natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Last, Ireland’s argument that the specific financial burden associated with PMI obligations might consist in ‘the difference between the market community rate and the cost of the insurer’s own claims’ cannot succeed, in particular because there is no link with the actual costs occasioned by the settlement of claims.
Napokon tvrdenie Írska, že špecifická finančná zaťaž súvisiaca s povinnosťami SZP môže spočívať v „rozdiele medzi spoločnou trhovou tarifou a nákladmi pripadajúcimi na vlastné žiadosti poisťovateľa“ nemôže uspieť najmä s ohľadom na neexistenciu súvislosti so skutočnými nákladmi vyvolanými vybavovaním žiadostí o náhradu.
Third, the RES is not even capable of compensating for the ‘bad risks’ of PMI insurers.
Po tretie, RES nie je spôsobilý kompenzovať ani „zlé“ riziká poisťovateľov SZP.
On the contrary, as stated in section 4.2 of the NERA report, the RES does not take account of the premiums and receipts of the PMI insurer.
Naopak, ako je uvedené v časti 4.2 správy NERA, RES nezohľadňuje poistné a príjmy poisťovateľa SZP.
Because of that, the RES ignores the fact that extra claims costs of higher-risk members are in fact offset by higher premiums.
RES takto ignoruje, že dodatočné náklady žiadostí o náhradu vysokorizikových klientov sú v skutočnosti kompenzované vyšším poistným.
If those revenues are not taken into account, it is not possible to assess whether ‘bad risks’ result in a net financial burden for the PMI insurer which merits compensation.
Pri nezohľadnení týchto príjmov však nie je možné posúdiť, či zo „zlých“ rizík vyplýva čistá finančná záťaž poisťovateľa SZP, ktorú treba kompenzovať.
(5) The fourth condition: comparison with an efficient undertaking
5) O štvrtej podmienke týkajúcej sa porovnania s efektívnym podnikom
Last, the applicants refer to the fourth Altmark condition (paragraph 93), namely that where the undertaking which is to discharge public service obligations, in a specific case, is not chosen pursuant to a public procurement procedure which would allow for the selection of the tenderer capable of providing those services at the least cost to the community, the level of compensation needed must be determined on the basis of an analysis of the costs which a typical undertaking, well run and adequately provided with means so as to be able to meet the necessary public service requirements, would have incurred in discharging those obligations, taking into account the relevant receipts and a reasonable profit for discharging the obligations.
Žalobcovia napokon pripomínajú štvrtú podmienku uvedenú v rozsudku Altmark, bod 89 vyššie (bod 93), podľa ktorej platí, že ak sa podnik, ktorý má byť poverený plnením povinností verejnej služby v konkrétnom prípade nevyberie v rámci verejného obstarávania, ktoré umožňuje vybrať záujemcu spôsobilého poskytovať tieto služby za najnižších nákladov pre verejnosť, musí sa úroveň nevyhnutnej kompenzácie určiť na základe analýzy nákladov, ktoré by priemerný, dobre spravovaný podnik, adekvátne vybavený prostriedkami tak, aby mohol uspokojovať nevyhnutné požiadavky verejnej služby, vynaložil na plnenie týchto povinností s ohľadom na súvisiace príjmy, ako aj na primeraný zisk za plnenie týchto povinností.
The applicants observe that that condition essentially means that, in the absence of a public procurement procedure, the level of compensation must be determined, according to the criteria set out at paragraph 117 above, by reference to what would have been required by a (hypothetical) efficient undertaking rather than by reference to the subjective costs of a particular undertaking.
Žalobcovia uvádzajú, že táto podmienka znamená hlavne to, že ak nedošlo k verejnému obstarávaniu, musí sa úroveň kompenzácie určiť podľa kritérií uvedených v bode 117 vyššie skôr s poukazom na to, čo by vyžadoval (hypotetický) efektívny podnik ako s poukazom na subjektívne náklady konkrétneho podniku.
Furthermore, that quantification exercise concerning the beneficiary undertaking must be accompanied by a comparison with the costs and profits of other undertakings in the sector or with what would reasonably be expected in that regard in conditions of competition.
Navyše toto vyčíslenie týkajúce sa prijímajúceho podniku musí sprevádzať porovnanie s nákladmi a ziskom iných podnikov v odvetví alebo s tým, čo možno v tomto ohľade rozumne očakávať za podmienok hospodárskej súťaže.
As the Commission correctly asserted in its decision of 3 May 2005 not to raise objections to the risk equalisation scheme and retention of reserves set up by the Netherlands authorities in the health insurance sector, the compensation must be limited to the extraordinary costs of an efficient operator, taking the premiums into account (Commission decision of 3 May 2005 relating to State aid N 541/04 and N 542/04 — Netherlands — Risk equalisation scheme and retention of reserves, OJ 2005 C 324, p.
Ako to Komisia správne tvrdila vo svojom rozhodnutí z 3. mája 2005 o nevznesení námietok proti systému vyrovnávania rizík a udržania rezerv zavedeného holandskými orgánmi v odvetví zdravotného poistenia, kompenzácia sa musí obmedzovať na mimoriadne náklady efektívneho subjektu so zohľadnením poistného (rozhodnutie Komisie z 3. mája 2005 týkajúce sa štátnej pomoci N 541/04 a N 542/04 — Holandsko — Systém vyrovnávania rizika a udržanie rezerv, Ú. v. ES 2005, C 324, s.
28; ‘the Netherlands RES decision’).
28, ďalej len „rozhodnutie o holandskom RES“).
The applicants maintain that the fourth Altmark condition is not satisfied in this case, as there was no comparison with an efficient undertaking.
Žalobcovia tvrdia, že štvrtá podmienka rozsudku Altmark, bod 89 vyššie, nie je v tomto prípade splnená, keďže nebolo vykonané porovnanie s efektívnym podnikom.
They contend that the Commission did not even consider whether the costs incurred by the VHI in complying with the PMI obligations were comparable to those which would have
Domnievajú sa, že Komisia nepreskúmala ani otázku, či prípadné náklady VHI vyplývajúce z dodržiavania povinností SZP sú porovnateľné s nákladmi, ktoré by znášal
2008 — CASE T-289/03 been incurred by an efficient operator.
2008 — VEC T-289/03 efektívny subjekt.
For the purpose of estimating the risk differential, the RES provides neither a reference point for assessing efficiency nor a mechanism for comparing the pricing, contract design and risk management practices of the PMI insurers by reference to those of an efficient operator.
Poznamenávajú, že na účely odhadu rozdielu rizík RES nestanovuje ani východiskový bod na posúdenie efektívnosti, ani mechanizmus na porovnanie cien, štruktúry zmlúv a postupov riadenia rizík poisťovateľov SZP s cenami, štruktúrou zmlúv a postupmi riadenia rizík efektívneho subjektu.
The applicants further submit that in the decision on the Netherlands RES, the Commission specifically stated that the compensation paid in that case did not satisfy the fourth Altmark condition.
Dodávajú, že v rozhodnutí o holandskom RES Komisia zdôraznila práve skutočnosť, že vyplácané kompenzácie nespĺňajú štvrtú podmienku uvedenú v rozsudku Altmark, bod 89 vyššie.
(ii) Arguments of the defendant
ii) Tvrdenia žalovanej
The defendant makes the preliminary observation that the contested decision relies first on the caselaw that was current at the date of its adoption, notably the judgment in Ferring, paragraph 41 above, to support the conclusion that the RES is not State aid.
Žalovaná na úvod poznamenáva, že napadnuté rozhodnutie sa pri závere, že RES nie je štátnou pomocou odvoláva predovšetkým na judikatúru existujúcu v čase jeho prijatia, najmä na rozsudok Ferring, bod ý41 vyššie.
Since the adoption of that decision, however, the Court of Justice, in Altmark, has refined the conditions laid down in Ferring.
Po prijatí uvedeného rozhodnutia však Súdny dvor v rozsudku Altmark, bod 89 vyššie, precizoval podmienky formulované v rozsudku Ferring.
However, according to the defendant, the implications of Altmark are not determinative of the present proceedings, since the contested decision also relies on Article 86(2) EC when it concludes that even if the RES does constitute State aid it is none the less compatible with the common market.
Podľa žalovanej však dôsledky rozsudku Altmark nie sú rozhodujúce pre prebiehajúce konanie, pretože napadnuté rozhodnutie sa opiera aj o článok 86 ods. 2 ES keď vyslovuje, že aj keď RES predstavuje štátnu pomoc, je napriek tomu zlučiteľný so spoločným trhom.
The defendant states that, for that reason, it will concentrate its submissions on Article 86(2) EC and will submit no argument in respect of the plea alleging infringement of Article 87(1) EC.
Žalovaná uvádza, že z tohto dôvodu sa pri svojej argumentácii sústreďuje na článok 86 ods. 2 ES, takže neuvádza tvrdenia týkajúce sa žalobného dôvodu založeného na porušení článku 87 ods. 1 ES.
Ireland maintains that the reasoning of the Court of Justice in Altmark is essentially that followed in Case 240/83 ADBHU [1985] ECR 531, paragraphs 3 and 18),
Írsko tvrdí, že úvaha Súdneho dvora v rozsudku Altmark, bod 89 vyššie, je v podstate tá, ktorou sa Súdny dvor riadil vo svojich rozsudkoch zo 7. februára 1985, ADBHU
Ireland and the VHI are also of the opinion that, contrary to the applicants’ contention, the RES and the Commission’s findings in that regard in the contested decision satisfy all the conditions laid down in Altmark.
Írsko a VHI sú navyše toho názoru, že na rozdiel od toho, čo tvrdia žalobcovia, RES, ako aj posúdenie Komisie v napadnutom rozhodnutí v tomto ohľade, spĺňajú všetky podmienky stanovené rozsudkom Altmark, bod 89 vyššie.
(iv) Arguments of the Kingdom of the Netherlands
iv) Tvrdenia Holandského kráľovstva
Like the defendant, the Kingdom of the Netherlands observes that the present dispute turns essentially on the interpretation of Article 86(2) EC and that, accordingly, it intends to confine its intervention to the interpretation of that provision and in particular of the concept of SGEI and the conditions of its application to an undertaking.
Holandské kráľovstvo podobne ako žalovaná poznamenáva, že prejednávaný spor sa v podstate týka výkladu článku 86 ods. 2 ES a že chce z tohto dôvodu obmedziť svoje vedľajšie účastníctvo na výklad tohto ustanovenia a najmä pojmu SVHZ a podmienok jeho uplatnenia na podnik.
(b) The plea alleging misapplication of Article 86(2) EC
b) O dôvode založenom na nesprávnom uplatnení článku 86 ods. 2 ES i) Tvrdenia žalobcov
(1) Preliminary observation
1) Úvodná pripomienka
The applicants maintain that the Commission’s finding that in any event any aid element in the RES can be regarded as compatible with the common market pursuant to Article 86(2) EC is not reflected in the operative part of the contested decision and is not supported by a sufficient statement of reasons in that decision. Furthermore,
Žalobcovia tvrdia, že posúdenie Komisie, podľa ktorého možno prípadné prvky pomoci v RES v každom prípade považovať za zlučiteľné so spoločným trhom podľa článku 86 ods. 2 ES, nenachádza výraz vo výrokovej časti napadnutého rozhodnutia a nie je ani podložené dostatočným odôvodnením v tomto rozhodnutí. Toto posú-
2008 — CASE T-289/03 that finding is manifestly wrong in law.
2008 — VEC T-289/03 denie je navyše zjavne právne nesprávne.
In the applicants’ submission, the RES and the associated PMI obligations do not meet the requirements of that provision.
Podľa žalobcov RES a povinnosti SZP, ktoré s ním súvisia, nespĺňajú požiadavky tohto ustanovenia.
In the first place, the applicants submit, as they did in connection with the first plea (see paragraphs 95 to 100 above), that the PMI obligations do not fulfil the strict and objective conditions which SGEI obligations must satisfy under Article 86(2) EC, and examination of which was unlawfully delegated by the Commission to the Irish authorities.
V prvom rade podľa žalobcov, ako to tvrdia v rámci prvého žalobného dôvodu (pozri body 95 až 100 vyššie), povinnosti SZP nespĺňajú objektívne a presné podmienky, ktorým musia vyhovovať povinnosti SVHZ podľa článku 86 ods. 2 ES a ktorých preskúmanie Komisia protiprávne delegovala na írske orgány.
(3) The lack of an act of entrustment of an SGEI mission
3) O neexistencii aktu zverujúceho úlohu SVHZ
In the second place, according to the applicants, Article 86(2) EC requires that undertakings be ‘entrusted’ with the operation of SGEIs, which implies that an obligation to provide the services in question is imposed by the public authorities.
V druhom rade podľa žalobcov článok 86 ods. 2 ES vyžaduje, aby boli podniky „poverené“ poskytovaním SVHZ, čo implikuje povinnosť poskytovať dotknutú službu, ktorá je uložená verejnými orgánmi.
However, as the Commission recognises in its own practice in taking decisions, a mere granting of authorisation to provide such services is not sufficient (Commission Decision 81/1030/EEC of 29 October 1981 relating to a proceeding under Article [82 CE] (IV/29.839 — GVL), OJ 1981 L 370, p.
Ako však Komisia uznáva vo svojej vlastnej rozhodovacej praxi, púhe povolenie poskytovať túto službu nestačí (rozhodnutie Komisie 81/1030/EHS z 29. októbra 1981, v konaní podľa článku [82 ES] IV/29.839 — GVL [neoficiálny preklad], Ú. v. ES L 370, s.
49, paragraph 66; Decision 97/606, paragraph 14; and decision on the Netherlands RES).
49, bod 66; rozhodnutie 97/606, bod 14, a rozhodnutie o holandskom RES).
That condition takes account, in particular, of the universal nature of the SGEI in question, the provision of which must be sheltered only from market forces.
Táto podmienka zohľadňuje najmä univerzálnu povahu dotknutej SVHZ, ktorej poskytovanie musí byť chránené pred samotnými trhovými silami.
However, in this case, with the exception of the requirement imposed on the VHI to offer Plan P, there is no real binding universal service task, within the meaning of Article 86(2) EC, associated with the PMI obligations, but only an authorisation to the operators concerned to provide
V tomto prípade však s výnimkou požiadavky kladenej na VHI ponúkať plán P neexistuje skutočná úloha univerzálnej služby záväzného charakteru v zmysle článku 86 ods. 2 ES súvisiaca s povinnosťami SZP, ale iba povolenie udelené dotknutým subjektom poskytovať určité služby pri dodržaní určitých povinností
BUPA AND OTHERS v COMMISSION certain services in compliance with certain regulatory conditions.
BUPA A I./KOMISIA vyplývajúcich z právnej úpravy.
In that regard, the Kingdom of the Netherlands’ attempt to remedy, in the course of the proceedings, the failure in the contested decision to examine the entrustment of an SGEI mission is bound to fail.
V tomto ohľade je pokus Holandského kráľovstva konvalidovať v prebiehajúcom konaní skutočnosť, že v napadnutom rozhodnutí nedošlo k preskúmaniu zverenia úlohy SVHZ, odsúdený na neúspech.
In particular, there is no legal basis for the Kingdom of the Netherlands’ view that an explicit obligation to perform an SGEI mission is not necessary where several undertakings are entrusted with that mission and that it is sufficient if there is a system of authorisation or control.
Predovšetkým nie je právne podložený názor Holandského kráľovstva, že výslovná povinnosť plniť úlohu SVHZ sa nevyžaduje v prípade, keď je touto úlohou poverených niekoľko podnikov a že stačí, keď existuje systém povoľovania alebo kontroly.
In the applicants’ opinion, on the contrary, compliance with Article 86(2) EC necessarily presupposes the entrustment of an SGEI mission by an official act, which is missing in this case.
Podľa názoru žalobcov naopak dodržanie článku 86 ods. 2 ES nevyhnutne predpokladá, že úloha SVZH je zverená úradným aktom, ktorý v tomto prípade chýba.
They refer in that regard to the draft Commission decision on the application of Article 86(2) [EC] to State aid in the form of public service compensation granted to certain undertakings entrusted with the operation of [SGEIs], to the draft Community framework for State aid in the form of public service compensation and to the Netherlands RES decision (section 4.2.1).
V tomto ohľade sa žalobcovia odvolávajú na návrh rozhodnutia Komisie o uplatňovaní ustanovení článku 86 ods. 2 ES na štátnu pomoc vo forme náhrady za služby vo verejnom záujme udeľovanej niektorým podnikom povereným poskytovaním SVHZ, na návrh rámca Spoločenstva pre štátnu pomoc vo forme náhrady za služby vo verejnom záujme a na rozhodnutie o holandskom RES (časť 4.2.1).
(4) The lack of necessity and of proportionality of the RES
4) O neexistencii nevyhnutnosti a proporcionality RES
In the third place, according to the applicants, in the light of Article 86(2) EC, the application of the EC Treaty competition rules must obstruct the performance of SGEI missions which have been entrusted to the undertaking.
V treťom rade podľa žalobcov uplatnenie pravidiel hospodárskej súťaže obsiahnutých v Zmluve ES musí s ohľadom na článok 86 ods. 2 ES brániť plneniu povinností SVHZ, ktorými je podnik poverený.
That implies
I-14243, I-14247, bod 102 a poznámka pod
19, paragraph 10; Case 258/78 Nungesser v Commission [1982] ECR 2015, paragraphs 8 and 9).
19, bod 10; rozsudok Súdneho dvora z 8. júna 1982, Nungesser/Komisia, 258/78, Zb. s. 2015, body 8 a 9).
The lack of necessity for the RES
O neexistencii nevyhnutnosti RES
The applicants maintain that the Commission has not demonstrated the necessity for the RES.
Žalobcovia tvrdia, že Komisia nepreukázala nevyhnutnosť RES.
In that regard, they claim that the Commission made errors affecting the reasoning on which the contested decision is based and errors of fact.
V tomto ohľade sa Komisia dopustila pochybení ovplyvňujúcich odôvodnenie napadnutého rozhodnutia, ako aj nesprávneho posúdenia skutkového stavu.
As regards the errors affecting the reasoning on which the contested decision is based, the applicants submit that the Commission wrongly concluded that the RES was necessary to ensure the application of the principles of community rating, lifetime cover and open enrolment.
Na jednej strane, pokiaľ ide o pochybenia ovplyvňujúce odôvodnenie napadnutého rozhodnutia, Komisia sa nesprávne domnievala, že RES je nevyhnutný na zabez -pečenie uplatňovania zásad spoločnej tarifikácie, doživotného poistenia a otvoreného vstupu.
That conclusion is contradicted by the facts set out in the contested decision itself, which explains that the relevant market, since its liberation and the entry of BUPA Ireland, has not encountered instability problems.
Tejto úvahe protirečia skutočnosti uvedené v samotnom napadnutom rozhodnutí, ktoré uvádza, že na relevantnom trhu nedošlo od jeho liberalizácie a vstupu BUPA Ireland k problémom s nestabilitou.
In that regard, the mere possibility of a danger of risk selection — a danger that is theoretical, speculative, remote and not quantified by reference to economic facts — is not in any event sufficient to demonstrate such instability.
V tomto ohľade samotná možnosť nebezpečenstva, že dôjde k výberu rizík — nebezpečenstva, ktoré je čisto teoretické, špekulatívne, vzdialené a nie je vyčíslené na základe ekonomických údajov — nie je v žiadnom prípade postačujúca na preukázanie takejto nestability.
So far as the errors of fact are concerned, the applicants contend that the Commission’s findings regarding the possibility and consequences of such risk selection are manifestly erroneous.
Na druhej strane, pokiaľ ide o nesprávne posúdenie skutkového stavu, žalobcovia sa domnievajú, že posúdenia Komisie týkajúce sa možnosti a dôsledkov takéhoto výberu rizík sú zjavne nesprávne.
Contrary to the arguments of the Irish authorities set out at recital 31 to the contested decision, there is no incentive for PMI insurers to ‘cherry pick’ the good risks and reject the bad risks.
Na rozdiel od tvrdení írskych orgánov zhrnutých v bode 31 napadnutého rozhodnutia, nie sú poisťovatelia SZP podnecovaní k tomu, aby aktívne vyberali „dobré“ riziká a vylúčili „zlé“ riziká.
On the contrary, since those insurers offer a range of services at different premiums and are able to adapt their contractual terms according to the risk covered, they are able, independently of their risk profile, to offset the highest risks by raising premiums and by tailored plans.
Naopak, keďže títo poisťovatelia ponúkajú rad služieb za rôzne poistné a keďže sú schopní upraviť svoje zmluvné podmienky v závislosti od poistného rizika, môžu bez ohľadu na svoj rizikový profil kompenzovať najvyššie riziká zvýšením poistného a odstupňovaným krytím.
Accordingly, there is no financial benefit to be drawn from a low risk portfolio of members compared with a high risk portfolio.
Neexistuje teda finančný zisk, ktorý by mal vyplývať z portfólia nízkorizikových poistencov v porovnaní s portfóliom vysokorizikových poistencov.
Similarly, contrary to the Commission’s assertion at recital 50 to the contested decision, there is no passive risk selection resulting in an alleged greater tendency for individuals to switch PMI insurer.
Práve tak, na rozdiel od konštatovania Komisie v bode 50 napadnutého rozhodnutia, neexistuje ani pasívny výber rizík, ktorý vyplýva z údajného zvýšeného sklonu jednotlivcov meniť poisťovateľa SZP.
In that regard, the reference to the seven economic studies, not mentioned in the contested decision and of which the applicants were informed only belatedly, is not sufficient to corroborate the Commission’s conclusions and the Commission has not been able to provide further support for them in its defence.
V tomto ohľade odkaz na sedem ekonomických štúdií, neuvedených v napadnutom rozhodnutí, o ktorých sa žalobcovia dozvedeli neskoro, nepostačuje na podporu záverov Komisie a Komisia nebola schopná podložiť tieto závery ani vo svojom vyjadrení k žalobe.
Only one of those studies, which is irrelevant because it relates to the Swiss market, mentions consumers’ willingness to switch PMI insurers and the Commission failed to take into consideration a relevant study relating to the Irish market (The Private Health Insurance Market in Ireland, March 2003, prepared by Amárach Consulting for the HIA; ‘the Amárach report’), relied on by the applicants in the course of the administrative procedure, according to which members in the 18 to 34 age category were less likely to consider switching PMI insurers than members in the 35 to 64 age category.
Iba jediná z týchto štúdií, ktorá je irelevantná, pretože sa zaoberala švajčiarskym trhom, uvádza ochotu spotrebiteľov zmeniť poisťovateľa SZP, pričom Komisia nezohľadnila relevantnú štúdiu týkajúcu sa írskeho trhu (štúdia The Private Health Insurance Market in Ireland, marec 2003, ktorú vypracoval Amárach Consulting pre HIA, ďalej len „správa Amárach“), na ktorú sa žalobcovia odvolávali počas správneho konania, a podľa ktorej sú poistenci vo veku od 18 do 34 rokov menej náchylní meniť poisťovateľa SZP ako osoby vo veku od 35 do 64 rokov.
In that context, the applicants reject the Commission’s view that the asymmetry of the risk profiles, like that between BUPA Ireland and the VHI concerning the age of members, is accounted for by risk selection.
V tejto súvislosti žalobcovia oponujú názoru, podľa ktorého možno asymetriu rizikových profilov, aká existuje medzi BUPA Ireland a VHI pokiaľ ide o vek poistencov, vysvetliť výberom rizík.
Those differences are the result of two other factors, namely, first, customer inertia and unwillingness to switch between PMI insurers and, second, the VHI’s own pricing strategy.
Tieto rozdiely sú výsledkom dvoch iných faktorov, a to po prvé, zotrvačnosti a neexistencie veľmi veľkej ochoty poistencov zmeniť poisťovateľa SZP a po druhé, cenovej stratégie VHI.
As regards the first factor, the applicants claim to have shown, in the administrative procedure, that, in view of the need to offer PMI services at a very wide price differential in order to encourage members to switch PMI insurer, a new entrant to the market would necessarily have to target ‘new’ customers who are, by definition, younger customers.
Pokiaľ ide o prvý faktor, žalobcovia počas správneho konania preukázali, že so zreteľom na to, že podnietenie poistencov k zmene poisťovateľa SZP vyžaduje, aby boli služby SZP ponúkané s veľmi veľkým cenovým rozdielom, musí sa nováčik vstupujúci na trh nevyhnutne orientovať na „nových“ klientov, ktorí sú pojmovo najmladší.
As regards the
Pokiaľ ide o druhý faktor, žalobcovia