natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In that case, the fact that two members in the remitted case had participated in the original decision did not constitute grounds for legitimate suspicion.
V uvedenej veci skutočnosť, že sa dvaja členovia komory, ktorá rozhodovala o veci vrátenej súdom vyššieho stupňa, podieľali na vydaní prvého rozhodnutia, nepredstavovala dôvod na oprávnené podozrenie.
The court reached a similar conclusion in Diennet v France, judgment of 26 September 1995, Series A no. 325-A, p.
ESĽP dospel k podobnému záveru vo veci Diennet v. Francúzsko (rozsudok z 26. septembra 1995, Séria A č. 325-A, s.
17, § 38, where three out of seven judges in the proceedings under examination had taken part in the first decision. In Schwarzenberger v Germany, no. 75737/01 (Sect.
17, bod 38), v ktorej sa traja zo siedmich sudcov v dotknutom konaní podieľali na vydaní prvého rozhodnutia. V rozsudku z 10. augusta 2006, Schwarzenberger v.
5) (Eng) — (10.8.06), § 42, the court listed judgments which applied the same principle to analogous situations, such as pre-trial decisions.
Nemecko, bod 42, ESĽP uviedol rozsudky, v ktorých sa použila rovnaká zásada v obdobných situáciách, ako sú rozhodnutia v prípravnom konaní.
The appellants correctly observe that, although the Community is not a party to the ECHR, Article 6(2) EU provides that ‘the Union shall respect fundamental rights, as guaranteed by the [ECHR] ….’
Odvolateľky správne uvádzajú, že hoci Spoločenstvo nie je stranou EDĽP, článok 6 ods. 2 Zmluvy EÚ stanovuje, že „únia rešpektuje základné ľudské práva, ktoré zaručuje [EDĽP]…“.
Further, the ECHR has special significance among the sources of inspiration for the fundamental
EDĽP ma navyše zvláštny význam ako zdroj inšpirácie, pokiaľ ide o základné práva, ktorých dodržiavanie Súdny dvor zais-
Furthermore, judges at the European Court of Human Rights itself may on occasion participate in successive hearings of the same case.
Sudcovia samotného Európskeho súdu pre ľudské práva sa navyše môžu pri určitých príležitostiach zúčastniť na nasledujúcom konaní o rovnakej veci.
When a Chamber judgment is referred to the Grand Chamber under Article 43 ECHR, the President of the referring Chamber and the judge who sat in respect of the State Party concerned (but no other judge from the referring Chamber) may sit in the Grand Chamber.
Pokiaľ je rozsudok komory postúpený veľkej komore podľa článku 43 EDĽP, môžu byť členmi veľkej komory predseda postupujúcej komory a sudca, ktorý zasadal za dotknutý štát (ale žiadny iný sudca postupujúcej komory). 28
Second ground of appeal: Breach of pro -cedure in that the Court of First Instance did not assess La Poste’s plea of inadmissibility and in that it ruled on the substance of an inadmissible plea
Druhý odvolací dôvod: Porušenie procesných pravidiel tým, že Súd prvého stupňa neposúdil námietku neprípustnosti vznesenú La Poste a rozhodol o dôvodnosti neprípustného žalobného dôvodu
Finally, the appellants note that Article 6(2) EU also requires the Union to respect fundamental rights resulting from the constitutional traditions common to the Member States.
Odvolateľky nakoniec uvádzajú, že článok 6 ods. 2 EÚ požaduje aj to, aby únia rešpektovala základné práva, ktoré vyplývajú z ústavných tradícií spoločných členským štátom.
They point out that in France, courts to which a case is remitted must be differently constituted to the court hearing the case the first time round.
Zdôrazňujú, že vo Francúzsku musia byť súdy, ktorým je vec vrátená, zložené inak než súd, ktorý vec prejednával prvýkrát.
UFEX responds that that is not the case in Germany, Spain and the United Kingdom.
UFEX namieta, že toto pravidlo neplatí v Nemecku, Španielsku, ani v Spojenom kráľovstve.
It seems clear that to refer to the situation in one State does not suffice to demonstrate the existence
Domnievam sa, že situácia v jednom štáte nestačí na preukázanie exis-
La Poste states, first, that it had argued in its written observations that UFEX’s complaint relating to the transfer of Postadex was a new plea and that the Court of First Instance failed to rule on whether, in consequence, that plea was inadmissible.
La Poste po prvé tvrdí, že vo svojich písomných pripomienkach uviedla, že výhrada UFEX týkajúca sa prevodu služby Postadex predstavuje nový dôvod a že Súd prvého stupňa nerozhodol o tom, či je v dôsledku toho neprípustná.
Second, La Poste submits that since that plea was new, the Court of First Instance should not in any event have examined it.
La Poste po druhé tvrdí, že vzhľadom na to, že uvedený dôvod bol nový, Súd prvého stupňa ho nemal v žiadnom prípade preskúmavať.
29 — See, for example, Kyprianou v Cyprus [GC], no.
29 — Pozri napríklad rozsudok Európskeho súdu pre ľudské práva z 15. decembra 2005, Kyprianou v.
73797/01, ECHR 2005-XIII — (15.12.05), itself a case concerning an allegation of judicial bias.
Cyprus (Zbierka rozsudkov a rozhodnutí 2005-XIII), ktorý sa týkal tvrdenia o zaujatosti sudcu.
Judge Costa (now the President of the European Court of Human Rights), who had been President of Chamber in the first judgment, changed his mind on two issues in the Grand Chamber proceedings.
Sudca Costa (teraz predseda Európskeho súdu pre ľudské práva), ktorý bol predsedom komory, ktorá vydala prvý rozsudok, zmenil v konaní pred veľkou komorou svoj názor o dvoch otázkach.
In his partly dissenting opinion he addresses the question whether judges who sit twice should stick to their original view.
Vo svojom čiastočne nesúhlasnom stanovisku sa zaoberá otázkou, či sa sudcovia, ktorí rozhodujú v dvoch nasledujúcich konaniach, majú držať svojho pôvodného názoru.
He states: ‘… everything depends on the specific features of the case … and on each judge’s greater or lesser degree of stubbornness (or ability to reconsider his or her previous conclusions); once again, this depends on individual cases, more perhaps than on individual temperaments.’
Uvádza, že „… všetko závisí na konkrétnych okolnostiach veci… a na väčšej či menšej tvrdohlavosti sudcu (alebo jeho schopnosti prehodnotiť svoje skoršie závery); to opäť závisí od konkrétneho prípadu alebo skôr od povahy konkrétneho sudcu“.
He concludes (rather delightfully) that the referral of that particular case ‘has bolstered my views while enabling me to correct them: one can always do better (or in any event less badly …)’.
Dospieva k záveru (vcelku s potešením), že vrátenie dotknutej veci „podoprelo moje názory a pritom mi ich umožnilo opraviť: vždy sa možno zlepšovať (alebo aspoň konať menej zle…)“.
UFEX considers the first part of La Poste’s plea to be confused and imprecise,
UFEX sa domnieva, že prvá časť predmetného odvolacieho dôvodu uvádzaného La Poste je zmätočná a nepresná, a teda
OPINION OF MS SHARPSTON — JOINED CASES C-341/06 P AND C-342/06 P that the Court examines the substance of an inadmissibility plea raised by an intervener rather than a defendant solely when it raises an issue of public policy.
NÁVRHY GENERÁLNEJ ADVOKÁTKY — E. SHARPSTON — SPOJENÉ VECI C-341/06 P A C-342/06 P nosť preukazujú, ako správne uvádza UFEX, že Súdny dvor rozhoduje o námietke neprípustnosti vznesenej vedľajším účastníkom konania namiesto žalovaného len vtedy, keď nastoľuje otázku verejného poriadku.
31 and hence inadmissible.
31 neprípustná.
Regarding the substance of that part, UFEX states that the Court of First Instance is not obliged to rule on an inadmissibility plea raised by an intervener if that plea has not been raised by the defendant.
Pokiaľ ide o vec samu, UFEX tvrdí, že Súd prvého stupňa nie je povinný rozhodnúť o námietke neprípustnosti vznesenej vedľajším účastníkom konania, pokiaľ nie je taká námietka vznesená žalovaným.
As to the second part of La Poste’s plea, UFEX’s plea was not new but was raised in its application in the first set of proceedings.
Pokiaľ ide o druhú časť predmetného odvolacieho dôvodu La Poste, dôvod uvádzaný UFEX nebol nový, ale bol vznesený v jej žalobe v prvom konaní.
As to the second part of the plea, La Poste seeks essentially to re-argue the substance of the inadmissibility plea that it submitted to the Court of First Instance.
Pokiaľ ide o druhú časť tohto odvolacieho dôvodu, La Poste v zásade opakuje námietku neprípustnosti, ktorú predložila Súdu prvého stupňa.
It would be inconsistent with the Court’s caselaw referred to above to examine on appeal a plea that is inadmissible at first instance.
Bolo by v rozpore s vyššie uvedenou judikatúrou Súdneho dvora, pokiaľ by bol v konaní o odvolaní preskúmaný dôvod, ktorý je neprípustný v prvom stupni.
Regarding the first part of the plea, it is quite clear from the Court’s caselaw that an intervener does not have standing to raise a plea of inadmissibility that is not set out in the forms of order sought by the defendant.
Pokiaľ ide o prvú časť tohto odvolacieho dôvodu, z judikatúry Súdneho dvora je dostatočne zrejmé, že vedľajší účastník konania nemá možnosť vzniesť námietku neprípustnosti, ktorá nie je súčasťou návrhov žalovaného.
30The Commission, as defendant, did not raise the plea in question.
30Komisia, ako žalovaná, túto námietku nevzniesla.
Accordingly, the Court of First Instance was not obliged to rule on it.
Súd prvého stupňa teda nebol povinný o nej rozhodnúť.
I therefore suggest that the Court should reject the first part of the second ground of appeal and declare the second part inadmissible.
Navrhujem preto, aby Súdny dvor zamietol prvú časť druhého odvolacieho dôvodu ako nedôvodnú a vyhlásil druhú časť tohto dôvodu za neprípustnú.
The judgments of the Court which La Poste cites in support of its contention that the question is approached on a case-by-case basis in fact show, as UFEX rightly points out,
Rozsudky Súdneho dvora, na ktoré sa odvoláva La Poste na podporu svojho tvrdenia, že táto otázka sa posudzuje v závislosti od konkrétneho prípadu, v skutoč-
31 — Joined Cases C-305/86 and C-160/87 Neotype Techmash-export v Commission and Council [1990] ECR I-2945, paragraph 18, and Case C-313/90 CIRFS v Commission [1993] ECR I-1125, paragraph 23.
31 — Rozsudky z 11. júla 1990, Neotype Techmashexport/Komisia a Rada, C-305/86 a C-160/87, Zb. s. I-2945, bod 18, a z 24. marca 1993, CIRFS a i./Komisia, C-313/90, Zb. s. I-1125, bod 23.
In the much older Joined Cases 42 and 49/59 SNUPAT v High Authority [1961] ECR 53, p.
V skoršej veci (rozsudok z 22. marca 1961, SNUPAT/Vysoký úrad, 42/59 a 49/59, Zb. s. 53, s.
Third ground of appeal: Error of law in respect of the assessment of the statement of reasons in the contested decision
Tretí odvolací dôvod: Nesprávne právne posúdenie v súvislosti s posúdením odôvodnenia napadnutého rozhodnutia
It is first necessary to set out in some detail the relevant parts of the contested decision and the judgment under appeal.
Najskôr je potrebné podrobne vymedziť relevantné časti napadnutého rozhodnutia a napadnutého rozsudku.
To calculate the total cost of the assistance to SFMI-Chronopost, [La Poste] calculates first the direct operating costs before central and local offices’ overheads on the basis of the production range (chain of elementary operations) of the ser -vices provided and the actual traffic volumes.
[iii] Na účely určenia celkovej čiastky pomoci poskytnutej SFMI-Chrono-post vypočítala La Poste najskôr svoje priame prevádzkové náklady s výnimkou nákladov na vrcholové a regionálne vedenie, na základe produkčnej škály (reťaz základných operácií) poskytovaných služieb a na základe skutočných objemov prepravy.
The central and local offices’ overheads are then allocated in proportion to the operating costs of each service. 34
Náklady na vrcholové a regionálne vedenie sú potom rozdelené v pomere k prevádzkovým nákladom každej služby. 34
[iv] sion describes, inter alia, the logistical and commercial assistance provided by La Poste to SFMI-Chronopost and explains how their cost is calculated and accounted for:
Odôvodnenie č. 33 32napadnutého rozhodnutia opisuje okrem iného logistickú a obchodnú pomoc poskytnutú La Poste v prospech SFMI-Chronopost a vysvetľuje spôsob výpočtu a vyúčtovanie nákladov:
As regards the production range, [La Poste] did not have an analytical accounting system which enabled it to calculate the real costs incurred in providing the logistical assistance to SFMI-Chronopost.
[iv] Pokiaľ ide o škálu služieb, La Poste nepoužívala systém analytického účtovníctva, ktorý by jej umožňoval vypočítať skutočné náklady spojené s poskytnutím tejto logistickej pomoci v prospech SFMI-Chronopost.
Until 1992 those costs were calculated on the basis of approximations.
Do roku 1992 boli tieto náklady vypočítavané na základe odhadov.
The services provided to SFMI-Chronopost were divided into elementary operations, which before 1992 had not bee[n] timed.
Služby poskytované spoločnosti SFMI-Chronopost boli rozložené na rad základných úkonov, ktoré pred rokom 1992 neboli časovo merané.
To establish those costs [La Poste] compared the corresponding services to similar existing postal services, whose operations had
Na účely určenia týchto nákladov La Poste stavala tieto služby na roveň obdobným existujúcim poštovým službám, ktorých jednotlivé úkony už boli časovo merané a hodnotené (napríklad doručenie doporučeného listu). Dĺžka a náklady dotknu-
32 — Part D of the contested decision.
32 — Časť D napadnutého rozhodnutia.
34 — In the 42nd recital the Commission further states that fixed costs have been allocated in proportion to the business
34 — V odôvodnení č. 42 Komisia ďalej uvádza, že fixné náklady boli rozdelené v pomere k obchodnej činnosti vykonávanej La Poste v mene jej dcérskej spoločnosti.
33 — I have given Roman numerals to the paragraphs of this recital for ease of reference.
33 — Pre ľahšiu orientáciu som označila odseky tohto odôvodnenia rímskymi číslicami.
OPINION OF MS SHARPSTON — JOINED CASES C-341/06 P AND C-342/06 P
NÁVRHY GENERÁLNEJ ADVOKÁTKY — E. SHARPSTON — SPOJENÉ VECI C-341/06 P A C-342/06 P vynaložené La Poste vrátane nákladov na obchodnú pomoc.
In 1992 those operations were timed and valued, account being taken of the actual traffic volumes of the express courier activity.
tých úkonov boli v roku 1992 vypočítavané s ohľadom na skutočné objemy prepravy expresnej pošty.
This has enabled [La Poste] to assess the actual cost of the logistical assistance.’
Tieto výpočty umožnili La Poste vyčísliť skutočné náklady jej logistickej pomoci.“
Paragraph [vi] states that the remuneration paid by SFMI-Chronopost covered total costs by 116.1% over the period 1986 to 1991 and 119% over the period 1986 to 1995 in cumulative terms.
V odseku [vi] je uvedené, že celková odplata zaplatená spoločnosťou SFMI-Chrono-post pokrývala celkové náklady zo 116,1 % v období od roku 1986 do roku 1991 a zo 119 % v období od roku 1986 do roku 1995.
In 1986 and 1987 the cover rates were 70.3% and 84.3% respectively.
V rokoch 1986 a 1987 predstavovala miera pokrytia 70,3 %, resp. 84,3 %.
In those two years, revenues covered direct costs before central and local offices’ overheads.
V týchto dvoch rokoch príjmy pokrývali priame náklady s výnimkou nákladov na vrcholové a regionálne vedenie.
In the 34threcital 35the Commission summarised SFEI’s allegations of State aid based on conclusions contained in the economic reports it had commissioned.
V odôvodnení č. 34 35Komisia zhrnula tvrdenia SFEI týkajúce sa štátnej pomoci na základe záverov uvedených v hospodárskych správach, ktoré si objednala.
The total State aid alleged was FRF 1.516 billion over the period 1986 to 1991, comprising FRF 1.048 billion of logistical aid and FRF 468 million for commercial assistance.
Celková štátna pomoc predstavovala podľa tvrdenia vyššie uvedenej 1,516 miliardy FRF v období rokov 1986 až 1991, pričom ju tvorila logistická pomoc vo výške 1,048 miliardy FRF a obchodná pomoc vo výške 468 miliónov FRF.
36 For the overall amount of aid alleged, the Commission explained the ‘normal market price’ approach taken by SFEI.
36Pokiaľ ide o celkovú čiastku údajnej pomoci, Komisia vysvetlila prístup vychádzajúci z „obvyklej trhovej ceny“ použitý SFEI.
For logistical assistance, SFEI calculated the cost by reference to an undertaking which set up and operated a network similar to La Poste’s.
Pokiaľ ide o logistickú pomoc, SFEI vypočítala náklady s ohľadom na podnik, ktorý vytvoril a prevádzkoval sieť podobnú sieti La Poste.
For commercial assistance, the Commission summarised SFEI’s methodology to the extent that it believed it was explained in the complaint.
Čo sa týka obchodnej pomoci, Komisia zhrnula metodiku SFEI v rozsahu, v akom bola podľa jej názoru vysvetlená v sťažnosti.
In this connection, the complainant maintains that in 1986 [La Poste] transferred the customers of the Postadex product to SFMI-Chrono-post for no consideration (Postadex was replaced by EMS-Chronopost in 1986).
V tejto súvislosti sťažovateľka tvrdí, že v roku 1986 La Poste bezodplatne previedla zákazníkov svojho produktu Postadex na SFMI-Chro-nopost (produkt Postadex bol v roku 1986 nahradený produktom EMS-Chronopost).
In addition, SFMI benefits from promotional and advertising campaigns undertaken by [La Poste].’
SFMI má navyše prospech z propagačných a reklamných akcií realizovaných La Poste.“
In its assessment, the Commission first rejected SFEI’s ex novo approach to valuing logistical assistance and its evaluation of individual components of commercial assistance.
V rámci svojho posúdenia Komisia najskôr odmietla prístup ex novo uplatnený SFEI pri oceňovaní logistickej pomoci a pri hodnotení jednotlivých zložiek obchodnej pomoci.
37 In respect of the latter, the Commission stated why it did not consider that the transfer of Postadex, which SFEI had valued
37Pokiaľ ide o poslednú uvedenú pomoc, Komisia uviedla, prečo sa nedomnieva, že prevod služby Postadex, ktorý
35 — Part E of the contested decision.
35 — Časť E napadnutého rozhodnutia.
36 — Those amounts approximate to, respectively, EUR 231 million, EUR 160 million and EUR 71 million.
36 — Tieto čiastky zodpovedajú približne 231 miliónom eur, 160 miliónom eur, resp. 71 miliónom eur.
Paragraph [xi] explains that the prices paid by SFMI-Chronopost for logistical existence also cover the total costs incurred by La
V odseku [xi] je vysvetlené, že ceny zaplatené spoločnosťou SFMI-Chronopost za logistickú pomoc pokrývajú aj všetky náklady
37 — 45 to 48 recitals.
37 — Odôvodnenia č. 45 až 48.
The Court had never suggested that a different approach should be taken when one of the parties had a monopoly.
SFEI ocenila čiastkou 38 miliónov FRF 38, predstavuje štátnu pomoc. Nepriniesol totiž skej spoločnosti a jej dcérskej spoločnosti.
The Commission continued: at FRF 38 million, 38 constituted State aid.
Súdny dvor však nikdy neuviedol, že treba použiť iný prístup, pokiaľ má jeden z účastníkov monopolné postavenie.
It did not entail any cash advantage for SFMI-Chronopost.
Komisia ďalej uviedla: žiadne finančné zvýhodnenie pre SFMI-Chronopost.
Access by a subsidiary to a parent company’s customer base, which was an intangible asset, was a common feature of relationships between companies in a group.
Prístup dcérskej spoločnosti k zákazníkom materskej spoločnosti, ktorí predstavovali nehmotné aktívum, bol totiž bežným rysom vzťahov medzi spoločnosťami v skupine.
The transfer was the logical corollary of the creation of SFMI-Chronopost to run La Poste’s express delivery services.
Uvedený prevod bol priamym dôsledkom vytvorenia SFMI-Chronopost na účely prevádzkovania expresných poštových služieb La Poste.
‘[56] Accordingly, the relevant question is whether the terms of the transaction between [La Poste] and SFMI-Chronopost are comparable to those of an equivalent transaction between a private parent company, which may very well be a monopoly (for instance, because of the ownership of exclusive rights), and its subsidiary. …
„[56] Relevantnou otázkou teda je, či sú podmienky transakcie medzi La Poste a SFMI-Chronopost porovnateľné s podmienkami obdobnej transakcie medzi súkromnou materskou spoločnosťou, ktorá môže byť v monopolnom postavení (napríklad preto, že je držiteľkou výhradných práv) a jej dcérskou spoločnosťou….
Next, the Commission rejected SFEI’s overall approach to evaluating State aid. 39
Komisia ďalej odmietla celkový prístup SFEI k hodnoteniu štátnej pomoci.
It considered that SFEI’s reasoning reflected a fundamental flaw 40in the interpretation of the SFEI judgment. 41According to the
39Domnievala sa, že odôvodnenie SFEI obsahuje zásadný omyl 40vo výklade rozsudku SFEI.
Commission, SFEI had interpreted ‘normal market price’ to mean the price at which a comparable private company would provide those services to an unrelated company, including a fee for access to the postal network.
41 Podľa Komisie SFEI vykladala pojem „obvyklé trhové podmienky“ ako cenu, za ktorú by porovnateľná súkromná spoločnosť poskytovala také služby neprepojenej spoločnosti vrátane poplatku za prístup k poštovej sieti.
However, nothing in the Court’s caselaw suggested that it should disregard the strategic considerations and synergies arising from the fact that La Poste and SFMI-Chronopost belonged to the same group.
Z judikatúry Súdneho dvora však nijako nevyplývalo, že sa nemajú zohľadňovať strategické okolnosti a synergické efekty vyplývajúce zo skutočnosti, že La Poste a SFMI-Chronopost patrili do rovnakej skupiny spoločností.
Such considerations played an important role in investment decisions of a holding company and were thus applicable to the
Také okolnosti hrali významnú úlohu pri investičnom rozhodovaní holdingovej spoločnosti a boli teda relevantné pre dotknutú vec, ktorá sa týkala konania mater-
38 — Approximately EUR 5.8 million.
38 — Približne 5,8 milióna eur.39 — Odôvodnenia č. 49 až 57.40 — Odôvodnenie č. 53.
39 — 49th to 57th recitals.40 — 53rd recital.
41 — Už citovaný v poznámke pod čiarou 8.
[57] The Commission considers that internal prices at which products and services are transacted between companies belonging to the same group do not involve any financial advantage whatsoever if they are full-cost prices (total costs plus a mark-up to remunerate equity capital investment).
[57] Komisia sa domnieva, že vnútorné ceny, za ktoré sú poskytované výrobky a služby medzi spoločnosťami patriacimi do tej istej skupiny, nepredstavujú akékoľvek finančné zvýhodnenie, pokiaľ ide o ceny vypočítané na základe úplných nákladov (teda celkových nákladov plus výnosov vlastného kapitálu).
In this case payments made by SFMI-Chronopost did not cover total costs over the first two years of operation, but covered total costs before central and local offices’ overheads.
Platby uskutočnené v prejednávanom prípade spoločnosťou SFMI-Chrono-post nepokrývali celkové náklady v priebehu prvých dvoch rokov prevádzky, ale pokrývali všetky náklady s výnimkou nákladov na vrcholové a regionálne vedenie.
The Commission considers that this situation is not abnormal since revenues from the operations of a new firm belonging to a group of companies may cover only variable costs in the start-up period.
Komisia sa domnieva, že táto situácia nie je nenormálna vzhľadom na to, že príjmy pochádzajúce z činnosti nového podniku patriaceho do skupiny spoločností môžu v priebehu počiatočného obdobia pokrývať len premenlivé náklady.
Once the undertaking has stabilised its position on the market, the
Akonáhle podnik stabilizoval svoje postavenie na trhu, príjmy, ktoré dosahuje, musia byť vyššie než premenlivé náklady, tak aby prispievali k pokrytiu fixných nákladov skupiny.
41 — Cited in footnote 8.
V priebehu prvých dvoch
OPINION OF MS SHARPSTON — JOINED CASES C-341/06 P AND C-342/06 P of SFMI-Chronopost’s advantageous conditions of access to La Poste’s network.
NÁVRHY GENERÁLNEJ ADVOKÁTKY — E. SHARPSTON — SPOJENÉ VECI C-341/06 P A C-342/06 P podmienky SFMI-Chronopost pri prístupe k sieti La Poste.
The judgment under appeal revenues generated by it must be in excess of variable costs so as to make a contribution to the fixed costs of the group. Over the first two years (1986 to 1987) of operation payment made by SFMI-Chronopost covered not only variable costs, but also some fixed costs (such as buildings and vehicles).
Napadnutý rozsudok účtovných období (1986 a 1987) pokrývali platby uskutočnené SFMI-Chronopost nielen premenlivé náklady, ale aj niektoré fixné náklady (napríklad nehnuteľnosti a vozidlá).