natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In that regard, the imputability to the State of an aid measure taken by a public undertaking may be inferred from a set of indicators such as, in particular, its integration into the structures of the public administration, the nature of its activities and the exercise of the latter on the market in normal conditions of competition with private operators, the legal status of the undertaking in the sense of its being subject to public law or ordinary company law, the intensity of the supervision exercised by the
V tejto súvislosti pripísateľnosť opatrenia pomoci prijatého štátnym podnikom štátu možno vyvodiť zo skupiny indícií, ako sú predovšetkým jeho začlenenie do štruktúr štátnej správy, povaha jeho činností a ich uskutočnenie na trhu v rámci bežných podmienok hospodárskej súťaže so súkromnými subjektmi, právne postavenie podniku, ktorý sa riadi buď verejným právom, alebo všeobecným právom spoločností, intenzita dozoru vykonávaného štátnymi orgánmi nad
(see paras 64-67)
(pozri body 64 — 67)
SIC v COMMISSION public authorities over the management of the undertaking, or any other indicator showing, in the particular case, an involvement by the public authorities in the adoption of a measure or the unlikelihood of their not being involved, having regard also to the compass of the measure, its content or the conditions which it contains.
SIC/KOMISIA riadením spoločnosti a akákoľvek ďalšia indícia, ktorá by v konkrétnom prípade svedčila o účasti štátnych orgánov alebo o tom, že neexistencia ich účasti pri prijímaní určitého opatrenia je nepravdepodobná, zohľadniac pritom rozsah tohto opatrenia, jeho obsah alebo podmienky, ktoré zahŕňa.
That specific status for public service broadcasting constitutes, moreover, the basis for the freedom accorded by the Amsterdam Protocol to Member States in the award of broadcasting a service of general economic interest.
Táto osobitosť vysielania vo verejnom záujme je navyše základom slobody, ktorú Amsterdamský protokol priznáva členským štátom pri zadávaní služby všeobecného hospodárskeho záujmu spočívajúcej vo vysielaní.
It explains and justifies the fact that a Member State cannot be required to have recourse to competitive tendering for the award of such a service, at least where it decides to ensure that public service itself through a public company.
Vysvetľuje a odôvodňuje skutočnosť, že od členského štátu nemožno požadovať, aby pri zadávaní tejto služby použil verejné obstarávanie, o to menej, ak sa rozhodne zabezpečiť túto službu vo verejnom záujme sám prostredníctvom ním vlastnenej spoločnosti.
(see paras 93-95, 98, 99)
(pozri body 93 — 95, 98, 99)
(see paras 145, 153, 154)
(pozri body 145, 153, 154)
It is not apparent either from the wording of Article 86(2) EC or from the caselaw on that provision that a service of general economic interest may be entrusted to an operator only as a result of a tendering procedure.
Ani z článku 86 ods. 2 ES, ani z judikatúry týkajúcej sa tohto ustanovenia nevyplýva, že by služby všeobecného hospodárskeho záujmu mohli byť prevádzkovateľovi zverené výlučne na základe verejného obstarávania.
Member States have a wide discretion to define what they regard as services of general economic interest.
Členské štáty pri definovaní toho, čo pokladajú za služby všeobecného hospodárskeho záujmu, disponujú širokou mierou voľnej úvahy.
Hence, the definition of such services by a Member State can be questioned by the Commission only in the event of manifest error.
Komisia preto môže definovanie takejto služby spochybniť iba v prípade zjavne nesprávneho posúdenia.
Although the public service of broadcasting is considered to be a service of general economic interest and not a service of general non-economic interest, it must none the less be pointed out that that classification is explained more by the de facto impact of public service broadcasting on the otherwise competitive and commercial broadcasting sector, than by an alleged commercial dimension to broadcasting.
Ak je aj pravda, že vysielanie vo verejnom záujme sa považuje za službu všeobecného hospodárskeho záujmu, a nie za službu všeobecného záujmu nehospodárskej povahy, napriek tomu je potrebné uviesť, že takéto označenie sa vysvetľuje skôr dosahom, ktorý vysielanie vo verejnom záujme de facto má na dané odvetvie vysielania, ktoré je konkurenčné a obchodné, ako domnelým obchodným rozmerom vysielania vo verejnom záujme.
As is clear from the Amsterdam Protocol on the system of public broadcasting in the Member States, public service broadcasting ‘is directly related to the democratic, social and cultural needs of each society’.
Z Amsterdamského protokolu o systéme verejnoprávneho vysielania v členských štátoch jasne vyplýva, že vysielanie vo verejnom záujme je „priamo spojené s demokratickými, sociálnymi a kultúrnymi potrebami každej spoločnosti“.
In addition, Community law in no way precludes a Member State from defining broadcasting a service of general economic interest widely to include the broadcasting of full-spectrum programming.
Okrem toho právo Spoločenstva nijako neodporuje tomu, aby členský štát definoval službu všeobecného hospodárskeho záujmu spočívajúcu vo vysielaní extenzívnym spôsobom ako obsahujúcu vysielanie univerzálnej programovej štruktúry.
That possibility cannot be called into question by the fact that the public service broadcaster carries on, in addition, commercial activities, in particular the sale of advertising space.
Túto možnosť nemožno spochybniť na základe skutočnosti, že verejnoprávny vysielateľ vykonáva okrem toho aj obchodné činnosti, najmä predaj reklamného priestoru.
Calling such activities into question would be tantamount to making the very definition of the broadcasting of a service of
Takéto spochybnenie by totiž viedlo k tomu, že by sa samotná definícia služby všeobecného hospodárskeho záujmu spočívajúcej vo vysielaní stala závislou od jej spôsobu
general economic interest dependent on its method of financing.
financovania.
A service of general economic interest is defined, ex hypothesi, in relation to the general interest which it is designed to satisfy and not in relation to the means which will ensure its provision.
Služba všeobecného hospodárskeho záujmu sa však hypoteticky definuje vo vzťahu k všeobecnému záujmu, ktorému sa snaží vyhovieť, a nie vo vzťahu k prostriedkom, ktoré zabezpečujú jej poskytovanie.
(see paras 195, 201-203)
(pozri body 195, 201 — 203)
In the context of the procedure for reviewing State aid, interested parties other than the Member State concerned have only the right to be involved in the administrative procedure to the extent appropriate in the light of the circumstances of the case.
V rámci konania o kontrole štátnej pomoci majú iné dotknuté osoby ako dotknutý členský štát výlučné právo zúčastniť sa na správnom konaní v primeranom rozsahu, ktorý zohľadňuje osobitné okolnosti prejednávanej veci.
An interested party which requests the Commission to exercise its powers in order to obtain from the Member State certain information has no right to Commission action in respect of its request.
V tomto kontexte dotknutá osoba, ktorá sa obráti na Komisiu so žiadosťou, aby táto inštitúcia uplatnila svoju právomoc na získanie určitých informácií od členského štátu, nemá nijaký právny nárok na to, aby Komisia jej žiadosti vyhovela.
It is a matter for the Commission, where appropriate, to assess the usefulness of that request for the purposes of its monitoring of the measures at issue.
Komisii totiž v takomto prípade prináleží, aby posúdila vhodnosť danej žiadosti pre potreby kontroly dotknutých opatrení.
In that assessment, the Commission may take account of the information already at its disposal.
V rámci tohto posúdenia môže Komisia zohľadniť informácie, ktorými už disponuje.
Nevertheless, the limited nature of the rights of the interested parties other than the Member State to participate and to be informed is in no way at variance with the obligation to undertake a diligent and impartial investigation to which the Commission is subject in the field of State aid.
Obmedzenosť práv na účasť a informovanosť iných dotknutých osôb, nielen členského štátu, však nijako neprotirečí povinnosti náležitého a nestranného preskúmania, ktorá prináleží Komisii v oblasti štátnej pomoci.
Thus, the Commission, although it enjoys a discretion, cannot, however, in view of its duty to undertake a diligent and impartial investigation, omit to require the disclosure of information which appears likely to confirm or to refute other information which is relevant for the examination of the measure at issue, but whose reliability cannot be considered to be sufficiently established.
Komisia však, aj keď disponuje určitou mierou voľnej úvahy, nemôže vzhľadom na svoju povinnosť náležitého a nestranného posúdenia nepožiadať o poskytnutie informácií, o ktorých sa zdá, že by mohli potvrdiť, alebo vyvrátiť iné informácie relevantné pre preskúmanie dotknutého opatrenia, ktorých spoľahlivosť však nemožno považovať za dostatočne preukázanú.
Only the Member State is able to assess the public service broadcaster’s compliance with the quality standards defined in the public service remit.
Výlučne členský štát môže posúdiť, či verejnoprávny vysielateľ rešpektoval kvalitatívne normy definované v poverení na výkon služby vo verejnom záujme.
The Commission generally must confine itself to finding that there is a mechanism for the monitoring by an independent body of compliance by the broadcaster with its remit.
Komisia sa musí v zásade obmedziť na konštatovanie existencie kontrolného mechanizmu, v rámci ktorého nezávislý orgán kontroluje, či verejnoprávny vysielateľ rešpektuje svoje poverenie.
It is only where the information sent to the Commission during the investigation contains serious evidence to the effect that, despite its existence, a monitoring mechanism was not used that the Commission can be required to examine whether it was actually used, whilst ensuring that it does not go beyond that examination and, in particular, that it does not replace the Member State in the specific assessment of compliance with the qualitative criteria.
Len v prípade, že informácie poskytnuté Komisii počas vyšetrovania obsahujú vážne indície, že sa kontrolný mechanizmus, ktorý síce existuje, v praxi neuplatňuje, môže byť Komisia nútená preskúmať, či skutočne dochádza k jeho uplatneniu, pričom však musí dbať na to, aby nepresiahla rámec svojho skúmania a najmä aby nenahrádzala členský štát pri konkrétnom posúdení rešpektovania kvalitatívnych kritérií.
(see paras 212-214)
(pozri body 212 — 214)
(see paras 222-225)
(pozri body 222 — 225)
In Case T-442/03,
Vo veci T-442/03,
Commission of the European Communities, represented initially by M. Balta and F. Florindo Gijón, subsequently by M. Niejahr, J. Buendía Sierra and G. Braga da Cruz, and latterly by B. Martenczuk and G. Braga da Cruz, acting as Agents, defendant,
Komisii Európskych spoločenstiev, v zastúpení: pôvodne M. Balta a F. Florindo Gijón, neskôr M. Niejahr, J. Buendía Sierra a G. Braga da Cruz, napokon B. Martenczuk a G. Braga da Cruz, splnomocnení zástupcovia, žalovanej, ktorej predmetom je návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie 2005/406/ES z 15. októbra 2003 o dočasných opatreniach, ktoré uplatnilo Portugalsko v prospech spoločnosti RTP (Ú. v.
APPLICATION for annulment of Commission Decision 2005/406/EC of 15 October 2003 on ad hoc measures implemented by Portugal for RTP (OJ 2005 L 142, p. 1)
EÚ L 142, 2005, s. 1) v časti, v ktorej toto rozhodnutie
2008 — CASE T-442/03 inasmuch as that decision declares that certain of those measures do not constitute State aid and that the others are compatible with the common market,
2008 — VEC T-442/03 vyhlasuje, že niektoré opatrenia nie sú štátnou pomocou a iné opatrenia sú zlučiteľné so spoločným trhom,
THE COURT OF FIRST INSTANCE OF THE EUROPEAN COMMUNITIES (Fifth Chamber), composed of M. Vilaras (Rapporteur), President, M.E. Martins Ribeiro and K. Jürimäe, Judges,
SÚD PRVÉHO STUPŇA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV (piata komora), v zložení: predseda komory M. Vilaras (spravodajca), sudcovia E. Martins Ribeiro a K. Jürimäe, tajomník: J. Palacio González, hlavný referent, so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní z 22. novembra 2007, vyhlásil tento
Article 16 EC states:
Článok 16 ES stanovuje:
‘Without prejudice to Articles 73 [EC], 86 [EC] and 87 [EC], and given the place occupied by services of general economic interest in the shared values of the Union
„Bez toho, aby boli dotknuté články 73 [ES], 86 [ES] a 87 [ES], a berúc do úvahy miesto, ktoré patrí službám všeobecného hospodárskeho záujmu v spoločných
SIC v COMMISSION as well as their role in promoting social and territorial cohesion, the Community and the Member States, each within their respective powers and within the scope of application of this Treaty, shall take care that such services operate on the basis of principles and conditions which enable them to fulfil their missions.’
SIC/KOMISIA hodnotách únie, ako aj ich význam pri podpore sociálnej a územnej súdržnosti, Spoločenstvo a členské štáty dbajú v rámci svojich právomocí a rámci pôsobnosti tejto zmluvy o to, aby takéto služby fungovali na základe zásad a podmienok, ktoré umožňujú splnenie ich poslania.“
Article 86(2) EC states:
Článok 86 ods. 2 ES stanovuje:
‘Undertakings entrusted with the operation of services of general economic interest or having the character of a revenue-producing monopoly shall be subject to the rules contained in this Treaty, in particular to the rules on competition, in so far as the application of such rules does not obstruct the performance, in law or in fact, of the particular tasks assigned to them.
„Podniky poverené poskytovaním služieb všeobecného hospodárskeho záujmu alebo podniky, ktoré majú povahu fiškálneho monopolu, podliehajú pravidlám tejto zmluvy, najmä pravidlám hospodárskej súťaže, za predpokladu, že uplatňovanie týchto pravidiel neznemožňuje právne alebo v skutočnosti plniť určité úlohy, ktoré im boli zverené.
The development of trade must not be affected to such an extent as would be contrary to the interests of the Community.’
Rozvoj obchodu nesmie byť ovplyvnený v takom rozsahu, aby to bolo v rozpore so záujmami Spoločenstva.“
Article 87(1) EC states:
Článok 87 ods. 1 ES stanovuje:
The protocol on the system of public broadcasting in the Member States (OJ 1997 C 340, p.
Protokol o systéme verejnoprávneho vysielania v členských štátoch (Ú. v. ES C 340, 1997, s.
109; ‘the Amsterdam Protocol’), introduced by the Treaty of Amsterdam as an annex to the EC Treaty, states:
109, ďalej len „Amsterdamský protokol“), pripojený Amsterdamskou zmluvou ako príloha k Zmluve ES stanovuje:
‘[The Member States,] considering that the system of public broadcasting in the Member States is directly related to the democratic, social and cultural needs of each
„[Členské štáty,] domnievajúc sa, že systém verejnoprávneho vysielania v členských štátoch je priamo spojený s demokratickými, sociálnymi a kultúrnymi potrebami
2008 — CASE T-442/03 society and to the need to preserve media pluralism, have agreed upon the following interpretative provisions, which shall be annexed to the [EC] Treaty:
2008 — VEC T-442/03 každej spoločnosti, a s potrebou zachovania plurality médií, dohodli sa na nasledovných ustanoveniach, ktoré budú pripojené k Zmluve [ES]:
The provisions of the [EC Treaty] shall be without prejudice to the competence of Member States to provide for the funding of public service broadcasting in so far as such funding is granted to broadcasting organisations for the fulfilment of the public service remit as conferred, defined and organised by each Member State, and in so far as such funding does not affect trading conditions and competition in the Community to an extent which would be contrary to the common interest, while the realisation of the public service remit of that public service shall be taken into account.’
Ustanovenia Zmluvy [ES] nemajú vplyv na právomoc členských štátov pri poskytovaní financovania verejnoprávneho vysielania, pokiaľ je takéto financovanie poskytované vysielacím organizáciám na splnenie verejnoprávneho poslania tak, ako je mu zverené, vymedzené a organizované v každom členskom štáte, a pokiaľ takéto financovanie neovplyvňuje obchodné podmienky a hospodársku súťaž v Spoločenstve v takom rozsahu, ktorý by bol v rozpore so spoločným záujmom, pričom sa berie do úvahy uskutočnenie náhrad za verejnoprávnu službu.“
On 15 November 2001, the Commission published a communication on the application of State aid rules to broadcasting (OJ 2001 C 320, p.
Dňa 15. novembra 2001 Komisia uverejnila oznámenie o uplatnení pravidiel štátnej pomoci na vysielanie vo verejnom záujme (Ú. v. ES C 320, s.
Facts of the case
Skutkové okolnosti
RTP — Radiotelevisão Portuguesa, SA, is a limited liability company with public capital entrusted with providing the Portuguese public television service, pursuant to contracts entitled ‘concession contracts for public service television’, concluded, successively, on 17 March 1993 and 31 December 1996 (together ‘the public service contracts’).
Spoločnosť RTP — Radiotelevisão Portuguesa, SA, je verejnoprávnou akciovou spoločnosťou poverenou portugalským televíznym vysielaním vo verejnom záujme na základe zmlúv nazvaných „koncesie na televízne vysielanie vo verejnom záujme“, uzavretých postupne 17. marca 1993 a 31. decembra 1996 (ďalej len spoločne „zmluvy o poskytovaní služby vo verejnom záujme“).
The applicant, SIC - Sociedade Independente de Comunicação, SA, is a commercial television company which runs one of the main private television channels in Portugal.
Žalobkyňa, spoločnosť SIC — Sociedade Independente de Comunicação, SA, je komerčnou televíziou, ktorá prevádzkuje jeden z hlavných súkromných kanálov portugalskej televízie.
By three complaints submitted by the applicant, dated 30 July 1993 and 12 February 1994 (NN 133/B/01), 16 October 1996 (NN 85/B/2001) and 18 June 1997 (NN 94/B/99) respectively, the Commission was informed that the Portuguese Republic had implemented a number of ad hoc measures and annual compensation measures in favour of RTP which constituted State aid incompatible with the common market.
Žalobkyňa predložila Komisii tri sťažnosti datované 30. júla 1993 a 12. februára 1994 (NN 133/B/01), 16. októbra 1996 (NN 85/B/2001) a 18. júna 1997 (NN 94/B/99), v ktorých ju informovala o tom, že Portugalská republika vykonala viacero ad hoc opatrení a ročných kompenzačných platieb v prospech RTP, ktoré sú štátnou pomocou nezlučiteľnou so spoločným trhom.
On 3 March 1997, the applicant brought Case T-46/97 before the Court of First Instance for the annulment of the Commission decision of 7 November 1996 taken without prior initiation of the formal investigation procedure laid down in Article 93(2) of the EC Treaty (now Article 88(2) EC), concerning a proceeding under Article [88] EC on the financing of public television channels, along with the annulment of a decision allegedly contained in a letter from the Commission of 20 December 1996.
Dňa 3. marca 1997 podala žalobkyňa na Súd prvého stupňa žalobu zapísanú do registra pod číslom T-46/97 na zrušenie rozhodnutia Komisie zo 7. novembra 1996, prijatého bez začatia konania vo veci formálneho zisťovania upraveného v článku 93 ods. 2 Zmluvy ES (teraz článok 88 ods. 2 ES), ktoré sa týka konania podľa článku 88 ES v oblasti financovania verejnoprávnych televíznych kanálov, ako aj zrušenia rozhodnutia údajne obsiahnutého v liste Komisie z 20. decembra 1996.
By that decision and by that letter, the Commission found that certain measures challenged in the complaints did not constitute State aid and requested information from the Portuguese authorities in respect of certain other of those measures.
Týmto rozhodnutím a týmto listom Komisia v súvislosti s niektorými opatreniami oznámenými v sťažnostiach rozhodla, že nie sú štátnou pomocou, a v súvislosti s inými opatreniami požiadala portugalské orgány o poskytnutie informácií.
In its judgment in Case T-46/97 SIC v Commission [2000] ECR II-2125, the Court of First Instance noted that serious difficulties remained at the end of the Commission’s preliminary investigation, which had lasted considerably longer than normally necessary, justifying the initiation, by the Commission, of the formal investigation procedure (paragraphs 105 to 109 of the judgment) and annulled the decision of 7 November 1996.
Keďže Súd prvého stupňa v rozsudku z 10. mája 2000, SIC/Komisia (T-46/97, Zb. s. II-2125), zistil, že pretrvávanie vážnych ťažkostí vyplývajúcich z predbežného preskúmania Komisiou, ktorého dĺžka trvania značne prekročila bežne nevyhnutnú dĺžku trvania, odôvodňovalo začatie konania touto inštitúciou vo veci formálneho zisťovania (body 105 až 109 rozsudku), zrušil rozhodnutie zo 7. novembra 1996.
By contrast, the Court dismissed as inadmissible the action brought against the letter of 20 December 1996, since that letter did not constitute a decision (paragraph 49 of the judgment).
Súd prvého stupňa však na druhej strane zamietol ako neprípustnú žalobu podanú proti listu z 20. decembra 1996, a to z dôvodu, že tento list neobsahoval rozhodnutie (bod 49 rozsudku).
Following that judgment, the applicant sent the Commission three letters dated 26 July 2001 each containing a request to act in respect of a different one of its three
V nadväznosti na tento rozsudok zaslala žalobkyňa Komisii tromi listami z 26. júla 2001 tri výzvy konať, týkajúce sa jej troch sťažností, ktorých cieľom bolo začatie
2008 — CASE T-442/03 complaints and seeking to initiate the formal investigation procedure in respect of the measures of which they complained.
2008 — VEC T-442/03 konania vo veci formálneho zisťovania v súvislosti s opatreniami, o ktorých tieto sťažnosti informovali.
Those requests to act were followed by two actions for failure to act brought by the applicant before the Court of First Instance on 6 December 2001 and lodged under case numbers T-297/01 and T-298/01.
V nadväznosti na tieto výzvy konať podala žalobkyňa na Súd prvého stupňa 6. decembra 2001 dve žaloby na nečinnosť, ktoré boli zapísané do registra pod číslami T-297/01 a T-298/01.
Following a Commission initiative of 7 November 2001 and that institution’s statements of its position of 13 November 2001 and 30 September 2003 (paragraphs 13 and 14 below), it was held that there was no need to adjudicate in those cases (Joined Cases T-297/01 and T-298/01 SIC v Commission [2004] ECR II-743).
Konania týkajúce sa týchto dvoch žalôb boli na podnet Komisie zo 7. novembra 2001 a z dôvodu prijatia stanoviska touto inštitúciou 13. novembra 2001 a 30. septembra 2003 (body 13 a 14 nižšie) zastavené (rozsudok Súdu prvého stupňa z 19. februára 2004, SIC/Komisia, T-297/01 a T-298/01, Zb. s. II-743).
By letter of 7 November 2001, the Commission requested, pursuant to Article 10(3) of Council Regulation (EC) No 659/1999 of 22 March 1999 laying down detailed rules for the application of Article [88] EC (OJ 1999 L 83, p.
Listom zo 7. novembra 2001 Komisia v súvislosti s ročnými kompenzačnými platbami uvedenými v bode 8 vyššie vyzvala Portugalskú republiku podľa článku 10 ods. 3 nariadenia Rady (ES) č. 659/1999 z 22. marca 1999 ustanovujúce podrobné pravidlá na uplatňovanie článku [88] Zmluvy o ES (Ú. v. ES L 83, s. 1; Mim. vyd. 08/001, s.
Thus, by letter of 30 September 2003, the Commission notified the Portuguese Republic of a request for observations, in accordance with Article 17(2) of Regulation No 659/1999, and initiated, in so doing, the first stage of the investigation of those measures as existing aid.
Potom listom z 30. septembra 2003 Komisia zaslala Portugalskej republike na základe článku 17 ods. 2 nariadenia č. 659/1999 žiadosť o predloženie pripomienok, čím začala prvú etapu skúmania dotknutých opatrení ako existujúcej pomoci.
Those annual compensation measures and the procedure initiated in respect of them by the decision of 30 September 2003 is not the subject of this action.
Ani tieto ročné kompenzačné platby, ani konanie začaté vo vzťahu k nim rozhodnutím z 30. septembra 2003 však nie sú predmetom tejto žaloby.