natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Notwithstanding Article 2(2), Member States may provide that differences of treatment on grounds of age shall not constitute discrimination, if, within the context of national law, they are objectively and reasonably justified by a legitimate aim, including legitimate employment policy, labour market and vocational training objectives, and if the means of achieving that aim are appropriate and necessary.
Bez ohľadu na článok 2 ods. 2 členské štáty môžu stanoviť, že rozdiely v zaobchádzaní z dôvodu veku nie sú diskrimináciou, ak v kontexte vnútroštátnych právnych predpisov sú objektívne a primerane odôvodnené oprávneným cieľom, vrátane zákonnej politiky zamestnanosti, trhu práce a cieľov odbornej prípravy, a ak prostriedky na dosiahnutie tohto cieľa sú primerané a nevyhnutné.
(a) the setting of special conditions on access to employment and vocational training, employment and occupation, including dismissal and remuneration conditions, for young people, older workers and persons with caring responsibilities in order to promote their vocational integration or ensure their protection;
Takéto rozdiely v zaobchádzaní môžu okrem iného zahrnovať: a) stanovenie osobitných podmienok prístupu k zamestnaniu a odbornej príprave, zamestnaniu a povolaniu vrátane podmienok prepúšťania a odmeňovania pre mladých a starších pracovníkov a osoby s opatrovateľskými povinnosťami, aby sa podporila ich profesionálna integrácia alebo aby sa zabezpečila ich ochrana; b) stanovenie podmienok minimálneho veku, odbornej praxe alebo rokov služby pre prístup k zamestnaniu alebo k určitým výhodám, ktoré so zamestnaním súvisia; c) stanovenie hornej vekovej hranice uchádzačov, ktorá vyplýva z osobitných požiadaviek odbornej prípravy pre obsadzované miesto alebo z nutnosti primeranej doby zamestnania pred odchodom do dôchodku.
Notwithstanding Article 2(2), Member States may provide that the fixing for occupational social security schemes of ages for admission or entitlement to retirement or invalidity benefits, including the fixing under those schemes of different ages for employees or groups or categories of employees, and the use, in the context of such schemes, of age criteria in actuarial calculations, does not constitute discrimination on the grounds of age, provided this does not result in discrimination on the grounds of sex.’
Bez ohľadu na článok 2 ods. 2, členské štáty môžu určiť, že v zamestnaneckých systémoch sociálneho zabezpečenia stanovenie veku pre možnosť alebo nárok na odchod do starobného alebo invalidného dôchodku vrátane stanovenia odlišných vekových hraníc v uvedených systémoch pre zamestnancov alebo skupiny alebo kategórie zamestnancov a využitie vekového kritéria v kontexte takýchto systémov v poistných matematických výpočtoch nie je diskrimináciou na základe veku za predpokladu, že dôsledkom tohto nebude diskriminácia na základe pohlavia.“
In accordance with the first paragraph of Article 18 of the directive, the latter was to be transposed into the national law of the Member States by 2 December 2003 at the latest.
Podľa článku 18 prvého odseku tejto smernice sa mala smernica prebrať do vnútroštátneho právneho poriadku členských štátov najneskôr do 2. decembra 2003.
However, the second paragraph of that article states:
Podľa druhého odseku tejto smernice však:
In that event they shall inform the Commission forthwith. …’
V takom prípade o tom bezodkladne informujú Komisiu. …“
The Federal Republic of Germany made use of this option, so that the provisions of Directive 2000/78 on age and disability discrimination were to be implemented in that Member State by 2 December 2006 at the latest.
Spolková republika Nemecko využila túto možnosť, takže prebratie ustanovení smernice 2000/78 týkajúcej sa diskriminácie založenej na veku a zdravotnom postihnutí tento členský štát musel uskutočniť najneskôr 2. decembra 2006.
2008 — CASE C-427/06
2008 — VEC C-427/06
The BSH Altersfürsorge guidelines
Usmernenia BSH Altersfürsorge
Paragraph 6(4) of the BSH Altersfürsorge guidelines dated 1 January 1984, in the version of 1 April 1992 (‘the guidelines’), provides:
§ 6 ods. 4 usmernení BSH Altersfürsorge z 1. januára 1984 v znení platnom od 1. apríla 1992 (ďalej len „usmernenia“) stanovuje:
‘Conditions for the retirement pension
„Predpoklady pre vyplácanie dôchodku
A retirement pension (Paragraph 5(1)(b)) shall be paid to the widow(er) of an employee who has died during his or her employment relationship and who had fulfilled the qualifying period (Paragraph 2) provided that a claim for a survivor’s pension (widow(er)’s pension) exists under the German statutory pension insurance scheme.
Dôchodok [uvedený v § 5 ods. 1 písm. b)] sa vypláca vdove alebo vdovcovi zamestnanca, ktorý zomrel počas trvania pracovného pomeru… a splnil čakaciu dobu (uvedenú v § 2), ak a tiež dlhodobo existuje nárok na pozostalostný dôchodok (vdovský resp. vdovecký dôchodok) na základe nemeckého zákonného dôchodkového poistenia.
This applies mutatis mutandis to the widow(er) of the recipient of a retirement pension.
Podobne to platí pre vdovu alebo vdovca po poberateľovi dôchodku.
(a) the widow/widower is more than 15 years younger than the former employee,
Dávky neprichádzajú do úvahy, ak a) je vdova alebo vdovec mladšia/mladší od bývalého zamestnanca o viac ako pätnásť rokov a
It is apparent from the decision to refer that Mrs Bartsch, who was born in 1965, married Mr Bartsch in 1986. The latter was born in 1944 and died on 5 May 2004.
Z rozhodnutia vnútroštátneho súdu vyplýva, že pani Bartsch, narodená v roku 1965, sa v roku 1986 zosobášila s pánom Bartschom, narodeným v roku 1944 a zosnulým 5. mája 2004.
On 23 February 1988 Mr Bartsch had concluded an employment contract with Bosch-Siemens Hausgeräte GmbH (‘BSH’). He started work with them on 1 March 1988 and was employed as a salesman until his death.
Pán Bartsch uzatvoril 23. februára 1988 pracovnú zmluvu so spoločnosťou Bosch-Siemens Hausgeräte GmbH (ďalej len „BSH“), 1. marca 1988 nastúpil do práce a pre túto spoločnosť pracoval ako predavač až do svojej smrti.
BSH Altersfürsorge, which was established by BSH, undertook to perform any obligations with respect to Mrs Bartsch that that company had contracted concerning a company pension for the benefit of the late Mr Bartsch.
BSH Altersfürsorge, založená zo strany BSH, sa voči pani Bartsch zaviazala, že prevezme prípadné záväzky, ktoré spoločnosť zmluvne prevzala v rámci podnikového dôchodkového zabezpečenia v prospech zosnulého pána Bartscha.
It is also apparent from the decision to refer that the employment relationship between Mr Bartsch and BSH was governed by the guidelines and, in particular, Paragraph 6 thereof.
Okrem toho z rozhodnutia vnútroštátneho súdu vyplýva, že pracovný vzťah medzi pánom Bartschom a BSH sa riadil usmerneniami a najmä ich § 6.
The situation in the main proceedings falls within the terms of Paragraph 6(4)(a) of the guidelines in so far as Mrs Bartsch is more than 15 years younger than her deceased husband.
Na skutkový stav vo veci samej sa vzťahuje § 6 ods. 4 druhý pododsek písm. a) usmernení, pretože pani Bartsch je o pätnásť rokov mladšia ako jej zosnulý manžel.
After the death of her husband, Mrs Bartsch requested BSH Altersfürsorge to pay her a survivor’s pension on the basis of the guidelines.
Po smrti svojho manžela pani Bartsch požiadala BSH Altersfürsorge o vyplácanie pozostalostného dôchodku na základe usmernení.
BSH Altersfürsorge rejected Mrs Bartsch’s request and she applied to the Arbeitsgericht (Labour Court) for a declaration that the provident fund was obliged to pay her a pension in accordance with the guidelines.
Keď BSH Altersfürsorge zamietla žiadosť pani Bartsch, menovaná podala žalobu na Arbeitsgericht, v ktorej žiadala, aby tento súd určil, že uvedený fond zabezpečenia bol povinný jej vyplácať dôchodok v zmysle usmernení.
The Arbeitsgericht rejected her application and she appealed to the Landesarbeitsgericht (Higher Labour Court), which upheld the judgment at first instance.
Keďže Arbeitsgericht jej návrhu nevyhovel, podala dotknutá odvolanie na Landesarbeitsgericht, ktorý potvrdil rozsudok prvého stupňa.
Mrs Bartsch applied for review on a point of law of the judgment of the Landesarbeitsgericht to the Bundesarbeitsgericht (Federal Labour Court), which decided to stay proceedings and to refer the following questions to the Court of Justice for a preliminary ruling:
Pani Bartsch podala proti rozsudku Landesarbeitsgericht opravný prostriedok „Revision“ na Bundesarbeitsgericht, ktorý rozhodol konanie prerušiť a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
‘(1) (a) Does the primary law of the European Communities contain a prohibition of discrimination on grounds of age, protection under which must be guaranteed by the Member States even if the allegedly discriminatory treatment is unconnected to Community law?
„1. a) Obsahuje primárne právo Európskych spoločenstiev zákaz diskriminácie na základe veku, ktorého ochranu majú súdy členských štátov zaručiť aj v prípade, ak prípadné diskriminačné zaobchádzanie nemá nijakú spojitosť s právom Spoločenstva?
(b) If question (a) is answered in the negative, does such a connection to Community law arise from Article 13 EC or — even before the timelimit for transposition has expired — from Directive 2000/78 …?
b) V prípade zápornej odpovede na otázku 1a):
(2) Is any prohibition of discrimination on grounds of age arising from the answer to question 1 also applicable between private employers on the one hand and their employees or pensioners and their survivors on the other hand?
Je takáto spojitosť s právom Spoločenstva daná na základe článku 13 ES alebo — aj pred uplynutím lehoty na vykonanie — na základe smernice 2000/78…?
(b) If question 3(a) is answered in the affirmative, can such a provision be justified by the fact that the employer has an interest in limiting the risks arising from the occupational pension scheme?
Môže byť táto úprava odôvodnená tým, že cieľom zamestnávateľa je obmedziť riziká vyplývajúce z tohto systému podnikového dôchodkového zabezpečenia?
(c) If question 3(b) is answered in the negative, does the possible prohibition of discrimination on grounds of age have unlimited retroactive effect as regards the law relating to occupational pension schemes or is it limited as regards the past, and if so in what way?’
Priznáva sa prípadnému zákazu diskriminácie na základe veku v práve podnikového dôchodkového zabezpečenia neobmedzená spätná účinnosť alebo je obmedzená na minulosť a v prípade, že áno, akým spôsobom?“
In the two parts of its first question, which can be examined together, the referring court asks whether the application, which the courts of Member States must ensure, of the prohibition under Community law of discrimination on the ground of age is mandatory where the allegedly discriminatory treatment contains no link with Community law.
Dvomi časťami prvej otázky, ktoré treba skúmať spoločne, sa vnútroštátny súd pýta, či právo Spoločenstva obsahuje zákaz diskriminácie na základe veku, ktorého ochranu majú súdy členských štátov zaručiť aj v prípade, ak prípadné diskriminačné zaobchádzanie nemá nijakú spojitosť s právom Spoločenstva.
If this is answered in the negative, that court wishes to ascertain whether, in circumstances such as those at issue in the main proceedings, such a link to Community law arises from Article 13 EC or from Directive 2000/78, even before the timelimit allowed to the Member State concerned for transposition has expired.
V prípade zápornej odpovede chce vnútroštátny súd vedieť, či za okolností, akými sú okolnosti v prejednávanej veci, je takáto spojitosť daná na základe článku 13 ES alebo na základe smernice 2000/78 aj pred uplynutím lehoty stanovenej na prebratie tejto smernice predmetným členským štátom.
It is apparent from the caselaw of the Court that, where national rules fall within the scope of Community law and reference is made to the Court for a preliminary ruling, the Court must provide all the criteria of interpretation needed by the national court to determine whether those rules are compatible with the general principles of Community law (see to that effect, in particular, Case C-144/04 Mangold [2005] ECR I-9981, paragraph 75).
Z judikatúry Súdneho dvora vyplýva, že ak vnútroštátna právna úprava patrí do pôsobnosti práva Spoločenstva, Súdny dvor, ktorý koná a rozhoduje o návrhu na začatie prejudiciálneho konania, musí poskytnúť všetky výkladové prvky potrebné na posúdenie súladu tejto právnej úpravy so základnými zásadami práva Spoločenstva vnútroštátnym súdom (pozri v tomto zmysle najmä rozsudok z 22. novembra 2005, Mangold, C-144/04, Zb. s. I-9981, bod 75).
Neither Directive 2000/78 nor Article 13 EC, however, enable a situation such as that in issue in the main proceedings to be brought within the scope of Community law.
Ani smernica 2000/78, ani článok 13 ES však neumožňujú zahrnúť do pôsobnosti práva Spoločenstva skutkový stav, o ktorý ide v prejednávanej veci.
On the one hand, the guidelines do not constitute a measure implementing Dir -ective 2000/78 and, on the other hand, the death of Mr Bartsch occurred before the timelimit allowed to the Member State concerned for transposing the directive had expired.
Na jednej strane usmernenia nepredstavujú opatrenie na vykonanie smernice 2000/78 a na druhej strane pán Bartsch zomrel pred uplynutím lehoty na prebratie tejto smernice dotknutým členským štátom.
Article 13 EC, which permits the Council of the European Union, within the limits of the powers conferred upon it by the EC Treaty, to take appropriate action to combat discrimination based on age, cannot, as such, bring within the scope of Community law, for the purposes of prohibiting discrimination based on age, situations which, like that in the main proceedings, do not fall within the framework of measures adopted on the basis of that article, specifically Directive 2000/78 before the timelimit provided therein for its transposition has expired.
Článok 13 ES, ktorý Rade Európskej únie umožňuje, v rámci právomocí zverených Zmluvou ES, prijať potrebné opatrenia na boj proti diskriminácii založenej na veku, ako taký nedovoľuje zahrnúť do pôsobnosti práva Spoločenstva, s cieľom zákazu diskriminácie na základe veku, situácie, ktoré, ako vo veci samej, nepatria medzi opatrenia prijaté na základe tohto článku a predovšetkým smernice 2000/78 pred uplynutím lehoty stanovenej na prebratie tejto smernice.
Contrary to the argument put forward by the Commission, the case which gave rise to the judgment in Case C-122/96 Saldana and MTS [1997] ECR I-5325 cannot support a conclusion contrary to that set out in the previous paragraph.
Na rozdiel od stanoviska Komisie, vec, v ktorej bol vydaný rozsudok z 2. októbra 1997, Saldanha a MTS (C-122/96, Zb. s. I-5325), nemôže slúžiť na podporu stanoviska, ktoré je v rozpore s tým, čo bolo uvedené v predchádzajúcom bode.
That judgment concerned the application of Article 6 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 12 EC), which confers directly, within the scope of application of the Treaty, the right to nondiscrimination on grounds of nationality (see, in particular, Joined Cases C-92/92 and C-326/92 Phil Collins and Others [1993] ECR I-5145, paragraph 34).
Tento rozsudok sa týkal uplatnenia článku 6 Zmluvy ES (zmenený, teraz článok 12 ES), ktorý právo zákazu diskriminácie na základe štátnej príslušnosti zaraďuje priamo do oblasti pôsobnosti Zmluvy (pozri najmä rozsudok z 20. októbra 1993, Phil Collins a i., C-92/92 a C-326/92, Zb. s. I-5145, bod 34).
In that regard the Court noted, in paragraph 22 of Saldana and MTS, that the dispute in the main proceedings concerned the protection of interests relied on by a shareholder who was a national of one Member State against a company established in another Member State.
V tejto súvislosti Súdny dvor v bode 22 už citovaného rozsudku Saldanha a MTS uviedol, že vec sama sa týkala ochrany záujmov spoločníka, štátneho príslušníka jedného členského štátu proti spoločnosti usadenej v inom členskom štáte.
At paragraph 23 of the same judgment, the Court pointed out that Article 54(3)(g) of the EC Treaty (now, after amendment, Article 44(2)(g) EC) empowered the Council and the Commission, for the purpose of giving effect to freedom of establishment, to coordinate to the necessary extent the safeguards which, for the protection of the interests of members and others, are required by Member States of companies or firms within the meaning of the second paragraph of Article 58 of the EC Treaty (now the second paragraph of Article 48 EC) with a view to making such safeguards equivalent throughout the Community.
V bode 23 tohto rozsudku Súdny dvor pripomenul, že článok 54 ods. 3 písm. g) Zmluvy ES [zmenený, teraz článok 44 ods. 2 písm. g) ES] na účely vykonania slobody usadiť sa zveril Rade a Komisii právomoc v potrebnej miere koordinovať záruky požadované v členským štátoch od spoločností v zmysle článku 58 druhého odseku Zmluvy ES (teraz článok 48 druhý odsek ES) v záujme ochrany spoločníkov, ako aj tretích osôb, a so zámerom dosiahnuť rovnocennosť týchto záruk.
The Court concluded, in paragraph 23, that rules which, in the area of company law, seek to protect the interests of shareholders come ‘within the scope of application of the Treaty’, within the meaning of the first paragraph of Article 6 of the Treaty, and are accordingly subject to the prohibition of discrimination based on nationality.
Súdny dvor v uvedenom bode 23 dospel k záveru, že ustanovenia, ktoré v oblasti práva spoločností sú zamerané na ochranu záujmov spoločníkov, patria „do pôsobnosti Zmluvy“ v zmysle článku 6 prvého odseku Zmluvy a že následne podliehajú zákazu diskriminácie založenej na štátnej príslušnosti.
The applicability of Community law in that case did not, therefore, result solely from the fact that there was discrimination based on nationality, but depended on the finding that the national rules at issue fell within the scope of application of the Treaty.
Uplatnenie práva Spoločenstva vo veci, v ktorej bol vydaný už citovaný rozsudok Saldanha a MTS, teda nevyplynulo zo samotnej skutočnosti, že išlo o diskrimináciu na základe štátnej príslušnosti, ale záviselo od zistenia, že sporná vnútroštátna právna úprava patrí do pôsobnosti Zmluvy.
That latter aspect, moreover, distinguishes this case from that which gave rise to the judgment in Mangold.
Tento posledný uvedený aspekt navyše odlišuje vec samu od veci, ktorá viedla k vydaniu už citovaného rozsudku Mangold.
43), by means of which those rules were thus brought within the scope of Community law (see Mangold, paragraph 75).
368), prostredníctvom ktorého sa táto právna úprava zahrnula do pôsobnosti práva Spoločenstva (pozri rozsudok Mangold, už citovaný, bod 75).
By contrast, the guidelines at issue in the main proceedings do not correspond to measures transposing Community provisions.
Naopak usmernenia, ktoré sú predmetom sporu vo veci samej, nie sú opatreniami na vykonanie ustanovení Spoločenstva.
In view of the above considerations, the answer to the first question must be that the application, which the courts of Member States must ensure, of the prohibition under Community law of discrimination on the ground of age is not mandatory where the allegedly discriminatory treatment contains no link with Community law.
Vzhľadom na vyššie uvedené úvahy treba na prvú otázku odpovedať, že právo Spoločenstva neobsahuje zákaz diskriminácie na základe veku, ktorého ochranu majú súdy členských štátov zaručiť, ak prípadné diskriminačné zaobchádzanie nemá nijakú spojitosť s právom Spoločenstva.
No such link arises either from Article 13 EC, or, in circumstances such as those at issue in the main proceedings, from Directive 2000/78 before the timelimit allowed to the Member State concerned for its transposition has expired.
Takáto spojitosť nevzniká ani na základe článku 13 ES a za takých okolností, akými sú okolnosti v prejednávanej veci, ani na základe smernice 2000/78 pred uplynutím lehoty stanovenej predmetnému členskému štátu na prebratie tejto smernice.
Questions 2 and 3
O druhej a tretej otázke
In view of the answer given to the first question, it is unnecessary to answer the second and third questions.
Vzhľadom na odpoveď danú na prvú otázku nie je potrebné odpovedať na druhú a tretiu otázku.
No such link arises either from Article 13 EC, or, in circumstances such as those at issue in the main proceedings, from Council Directive 2000/78/EC of 27 November 2000, establishing a general framework for equal treatment in employment and occupation, before the timelimit allowed to the Member State concerned for its transposition has expired.
Takáto spojitosť nevzniká ani na základe článku 13 ES a za takých okolností, akými sú okolnosti v prejednávanej veci, ani na základe smernice Rady 2000/78/ES z 27. novembra 2000, ktorá ustanovuje všeobecný rámec pre rovnaké zaobchádzanie v zamestnaní a povolaní, pred uplynutím lehoty stanovenej predmetnému členskému štátu na prebratie tejto smernice.
Case C-453/07
Vec C-453/07
(Reference for a preliminary ruling from the Verwaltungsgericht Giessen)
(návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný Verwaltungsgericht Giessen)
(EEC–Turkey Association Agreement — Decision No 1/80 of the Association Council — Article 7, first paragraph, second indent — Right of residence of the adult child of a Turkish worker — Absence of paid employment — Conditions governing the loss of acquired rights)
„Dohoda o pridružení medzi EHS a Tureckom — Rozhodnutie asociačnej rady č. 1/80 — Článok 7 prvý odsek druhá zarážka — Právo plnoletého dieťaťa tureckého pracovníka na pobyt — Nevykonávanie závislej činnosti — Podmienky straty nadobudnutých práv“
Judgment of the Court (Third Chamber), 25 September 2008 . . . . . . . . .
Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 25. septembra 2008 . . . . . . . .
International agreements — EEC–Turkey Association Agreement — Association Council established by the EEC–Turkey Association Agreement — Decision No 1/80 — Family reunification
Medzinárodné dohody — Dohoda o pridružení medzi EHS a Tureckom — Asociačná rada zriadená dohodou o pridružení medzi EHS a Tureckom — Rozhodnutie č. 1/80 — Zlúčenie rodiny
(Decision No 1/80 of the EEC–Turkey Association Council, Art. 7, first para.)
(Rozhodnutie asociačnej rady medzi EHS a Tureckom č. 1/80, článok 7 prvý odsek)
SUMMARY — CASE C-453/07 though, at the age of 23, he has not been in paid employment since leaving school at the age of 16 and has taken part in government job-support schemes without, however, completing them.
ABSTRAKT — VEC C-453/07 nevykonával závislú činnosť od ukončenia svojej školskej dochádzky vo veku svojich 16 rokov a zúčastňoval sa štátnych programov zameraných na získanie zamestnania, avšak bez toho, aby ich dokončil.
A Turkish national, who was authorised to enter the territory of a Member State as a child in the context of a family reunion, and who has acquired the right to take up freely any paid employment of his choice under the second indent of the first paragraph of Article 7 of Decision No 1/80 of the EEC–Turkey Association Council does not lose the right of residence in that State, which is the corollary of that right of free access, even
Turecký štátny príslušník, ktorému bolo v čase, keď bol dieťaťom, udelené povolenie na vstup na územie členského štátu v rámci zlúčenia rodiny a ktorý nadobudol právo slobodného prístupu k akejkoľvek závislej činnosti podľa svojho výberu na základe článku 7 prvého odseku druhej zarážky rozhodnutia asociačnej rady medzi EHS a Tureckom č. 1/80, nestráca právo na pobyt v tomto štáte, ktoré je dôsledkom tohto práva slobodného prístupu, aj keď vo veku 23 rokov
25 September 2008 *
ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (tretia komora) z 25. septembra 2008 *
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC by the Verwaltungsgericht Gießen (Germany), made by decision of 24 September 2007, received at the Court on 4 October 2007, in the proceedings
Vo veci C-453/07, ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 234 ES, podaný rozhodnutím Verwaltungsgericht Gießen (Nemecko) z 24. septembra 2007 a doručený Súdnemu dvoru 4. októbra 2007, ktorý súvisí s konaním:
JUDGMENT OF 25. 9.
ROZSUDOK Z 25. 9.