natgillin/translations-raw huggingface dataset:
• For the internal market: different policies pursued by Member States or private operators could createbarriers to free trade, with eco-labels in one Statebarring access to others on grounds of different criteria.
Podľa oznámenia Komisie je potrebné, aby politika vtejto oblasti zodpovedala nasledujúcim cieľom:
Sustainable fisheries and an adequate level of protection of the ecosystem Eco-labels, if based on clearly defined criteria andappropriate indicators, can assist in both monitoring progress and raising public awareness of sustainabilityissues.
• Pokiaľ ide o vnútorný trh, rozdielne politiky členskýchkrajín alebo súkromných aktérov by nakoniec vytvoriliprekážky voľného obehu tovarov: jedny ekoznačky by pre rozdielne kritéria bránili vo vstupe na trh inýmekoznačkám.
• For international trade: the public sector could notprovide financial support for ecolabelling schemeswithout giving rise to complaints for trade distortion.
Trvalo udržateľné využívanie rybných zdrojov a adekvátna úroveň ochrany ekosystému Ak sa ekoznačky opierajú o jasne definované kritériaa adekvátne indikátory, môžu napomôcť k zaisteniu sledovania dosiahnutého vývoja a scitliveniu verejnejmienky na otázky, týkajúce sa trvalej udržateľnosti.
A harmonised approach throughout the Community Consumers should be assured that all eco-labellingschemes in the Community follow basic similar guidelines and principles.
• Pokiaľ ide o medzinárodný obchod, verejný sektor bynemohol podporovať iniciatívy ekologického označovaniabez toho, aby to neviedlo k sťažnostiam pre konkurenčnúnerovnováhu.
The second option would therefore be for the European Union to create its own ecolabelling scheme for fish and fisheries products. In that case, thepublic authorities would set the standardsto be metand would assign control activities to external certification bodies.
Zharmonizovanie prístupu v celom Spoločenstve Spotrebiteľom treba garantovať, že všetky značky sledujúrovnaké ciele a dodržiavajú rovnaké základné princípy.
The Union has applied this option to other industrial stapleproducts with the European eco-label.
Druhá možnosť spočíva v tom, aby Európska únia vytvorila vlastnú ekoznačku pre výrobky z rýb.
Fair competition Labels cannot be misleading and should be morethan promotional tools for individual companies.
V takom prípade by verejná správa stanovila normy,ktoré treba dodržiavať a kontrolou by poverila vonkajšie certifikátorské organizácie.
EN.qxd 11/10/05 18:35 Page 6
SK.qxd 11/10/05 18:31 Page 6
The Commission rejects this option for several reasons: standards for an eco-label, confusion could resultbetween legal standards and voluntary standards,leading to a loss of credibility for legal standards.
Komisia túto možnosť neuprednostňuje z viacerýchdôvodov:
• For financial reasons: the administrative servicesresponsible for assessment, certification andcompliance verification would involve significant costsfor the public authorities.
• Z finančných dôvodov: udržiavanie služieb ohodnocovania,certifikovania a kontroly ekoznačky by zahŕňalo výdavky,ktoré by verejná správa mohla ťažko uniesť.
• For reasons of roles: the European Union's role is to protect resources by regulating fishing activity.
• Z dôvodu politickej súdržnosti: pri vypracovávaníkritérií ekologického označovania určitých druhovrybárstva by Európska únia musela uskutočňovaťvoľby v oblasti techniky, použitých nástrojov, typovrybárstva.
• For reasons of policy coherence: by developing ecolabelling schemes for certain fisheries, the European Union would have to make choices on techniques,gears and types of fishing activity. This situation would end up creating a contradiction betweencomprehensive management policy and fieldarbitration.
Komisia sa prikláňa k tretej možnosti: vypracovaťrámec minimálnych požiadaviek, ktorému by samuseli prispôsobiť všetky systémy ekologickéhooznačovania, ak by chceli mať prístup k trhu Európskej únie.
The Commission backs a third option: the establishment of minimum requirementsfor all voluntary ecolabelling schemes authorisedon the European Union market.
Ak by Únia musela v rámci ekoznačkyvypracovať rozvinutejšie normy, mohlo by z tohovyplynúť zamieňanie legálnych noriem a dobrovoľneplatných noriem, čím by legálne normy mohli stratiťdôveryhodnosť.
Labels could thus develop freely through publicand/or private initiatives as long as they comply with the minimum requirements.
Značky by teda mohli byť založené na iniciatíve verejnýcha/alebo súkromných aktérov, museli by však spĺňaťminimálne požiadavky.
The involvement of public authorities would be limitedto the registration of ecolabelling schemes, and theverification of their compliance with the minimumrequirements. Such requirements should covertechnical as well as procedural and institutionalaspects (see box).
Aktivita verejnej správy by bola obmedzená na registráciuprogramov a na overovanie ich súladu s minimálnymipožiadavkami, ktoré musia zahŕňať jednak technické,jednak formálne a inštitucionálne aspekty (pozri text v rámčeku).
1.Precise, objective and verifiable technical criteria –An eco-labelhas to deliver what it promises.
V prípade, že by sa Európska únia rozhodla pre tretiu možnosť(„minimálne požiadavky“), Komisia navrhuje rozdeliť kritéria do piatichbodov.
Consumers should be able tomonitor and measure whether the promise is being kept. Vaguepromises of sustainable fishery practices, for example, are notenough.
Sú to rovnaké kritéria ako tie, ktoré obhajovala v Organizácii OSN pre výživu a poľnohospodárstvo (FAO), keď sa vypracovávalizákladné línie programov ekologického označovania.
Concrete sustainability criteria have to be defined: management plan, taking of adult fish only, selective gears, etc.
Základné línieboli prijaté na celosvetovej úrovni vmarci 2005 apredstavujú nevyhnutný rámec pre každý nový program ekologického označovania.
An independent third-party accreditation process –In accordance with the ISO 14024 guidance standard, the different partiesinvolved in the award of an eco-label must be independent from oneanother.
Dôveryhodné, merateľné a objektívne technické kritéria–Ekoznačka musí byť schopná zaručiť to, čo sľubuje. Dodržanie sľubumusí byť overiteľné azmerateľné pre spotrebiteľa.
The accreditation body establishes label criteria; it grantsaccreditation to certification bodies that check whether the productconforms to the criteria and grants certification, in other words, theright to bear the logo.
Nestačí iba neurčitázáruka trvalo udržateľného rybolovu, treba definovať konkrétne kritériatrvalej udržateľnosti rybolovu: projekt hospodárenia, odber dospelýchjedincov, selektívne nástroje, atď.
This “safety net” of compulsory criteria would do awaywith the risk of distorting competition and would offereach operator the flexibility needed to find or create aneco-label adapted to each one's type of fisheries orfinancial means – an advantage for small and mediumsized enterprises and for operators from the developingcountries.
Takáto základňa povinných kritérií by odstránila rizikokonkurenčnej nerovnováhy a poskytla by každémuaktérovi možnosť nájsť alebo vytvoriť takú ekoznačku,ktorá najlepšie zodpovedá jeho spôsobu rybárstva ajeho finančným možnostiam – bolo by to výhodné premalé a stredné podniky a tiež pre aktérov v rozvojovýchkrajinách.
In addition, the seriousness of eco-labels on the market would be guaranteed.
Naviac, bola by tak zaručená serióznosťvšetkých ekoznačiek, prítomných na trhu.
They would havecredibility in the eyes of the public and could play to thefull their role of offering a commercial incentive for moreresponsible fisheries practices.
Bola byzaistená ich dôveryhodnosť v očiach verejnosti a mohliby v plnej miere zohrať svoju obchodnú rolu pripodnecovaní k praxi zodpovedného rybolovu.
What will happen now?
Čo bude nasledovať?
Open access –An ecolabelling scheme must be open to alloperators, without discrimination, to avoid creating barriers to thefree movement of goods.
Slobodný prístup – Prístup kekologickému označovaniu musí byťslobodný anediskriminujúci pre všetkých aktérov, aby sa nebránilovoľnému obehu tovarov.
This is an obligation under internationaltrading rules.
Ide opovinnosť, vyplývajúcu zmedziná-rodného obchodu.
The aim of this requirement is to keep fromexcluding the developing countries and small and medium-sizedenterprises.
Cieľom tejto požiadavky je, aby neboli vylúčenémalé astredné podniky, aani rozvojové krajiny.
Strict controls –In addition to accreditation/certificationprocedures, ecolabelling schemes must be properly controlled to ensure that they comply with the minimum requirements, that certificationis satisfactory and that the information provided to consumers is accurate.
Prísna kontrola – Okrem procedúr akreditovania/certifikovaniamusí byť proces udeľovania ekoznačky predmetom kontroly, ktorejcieľom je overiť dodržiavanie minimálnych požiadaviek, fungovaniesystému certifikovania a presnosť informácií, poskytovaných spotrebiteľovi.
Transparency – Consumers should know what criteria arecovered by an eco-label and should thus have easy access toinformation on the certification standard.
Transparentnosť – Spotrebiteľ by mal poznať kritéria, ktorýchsplnenie v sebe zahŕňa ekoznačka: musí mať teda možnosť jednoduchosa o nich dozvedieť.
Product information at thepoint of sale should also reflect the certification criteria, to keep frommisleading consumers.
Informácia o predajnom mieste by takisto malabyť zosúladená s týmito kritériami, aby spotrebiteľ nebol zavádzaný.
What is more, while debate reveals the need for Community action, whatever form it may take, manyquestions will still need to be answered before suchaction can materialise as legislative proposals:
• V prvom rade treba definovať rozsah programuekologického označovania: mala by sa, napríklad,ekoznačka vzťahovať na celé optimálne využívanézásobisko, alebo majú byť certifikovaní iba niektorírybári, ktorí používajú selektívne techniky (a to aj v nadmerne využívanom zásobisku)?
EN.qxd 11/10/05 18:35 Page 7
SK.qxd 11/10/05 18:31 Page 7
• Next, there is a need to work out how an eco-labelcan define its objectives: these must obviously be realistic and applicable while going beyond mere compliance with regulations.
• Ako postupovať pri ekologickom označovaní nadmernevyužívaných zásobísk: je vôbec prípustné?
• First, the scope of an ecolabelling scheme needs to be defined: should eco-labels cover an entire stock being fished under optimal conditions or cancertification be issued to a few operators using selective techniques (even on an over-exploited stock)?
• Nakoniec, treba docieliť zhodu, pokiaľ ide o kritériahodnotenia ekoznačky: majú sa vzťahovať na technicképrostriedky, využívané na rybárskych lodiach, alebo na skutočné výsledky typu danej techniky rybolovu?
• Relations between the different links in the productionchain, from fishermen to consumers, also have to beorganised in such a way as to result in a fair distributionof the advantages of an eco-label.
• Ďalej je potrebné upresniť spôsob, akým má ekoznačkadefinovať svoje ciele: samozrejme, ciele musia byťrealistické a reálne uskutočniteľné, pričom musiaprekračovať úroveň prostého rešpektovania predpisov.
• Finally, agreement will need to be reached on assessment criteria for eco-labels: should these refer to thetechnical means used by a fleet or to the real resultsof the type of fishing practices?
O všetkých týchto otázkach sa bude diskutovať nastretnutiach politických a hospodárskych aktérov danéhosektora.
All these questions will be debated at meetings betweenthe sector's different political and economic actors.
• Taktiež treba zosúladiť vzťahy medzi všetkýmiohnivkami výrobného reťazca, od rybára až kspotrebiteľovi, aby mali všetci rovnomerný úžitok z predností ekoznačky.
The two main eco-labels for fisheries products
Dve najvýznamnejšie existujúce ekoznačky v oblasti výrobkov z rýb
Eco-labels specific to fisheries products began being developed around a decade ago.
Asi pred desiatimi rokmi začali vznikať špeciálne ekoznačky v oblasti výrobkov z rýb.
The two labels described below are the most widely known:
Nasleduje krátky opis dvoch najznámejších značiek:
The MSC label was created in 1997 on a joint initiative by Unilever(which markets brands such as Iglo, Findus and Birds Eye) and the WWF. It aims to guarantee consumers that the product comes fromwell managed fisheries and has not contributed to the environmentalproblem of over-fishing.
Značka MSC bola vytvorená v roku 1997 zo spojenej iniciatívy značky Unilever (dodáva na trh značky ako Iglo, Findus, Birds Eye) a WWF.Jej cieľom je zaručiť spotrebiteľovi, že výrobok pochádza z dobrespravovanej rybárskej oblasti a že nezvyšuje environmentálnu problema-tickosťnadmerného lovu rýb.
This definition – which is not exactly an ecolabelling one – has beenlaunched in the 90s by an US NGO, Earth Island Institute (EII).
Toto logo – ktorá nie je práve ekologickým označením – bola zavedená vdeväťdesiatych rokoch americkou mimovládnou organizáciou Earth Island Institute (EII).
It identifiestuna caught without any encirclement of dolphins.
Identifikuje tuniaka uloveného bezodlovu delfínov.
Currently two differentinterpretations of “Dolphin Safe” tuna are challenging one another: that of EII, which, as mentioned, does not allow fishermen to encircle dolphinsschools during the fishing operation to catch tuna (notably yellow fintuna), and that of the Agreement on the International Dolphin Conservation Programme (AIDCP) the sister organisation to the Inter-American Tropical Tuna Commission (IATTC) (1) which imposes someparticular obligations and provisions to be respected and implementedduring the fishing operations in the Eastern Pacific Ocean and whoseprincipal aim is to reduce the dolphins by-catch, during these operations,towards level approaching zero.
V súčasnej dobe dve rôzne interpretácie loga„Dolphin Safe“ spochybňujú jedna druhú: interpretácia EII, ktorá,ako už bolo spomenuté, nedovoľuje rybárom obkľúčiť húfy delfínovpočas lovu tuniakov (najmä tuniakov žltoplutvých), a interpretáciavyplývajúca z Dohody omedzinárodnom programe na ochranu delfínov (AIDCP) sesterskej organizácie, Medziamerickej komisie pretropické tuniaky (IATTC)(1), ktorá ukladá niektoré osobitné povinnostia predpisy, ktoré musia byť dodržiavané a uplatnené počas rybolovuvo východnom Pacifickom oceáne a ktorej hlavným cieľom je znížiťodlov delfínov počas týchto operácií na úroveň blížiacu sa knule.
To date, 10 fisheries have been certified, among which four Europeanfisheries.
K dnešnému dňu bolo takto certifikovaných desať rybárskych oblastí,z toho štyri európske.
Over 180 products around the world carry the MSC label.Twelve fisheries are currently undergoing assessment.
Viac než 180 výrobkov z celého sveta je nositeľom značky MSC. Dvanásť rybárskych oblastí prechádza v súčasnejdobe hodnotením.
The large-scale MSC initiative is nonetheless open to criticism because thecertification process is carried out by the label owner rather than byan independent third party.
Hoci ide o rozsiahlu iniciatívu, MSC možno aj takkritizovať, lebo proces akreditovania vedie samotný vlastník značky,a nie tretia nezávislá strana.
The process of developing the MSCprinciples also has shown that there are reserves on the side ofdeveloping countries, which fear that their products may be excludedfrom developed country markets.
Proces vypracovania zásad MSC taktiežvrhol svetlo na určitú nedôveru voči rozvojovým krajinám, ktoré saobávajú, že ich výrobky budú vylúčené z trhu rozvinutých krajín.
Along with eco-labels of multinational scale, private initiatives are alsobeing taken by commercial brands or distributors, the credibility ofwhich is not always easy to establish.
Okrem týchto významných nadnárodných značiek sme boli svedkamisúkromných iniciatív obchodných značiek alebo distribútorov, ktorýchdôveryhodnosť nie je vždy zaistená.
Actually the competition between these two different interpretations of“dolphin safe tuna” has some effects and consequences on the freemovement of tuna products: the USA have, since the beginning of the90s, adopted within their internal legislation the EII definition of “dolphinsafe tuna”, and consequently all tuna caught according to the AIDCPrules cannot be marketed on the US market as “Dolphin Safe”.
Vskutočnosti má súperenie týchto dvoch interpretácií „doplhin safetuna“ vplyv a dôsledok na voľný pohyb tuniakových produktov: Spojenéštáty prijali začiatkom deväťdesiatych rokov do ich vnútornej legislatívydefíniciu EII a vdôsledku toho všetky „Dolphin Safe tuna“ vsúlades pravidlami AIDCP nemôžu mať na americkom trhu označenie„Dolphin Safe“.
The European Union is in the process of becoming a full Member of the AIDCP and it takes part in the proceedings of this Agreement togetherwith the other Contracting Parties, including the US.
Európska únia je vprocese stať sa aktívnym členom AIDCP azúčastňuje sa na rokovaniach o tejto dohode spolu sostatnýmizmluvnými stranami, vrátane Spojených štátov.
The AIDCPCertification Scheme and Label is a voluntary system within the AIDCPand the EU Council of Ministers is currently examining if the schemeshould be implemented in the European Union.
Certifikačný systéma označenie AIDCP je dobrovoľný systém vrámci AIDCP a Radaministrov EÚ vsúčasnosti skúma, či má byť tento systém uplatnený v Európskej únii.
(1) The regional tuna fisheries organisation active in the eastern Pacific (US side).
(1) Regionálne združenie pre rybolov tuniaka, aktívne vo východnom Tichomorí (smerom k Amerike).
EN.qxd 11/10/05 18:35 Page 8
SK.qxd 11/10/05 18:31 Page 8
In the news
Aktuálne
An Agency to improve fisheries control
Agentúra, ktorej úlohou bude lepšie kontrolovať rybolov
The Fisheries Control Agencywill have the job of coordinating Member States' surveillanceactivities, ashore and at sea, by organising the jointdeployment of multinationalteams, for example.
Agentúra Spoločenstva pre kontrolu rybolovu budepoverená koordinovanímnárodných kontrol členskýchštátov (na súši, ako aj na mori),bude napríklad organizovaťrôzne spoločné aktivity mnohonárodných tímov.
o p e an Commission
o m i si a óp sk ak
© Eu r guaranteeing effective implementation of CFPmeasures.
Zharmonizovanie podmienok uplatňovania reglementáciepredstavuje v skutočnosti jeden z pilierov reformy PCP,schválenej v roku 2002.
The Community Fisheries Control Agency (1)wasestablished in April 2005.
Agentúra Spoločenstva pre kontrolu rybolovu (1)vznikla v apríli roku 2005.
Its role: to coordinate Member States' control and inspection activities.Its objective: to guarantee effective and uniformapplication of the rules of the common fisheriespolicy wherever the European fleet is active. Itsseat: Vigo, Spain.
Jej úlohou je koordinovaniekontrolných a inšpekčných prostriedkov členskýchštátov. Cieľom je dozeranie na skutočné a jednotnéuplatňovanie pravidiel spoločnej politiky rybolovu(PCP) všade tam, kde pôsobia lode, pochádzajúcez Európy.
Tograsp the importance of this new agency, it is vital to look into the way monitoring activities are conducted.
Abysme pochopili dôležitú rolu novej agentúry, musímesa pozrieť na spôsob vykonávania kontrol. Základný
The objective of the Agency is to organise operationalcoordination of fisheries control and inspection activitiesby the Member States in accordance with the Community's control and inspection obligations.
Cieľom agentúry je operačné koordinovanie kontrolnýcha inšpekčných aktivít, realizovaných členskými štátmi v súlade so záväzkami Spoločenstva v oblasti kontroly a inšpekcie.
It will also, in its area of competence, help the Member States carry out their tasks and obligations under CFPrules and harmonise implementation of the commonfisheries policy throughout the Community.
Agentúra bude takisto v rámci svojich kompetenciípomáhať členským štátom plniť si úlohy, vyplývajúce zpravidiel PCP a zjednotiť zavádzanie tejto politiky v rámcicelého Spoločenstva.
Another of its tasks will be to help Member States to report information on fishing activities and control and inspection activities to the Commission and thirdparties.
Ďalšou z jej úloh bude pomôcť členským štátom priodovzdávaní informácií Komisii a ďalším stranám, týkajúcichsa rybolovu, ako aj kontrolných a inšpekčných aktivít.
The basic principle is that the Member States areresponsible for applying the rules of the common fisheriespolicy. They must do so on their territory, in the watersunder their sovereignty and for fishing vessels flying their flag, regardless of their zone of activity.
princíp spočíva v tom, že za uplatňovanie pravidiel spoločnejpolitiky rybolovu sú zodpovedné jednotlivé členské štáty.Vzťahuje sa to na ich teritórium, na vody, ktoré sú v ichspráve a na lode, plávajúce pod ich vlajkou, nech pôsobiakdekoľvek.
Until now,however, there has been no systematic coordination of Member States' inspection and surveillance activitiesand their practical arrangements, frequency and strictnessvary from one State to the next.
No kontrolné a inšpekčné aktivity jednotlivýchčlenských štátov neboli až dodnes systematicky koordinované a ich forma, frekvencia a stupeň prísnostimôžu byť v každej krajine iné.
What is more, most ofthe Member States have placed monitoring and implementation of the CFP under the responsibility of severalauthorities, with either national or regional competence(fisheries inspection services, coastguard, navy, customs,police, etc.); many of these authorities have other responsibilities not related exclusively to fisheries.
Navyše, väčšina členskýchštátov poverila kontrolou a výkonom PCP viacero orgánov,jednak na národnej úrovni, jednak na regionálnej úrovni(rybárska inšpekcia, pobrežná služba, námorníctvo, colnáspráva, polícia, atď.); väčšina týchto orgánov vykonávaešte aj iné úlohy, ktoré nie sú spojené s rybolovom.
This situationfurther complicates the coordination of fishing inspectionactivities.
Táto situácia ešte viac komplikuje koordinovanie aktivít pri kontrole rybolovu.
Finally, the Agency will coordinate operations to combatillegal, unreported and unregulated fishing inaccordance with Community rules.
A nakoniec, agentúra bude koordinovať operácie, ktorýchcieľom je boj proti nezákonnému, nespoplatnenému a nereglementovanému rybolovu, v súlade s pravidlami Spoločenstva.
Operational coordination
Operačné koordinovanie b n ik á r y
As a result, the consistent and harmonised application of CFP rules on the ground is even more difficult and the fisheries sector complains of patchy control activitiesand a lack of uniformity from one zone to the next.
Výsledkom je to, že jednotné a harmonické uplatňovanieustanovení PCP priamo namieste je pomerne ťažké a že rybársky sektor sa sťažuje na rozptýlenosť aktivít, nanedostatočnú jednotnosť kontrol v rôznych oblastiach.
The culmination of strategic analysis
Vyústenie strategickej reflexie
Analysis of and action on the subject are nothing new. The harmonisation and coordination of controlstrategies was one of the major pillars of the 2001Green Paper, which, with a view to the reform of the common fisheries policy, proposed the creation of a joint inspection structure as a way of
Reflexia a aktivity v tejto oblasti už majú svoju históriu.Zharmonizovanie a koordinovanie kontrolných stratégiíbolo jednou z dôležitých osí zelenej knihy v roku 2001;Zelená kniha už vtedy v záujme reformy spoločnej politikyv oblasti rybolovu navrhovala vytvorenie spoločnéhoinšpekčného orgánu ako prostriedku, zaručujúceho účinnéuplatňovanie opatrení, o ktorých hovorila tátopolitika.
One of the Agency's main tasks will be to organiseoperational coordination between Member States.
Jednou z hlavných úloh agentúry bude operačné koordinovanie medzi jednotlivými členskými štátmi.
Inconcrete terms, it will have to coordinate the jointdeployment of Member States' inspectors and meansof action.
Konkrétne povedané, agentúra sa bude opierať oinšpektorov a o akčné možnosti členských krajín, malaby koordinovať spoločný postup pri využívaní týchto prostriedkov.