmá.
The questions on the interpretation of Directive 2004/38/EC 2 which have been referred in the present
Aj prejudiciálne otázky týkajúce sa výkladu smernice 2004/38/ES, 2ktoré boli položené v týchto veciach, ponú-
2 — Directive 2004/38/EC of the European Parliament and of the Council of 29 April 2004 on the right of citizens of the Union and their family members to move and reside freely within the territory of the Member States amending Regulation (EEC) No 1612/68 and repealing Directives 64/221/EEC, 68/360/EEC, 72/194/EEC, 73/148/EEC, 75/34/EEC, 75/35/EEC, 90/364/EEC, 90/365/EEC and 93/96/EEC (OJ 2004 L 158, p. 77).
2 — Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/38/ES z 29. apríla 2004 o práve občanov Únie a ich rodinných príslušníkov voľne sa pohybovať a zdržiavať sa v rámci územia členských štátov, ktorá mení a dopĺňa nariadenie (EHS) 1612/68 a ruší smernice 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Ú. v. EÚ L 158, s. 77; Mim. vyd. 05/005, s. 46).
VIEW OF MR POIARES MADURO — CASE C-127/08
STANOVISKO GENERÁLNEHO ADVOKÁTA — M. POIARES MADURO — VEC C-127/08
Directive 2004/38. The applicants therefore challenged those ministerial decisions to refuse them residence cards, claiming that the condition of prior lawful residence in another Member State imposed by the Irish legislation, noncompliance with which was the reason for the contested refusals, is contrary to Directive 2004/38.
Žiadatelia teda podali odvolanie proti týmto ministerským rozhodnutiam o odmietnutí vydať pobytový preukaz, tvrdiac, že podmienka predchádzajúceho legálneho pobytu v inom členskom štáte, ktorú požaduje írska právna úprava a ktorej nerešpektovanie odôvodnilo spochybnené odmietnutia, je v rozpore s ustanoveniami smernice 2004/38.
A — Compatibility of the requirement of prior lawful residence in another Member State with Directive 2004/38
A — Zlučiteľnosť požiadavky predchádzajúceho legálneho pobytu v inom členskom štáte so smernicou 2004/38
The question whether Directive 2004/38 permits the benefit of the right of residence which it grants to non-EU nationals who are the family members of a Union citizen to be subject in the host Member State to the condition that they must have previously been lawfully resident in another Member State requires consideration of the scope of application of that legislation: does it apply only to families which were established in a Member State before moving to the host Member State?
Otázka, či smernica 2004/38 umožňuje viazať právo na pobyt, ktoré táto smernica priznáva štátnym príslušníkom tretích štátov, ktorí sú rodinnými príslušníkmi občana Únie, v hostiteľskom členskom štáte, na podmienku prechádzajúceho pobytu v inom členskom štáte, vzniká v súvislosti s pôsobnosťou uvedenej smernice: uplatňuje sa táto smernica len na rodiny, ktoré boli založené v členskom štáte pred presťahovaním sa do hostiteľského členského štátu?
In other words, does Dir ective 2004/38 guarantee for non-EU nationals who are family members of a Union citizen only freedom of movement within the territory of the Union or also, in certain cases, access for them to the territory of the Union?
Inak povedané, zaručuje smernica 2004/38 len voľný pohyb rodinných príslušníkov občana Únie, ktorí sú štátnymi príslušníkmi tretích štátov, na území Únie, alebo v určitých prípadoch rovnako vstup týchto rodinných príslušníkov na územie Únie?
Directive 2004/38 does not provide an explicit answer.
Smernica 2004/38 neponúka výslovnú odpoveď.
It merely confers, in Art -icles 6, 7 and 16 thereof, a right of residence on a Union citizen’s family members who are not nationals of a Member State, ‘accompanying or joining the Union citizen’.
Obmedzuje sa na to, že vo svojich článkoch 6, 7 a 16 priznáva právo na pobyt rodinným príslušníkom občana Únie, ktorí nie sú štátnymi príslušníkmi členského štátu „a ktorí sprevádzajú občana Únie alebo sa k nemu pripájajú“.
Since an analysis of the text provides no assistance, it is necessary to refer to its objectives.
Keďže výklad uvedenej smernice neposkytuje riešenie, je potrebné poukázať na jej ciele.
Dir -ective 2004/38 seeks to guarantee the ‘primary and individual right to move and reside freely
Smernica 2004/38 sa usiluje zabezpečiť „základné a individuálne
Therefore, in order to be able to examine the merits of the proceedings brought against the refusals to grant residence cards, the referring court considers that it is necessary essentially to ask the Court of Justice whether the benefit of the provisions of Directive 2004/38, or more specifically of the right of residence for the non-EU national spouse of a Union citizen, can be subject to the condition that he must have been lawfully resident in another Member State before coming to the host Member State.
Aby sa mohla preskúmať dôvodnosť žalôb, ktoré boli podané proti sporným rozhodnutiam o odmietnutí vydať pobytový preukaz, vnútroštátny súd považuje za potrebné opýtať sa Súdneho dvora, či využívanie ustanovení smernice, konkrétnejšie práva na pobyt v prospech manželského partnera občana Únie pochádzajúceho z tretieho štátu možno viazať na podmienku jeho legálneho pobytu v inom členskom štáte predtým, ako prišiel do hostiteľského členského štátu.
This forms the subject of the first question referred.
To je predmetom prvej prejudiciálnej otázky.
Even if the answer were no, it would remain to be determined whether the nationals of nonmember countries could, in the present case, nevertheless be refused the benefit of the provisions of Directive 2004/38, since Article 3(1) thereof reserves the right to rely on its provisions to family members who ‘accompany’ or ‘join’ a Union citizen, and the nationals in question did not marry until after they arrived in Ireland.
V prípade, že by to tak nebolo, zostávalo by ešte určiť, či by sa štátnym príslušníkom tretieho štátu mohla v prejednávanej veci odmietnuť možnosť využívať ustanovenia smernice 2004/38, keďže článok 3 ods. 1 uvedenej smernice vyhradzuje právo dovolávať sa jej ustanovení rodinným príslušníkom, ktorí občana Únie „sprevádzajú“ alebo sa „k nemu pripájajú“, zatiaľ čo tí uzavreli manželstvo až po ich príchode na územie Írska.
Hence the second and third questions referred which essentially concern the effect of the date of the marriage on the applicability of Directive 2004/38.
Z toho vyplýva druhá a tretia prejudiciálna otázka, ktoré sa v podstate týkajú vplyvu uzatvorenia manželstva na uplatniteľnosť smernice 2004/38.
I will examine these two points in turn.
Týmito dvomi bodmi sa budem zaoberať postupne.
METOCK AND OTHERS with Community law and, in particular, the fundamental freedoms of movement.
v súlade s právom Spoločenstva a osobitne so základnými slobodami pohybu.
5 It has thus been expressly ruled that requirements relating to compliance with Union citizens’ right to freedom of movement and residence could constrain the Member States’ exercise of their powers, 6 in particular those which they have in relation to immigration control.
5 Bolo tak už výslovne rozhodnuté, že požiadavky týkajúce sa dodržiavania slobody pohybu a pobytu občanov Únie môžu obmedzovať členské štáty pri výkone ich právomocí, 6 a to najmä tých, ktoré majú v oblasti kontroly prisťahovalectva.
7 within the territory of the Member States’ conferred on Union citizens directly by Article 18 EC.
7 právo voľne sa pohybovať a zdržiavať sa v rámci územia členských štátov“, ktoré priznáva občanom Únie priamo článok 18 ES.
3It is therefore in the light of the fundamental right of Union citizens to move and reside that the provisions of that directive must be interpreted.
3Ustanovenia uvedenej smernice sa teda musia vykladať vo svetle základného práva občanov Únie na pohyb a pobyt.
The rights that it provides for must be understood in functional terms in such a way that they are given the full scope necessary to ensure the effectiveness of Union citizens’ right to move and reside, but no more.
Práva, ktoré stanovuje, sa musia chápať z hľadiska ich funkcie takým spôsobom, aby sa im priznal plný rozsah, ktorý je potrebný na zabezpečenie účinného výkonu práva občanov Únie na pohyb a pobyt.
In other words, it is a question of determining whether full and complete enjoyment by a Union citizen of his right of residence means that the right of residence of non-EU national members of a Union citizen’s family, which is a right consequential to and dependent on that of the Union citizen, 4includes a right to enter the territory of the Union.
Inými slovami, ide o určenie, či úplné využívanie svojho práva na pobyt zo strany občana Únie znamená, že právo na pobyt rodinných príslušníkov občana Únie, ktorí sú štátnymi príslušníkmi tretích štátov, ktoré je odvodené a závislé od práva občana Únie, 4 zahŕňa právo na vstup na územie Únie.
In order to contest the applicability of Directive 2004/38 to the entry of non-EU national members of the family of a Union citizen into the territory of the Community, it is equally not possible to refer legitimately to the organisation of Community powers under the various legal bases provided for in the EC Treaty.
Na účely spochybnenia uplatniteľnosti smernice 2004/38, pokiaľ ide o otázku vstupu rodinných príslušníkov občana Únie, ktorí sú štátnymi príslušníkmi tretích štátov, na územie Spoločenstva sa nemožno oprávnene odvolávať ani na usporiadanie právomocí Spoločenstva, ako to vyplýva z rôznych právnych základov stanovených v Zmluve ES.
Admittedly, only Title IV of the EC Treaty permits the adoption of Community legislation on immigration and external border controls, 8whilst Dir -ective 2004/38 is based on Title III of the EC Treaty.
Samotná hlava IV Zmluvy nepochybne umožňuje prijatie právnych predpisov Spoločenstva v oblasti prisťahovalectva a kontroly na vonkajších hraniciach, 8zatiaľ čo smer -nica 2004/38 je založená na hlave III tejto zmluvy.
However, the directive directly governs only the rights of Union citizens, and those of their family members are covered only in so far as they are accessories to the former rights. The fact that the directive may thereby have an effect on immigration
Uvedená smernica však priamo upravuje iba práva občanov Únie, kým na práva ich rodinných príslušníkov sa vzťahuje, len pokiaľ sú odvodené od predchádzajúcich práv. Skutočnosť, že smernica môže mať z tohto dôvodu vplyv na oblasť kontroly prisťahovalectva, sa nedotýka právomoci,
5 — See Case C-446/03 Marks & Spencer [2005] ECR I-10837, paragraph 29. 6.
5 — Na pripomenutie pozri rozsudok z 13. decembra 2005, Marks & Spencer, C-446/03, Zb. s. I-10837, bod 29. 6.