natgillin/translations-raw huggingface dataset:
79First, when examining the nature of the aid at issue, it states the reasons why it takes the view that Article 67 CS is not applicable (paragraph 66).
79Po prvé Komisia v rámci skúmania povahy predmetnej pomoci uvádza dôvody, pre ktoré sa domnieva, že článok 67 UO nie je uplatniteľný (bod 66).
Secondly, when examining the compatibility of the contested aid with the common market in coal and steel, it explains why the application of Article 87(2)(c) EC to a steel undertaking is automatically ruled out (paragraphs 110 to 120).
Po druhé v rámci skúmania zlučiteľnosti spornej pomoci so spoločným trhom uhlia a ocele vysvetľuje, prečo je a priori vylúčené uplatnenie článku 87 ods. 2 písm. c) ES na oceliarenský podnik (body 110 až 120).
Thirdly, it gives the reasons why an individual decision under Article 95 CS was not justified in this case (paragraphs 121 to 125).
Po tretie upresňuje dôvody, pre ktoré v prejednávanom prípade nebolo odôvodnené prijímať indivi-
With regard to the second complaint, I likewise consider that it is irrelevant since the rules governing measures by Member States
Pokiaľ ide o druhú výhradu, zastávam názor, že takisto nie je relevantná, pretože
79 — Paragraph 109 of the contested decision.
79 — Bod 109 sporného rozhodnutia.
I therefore propose that the Court dismiss the second plea.
Vzhľadom na tieto okolnosti navrhujem, aby Súdny dvor zamietol druhý odvolací dôvod vzájomného odvolania.
It follows from all of the foregoing considerations that the crossappeal brought by Salzgitter must, in my view, be dismissed in its entirety.
Zo všetkých vyššie uvedených úvah vyplýva, že vzájomné odvolanie, ktoré podala spoločnosť Salzgitter, je podľa môjho názoru potrebné zamietnuť v celom rozsahu.
Finally, with regard to the third complaint, I do not consider that the Commission was required to set out the reasons why its assessment differs from that adopted in previous decisions.
Pokiaľ ide napokon o tretiu výhradu, nemyslím si, že Komisia mala uviesť dôvody, pre ktoré sa jej posúdenie odlišuje od posúdenia, ktoré vykonala v rámci predchádzajúcich rozhodnutí.
After all, ‘State aid’, in both the EC Treaty and the ECSC Treaty, is an objective concept and the reasons why the Commission gave a different assessment in its previous decisions are not relevant when examining the question whether or not the aid at issue in this case falls within the scope of Article 4(c) CS.
Pojem „štátna pomoc“ totiž v Zmluve ES rovnako ako v Zmluve ESUO zodpovedá objektívnej situácii a dôvody, pre ktoré Komisia vykonala vo svojich predchádzajúcich rozhodnutiach odlišné posúdenie, nie sú relevantné na preskúmanie otázky, či predmetná pomoc patrí, resp. nepatrí do pôsobnosti článku 4 písm. c) UO.
In support of its appeal, the Commission raises two pleas, alleging, first, infringement of Article 4(c) CS and the Third, Fourth, Fifth and Sixth Codes, and, secondly, infringement of the rights of the defence.
Na podporu svojho odvolania uvádza Komisia dva odvolacie dôvody založené po prvé na porušení článku 4 písm. c) UO, ako aj tretieho, štvrtého, piateho a šiesteho kódexu, a po druhé na porušení práva na obranu.
In the light of the foregoing, I am of the opinion that the plea alleging a failure to state reasons, in so far as it is based on the aforementioned complaints, must be dismissed.
Vzhľadom na tieto skutočnosti zastávam názor, že odvolací dôvod založený na nedostatku odôvodnenia musí byť zamietnutý v rozsahu, v akom sa zakladá na vyššie uvedených výhradách.
The reasons given in the contested decision satisfy the requirements of both clarity and reviewability laid down in Articles 5 CS and 15 CS, the factual and legal context having been set out in a sufficiently clear manner.
Domnievam sa totiž, že odôvodnenie sporného rozhodnutia spĺňa požiadavky týkajúce sa jasnosti a preskúmateľnosti vyplývajúce z článkov 5 UO a 15 UO, pretože skutkové a právne súvislosti sú v ňom opísané dostatočne presným spôsobom.
A — The first plea, alleging infringement of Article 4(c) CS and the Third, Fourth, Fifth and Sixth Codes
A — O prvom odvolacom dôvode hlavného odvolania založenom na porušení článku 4 písm. c) UO, ako aj tretieho, štvrtého, piateho a šiesteho kódexu
The first plea comprises six limbs based on: first, an incorrect analysis as to the
Prvý odvolací dôvod hlavného odvolania sa skladá zo šiestich častí, ktoré sú založené po prvé na nesprávnej analýze neistej a nejasnej povahy uplatniteľného právneho
I am therefore of the opinion that the Court of First Instance was entitled to conclude in paragraph 184 of the judgment under appeal that the reasons given by the Commission for the contested decision were to the requisite legal standard.
Zastávam preto názor, že Súd prvého stupňa mohol v bode 184 napadnutého rozsudku oprávnene vysloviť záver, že Komisia odôvodnila sporné rozhodnutie dostatočne.
First, it examined the clarity of the legal framework.
Súd prvého stupňa najprv preskúmal jasnosť právneho rámca.
The Court of First Instance concluded in paragraph 174 of the judgment under appeal that the situation resulting from the adoption of the Second and Third Codes was uncertain and lacked clarity.
V bode 174 napadnutého rozsudku dospel k záveru, že situácia, ktorá nastala po prijatí druhého a tretieho kódexu, bola neistá a nejasná.
That analysis is called into question by the Commission in the first limb of the first plea.
Túto analýzu Komisia spochybňuje v prvej časti svojho prvého odvolacieho dôvodu hlavného odvolania.
uncertainty and lack of clarity in the legal framework applicable; second, an error of law in taking into account the first two steel aid codes; third, an incorrect interpretation of the caselaw of the Court concerning the principle of legal certainty; fourth, a contradiction in the grounds of the judgment under appeal; fifth, an incorrect assessment as to whether the Commission was aware that the ZRFG applied to steel undertakings; and sixth, a challenge to the rule arising from the judgment in Alcan Deutschland. 80
rámca, po druhé na nesprávnom právnom posúdení pri zohľadňovaní prvých dvoch kódexov pomoci oceliarskemu priemyslu, po tretie na nesprávnom výklade judikatúry Súdneho dvora týkajúcej sa zásady právnej istoty, po štvrté na rozpore v odôvodnení napadnutého rozsudku, po piate na nesprávnom posúdení toho, či Komisia vedela o uplatnení ZRFG na oceliarenské podniky, a po šieste na spochybnení judikatúry vyplývajúcej z rozsudku z 20. marca 1997, Alcan Deutschland 80.
Next, the Court of First Instance examined the Commission’s conduct.
Súd prvého stupňa potom skúmal správanie Komisie.
After having found that the Commission had been in receipt of a number of items of information from Salzgitter and that it had also given a decision of nonobjection on the implementation of the ZRFG, the Court of First Instance held, in paragraphs 176 to 180 of the judgment under appeal, that the Commission had failed to discharge its duty of diligence by not observing, when examining those documents, the failure to notify the aid at issue and by not commencing appropriate proceedings.
Najprv skonštatoval, že Komisia získala od spoločnosti Salzgitter niekoľko informácií, a takisto že vydala rozhodnutie o nevznesení námietok týkajúce sa uplatňovania ZRFG, a následne v bodoch 176 až 180 napadnutého rozsudku uviedol, že Komisia porušila svoju povinnosť náležitej starostlivosti, keď v priebehu skúmania týchto dokumentov neodhalila neoznámenie predmetnej pomoci a nezačala v tejto súvislosti konať.
That finding is criticised by the Commission in the fifth limb of the plea.
Toto konštatovanie Komisia spochybňuje v piatej časti prvého odvolacieho dôvodu hlavného odvolania.
In essence, the Commission calls into question the analysis carried out by the Court of First Instance in paragraphs 158 to 183 of the judgment under appeal with regard to the plea at first instance alleging infringement of the principle of legal certainty (seventh plea).
Komisia v podstate spochybňuje analýzu, ktorú Súd prvého stupňa vykonal v bodoch 158 až 183 napadnutého rozsudku, týkajúcu sa žalobného dôvodu uvádzaného v konaní na prvom stupni, založenom na údajnom porušení zásady právnej istoty (siedmy žalobný dôvod).
It submits that the Court of First Instance committed an error of law in holding that, in the specific circumstances of the case at issue, it had disregarded the principle of legal certainty by ordering the recovery of the aid granted to Salzgitter between 1986 and 1995.
Komisia tvrdí, že Súd prvého stupňa sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodol, že za konkrétnych okolností prejednávanej veci Komisia tým, že požadovala vymáhanie pomoci poskytnutej spoločnosti Salzgitter v rokoch 1986 a 1995, porušila zásadu právnej istoty.
In upholding the plea alleging infringement of the principle of legal certainty, the Court of First Instance followed three lines of reasoning.
Súd prvého stupňa vyhovel žalobnému dôvodu založenému na porušení zásady právnej istoty a svoje odôvodnenie rozdelil na tri časti.
Finally, it was in the light of those findings that the Court of First Instance held, in paragraphs 181 and 182 of the judgment under appeal, that the Commission had infringed the principle of legal certainty by ordering the Federal Republic of Germany to recover the aid granted to Salzgitter.
Súd prvého stupňa napokon na základe týchto zistení v bodoch 181 a 182 napadnutého rozsudku rozhodol, že Komisia tým, že Spolkovej republike Nemecko nariadila vymáhanie pomoci poskytnutej spoločnosti Salzgitter, porušila zásadu právnej istoty.
The conclusions which the Court draws from those findings are called into question by the Commission in the third limb of the first plea.
Dôsledky, ktoré Súd prvého stupňa vyvodzuje z uvedených zistení, Komisia spochybňuje v tretej časti prvého odvolacieho dôvodu hlavného odvolania.
In the light of the foregoing, I think it would be appropriate to analyse the merits of this first plea by examining the first, fifth and third limbs in turn, in so far as they call into question the three findings arrived at by the Court of First Instance in the judgment under appeal.
Vzhľadom na tieto skutočnosti si myslím, že je potrebné analyzovať dôvodnosť prvého odvolacieho dôvodu hlavného odvolania a postupne posúdiť jeho prvú, piatu a tretiu časť, keďže v týchto častiach sa spochybňujú tri posúdenia, ktoré Súd prvého stupňa vykonal v napadnutom rozsudku.
It argues that that authorisation, which was based on the EC Treaty, could not have any effect under the ECSC Treaty.
Komisia tvrdí, že toto povolenie, ktoré bolo založené na Zmluve ES, nemohlo mať účinky v rámci Zmluvy ESUO.
Article 4(c) CS was applicable and, in accordance with the judgment in Commission v France, aid to steel undertakings was strictly prohibited before the First Code entered into force.
Článok 4 písm. c) UO bol uplatniteľný a v súlade s už citovaným rozsudkom z 10. decembra 1969, Komisia/Francúzsko, bola pomoc oceliarenským podnikom prísne zakázaná pred nadobudnutím účinnosti prvého kódexu.
81 The Commission considers that it was only under the First Code that that authorisation, and those which followed, were declared applicable to the field covered by the ECSC Treaty and that that temporary general authorisation expired with the First Code on 31 December 1981.
81Komisia sa domnieva, že uvedené povolenie, ako aj povolenia, ktoré nasledovali, boli vyhlásené za uplatniteľné v oblasti pôsobnosti Zmluvy ESUO až na základe prvého kódexu a že toto všeobecné dočasné povolenie prestalo platiť vtedy, keď prestal byť účinný prvý kódex, teda 31. decembra 1981.
The first limb of the first plea, alleging an incorrect analysis as to the clarity of the legal situation at issue
O prvej časti prvého odvolacieho dôvodu hlavného odvolania založenej na nesprávnej analýze jasnosti predmetnej právnej situácie
By this limb, the Commission contests the analysis of the Court of First Instance to the effect that the legal situation resulting from the adoption of the Second and Third Codes was uncertain and lacked clarity.
V prvej časti svojho prvého odvolacieho dôvodu hlavného odvolania Komisia spochybňuje analýzu Súdu prvého stupňa, podľa ktorej bola právna situácia, ktorá vyplynula z prijatia druhého a tretieho kódexu, neistá a nejasná.
The Commission also contests the analysis set out by the Court of First Instance in paragraphs 173 and 174 of the judgment under appeal, to the effect that it is not clear whether the subsequent application of Paragraph 3 of the ZRFG to Salzgitter fell within the ambit of the obligation to notify ‘plans’ in Article 6 of the Third Code.
Komisia okrem toho spochybňuje analýzu Súdu prvého stupňa uvedenú v bodoch 173 a 174 napadnutého rozsudku, podľa ktorej nebolo jasné, či neskoršie uplatnenie § 3 ZRFG na spoločnosť Salzgitter podlieha oznamovacej povinnosti vo vzťahu k „projektom“ [neoficiálny preklad], ktoré sú vymedzené v článku 6 tretieho kódexu.
The Commission considers that provision to be very clear.
Podľa Komisie je toto ustanovenie celkom jasné.
In its reply, the Commission also argues that Article 67 CS does not apply to State aid since the Member States cannot adopt aid measures within the context of their economic and social policy.
Komisia vo svojej replike takisto tvrdí, že článok 67 UO nie je uplatniteľný na štátnu pomoc, pretože členské štáty nemôžu prijímať opatrenia pomoci v rámci svojej hospodárskej a sociálnej politiky. 82Zdôraz-ňuje, že v článku 4 písm. c) UO sa zakazuje
81 — The Commission refers to paragraphs 41 to 44 of that judgment.
81 — Komisia odkazuje na body 41 až 44 tohto rozsudku.
82 — The Commission refers to Steenkolenmijnen v High Authority.
82 — Komisia odkazuje na rozsudok De Gezamenlijke Steenkolenmijnen in Limburg/Vysoký úrad, už citovaný.
The Commission takes the view that the analysis reached by the Court of First Instance in paragraph 174 of the judgment under appeal to the effect that the authorisation of the aid contained in the 1971 decision had been tacitly and partially withdrawn upon adoption of the Second Code, or, at the very least, the Third Code, is incorrect.
Komisia tvrdí, že analýza Súdu prvého stupňa v bode 174 napadnutého rozsudku, podľa ktorej bolo povolenie pomoci uvedené v rozhodnutí z roku 1971 konkludentne čiastočne späťvzaté prijatím druhého kódexu, resp. prinajmenšom tretieho kódexu, je nesprávne.
OPINION OF MR BOT — CASE C-408/04 P retroactively, which is contrary to Community law and may call into question the longterm investment decisions of the recipient undertaking.
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA — Y. BOT — VEC C-408/04 P kódexu. Takisto tvrdí, že Komisia uplatnila článok 4 písm. c) UO retroaktívne, čo je v rozpore s právom Spoločenstva a môže to spochybniť dlhodobé investičné rozhodnutia podniku, ktorý je príjemcom pomoci.
84 that Article 4(c) CS prohibits aid ‘in any form whatsoever’ and that the caselaw cited by the Federal Republic of Germany never referred, in the context of Article 67 CS, to generally applicable ‘aid schemes’.
84 pomoc „v akejkoľvek forme“ [neoficiálny preklad] a že judikatúra, na ktorú poukazuje Spolková republika Nemecko, nikdy neodkazovala, pokiaľ ide o článok 67 UO, na všeobecne uplatniteľné „schémy pomoci“ [neoficiálny preklad].
It also submits that the Federal Republic of Germany did not inform the Commission of the aid granted to Salzgitter and that it cannot therefore claim that the Commission authorised that aid on the basis of Article 67 CS.
Komisia takisto tvrdí, že tento členský štát jej neoznámil pomoc poskytnutú spoločnosti Salzgitter, a teda že nemôže tvrdiť, že ju schválil na základe článku 67 UO.
Salzgitter adds that the fact that it is the Commission’s decisionmaking practice in the coal sector to apply Article 67 CS to non-specific aid in that sector confirms that analysis.
Spoločnosť Salzgitter dodáva, že rozhodovacia prax Komisie v uhoľnom odvetví, ktorá pozostáva z uplatňovania článku 67 UO na pomoc, ktorá nie je osobitná pre uvedené odvetvie, túto analýzu potvrdzuje.
Salzgitter considers that the Court of First Instance did not commit any error of law in finding that the legal situation resulting from the adoption of the Second and Third Codes lacked clarity.
Spoločnosť Salzgitter tvrdí, že Súd prvého stupňa sa nedopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď konštatoval, že právne postavenie vyplývajúce z prijatia druhého a tretieho kódexu je nejasné.
It takes the view that, in the Second and Third Codes, or in some other communication, the Commission should have expressed the change in its understanding of the law in relation to the scope of Article 4(c) CS.
Domnieva sa, že Komisia mala v tomto druhom a treťom kódexe alebo v akomkoľvek inom oznámení vyjadriť zmenu svojej právnej koncepcie týkajúcej sa pôsobnosti článku 4 písm. c) UO.
83It argues in particular that, by not raising any objection to the implementation of the ZRFG, the Commission created on the part of undertakings a legitimate expectation as to the lawfulness of that legislation.
83Predovšetkým uvádza, že Komisia tým, že nevzniesla nijakú námietku voči uplatneniu ZRFG, vzbudila na strane podnikov legitímnu dôveru o zákonnosti tejto právnej úpravy.
Salzgitter argues that it was not clear from Article 6 of the Third Code whether the application of the tax rules in the ZRFG to steel undertakings was to be the subject of a new notification, despite the authorisation previously granted by the Commission under the EC Treaty.
Spoločnosť Salzgitter tvrdí, že článok 6 tretieho kódexu neumožňoval určiť, či uplatnenie daňových pravidiel vymedzených v ZRFG na oceliarenské podniky malo byť opätovne oznámené napriek predchádzajúcemu schváleniu, ktoré udelila Komisia na základe Zmluvy ES.
It goes on to submit that existing aid such as that provided for in the ZRFG could not be subject to the obligation to notify laid down in that provision.
Dodáva, že na takú existujúcu pomoc, akou je pomoc upravená v ZRFG, sa nemohla vzťahovať oznamovacia povinnosť vymedzená v uvedenom ustanovení.
Salzgitter refers in this regard to the judgment in Italy v Commission concerning the notification of individual measures implementing a general scheme of aid.
V tejto súvislosti spoločnosť Salzgitter odkazuje na už citovaný rozsudok Taliansko/Komisia týkajúci sa oznamovania individuálnych vykonávacích opatrení všeobecnej schémy pomoci.
85According to Salzgitter, in so far as the Commission authorised the application of the ZRFG without reservation under the EC Treaty and did not raise any objection under Article 67 CS, implementation of the ZRFG
85Zastáva názor, že keďže Komisia bez výhrad schválila uplatnenie ZRFG na základe Zmluvy ES a nevzniesla nijakú námietku v zmysle článku 67 UO, uplatnenie ZRFG v prospech podniku nie
Salzgitter also argues that Article 4(c) CS does not apply to general measures adopted by the Member States in relation to all sectors of the economy, such as the ZRFG, a fact confirmed by the Commission in the first part of the recitals in the preambles to the First and Second Codes. It also submits that the Commission applied Article 4(c) CS
Spoločnosť Salzgitter ďalej tvrdí, že článok 4 písm. c) UO nie je uplatniteľný na všeobecné opatrenia členských štátov týkajúce sa všetkých hospodárskych odvetví, akým je aj ZRFG, čo Komisia potvrdila v prvej časti odôvodnení prvého a druhého
84 — Salzgitter refers to the judgment in Falck Acciaierie di Bolzano v Commission (paragraph 119 and the caselaw cited there).
84 — Spoločnosť Salzgitter sa odvoláva na rozsudok Falck a Acciaierie di Bolzano/Komisia, už citovaný, bod 119 a citovaná judikatúra.
83 — Salzgitter refers to the judgment in Case C-181/02 P Commission v Kvaerner Warnow Werft [2004] ECR I-5703, paragraph 41.
83 — Spoločnosť Salzgitter sa odvoláva na rozsudok z 29. apríla 2004, Komisia/Kvaerner Warnow Werft, C-181/02 P, Zb. s. I-5703, bod 41.
(b) Assessment for the benefit of an undertaking could not be classified as ‘new aid’ and, therefore, as a ‘plan’ within the meaning of Article 6 of the Third Code.
KOMISIA/SALZGITTER b) Posúdenie je možné posudzovať ako „novú pomoc“ [neoficiálny preklad], a v dôsledku toho za „projekt“ [neoficiálny preklad] v zmysle článku 6 tretieho kódexu.
As I have previously stated, 86in paragraph 174 of the judgment under appeal, the
Ako som už uviedol, 86Súd prvého stupňa v bode 174 napadnutého rozsudku rozhodol, že:
‘… the situation resulting from the adoption of the Second and Third Steel Aid Codes was characterised by the following elements of uncertainty and lack of clarity, which are attributable to the Commission:
„Situácia vyplývajúca z vydania druhého a tretieho kódexu… bola tak poznačená týmito neistotami a nejasnosťami pripísateľnými Komisii:
Finally, Salzgitter adds that, by notifying the Commission of the ZRFG in 1971, in accordance with the EC Treaty, the Federal Republic of Germany had also brought it to the knowledge of the Commission under Article 67 CS.
Spoločnosť Salzgitter napokon dodáva, že Spolková republika Nemecko tým, že Komisii v roku 1971 oznámila ZRFG v súlade so Zmluvou ES, ho Komisii oznámila aj podľa článku 67 UO.
It considers that, by authorising the tax measures notified under the EC Treaty, the Commission also implicitly declared that those measures did not have any ‘appreciable repercussions on con ditions of competition’ in the coal or the steel industry within the meaning of Article 67(1) CS.
Domnieva sa, že Komisia tým, že schválila daňové opatrenia oznámené podľa Zmluvy ES, takisto implicitne vyhlásila, že tieto opatrenia nie sú spôsobilé „citeľne ovplyvniť podmienky hospodárskej súťaže“ [neoficiálny preklad] v uhoľnom a oceliarskom priemysle v zmysle článku 67 ods. 1 UO.
— the implicit nature of the partial — and, therefore, insufficiently clear — withdrawal of the nonobjection in the Commission’s 1971 decision;
— implicitný charakter — a tým nedostatočná jasnosť — povolenia obsiahnutého v rozhodnutí Komisie z 1971,
— ambiguity as to the scope of the partial withdrawal of the aforementioned nonobjection regarding the question whether the subsequent application of Paragraph 3 of the ZRFG had to be notified as ‘plans’ for the purposes of Article 6 of the Third Steel Aid Code’.
— nejasnosť o rozsahu čiastočného späťvzatia tohto povolenia vo vzťahu k otázke, či bolo treba oznámiť neskoršie použitie § 3 ZRFG ako ‚projekt‘ [neoficiálny preklad] v zmysle článku 6 tretieho kódexu…“
In essence, the Federal Republic of Germany puts forward the same line of argument as Salzgitter.
Spolková republika Nemecko v podstate uvádza rovnakú argumentáciu ako spoločnosť Salzgitter.
It argues that general aid is not subject to an obligation to inform under Article 67(1) CS if it is not capable of having appreciable repercussions on conditions of competition in the coal or the steel industry, which fact the Commission implicitly confirmed by authorising the measures provided for in the ZRFG on a number of occasions.
Tvrdí, že všeobecná pomoc nepodlieha oznamovacej povinnosti v zmysle článku 67 ods. 1 UO, ak nie je spôsobilá citeľne ovplyvniť podmienky hospodárskej súťaže v uhoľnom a oceliarskom priemysle, čo Komisia implicitne potvrdila tým, že niekoľkokrát schválila opatrenia stanovené v ZRFG.
It considers that, in any event, those measures may be regarded as existing aid not subject to a separate obligation to notify under the Treaty.
V každom prípade sa domnieva, že tieto opatrenia je možné považovať za opatrenia existujúcej pomoci, ktoré nepodliehajú osobitnej oznamovacej povinnosti v zmysle Zmluvy ESUO.
86 — See point 60 et seq. of this Opinion.
86 — Pozri bod 60 a nasl. týchto návrhov.
Second, I am of the opinion that the obligation to notify the aid at issue follows very clearly from the wording of Article 6 of the Third Code.
Po druhé zastávam názor, že oznamovacia povinnosť vo vzťahu k predmetnej pomoci celkom jasne vyplýva zo znenia článku 6 tretieho kódexu.