natgillin/translations-raw huggingface dataset:
(2) Where a trader uses, in a comparative advertisement, the registered trade mark of a competitor, in order to comply with Article 3a of Directive 84/450 as amended must that use be “indispensable” and if so what are the criteria by which indispensability is to be judged?
Ak obchodník používa v porovnávacej reklame zapísanú ochrannú známku vo vlastníctve súťažiteľa, musí, aby konal v súlade s článkom 3a smernice 84/450 v znení zmien a doplnení, byť také používanie ‚nevyhnutné‘, a ak áno, na základe akých kritérií sa táto nevyhnutnosť posúdi?
The first question referred
O prvej prejudiciálnej otázke
(3) In particular, if there is a requirement of indispensability, does the requirement preclude any use of a sign which is not identical to the registered trade mark but is closely similar to it?’
Osobitne, ak požiadavka nevyhnutnosti existuje, bráni táto požiadavka každému použitiu označenia, ktoré nie je zhodné so zapísanou ochrannou známkou, ale je jej veľmi podobné?“
By the first question, the referring court seeks essentially to ascertain whether the use of the registered trade mark (simply, ‘the trade mark’) of a competitor in a comparative advertisement for the purpose of comparing the characteristics of the advertiser’s goods or services with those of the competitor’s goods or services falls within Article 5(1) (a) or (b) of Directive 89/104 where that use does not cause confusion or otherwise jeopardise the essential function of the trade mark, which is to guarantee the origin of the goods or services.
Svojou prvou prejudiciálnou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či použitie zapísanej ochrannej známky (ďalej len „ochranná známka“) súťažiteľa v rámci porovnávacej reklamy, aby tak porovnal vlastnosti tovarov alebo služieb inzerenta s vlastnosťami tovarov alebo služieb súťažiteľa, patrí do pôsobnosti článku 5 ods. 1 písm. a) alebo písm. b) smernice 89/104, ak toto použitie nespôsobí zámenu a inak neohrozí základnú funkciu ochrannej známky, ktorou je zabezpečiť pôvod tovaru alebo služby.
Proceedings before the Court of Justice
Konanie na Súdnom dvore
This question is raised because the national court of first instance held that the advertisement at issue fell within the ambit of Article 5(1)(b) of Directive 89/104 and that it was permitted solely on the ground that it complied with Article 3a(1) of Directive 84/450 and was therefore covered by the defence referred to in Article 6(1)(b) of Directive 89/104, whereas H3G contends that it does not in fact fall within the scope of Article 5(1)(b) of that directive.
Táto otázka sa kladie, pretože vnútroštátny súd prvého stupňa sa domnieval, že sporná reklama patrí do pôsobnosti článku 5 ods. 1 písm. b) už citovanej smernice a že bola dovolená iba v rozsahu, v akom, keďže bola v súlade s článkom 3a smernice 84/450, sa na ňu vzťahovala výnimka uvedená v člán -ku 6 ods. 1 písm. b) smernice 89/104, zatiaľ čo H3G tvrdí, že vôbec nepatrí do pôsobnosti článku 5 ods. 1 písm. b) tejto smernice.
Pursuant to Article 23 of the Statute of the Court, O2, H3G and the Commission submitted written observations to the Court and their representatives also presented oral observations at the hearing held on 29 November 2007.
Podľa článku 23 Štatútu Súdneho dvora predložili Súdnemu dvoru písomné pripomienky O2, H3G a Komisia, ktorých splnomocnení zástupcovia predniesli tiež ústne pripomienky na pojednávaní 29. novembra 2007.
8 That is the context in which the references to the provisions of Directives 89/104 and 84/450 are to be understood for the purposes of the present reference for a preliminary ruling.
8 V tomto kontexte treba v tomto konaní o návrhu na začatie prejudiciálneho konania vnímať odkazy na ustanovenia smerníc 89/104 a 84/450.
A detailed reply to the question thus raised by the referring court would require an examination of the caselaw relating to Article 5(1)(a) and (b) of Directive 89/104, which does not appear, at least at first sight, to be at all consistent as to the conditions on which those provisions apply.
Odpoveď v tomto zmysle na takto položenú otázku vnútroštátneho súdu by vyžadovala preskúmanie judikatúry týkajúcej sa článku 5 ods. 1 písm. a) a písm. b) smernice 89/104, ktorá sa prinajmenšom na prvý pohľad nezdá celkom homogénna, pokiaľ ide o podmienky uplatnenia týchto ustanovení.
I note in particular, in this connection, the difficulty of reconciling the approach adopted by the Court in BMW, 10from which it seems to follow that the use by a third party of another’s trade mark, not to distinguish that party’s own goods or services but to distinguish the goods or services of the proprietor of the trade mark, does not of itself escape Article 5(1)(a) of Directive 89/104, with the approach adopted in more recent judgments, which tend rather to favour the opposite solution.
V tomto ohľade poukazujeme najmä na obtiažnosť zosúladenia prístupu sledovaného Súdnym dvorom v rozsudku BMW 10, z ktorého zrejme vyplýva, že použitie treťou osobou ochrannej známky inej osoby na účely rozlíšenia nie svojho vlastného tovaru alebo služby, ale tovaru alebo služby majiteľa ochrannej známky, samo osebe neuniká pôsobnosti článku 5 ods. 1 písm. a) smer -nice 89/104, s prístupom uvedeným v novších rozhodnutiach, ktoré smerujú skôr k opačnému riešeniu.
In BMW, the Court held that the use in an advertisement of another’s trade mark to distinguish the goods of the proprietor of the trade mark as the subject of the services provided by the advertiser fell within the ambit of Article 5(1)(a) of Directive 89/104, subject to the provisions of Article 6 or Article 7 of that directive. 11
V rozsudku BMW dospel Súdny dvor k záveru, že použitie v reklame ochrannej známky inej osoby na účely rozlíšenia tovaru majiteľa ochrannej známky ako predmetu služieb poskytovaných inzerentom reklamy patrilo do pôsobnosti článku 5 ods. 1 písm. a) smernice 89/104 bez toho, aby bolo dotknuté uplatnenie článkov 6 a 7 tej istej smernice. 11
In raising the abovementioned question, the referring court probably expected the Court to clarify the conditions on which the provisions of Article 5(1)(a) and (b) of Direct ive 89/104 apply and to explain in particular whether the prohibitions contained in those provisions apply even when the use in an advertisement of a sign identical or similar to another’s trade mark is intended not to distinguish the advertiser’s goods or services but to distinguish the goods or services of the proprietor of that trade mark. 9
Predložením uvedenej prejudiciálnej otázky vnútroštátny súd zrejme očakáva, že Súdny dvor objasní podmienky uplatnenia ustanovení článku 5 ods. 1 písm. a) a písm. b) smernice 89/104 a osobitne, či sa zákazy upravené v týchto ustanoveniach uplatnia tiež vtedy, ak sa označenie zhodné alebo podobné ochrannej známke inej osoby použije v reklame nie na rozlíšenie tovaru a služieb inzerenta, ale tovaru a služieb majiteľa tejto ochrannej známky. 9
In Hölterhoff, 12the Court held that the proprietor of a trade mark cannot rely on his exclusive right under Article 5(1) of Directive 89/104 where a third party, in the
V rozsudku Hölterhoff 12Súdny dvor vylúčil, aby sa majiteľ ochrannej známky mohol dovolávať svojho výlučného práva vyplývajúceho z článku 5 ods. 1 smernice 89/104, pokiaľ tretia osoba v rámci
10 — Case C-63/97 [1999] ECR I-905.
10 — Rozsudok z 23. februára 1999, C-63/97, Zb. s. I-905.
11 — BMW, paragraph 38.
11 — Rozsudok BMW, už citovaný, bod 38.
The services in question were the sale of second-hand BMW cars and the repair and maintenance of BMWs.
Išlo o službu predaja ojazdených automobilov BMW a službu opravy a údržby automobilov BMW.
9 — In examining the first question referred I shall pass over the fact that the reference to Article 5(1)(a) of Directive 89/104 appears to be irrelevant in the present case, since the only point now at issue in this case is the use in the advertisement at issue of signs (the bubbles images) which are not identical but similar to O2’s trade marks.
9 — Pri preskúmaní prvej prejudiciálnej otázky opomenieme skutočnosť, že odkaz na článok 5 ods. 1 písm. a) smer -nice 89/104 sa zdá byť v každom prípade irelevantný v prejednávanej veci, keďže tu ide iba o otázku použitia, v spornej reklame, nie zhodných označení (obrazov s bublinami), ale označení podobných s ochrannými známkami O2.
12 — Case C-2/00 [2002] ECR I-4187, paragraph 17.
12 — Rozsudok zo 14. mája 2002, C-2/00, Zb. s. I-4187, bod 17.
OPINION OF MR MENGOZZI — CASE C-533/06 course of commercial negotiations, reveals the origin of goods which he has produced himself and uses the sign in question solely to denote the particular characteristics of the goods he offers for sale, 13so that there can be no question of the trade mark used being perceived as a sign indicative of the undertaking of origin.
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA — P. MENGOZZI — VEC C-533/06 obchodných činností uvedie, že tovar pochádza z jej vlastnej výroby a používa dotknutú ochrannú známku iba na účely popisu osobitných vlastností tovaru, ktoré ponúka 13, takže je vylúčené, aby použitá ochranná známka bola vykladaná tak, že odkazuje na podnik, v ktorom bol uvedený tovar vyrobený.
material link in the course of trade between the goods concerned and the trade mark proprietor and was therefore liable to jeopardise the guarantee of origin which constitutes the essential function of the mark.
materiálneho vzťahu v obchodnom styku medzi tovarom tretej osoby a majiteľom ochrannej známky a mohlo teda ohroziť záruku pôvodu, ktorá predstavuje základnú funkciu ochrannej známky.
The Court held that it was consequently a use which the trade mark proprietor might prevent in accordance with Article 5(1) of Directive 89/104. 16
Súdny dvor rozhodol, že v dôsledku toho išlo o použitie, proti ktorému sa majiteľ ochrannej známky mohol brániť v súlade s článkom 5 ods. 1 smernice 89/104. 16
In Arsenal Football Club, 14the Court ruled that the exclusive right under Article 5(1)(a) of Directive 89/104 was conferred ‘in order to enable the trade mark proprietor to protect his specific interests as proprietor, that is, to ensure that the trade mark can fulfil its functions’ and that ‘[t]he exercise of that right must therefore be reserved to cases in which a third party’s use of the sign affects or is liable to affect the functions of the trade mark, in particular its essential function of guaranteeing to consumers the origin of the goods’. 15
V rozsudku Arsenal Football Club 14Súdny dvor spresnil, že výlučné právo upravené v článku 5 ods. 1 písm. a) smer -nice 89/104 bolo „poskytnuté na účely umožnenia majiteľovi ochrannej známky chrániť svoje špecifické záujmy ako majiteľa tejto ochrannej známky, to znamená zabezpečiť, že ochranná známka môže plniť svoje funkcie“, a „teda že výkon tohto práva musí byť vyhradený pre prípady, keď používanie označenia treťou osobou zasahuje alebo je spôsobilé zasiahnuť do funkcií ochrannej známky, najmä do jej základnej funkcie, ktorou je zabezpečiť spotrebiteľom pôvod výrobku“ 15.
In Adam Opel 17the Court held that, ‘[a]part from [the] specific case of use of a trade mark by a thirdparty provider of services having as subject-matter the products bearing that trade mark’, such as the case examined in the judgment in BMW, ‘Article 5(1)(a) of the directive [Directive 89/104] must be interpreted as covering the use of a sign identical to the trade mark in respect of goods marketed or services supplied by the third party which are identical to those in respect of which the trade mark is registered’.
V rozsudku Adam Opel 17Súdny dvor rozhodol, že „okrem tohto osobitného príkladu používania ochrannej známky treťou osobou poskytujúcou služby, ktorého predmetom sú výrobky označené touto ochrannou známkou“, prípadu skúmaného v už citovanom rozsudku BMW, „člá -nok 5 ods. 1 písm. a) smernice [89/104] sa má vykladať v tom zmysle, že sa týka používania označenia zhodného s ochrannou známkou pre výrobky uvádzané na trh alebo služby poskytované tretími osobami, ktoré sú zhodné s tými, pre ktoré bola ochranná známka zapísaná“.
Again in Adam Opel, it stated that ‘it was having regard to [the] specific and indissociable link between the products bearing the trade mark and the services provided by the third party that the Court held that, in the specific circumstances of the BMW case, use by the third party of the sign identical to the trade mark in respect of goods marketed not by the third party but by the holder of the trade mark fell within Article 5(1)(a) of the directive’.
V tom istom rozsudku Adam Opel je spresnené, že pokiaľ v rozsudku BMW Súdny dvor rozhodol, že za osobitných okolností vo veci, v ktorej bol vydaný tento rozsudok, „používanie označenia zhodného s ochrannou známkou treťou osobou pre výrobky uvádzané na trh nie treťou osobou, ale majiteľom ochrannej známky, spadá pod článok 5 ods. 1 písm. a) smernice“, bolo tomu tak „na základe tohto osobitného a nerozlučného vzťahu medzi výrobkami označenými ochrannou známkou a službami poskytovanými treťou osobou“.
In the same judgment, the Court noted that, in that particular case, the use of the sign in question was obviously not intended for purely descriptive purposes, which would otherwise be excluded from the scope of the abovementioned provision, but was such as to create the impression that there was a
V tom istom rozsudku Súdny dvor uviedol, že použitie dotknutého označenia nebolo v danom prípade zjavne určené na čisto popisné účely, čo by inak bolo vylúčené z pôsobnosti vyššie uvedeného ustanovenia, ale malo takú povahu, že spôsobilo dojem
Thus, the use of another’s trade mark by a third party to distinguish the goods or
Použitie ochrannej známky inej osoby treťou osobou na účely rozlíšenia tovaru
13 — In that case, it was established that the third party used the descriptions covered by another’s trade mark solely in order to describe the qualities and, more specifically, the type of cut of the precious stones offered for sale (see Hölterhoff, paragraph 10).
13 — V tomto prípade sa rozhodlo, že tretia osoba používala označenia chránené ochrannou známkou inej osoby iba na účely popisu vlastností, a konkrétnejšie typu výbrusu drahých kameňov, ktoré ponúkala na predaj (pozri rozsudok Hölterhoff, už citovaný, bod 10).
14 — Case C-206/01 [2002] ECR I-10273.
14 — Rozsudok z 12. novembra 2002, C-206/01, Zb. s. I-10273.
16 — Arsenal Football Club, paragraphs 54 to 56 and 60.17 — Paragraphs 27 and 28 (emphasis added).
17 — Už citovaný, body 27 a 28 (kurzívou zvýraznil generálny advokát).
‘the basic provisions governing the form and content of comparative advertising should be uniform and the conditions of the use of comparative advertising in the Member States should be harmonised’ (second recital in the preamble), in particular by establishing ‘conditions under which comparative advertising is permitted’ (recital 18).
O2 HOLDINGS & O2 (UK) „podmienky používania porovnávacej reklamy v členských štátoch“ (odôvodnenie č. 2), najmä stanovením „podmienok, za ktorých je porovnávacia reklama povolená“ (odôvodnenie č. 18).
services supplied by the proprietor of the trade mark, which does not cause confusion regarding the origin of those goods or services and the third party’s goods or services, may apparently fall within the ambit of Article 5(1) of Directive 89/104 on the basis of BMW, and may escape it on the basis of Hölterhoff and Adam Opel, while, on the basis of the caselaw cited in point 23 above, in order to determine whether or not the said use is caught by that provision, it must be ascertained whether it is liable to affect a function of the trade mark other than the essential function of providing a guarantee of origin.
alebo služieb poskytovaných majiteľom ochrannej známky, ktoré nespôsobuje zámenu, pokiaľ ide o pôvod tohto tovaru alebo služieb, od tovaru alebo služieb tretej osoby by tak podľa rozsudku BMW mohlo patriť do pôsobnosti článku 5 ods. 1 smer -nice 89/104 a byť mimo tejto pôsobnosti podľa rozsudkov Hölterhoff a Adam Opel, zatiaľ čo podľa judikatúry uvedenej v bode 23 vyššie je potrebné ďalej preskúmať na účely určenia, či takéto použitie patrí do uvedenej pôsobnosti, či môže zasiahnuť inú funkciu ochrannej známky ako hlavnú funkciu zabezpečenia pôvodu.
O2 emphasises this last point in its written observations submitted in the course of the present proceedings, referring in particular to the ‘advertising function’ of the trade mark and the detriment to that function of its own bubbles trade marks allegedly resulting from the advertisement at issue.
Vo svojich písomných vyjadreniach predložených v rámci tohto konania O2 zdôrazňuje tento posledný bod, keď najmä odkazuje na „reklamnú funkciu“ ochrannej známky a ujmu, ktorú by sporná reklama spôsobila tejto funkcii ochranných známok s bublinami.
In that connection, that directive, by introducing Article 3a into Directive 84/450, specifies the conditions on which comparative advertising is permitted, 18in the light of which, as explained in the seventh recital in the preamble to Directive 97/55, it is possible ‘to determine which practices relating to comparative advertising may distort competition, be detrimental to competitors and have an adverse effect on consumer choice’.
Pokiaľ ide o tento posledný aspekt, dotknutá smernica zavedením článku 3a do smernice 84/450 spresňuje podmienky prípustnosti porovnávacej reklamy 18, so zreteľom na ktoré, ako to vyplýva z odôvodnenia č. 7 smernice 97/55, je možné „stanoviť, ktoré praktiky týkajúce sa porovnávacej reklamy môžu narušovať hospodársku súťaž, môžu poškodiť súťažiteľov a mať nepriaznivý vplyv na výber spotrebiteľa“.
As the Court has already noted, the objective was ‘the establishment of conditions in which comparative advertising must be regarded as lawful in the context of the internal market’.
Ako Súdny dvor už zdôraznil, cieľom bolo „stanoviť podmienky, za ktorých bola porovnávacia reklama považovaná za dovolenú v rámci vnútorného trhu“ 19.
19It follows, according to the Court, that ‘Directive 84/450 carried out an exhaustive harmonisation of the conditions under which comparative advertising in Member States might be lawful’, and that ‘[s]uch harmonisation implies by its nature that the lawfulness of comparative advertising throughout the Community is to be assessed solely in the light of the criteria laid down by the Community legislature’. 20
Z toho podľa Súdneho dvora vyplýva, že „smer -nicou 84/450 bola vykonaná vyčerpávajúca harmonizácia podmienok prípustnosti porovnávacej reklamy v členských štátoch“, a „táto harmonizácia svojou povahou znamená, že prípustnosť porovnávacej reklamy v celom Spoločenstve treba posudzovať výlučne so zreteľom na kritériá stanovené normotvorcom Spoločenstva“ 20.
It must first of all be borne in mind that the intention in Directive 97/55 was that
Na úvod treba pripomenúť, že cieľom smernice 97/55 bolo zjednotiť „základné ustanovenia upravujúce formu a obsah porovnávacej reklamy“ a harmonizovať
OPINION OF MR MENGOZZI — CASE C-533/06 tion, the use of a competitor’s brand name is permitted in Community law’. 23
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA — P. MENGOZZI — VEC C-533/06 práva Spoločenstva použiť ochrannú známku súťažiteľa“ 23.
To that end, Article 3a of Directive 84/450 lists the cumulative conditions that must be met, as far as the comparison is concerned, for comparative advertising to be permitted. 21
Článok 3a smernice 84/450 vymenúva na tento účel podmienky prípustnosti, ktoré musia byť kumulatívne splnené, pokiaľ ide o porovnávaciu reklamu. 21
Recital 14 in the preamble to Directive 97/55 notes that ‘it may, however, be indispensable, in order to make comparative advertising effective, to identify the goods or services of a competitor, making reference to a trade mark or trade name of which the latter is the proprietor’.
V odôvodnení č. 14 smernice 97/55 sa okrem iného uvádza, že „by však mohlo byť nepostrádateľné na dosiahnutie toho, aby bola porovnávacia reklama účinná, identifikovať tovary alebo služby súťažiteľa odvolávajúc sa na ochrannú známku alebo obchodný názov, ktorých je zmienený súťažiteľ vlastníkom“.
The following recital adds that ‘such use of another’s trade mark, trade name or other distinguishing marks does not breach this exclusive right in cases where it complies with the conditions laid down by this Directive, the intended target being solely to distinguish between them and thus to highlight differences objectively’.
V nasledujúcom odôvodnení sa dopĺňa, že „takéto použitie ochrannej známky, obchodného názvu alebo iných rozlišovacích značiek [označení — neoficiálny preklad] inej osoby nepredstavuje porušenie tohto výhradného práva v prípadoch, keď spĺňa podmienky ustanovené touto smernicou, s cieľom výlučne rozlišovať medzi nimi, a teda upozorňovať na rozdiely objektívne“.
It should accordingly be noted that at least four of the eight provisions contained in Article 3a(1) are designed to protect the trade mark, trade name or other distinguishing marks of a competitor in the context of comparative advertising.
Treba súčasne zdôrazniť, že prinajmenšom štyri z ôsmich ustanovení prvého odseku tohto článku smerujú k ochrane ochrannej známky, obchodného mena alebo iných rozlišovacích označení súťažiteľa v kontexte porovnávacej reklamy.
As the Court has found, ‘under certain conditions, Directive 84/450 allows an advertiser to state in comparative advertising the brand of a competitor’s product’.
Ako zdôraznil Súdny dvor, „smernica 84/450 za určitých podmienok umožňuje inzerentovi uviesť v porovnávacej reklame ochrannú známku tovaru súťažiteľa“ 22.
22In particular it provides that comparative advertising must not create confusion in the market place between the advertiser’s trade marks, trade names or other distinguishing marks and those of a competitor (subparagraph (d)); discredit or denigrate the trade marks, trade names or other distinguishing marks of a competitor (subparagraph (e)); take unfair advantage of the reputation of a trade mark, trade name or other distinguishing marks of a competitor (subparagraph (g)); present goods or services as imitations or replicas of goods or services bearing a protected trade mark or trade name (subparagraph (h)).
Je najmä stanovené, že porovnávacia reklama nesmie spôsobovať zámenu na trhu medzi inzerentom a súťažiteľom alebo medzi ochrannými známkami, obchodnými názvami, inými identifikačnými označeniami inzerenta a súťažiteľa [písm. d)]; nesmie diskreditovať ani očierňovať ochranné známky, obchodné mená alebo ďalšie rozlišovacie označenia súťažiteľa [písm. e)]; nesmie využívať nečestnú výhodu dobrého mena ochrannej známky, obchodného mena alebo iných rozlišujúcich označení súťažiteľa [písm. g)]; nesmie predstavovať tovary alebo služby ako imitácie alebo kópie tovarov alebo služieb označených chránenou ochrannou známkou alebo obchodným menom [písm. h)].
It follows, according to the Court, that, ‘where the comparison does not have the intention or effect of giving rise to such situations of unfair competi-
Z toho podľa Súdneho dvora vyplýva, že „pokiaľ nie je cieľom alebo účelom porovnania vyvolanie takýchto situácií nekalej súťaže, možno podľa
The use of a competitor’s trade mark in an advertisement which compares the characteristics of goods or services marketed by him under that mark with those of the advertiser is therefore specifically and exhaustively covered by Article 3a of Directive 84/450.
Použitie ochrannej známky súťažiteľa v rámci reklamy, ktorá porovnáva vlastnosti tovaru alebo služieb uvádzaných týmto súťažiteľom pod dotknutou ochrannou známkou na trh s tovarom alebo službami inzerenta, je teda upravené osobitným a vyčerpávajúcim spôsobom v článku 3a smer nice 84/450.
It is prohibited only if does not comply with the conditions laid down in that article.
Je zakázané iba vtedy, ak je v rozpore s podmienkami stanovenými v tomto článku.
In that case, it is prohibited under that article and not under Article 5(1)(a) or (b) of Directive 89/104.
V takomto prípade je zakázané týmto článkom a nie článkom 5 ods. 1 písm. a) alebo b) smernice 89/104.
Conversely, if it complies with those conditions, it cannot be held to be prohibited under the provisions contained in Article 5(1)(a) or (b) of Directive 89/104.
Naopak, ak tieto podmienky spĺňa, nemožno ho považovať za zakázané ustanoveniami článku 5 ods. 1 písm. a) alebo b) smernice 89/104.