natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Nevertheless, as is clear from the wording of point 10 of that Annex, DecaBDE is named, not as an exempted substance, but as a substance which must undergo an assessment by the Commission in the context of the procedure referred to in Article 7(2) of that directive.
Ako však vyplýva zo znenia bodu 10 tejto prílohy, Deka-BDE tam nie je uvedený ako vylúčená látka, ale ako látka, ktorá má byť predmetom skúmania Komisie v rámci postupu uvádzaného v článku 7 ods. 2 predmetnej smernice.
The amendment of the Annex to Directive 2002/95 in accordance with that procedure, for the purposes of exempting materials and components of electrical and electronic equipment, requires — according to the clear and precise wording of Article 5(1) of that Directive — the conditions laid down in that provision to be met and those conditions make no mention of point 10 of the Annex to that directive.
Zmena prílohy smernice 2002/95 v súlade s týmto postupom na účely vylúčenia materiálov a komponentov elektrických a elektronických zariadení si podľa jasného a presného znenia článku 5 ods. 1 predmetnej smernice vyžaduje, aby boli splnené podmienky uvádzané v tomto ustanovení, ktoré v ničom neodkazujú na bod 10 prílohy tejto smernice.
As the Parliament, the Kingdom of Denmark, the Kingdom of Sweden and the Kingdom of Norway have correctly pointed out, point 10 of the Annex to Directive 2002/95 therefore had the sole effect of creating a priority in time, not of empowering the Commission nor of creating an evaluation procedure separate from that already provided for in that directive.
Ako to správne poznamenali Parlament, Dánske kráľovstvo, Švédske kráľovstvo a Nórske kráľovstvo, bod 10 prílohy smernice 2002/95 teda mal za účinok vytvárať iba časovú prioritu, a nie predstavovať schválenie a ani vytvárať postup posúdenia oddelený od postupu posúdenia uvádzaného touto smernicou.
If Article 5 of that directive is then examined in context, it should be borne in mind that Article 5 specifies the conditions for exemption from the principle of prohibition laid down in Article 4(1) of that directive and must therefore be interpreted strictly.
Skúmajúc následne článok 5 predmetnej smernice v jeho kontexte, je potrebné pripomenúť, že tento článok upresňuje podmienky vylúčenia zo zásady zákazu uloženej v článku 4 ods. 1 tejto smernice, a preto musí byť vykladaný reštriktívne.
As the applicants have pointed out, Article 4(2) of Directive 2002/95 allows for the possibility of exemption only as regards the applications of substances, not for any substance per se.
Ako to zdôraznili žalobcovia, článok 4 ods. 2 smernice 2002/95 uvádza možnosť vylúčenia iba pre použitie látok a nie pre látku ako takú.
In that regard, the Commission did not dispute the applicants’ argument that as DecaBDE is principally used in polymers, the exemption ‘in polymeric applications’, as referred to in the contested decision, is equivalent to a general exemption for the use of DecaBDE in electrical and electronic equipment.
V tejto súvislosti Komisia nenapádala tvrdenie žalobcov, podľa ktorého keďže Deka-BDE je používaný najmä v polyméroch, výnimka „na polymerické použitia“, tak ako ju uvádza napadnuté rozhodnutie, zodpovedá všeobecnej výnimke používania Deka-BDE v elektrických a elektronických zariadeniach.
The Commission stated at the hearing that DecaBDE could be used in textiles, but it must be noted that textiles are not covered by Directive 2002/95 which, as its title indicates, concerns only electrical and electronic equipment.
Na pojednávaní Komisia uviedla, že Deka-BDE môže byť používaný v textíliách, ale je potrebné konštatovať, že smernica 2002/95 sa textílií netýka, pretože ako uvádza jej názov, týka sa iba elektrických a elektronických zariadení.
Finally, as regards the objectives of Directive 2002/95, it is clear from the fifth, sixth and eleventh recitals thereto that the intention of the legislature is to prohibit products referred to in the directive and to grant exemptions only in accordance with carefully defined conditions.
Nakoniec pokiaľ ide o ciele smernice 2002/95, z jej odôvodnení č. 5, 6 a 11 vyplýva, že vôľou zákonodarcu Spoločenstva je zakázať látky uvádzané v predmetnej smernici a udeliť výnimky iba za presne definovaných podmienok.
In the present case, without it being necessary to rule on the extent of the Commission’s discretion, it is sufficient to state that the contested decision, which is equivalent to a general exemption for the use of DecaBDE in electrical and electronic equipment, was adopted when the conditions laid down by the Community legislature in Article 5(1) of Directive 2002/95 had not been met and runs counter to the object-
V prejednávanej veci a bez toho, aby bolo potrebné vyslovovať sa k rozsahu miery voľnej úvahy Komisie, postačuje konštatovať, že napadnuté rozhodnutie, ktoré zodpovedá všeobecnej výnimke používania Deka-BDE v elektrických a elektronických zariadeniach, bolo prijaté bez toho, aby boli rešpektované podmienky stanovené zákonodarcom Spoločenstva v článku 5 ods. 1 smernice 2002/95 a je v rozpore
PARLIAMENT AND DENMARK v COMMISSION ive pursued by that legislature of establishing the principle of the prohibition of the components referred to in that directive.
PARLAMENT A DÁNSKO/KOMISIA s cieľom sledovaným zákonodarcom zakotviť zásadu zákazu komponentov uvádzaných v tejto smernici.
The Commission and the United Kingdom also rely on the existence of a voluntary emissions reduction programme, mentioned in the third recital of the contested decision.
Komisia a Spojené kráľovstvo sa ešte dovolávajú existencie programu dobrovoľného zníženia emisií spomínaného v odôvodnení č. 3 napadnutého rozhodnutia.
Such a programme is not relevant, however, in relation to the conditions laid down in Directive 2002/95 for the delegation of powers.
Takýto program je však vzhľadom na podmienky delegovania právomoci stanovené smernicou 2002/95 irelevantný.
It follows from all of the foregoing that, in adopting the contested decision as regards the exemption of DecaBDE, the Commission infringed Article 5(1) of Directive 2002/95.
Z jednotlivých vyššie uvedených údajov vyplýva, že prijatím napadnutého rozhodnutia v rozsahu, v akom sa týka vylúčenia Deka-BDE, Komisia porušila článok 5 ods. 1 smernice 2002/95.
In view of that finding, it is not necessary to rule on the issues of action ultra vires and/or misuse of powers, raised in the context of the first plea in law.
Vzhľadom na tento záver nie je potrebné vyslovovať sa k prekročeniu a/alebo zneužitiu právomoci, ktoré sú uvádzané v rámci prvého žalobného dôvodu.
The second, third and fourth pleas in law
O druhom a štvrtom žalobnom dôvode
As the first plea in law is well-founded, it does not appear necessary to examine the second, third and fourth pleas.
Keďže prvý žalobný dôvod bol dôvodný, nie je potrebné skúmať druhý a štvrtý žalobné dôvody.
It follows from the foregoing that point 2 of the Annex to the contested decision must be annulled.
Z vyššie uvedeného vyplýva, že je potrebné zrušiť bod 2 prílohy napadnutého rozhodnutia.
It is for the Commission to confirm whether, as a consequence, it is necessary to adapt the title of the Annex to Directive 2002/95 to which point 1 of the Annex to the contested decision refers.
Komisii prislúcha overiť, či je v dôsledku toho potrebné upraviť názov prílohy smernice 2002/95, ktorého sa týka bod 1 prílohy napadnutého rozhodnutia.
Maintenance of the effects of the annulled provision
O zachovaní účinkov zrušeného ustanovenia
At the hearing, the Commission and the United Kingdom requested the Court, should it annul the disputed provisions of the contested decision, to maintain the effects of those provisions during a period of at least nine months, which was the adaptation period which undertakings producing or using DecaBDE would have benefited from if, in October 2005, the Commission had decided not to exempt DecaBDE and had decided that the product was subject to the prohibition laid down in Article 4(1) of Directive 2002/95.
Na pojednávaní Komisia a Spojené kráľovstvo navrhovali, aby Súdny dvor v prípade, ak zruší sporné ustanovenia napádaného rozhodnutia, zachoval ich účinky počas aspoň deviatich mesiacov, ktoré by boli lehotou na prispôsobenie sa udelenou podnikom vyrábajúcim alebo používajúcim Deka-BDE, ak by sa v októbri 2005 Komisia rozhodla nevylúčiť Deka-BDE a ak by táto látka bola predmetom zákazu uvádzaného článkom 4 ods. 1 smernice 2002/95.
The applicants and the other intervening parties opposed that request on the ground that it should have been included in the written pleadings and that, in any event, the undertakings concerned should have known, following the adoption of Directive 2002/95, that DecaBDE had been prohibited by the Community legislature.
Žalobcovia a ostatní vedľajší účastníci konania namietali voči takémuto návrhu z dôvodu, že mal byť formulovaný v písomných pripomienkach, a preto, že v každom prípade predmetné podniky mali po prijatí smernice 2002/95 vedieť, že Deka-BDE bol zákonodarcom Spoločenstva zakázaný.
Under the second paragraph of Article 231 EC the Court, if it considers it necessary, is to state which of the effects of a regulation which it has declared void are to be considered as definitive.
Podľa znenia článku 231 druhého odseku ES Súdny dvor môže pri vyhlásení nariadenia za neplatné uviesť, ak to považuje za potrebné, ktoré účinky nariadenia vyhláseného za neplatné sa považujú za zachované.
Such a provision can also be applied to a decision adopted to amend an Annex contained in a directive (with regard to the directive itself, see, to that effect, inter alia, Case C-21/94 Parliament v Council [1995] ECR I-1827, paragraph 31).
Takéto ustanovenie sa môže uplatňovať rovnako pri rozhodnutí prijatom s cieľom zmeny prílohy uvádzanej v smernici (na margo samotnej smernice pozri v tomto zmysle najmä rozsudok z 5. júla 1995, Parlament/Rada, C-21/94, Zb. s. I-1827, bod 31).
In view of the wording of that provision, from which it is clear that, if the Court considers it necessary, it may, even of its own motion, limit the annulling effect of its judgment, it is not necessary to rule on the consequences of the request — allegedly out of time — from the Commission and the United Kingdom.
Berúc do úvahy znenie tohto ustanovenia, z ktorého vyplýva, že ak to Súdny dvor považuje za potrebné, môže dokonca ex offo obmedziť zrušujúci účinok svojho rozsudku, nie je potrebné vyslovovať sa k dôsledkom údajne oneskoreného návrhu Komisie a Spojeného kráľovstva.
In the present case, account taken of the fact that the dispute has essentially arisen over the manner in which Directive 2002/95 was drafted, particularly over the very complex relationship between Articles 4 and 5 of that directive and point 10 in the Annex thereto, and the fact that the Commission adopted the contested decision on 13 October 2005 — that is to say, nine months before the prohibition on DecaBDE took effect on 1 July 2006 — it is appropriate, in order to take account of the interests of the undertakings concerned, that the effects of the annulled provision be maintained, on grounds of legal certainty, for a strictly necessary adaptation period, that is until 30 June 2008.
V prejednávanej veci, berúc do úvahy skutočnosť, že spor je zapríčinený najmä spôsobom zostavenia smernice 2002/95, najmä mimoriadne zložitým vzťahom medzi jej článkami 4 a 5 a bodom 10 jej prílohy, ako aj skutočnosť, že Komisia prijala napadnuté rozhodnutie 13. októbra 2005, teda deväť mesiacov pred nadobudnutím účinnosti zákazu Deka-BDE 1. júla 2006, je potrebné s cieľom zohľadniť záujmy dotknutých podnikov, z dôvodov právnej istoty, zachovať účinky zrušeného ustanovenia počas nevyhnutne potrebného adaptačného obdobia, a to do 30. júna 2008.
As the Parliament and the Kingdom of Denmark, in Case C-295/06, have applied for costs against the Commission and, as the Commission has been unsuccessful in its pleadings, it must be ordered to pay the costs of the Parliament and the Kingdom of Denmark in Case C-295/06.
Keďže Parlament a Dánske kráľovstvo vo veci C-295/06 navrhli zaviazať Komisiu na náhradu trov konania a Komisia nemala úspech vo svojich dôvodoch, je opodstatnené zaviazať ju na náhradu trov konania vzniknutých Parlamentu a Dánskemu kráľovstvu vo veci C-295/06.
In accordance with the first subparagraph of Article 69(4) of the Rules of Procedure, the Kingdom of Denmark in Case C-14/06, the Portuguese Republic, the Republic of Finland, the Kingdom of Sweden and the Kingdom of Norway, all of which intervened in support of the form of order sought by the applicants, and the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland, which intervened in support of the form of order sought by the defendant, must be ordered to bear their own costs.
Dánske kráľovstvo vo veci C-14/06, Portugalská republika, Fínska republika, Švédske kráľovstvo a Nórske kráľovstvo na jednej strane, ako aj Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska na strane druhej, ktorí vstúpili do konania ako vedľajší účastníci podporujúci návrhy žalobcov, u prvých menovaných a návrhy žalovanej u druhých menovaných, znášajú podľa článku 69 ods. 4 prvého pododseku rokovacieho poriadku svoje vlastné trovy konania.
Annuls Point 2 of the Annex to Commission Decision 2005/717/EC of 13 October 2005 amending for the purposes of adapting to technical progress the Annex to Directive 2002/95/EC of the European Parliament and of the Council on the restriction of the use of certain hazardous substances in electrical and electronic equipment;
Bod 2 prílohy rozhodnutia Komisie 2005/717/ES z 13. októbra 2005, ktorým sa na účely prispôsobenia sa technickému pokroku mení a dopĺňa príloha k smernici Európskeho parlamentu a Rady 2002/95/ES o obmedzení používania určitých nebezpečných látok v elektrických a elektronických zariadeniach, sa zrušuje.
Declares that the effects of point 2 of the Annex to Decision 2005/717 are maintained until 30 June 2008 inclusive;
Účinky bodu 2 prílohy rozhodnutia 2005/717 sú zachované do 30. júna 2008 vrátane.
Orders the Commission of the European Communities to pay the costs of the European Parliament and those of the Kingdom of Denmark in Case C-295/06;
Komisia Európskych spoločenstiev je povinná nahradiť trovy konania Európskeho parlamentu a Dánskeho kráľovstva vo veci C-295/06.
Orders the Kingdom of Denmark, in Case C-14/06, the Portuguese Republic, the Republic of Finland, the Kingdom of Sweden, the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland and the Kingdom of Norway to bear their own costs.
Dánske kráľovstvo vo veci C-14/06, Portugalská republika, Fínska republika, Švédske kráľovstvo, Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska, ako aj Nórske kráľovstvo znášajú svoje vlastné trovy konania.
Case C-212/06
Vec C-212/06
Government of the French Community and Walloon Government v Flemish Government
Vláda Francúzskeho spoločenstvaavalónska vláda protiflámskej vláde
(Reference for a preliminary ruling from the Cour d’arbitrage, now the Cour constitutionnelle (Belgium))
[návrh na začatie prejudiciálneho konania podanýCour d’arbitrage, teraz Cour constitutionnelle (Belgicko)]
(Care insurance scheme established by a federated entity of a Member State — Exclusion of persons residing in part of the national territory other than that falling within the competence of that entity — Articles 18 EC, 39 EC and 43 EC — Regulation (EEC) No 1408/71)
„Systém poistenia sociálnej starostlivosti zavedený federálnym samosprávnym celkom členského štátu — Vylúčenie osôb s bydliskom v inej časti vnútroštátneho územia, ako je časť územia, ktorá patrí do právomoci tohto federálneho samosprávneho celku — Články 18 ES, 39 ES a 43 ES — Nariadenie (EHS) č. 1408/71“
Social security for migrant workers — Community legislation — Scope ratione materiae (Council Regulation No 1408/71, Art. 4)
(Nariadenie Rady č. 1408/71, článok 4)
Preliminary rulings — Jurisdiction of the Court — Limits — Purely internal situations (Arts 17 EC, 18 EC and 234 EC)
Prejudiciálne otázky — Právomoc Súdneho dvora — Hranice — Výlučne vnútorné situácie (Články 17 ES, 18 ES a 234 ES)
Social security for migrant workers — Competence of federated entities of a Member State to organise their social security systems — Limits
Sociálne zabezpečenie migrujúcich pracovníkov — Právomoc federálnych samosprávnych celkov členského štátu upraviť svoje systémy sociálneho zabezpečenia — Hranice
Furthermore, such a care insurance scheme, governed by provisions of domestic law applicable to part only of the territory of a Member State, cannot be excluded from the ambit of Regulation No 14087 if it is funded, at the very least in part, by contributions paid by the persons insured, and is not mentioned in Annex II, Section III, to that regulation.
Navyše taký systém poistenia sociálnej starostlivosti upravený vnútroštát -nymi predpismi, ktoré sú platné len na určitej časti územia členského štátu, nemožno vylúčiť z pôsobnosti nariadenia č. 1408/71, keďže je minimálne čiastočne financovaný z príspevkov platených poistencami a nie je spomenutý v prí -lohe II oddiele III tohto nariadenia.
Benefits provided under a care insurance scheme giving the right, objectively and on the basis of a statutorily defined position, to reimbursement by a care insurance fund of the costs incurred in respect of the provision of help and nonmedical services by any person whose autonomy is reduced by reason of serious and prolonged disability, fall within the scope ratione materiae of Regulation No 1408/71.
Dávky vyplácané v rámci systému poistenia sociálnej starostlivosti, ktorý objektívne a na základe zákonom definovanej situácie poskytuje právo na preplatenie nákladov vynaložených akoukoľvek osobou so zníženou sebestačnosťou z dôvodu dlhodobej a vážnej zdravotnej nespôsobilosti za poskytnutie inej než zdravotnej pomoci a služieb prostredníctvom poisťovne sociálnej starostlivosti, patria do vecnej pôsobnosti nariadenia č. 1408/71.
(see paras 19-23, operative part 1)
(pozri body 19 — 23, bod 1 výroku)
Community law cannot be applied to purely internal situations.
Právo Spoločenstva nemožno uplatniť na takéto výlučne vnútorné situácie.
It is not possible to raise against that conclusion the principle of citizenship of the Union set out in Article 17 EC, which includes, in particular, according to Article 18 EC, the right of every citizen of the Union to move and reside freely within the territory of the Member States. Citizenship of the Union is not intended to
Tomuto záveru neodporuje ani zásada občianstva Únie zakotvená v člán -ku 17 ES, ktorá podľa článku 18 ES zahŕňa právo každého občana slobodne sa pohybovať a zdržiavať na území
Benefits intended to improve the state of health and quality of life of persons reliant on care have as their essential purpose the supplementing of sickness insurance benefits and must accordingly be regarded as ‘sickness benefits’ for the purpose of Article 4(1)(a) of that regulation.
Dávky priznané s cieľom zlepšenia zdravotného stavu a života od nich závislých osôb majú totiž za cieľ najmä doplniť dávky zo zdravotného poistenia, a preto sa musia považovať za „nemocenské dávky“ v zmysle článku 4 ods. 1 písm. a) uvedeného nariadenia.
GOVERNMENT OF THE FRENCH COMMUNITY AND WALLOON GOVERNMENT those provisions, in so far as such limitation affects nationals of other Member States or nationals of the Member State concerned who have made use of their right to freedom of movement within the European Community.
VLÁDA FRANCÚZSKEHO SPOLOČENSTVA A VALÓNSKA VLÁDA majú bydlisko v inom členskom štáte, a to v rozsahu, v akom sa takéto obmedzenie dotýka štátnych príslušníkov iných členských štátov alebo vlastných štátnych príslušníkov, ktorí využili svoje právo na voľný pohyb vnútri Európskeho spoločenstva.
extend the material scope of the Treaty to internal situations which have no link with Community law.
členských štátov. Cieľom občianstva Únie totiž nie je rozšíriť rozsah vecnej pôsobnosti Zmluvy na vnútorné situácie, ktoré nijako nesúvisia s právom Spoločenstva.
Nevertheless, interpretation of provisions of Community law may possibly be of use to the national court, having regard too to situations classed as purely internal, in particular if the law of the Member State concerned were to require every national of that State to be allowed to enjoy the same rights as those which a national of another Member State would derive from Community law in a situation considered to be comparable by that court.
Výklad ustanovení práva Spoločenstva však môže byť užitočný pre vnútroštátny súd aj vo vzťahu k výlučne vnútorným situáciám, a to najmä za predpokladu, keby právo členského štátu ukladalo, že každý štátny príslušník musí požívať rovnaké výhody, ako sú výhody, ktoré by vyplývali z práva Spoločenstva príslušníkovi iného členského štátu v situácii považovanej uvedeným vnútroštátnym súdom za porovnateľnú s dotknutou situáciou.
(see paras 38-40)
(pozri body 38 — 40)
Those articles of the Treaty militate against any national measure which, even though applicable without discrimination on grounds of nationality, is capable of hindering or rendering less attractive the exercise by Community nationals of the fundamental freedoms guaranteed by the Treaty.
Uvedeným článkom Zmluvy totiž odporuje akékoľvek vnútroštátne opatrenie, ktoré, hoci sa uplatňuje bez diskriminácie založenej na štátnej príslušnosti, môže štátnym príslušníkom Spoločenstva brániť vo výkone základných slobôd zaručených Zmluvou alebo spôsobiť, že tento výkon sa stane menej príťažlivým.
For a measure to restrict freedom of movement, it is not necessary for it to be based on the nationality of the persons concerned or even for it to have the effect of bestowing an advantage on all national workers or of operating to the detriment solely of nationals of other Member States, but not of national workers.
Pritom na to, aby určité opatrenie zužovalo voľný pohyb, nie je nevyhnutné, aby bolo založené na štátnej príslušnosti dotknutých osôb ani aby malo za následok zvýhodnenie všetkých tuzemských pracovníkov alebo znevýhodnenie výlučne štátnych príslušníkov iných členských štátov s výnimkou tuzemských pracovníkov.
It is enough that the measure should benefit certain categories of persons pursuing occupational activity in the Member State in question.
Stačí, aby zo zvýhodňujúceho opatrenia mali prospech určité kategórie osôb vykonávajúcich pracovnú činnosť v dotknutom členskom štáte.
On a proper construction of Articles 39 EC and 43 EC, legislation of a federated entity of a Member State, such as that governing care insurance, limiting affiliation to a social security scheme and entitlement to the benefits provided by that scheme to persons either residing in the territory coming within that entity’s competence or pursuing an activity in that territory but residing in another Member State, is contrary to
Články 39 ES a 43 ES sa majú vykladať v tom zmysle, že im odporuje taká právna úprava federálneho samosprávneho celku určitého členského štátu, akou je právna úprava upravujúca poistenie sociálnej starostlivosti, ktorá obmedzuje možnosť poistenia v rámci určitého systému sociálneho zabezpečenia a možnosť poskytnutia dávok stanovených týmto systémom na osoby buď s bydliskom na území patriacom do právomoci tohto samosprávneho celku, alebo na osoby vykonávajúce pracovnú činnosť na tomto území, pričom však
SUMMARY — CASE C-212/06 mental provisions for the Community and any restriction, even minor, of that freedom is prohibited.
ABSTRAKT — VEC C-212/06 základnými ustanoveniami a akákoľvek prekážka takejto slobody, čo i malého významu, sa zakazuje.