natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It follows that the contested decision, in recital 130, does not prove to the requisite legal standard that the exemption introduced by Article 11(2) of Law No 21/92 is merely the specific application to RTP of a general rule.
Z toho vyplýva, že napadnuté rozhodnutie v odôvodnení č. 130 z právnej stránky dostatočným spôsobom nepreukazuje, že oslobodenie stanovené článkom 11 ods. 2 zákona č. 21/92 je len osobitným uplatnením všeobecného pravidla na RTP.
Once again, as in the case of the ad hoc advantage, the Court notes that the Commission has not proved to the requisite legal standard that the measure at issue did not confer a specific advantage on RTP and that, accordingly, it did not constitute State aid.
Aj v tejto súvislosti Súd prvého stupňa rovnako ako v prípade konkrétnej výhody dospel k zisteniu, že Komisia z právnej stránky dostatočne nepreukázala, že dotknuté opatrenie neposkytuje RTP osobitnú výhodu, a že preto nie je štátnou pomocou.
With regard to the Commission’s argument that the exemption is not permanent (see paragraph 73 above), it is probably well founded, but in no way alters the finding that the general nature of that exemption had not been proved to the requisite legal standard and, that being so, that it was thus not possible to conclude that that exemption did not constitute State aid.
Čo sa týka tvrdenia Komisie, že oslobodenie nie je trvalé (pozri bod 73 vyššie), je pravdepodobne dôvodné, nič však nemení na zistení, že všeobecná povaha tohto oslobodenia sa z právnej stránky dostatočne nepreukázala, a teda nebolo možné za súčasného stavu dospieť k záveru, že toto oslobodenie nie je štátnou pomocou.
In the defence, the Commission puts forward the argument that, even if the Court were to find that RTP should bear the notarial, registration and publication charges which apply to private undertakings, the costs arising will be paid by the State itself and that it will not be possible for that ‘aid’ to be found to be unlawful, since, as it is indispensable for the creation of the undertaking, it is directly linked to the fulfilment of the public service remit.
Komisia vo svojom vyjadrení k žalobe uvádza tvrdenie, v zmysle ktorého, ak by aj Súd prvého stupňa rozhodol, že RTP mala znášať dane, notárske poplatky, registračné poplatky a poplatky súvisiace s uverejnením oznámení, ktoré sa uplatňujú na súkromné podniky, náklady, ktoré by z toho vyplývali, by bol znášal samotný štát, pričom táto „pomoc“ by sa nemohla považovať za nezákonnú, lebo tieto poplatky, vzhľadom na to, že boli nevyhnutné pre vznik podniku, priamo súvisia so splnením jej úlohy vo verejnom záujme.
If the Commission’s contention is correct — that RTP was transformed into a public limited company because the Portuguese Government considered that to be necessary for the proper performance, by RTP, of its public service remit — then it is logical, inasmuch as a notarial deed and the classic formalities may be necessary for that transformation and that transformation was not in itself advantageous for RTP, for the costs relating thereto to be borne in full by the State.
Ak je pravdivým tvrdenie Komisie, podľa ktorého sa zmena právnej formy RTP na akciovú spoločnosť uskutočnila z dôvodu, že portugalská vláda ju považovala za nevyhnutnú pre riadny výkon úlohy vo verejnom záujme prostredníctvom RTP, je tiež logické, aby v prípade nevyhnutnosti uskutočnenia notárskeho úkonu a bežných formálnych úkonov na účely takejto zmeny právnej formy a v prípade, že takáto zmena právnej formy nie je sama osebe pre RTP výhodná, znášal náklady s tým súvisiace v plnom rozsahu štát.
Nevertheless, that contention by the Commission, which does not appear in the contested decision, is not accompanied by any evidence.
Toto tvrdenie Komisie, ktoré nie je uvedené v napadnutom rozhodnutí, však nie je podložené žiadnym dôkazom.
It cannot be ruled out that the Portuguese Government transformed RTP into a public limited company for reasons other than those connected with the proper performance of the public service remit.
Preto nemožno vylúčiť, že portugalská vláda zmenila právnu formu RTP na akciovú spoločnosť z iných dôvodov, ako sú dôvody týkajúce sa riadneho výkonu jej úlohy vo verejnom záujme.
The Commission itself states in the defence that that transformation was not necessary.
Samotná Komisia sa vo vyjadrení k žalobe domnieva, že táto zmena právnej formy nebola nevyhnutná.
Accordingly, that argument of the Commission should be dismissed.
Za týchto podmienok je potrebné toto posledné uvedené tvrdenie Komisie zamietnuť.
Having regard to all of the foregoing considerations, the Court of First Instance finds that the first part of this plea, concerning tax exemptions, is well founded in law and must, therefore, be upheld.
Vzhľadom na predchádzajúce úvahy sa Súd prvého stupňa domnieva, že prvá časť tohto žalobného dôvodu týkajúca sa oslobodenia od daní a poplatkov je právne dôvodná, a preto sa musí prijať.
The second part, alleging the failure to classify the payment facilities for the licence as State aid
O druhej časti tohto žalobného dôvodu založenej na neoznačení úľav z poplatkov za štátnu pomoc
The applicant claims that, according to Article 13(1)(f) of Lei no 58/90 regime da actividade de televisão of 7 September 1990 (Portuguese Law No 58/90 on the regime for television activities) (Diário da República, Series I, No 207, of 7 September 1990; ‘Law No 58/90’), late payment of the network fee to Portugal Telecom by a private operator constitutes a ground for withdrawal of its licence.
Žalobkyňa tvrdí, že podľa článku 13 ods. 1 písm. f) Lei no 58/90 regime da actividade de televisão zo 7. septembra 1990 (portugalský zákon č. 58/90 o systéme televíznej činnosti) (Diário da República, časť I, č. 207, zo 7. septembra 1990, ďalej len „zákon č. 58/90“) omeškanie pri úhrade poplatku v prospech Portugal Telecom súkromným vysielateľom je dôvodom na zrušenie licencie.
The seriousness of the penalty applicable contrasts with the leniency with which RTP was treated.
Závažnosť uplatňovanej sankcie je v rozpore so zhovievavosťou uplatnenou v rámci zaobchádzania s RTP.
That contradicts the Commission’s argument that there was no difference between the network fees which Portugal Telecom charged to RTP and those it charged to the private operators, to the extent that the decisive element was the reasonable timelimit for requiring payment.
Táto skutočnosť odporuje tvrdeniu Komisie, podľa ktorého by neexistoval nijaký rozdiel v poplatkoch, ktoré Portugal Telecom uložil RTP a súkromným vysielateľom, ak by sa za rozhodujúcu skutočnosť považovala maximálna primeraná lehota na uskutočnenie úhrady.
The acceptance by Portugal Telecom, whose majority shareholder from 1991 to 1997 was the Portuguese Republic, of late payments of the network fee by RTP thus constitutes State aid.
Súhlas Portugal Telecom, ktorého väčšinovým akcionárom v rokoch 1991 až 1997 bola Portugalská republika, s oneskorením úhrad poplatku prostredníctvom RTP, je teda štátnou pomocou.
The allegation that Portugal Telecom did not waive recovery of those debts or its claim for default interest is not in itself sufficient to call that assessment into question.
Uvádzaná skutočnosť, na základe ktorej sa Portugal Telecom nevzdal vymáhania svojich pohľadávok a úrokov z omeškania, sama osebe nespochybňuje toto posúdenie.
In the reply, the applicant claims that the Portuguese Republic was in control of Portugal Telecom until at least 1997 and that the agreements concluded between Portugal Telecom and RTP relate to March 1996 and December 1997.
V replike žalobkyňa zdôrazňuje, že Portugalská republika ovládala Portugal Telecom najmenej do roku 1997 a že dohody uzavreté medzi Portugal Telecom a RTP sa vzťahujú na marec 1996 a december 1997.
RTP was in a state of technical insolvency.
RTP sa nachádzala v situácii technického konkurzu.
The Commission states that it examined that point, but the applicant notes that the contested decision does not answer the questions which it asked in the administrative procedure concerning the date on which the debt to Portugal Telecom was settled, if at all, the amounts of default interest actually settled and the amount of RTP’s debt to Portugal Telecom as at the date of the request.
Komisia tvrdí, že tento bod skúmala, žalobkyňa však konštatuje, že napadnuté rozhodnutie neodpovedá na otázky, ktoré položila v rámci správneho konania, týkajúce sa dátumu, ku ktorému sa prípadne zaplatil dlh voči Portugal Telecom, výšky úrokov z omeškania skutočne zaplatených a výšky dlhu RTP voči Portugal Telecom ku dňu podania žiadosti.
The fact that the Autoridade Nacional de Comunicações (Portuguese National Communications Authority; ‘Anacom’), responsible for ensuring respect for the pricing rules for the television broadcasting network, decided in 2003 to reduce the level of the network fee paid by television operators to Portugal Telecom in 2002 was not relevant to the examination of the period from 1992 to 1998.
Skutočnosť, že Autoridade Nacional de Comunicações (portugalský štátny telekomunikačný úrad, ďalej len „Anacom“), poverený dohľadom nad uplatňovaním sadzobných pravidiel pre vysielaciu sieť, v roku 2003 rozhodol o znížení poplatku zaplateného televíznymi vysielateľmi Portugal Telecom za rok 2002, nemá nijaký význam na preskúmanie obdobia od roku 1992 do roku 1998.
The Commission contests the applicant’s position that the Portuguese Republic was not unconnected with Portugal Telecom’s acceptance of late payments and thus with the grant, allegedly, of terms of payment which were not available to RTP’s competitors.
Komisia spochybňuje stanovisko žalobkyne, podľa ktorého Portugalská republika vedela o súhlase Portugal Telecom s oneskorením úhrad, a teda údajne s poskytnutím takých platobných podmienok, ktoré boli pre konkurentov RTP nedostupné.
The Commission did not exclude a priori the involvement of public resources.
Komisia a priori nevylúčila, že došlo k použitiu verejných prostriedkov.
However, having noted the absence of evidence of actual participation by the Portuguese authorities in the adoption of the agreements concerning the acceptance of payment deferrals, it was unable to find that such resources were implicated for the purposes of Article 87 EC.
Keďže však konštatovala absenciu indícií o skutočnej účasti portugalských orgánov pri prijímaní dohôd týkajúcich sa súhlasu s odložením úhrad, nemohla dospieť k záveru, že došlo k použitiu takýchto prostriedkov v zmysle článku 87 ES.
In addition, Portugal Telecom’s behaviour before and after its privatisation in 1997 did not change.
Navyše správanie Portugal Telecom pred jeho privatizáciou v roku 1997 a po nej sa nezmenilo.
Portugal Telecom continued, after its privatisation, to conclude agreements with RTP accepting late payments of RTP’s network fee.
Portugal Telecom aj po svojej privatizácii ďalej uzatváral dohody s RTP, v ktorých súhlasil s oneskorením úhrad zo strany RTP.
The main reason for these agreements was a disagreement as to the level of the annual network fee, connected with the interdependence of the two undertakings.
Hlavným dôvodom týchto dohôd bol spor týkajúci sa výšky ročného poplatku, ktorý sa spájal so vzájomnou závislosťou týchto dvoch podnikov.
That fact was moreover underlined by Anacom’s decision of 2003 pursuant to which Portugal Telecom was obliged to reduce its tariffs considerably.
Táto skutočnosť je okrem toho zdôraznená v rozhodnutí Anacomu prijatom v roku 2003, podľa ktorého musel Portugal Telecom podstatne znížiť svoje sadzby.
That shows that Portugal Telecom’s behaviour towards RTP was that of a private creditor.
To preukazuje, že správanie Portugal Telecom voči RTP bolo správaním súkromného veriteľa.
In the rejoinder, the Commission indicates that the only reason for its reference to Anacom’s decision of 2003 was the fact that that decision stated that the main reason for the agreements between RTP and Portugal Telecom appeared to be a dispute over the level of the annual network fee and that that constituted additional evidence that Portugal Telecom’s behaviour was that which a private creditor would have adopted in the same situation.
Vo svojej duplike Komisia uvádza, že jej odkaz na rozhodnutie Anacomu prijaté v roku 2003 odôvodňuje len okolnosť, že toto rozhodnutie zdôrazňuje skutočnosť, že hlavným dôvodom dohôd medzi RTP a Portugal Telecom, zdá sa, bol spor týkajúci sa výšky ročného poplatku, čo predstavuje ďalšiu indíciu toho, že Portugal Telecom sa správal tak, ako by sa správal súkromný veriteľ v obdobnej situácii.
According to case-law, the imputability of a measure to the State cannot be inferred from the mere fact that the measure at issue was taken by a public undertaking (France v Commission, paragraph 43 above, paragraphs 51 and 57).
Podľa judikatúry nemožno pripísateľnosť určitého opatrenia štátu vyvodiť výlučne z okolnosti, že dotknuté opatrenie prijal štátny podnik (rozsudok Francúzsko/Komisia, už citovaný v bode 43 vyššie, body 51 a 57).
Therefore, the mere fact that a public undertaking is under State control is not sufficient for measures taken by that undertaking to be imputed to the State.
Samotná skutočnosť, že štátny podnik je pod štátnou kontrolou, nestačí na pripísanie opatrení prijatých týmto podnikom štátu.
It is also necessary to examine whether the public authorities must be regarded as having been involved, in one way or another, in the adoption of those measures (France v Commission, paragraph 43 above, paragraph 52).
Je ešte nevyhnutné skúmať, či sa štátne orgány nejakým spôsobom podieľali na prijatí týchto opatrení (rozsudok Francúzsko/Komisia, už citovaný v bode 43 vyššie, bod 52).
On that point, it cannot be demanded that it be demonstrated, on the basis of a precise inquiry, that in the particular case the public authorities specifically incited the public undertaking to take the aid measures in question.
V tomto ohľade nemožno požadovať, aby sa na základe konkrétneho vyšetrovania preukázalo, že štátne orgány konkrétne podnietili štátny podnik, aby prijal dotknuté opatrenia pomoci.
In the first place, having regard to the fact that relations between the State and public undertakings are close, there is a real risk that State aid may be granted through the intermediary of those undertakings in a non-transparent way and in breach of the rules on State aid laid down by the Treaty (France v Commission, paragraph 43 above, paragraph 53).
Na jednej strane totiž vzhľadom na to, že vzťahy medzi štátom a štátnymi podnikmi sú úzke, existuje skutočné riziko, že štátna pomoc sa prostredníctvom nich poskytne málo transparentným spôsobom, v rozpore so systémom štátnej pomoci stanoveným Zmluvou (rozsudok Francúzsko/Komisia, už citovaný v bode 43 vyššie, bod 53).
Moreover, it will, as a general rule, be very difficult for a third party, precisely because of the privileged relations existing between the State and a public undertaking, to demonstrate in a particular case that aid measures taken by such an undertaking were in fact adopted on the instructions of the public authorities (France v Commission, paragraph 43 above, paragraph 54).
Na druhej strane by vo všeobecnosti bolo pre tretiu osobu veľmi zložité, práve z dôvodu existencie privilegovaných vzťahov medzi štátom a štátnym podnikom, aby v konkrétnom prípade preukázala, že k prijatiu opatrení pomoci takýmto podnikom skutočne došlo na príkaz štátnych orgánov (rozsudok Francúzsko/Komisia, už citovaný v bode 43 vyššie, bod 54).
For those reasons, the Court, in paragraph 55 of the judgment in France v Commission, paragraph 43 above, held that it must be accepted that the imputability to the State of an aid measure taken by a public undertaking may be inferred from a set of indicators arising from the circumstances of the case and the context in which that measure was taken.
Z týchto dôvodov sa Súdny dvor v bode 55 rozsudku Francúzsko/Komisia, už citovaného v bode 43 vyššie, domnieva, že je potrebné pripustiť, že pripísateľnosť opatrenia pomoci prijatého štátnym podnikom štátu možno vyvodiť zo skupiny indícií vyplývajúcich z okolností veci samej a z kontextu, v ktorom bolo toto opatrenie prijaté.
In addition, other indicators might, in certain circumstances, be relevant in concluding that an aid measure taken by a public undertaking is imputable to the State, such as, in particular, its integration into the structures of the public administration, the nature of its activities and the exercise of the latter on the market in normal conditions of competition with private operators, the legal status of the undertaking (in the sense of it being subject to public law or ordinary company law), the intensity of the supervision exercised by the public authorities over the management of the undertaking, or any other indicator showing, in the particular case, an involvement by the public authorities in the adoption of a measure or the
Okrem toho by prípadne mohli byť pre pripísateľnosť opatrenia pomoci prijatého štátnym podnikom štátu relevantné aj iné indície, ako sú predovšetkým jeho začlenenie do štruktúr štátnej správy, povaha jeho činností a ich uskutočnenie na trhu v rámci bežných podmienok hospodárskej súťaže so súkromnými subjektmi, právne postavenie podniku, ktorý sa riadi buď verejným právom, alebo všeobecným právom spoločností, intenzita dozoru vykonávaného štátnymi orgánmi nad riadením spoločnosti a akákoľvek ďalšia indícia, ktorá by v konkrétnom prípade svedčila o účasti štátnych orgánov alebo o tom, že neexistencia ich účasti pri prijímaní určitého opatrenia je nepravdepodobná, zohľadniac pritom rozsah tohto opatrenia, jeho obsah alebo
2008 — CASE T-442/03 unlikelihood of their not being involved, having regard also to the compass of the measure, its content or the conditions which it contains (France v Commission, paragraph 43 above, paragraph 56).
2008 — VEC T-442/03 podmienky, ktoré zahŕňa (rozsudok Francúzsko/Komisia, už citovaný v bo de 43 vyššie, bod 56).
However, the mere fact that a public undertaking has been constituted in the form of a capital company under ordinary law cannot, having regard to the autonomy which that legal form is capable of conferring upon it, be regarded as sufficient to exclude the possibility of an aid measure taken by such a company being imputable to the State.
Samotnú okolnosť, že štátny podnik bol založený vo forme akciovej spoločnosti podľa všeobecného práva, však nemožno ani vzhľadom na samostatnosť, ktorú mu je táto právna forma schopná poskytnúť, považovať za dostatočnú na to, aby sa vylúčila možnosť pripísania opatrenia pomoci štátu.
The existence of a situation of control and the real possibilities of exercising a dominant influence which that situation involves in practice makes it impossible to exclude from the outset any imputability to the State of a measure taken by such a company, and hence the risk of an infringement of the Treaty rules on State aid, notwithstanding the relevance, as such, of the legal form of the public undertaking as one indicator, amongst others, enabling it to be determined in a given case whether or not the State is involved (France v Commission, paragraph 43 above, paragraph 57 and the caselaw cited).
Existencia kontroly a skutočné možnosti vykonávania rozhodujúceho vplyvu, ktoré so sebou v praxi prináša, bránia tomu, aby sa naraz vylúčila akákoľvek pripísateľnosť opatrenia prijatého takouto spoločnosťou štátu a v dôsledku toho riziko obchádzania pravidiel Zmluvy týkajúcich sa štátnej pomoci, a to napriek relevantnosti právnej formy štátneho podniku ako takej, ktorá je jednou z indícií umožňujúcich v jednotlivých prípadoch preukázanie účasti či neúčasti štátu (rozsudok Francúzsko/Komisia, už citovaný v bode 43 vyššie, bod 57 a tam citovaná judikatúra).
In the present case, the Commission, after contending that, at least before the middle of 1997, the Portuguese Republic was in a position to control Portugal Telecom (recital 109 of the contested decision), concluded, however, that nothing indicated that the Portuguese public authorities were implicated in the adoption of the payment facilities for the fee (recital 116 of the contested decision).
Komisia sa však v prejednávanej veci aj po tom, ako uviedla, že minimálne do prvej polovice roka 1997 bola Portugalská republika schopná kontrolovať Portugal Telecom (odôvodnenie č. 109 napadnutého rozhodnutia), domnievala, že nič nenasvedčuje účasti portugalských štátnych orgánov na rozhodnutí o poskytnutí úľav z poplatkov (odôvodnenie č. 116 napadnutého rozhodnutia).
The Commission contended, in that respect, that the regulation of tariffs and services proposed by Portugal Telecom made no distinction between private operators and the public broadcaster and that Portugal Telecom did not have to provide RTP with an obligatory universal service in terms of a network service (recital 111 of the contested decision).
Komisia v tomto kontexte zdôraznila, že úprava týkajúca sa sadzieb a služieb ponúkaných Portugal Telecom nerozlišovala medzi súkromnými televíznymi vysielateľmi a verejnoprávnym vysielateľom a že Portugal Telecom nebol povinný v rámci povinnosti poskytovania všeobecnej služby poskytnúť službu využitia siete RTP (odôvodnenie č. 111 napadnutého rozhodnutia).
It contended that Portugal Telecom, as a public limited company governed by company law, was not integrated into the structures of the public administrations (recital 113 of the contested decision).
Zdôraznila, že Portugal Telecom, ktorý je akciovou spoločnosťou podľa súkromného práva, nebol začlenený do štruktúr štátnej správy (odôvodnenie č. 113 napadnutého rozhodnutia).
It stated that, in response to a question on its part, the Portuguese authorities expressly stated that they had not intervened, directly or indirectly, in the grant of the payment facilities for the fee.
Konštatovala, že v odpovedi na jej otázku portugalské orgány výslovne vyhlásili, že sa ani priamo, ani nepriamo nepodieľali na poskytnutí úľav z poplatkov.
In addition, no third party had come forward with any indications of such an intervention (recital 114 of the contested decision).
Okrem toho žiadna tretia osoba neposkytla nijaké informácie o takejto účasti štátu (odôvodnenie č. 114 napadnutého rozhodnutia).
Lastly, the Commission, first, contended that Portugal Telecom’s behaviour did not change after the middle of 1997, since it continued to conclude agreements on payment facilities for the fee with RTP, and, second, stated that the main reason for those agreements was a dispute over the level of that fee.
Nakoniec Komisia na jednej strane tvrdí, že správanie Portugal Telecom sa od druhej polovice roka 1997 nezmenilo, lebo pokračoval v uzatváraní dohôd s RTP o úľavách z poplatkov, a na druhej strane upresnila, že hlavným dôvodom týchto dohôd bol spor týkajúci sa výšky uvedeného poplatku.
That was confirmed by Anacom’s decision of 2003 (recital 115 of the contested decision).
To potvrdzuje aj rozhodnutie Anacomu prijaté v roku 2003 (odôvodnenie č. 115 napadnutého rozhodnutia).
The Court notes that the applicant’s criticisms of the arguments and the evidence put forward by the Commission in the contested decision are limited.
Súd prvého stupňa konštatuje, že námietky, ktoré predkladá žalobkyňa proti úvahám a skutočnostiam uvedeným Komisiou v napadnutom rozhodnutí, sú obmedzené.
Although the applicant’s argument that Portugal Telecom was controlled by the Portuguese Republic, as majority shareholder, constitutes an uncontested fact in the dispute, in view of the caselaw outlined above, it is not sufficient for a finding that the measure at issue was imputable to the State.
Čo sa týka tvrdenia žalobkyne, podľa ktorého je Portugal Telecom kontrolovaný Portugalskou republikou ako väčšinovým akcionárom, ide síce o nespornú skutočnosť v rámci sporu, ale vzhľadom na judikatúru uvedenú vyššie nepostačuje na to, aby sa sporné opatrenie pripísalo štátu.
The applicant claims that the law contained a breach of the principle of equal treatment of private and public operators, with regard to the penalty incurred for late payment of the network fee.
Žalobkyňa tvrdí, že zákon porušuje zásadu rovnosti medzi súkromnými vysielateľmi a verejnoprávnym vysielateľom v súvislosti so sankciou za omeškanie pri úhrade poplatku.