natgillin/translations-raw huggingface dataset:
First, so far as concerns the affirmation as to the very existence of the principle of such liability, the Court of First Instance could not, according to the Commission, make so significant an innovation on the basis of merely the vague reasoning contained in paragraph 159 of the FIAMM judgment and paragraph 152 of the Fedon judgment.
V prvom rade, čo sa týka tvrdenia o samotnej existencii zásady takej zodpovednosti, podľa Komisie Súd prvého stupňa nemohol vykonať tak významnú inováciu a pritom sa uspokojiť s tak neurčitým odôvodnením, aké obsahuje bod 159 rozsudku FIAMM a bod 152 rozsudku Fedon.
This principle has never been accepted by the caselaw, which has systematically left the question to one side, merely setting out a purely hypothetical reference framework in this regard without in any way laying down the conditions under which and fields and situations in which such liability could where appropriate be incurred.
Táto zásada totiž nebola nikdy uznaná judikatúrou, ktorá systematicky vyhradzovala túto otázku, pričom v tejto súvislosti sa obmedzila na čisto hypotetický referenčný rámec bez toho, aby akokoľvek stanovila podmienky, oblasti a prípady, kedy by mohla vzniknúť táto zodpovednosť.
Furthermore, by setting out in paragraph 160 of the FIAMM judgment and paragraph 153 of the Fedon judgment the conditions to which liability is subject, the Court of First Instance implicitly but necessarily held that this principle applies in the type of situation covered by the present case, without establishing, however, whether such a conclusion is justified in the light of principles common to the legal systems of the Member States.
Navyše stanovením v bode 160 rozsudku FIAMM a v bode 153 rozsudku Fedon podmienok, ktorým taká zodpovednosť podlieha, Súd prvého stupňa síce implicitne, ale nevyhnutne rozhodol, že uvedená zásada zodpovednosti sa použije v takých prípadoch ako v prejednávaných veciach bez toho, aby overil, či je taký záver odôvodnený z pohľadu zásad spoločných pre právne poriadky členských štátov.
In particular, the Court of First Instance did not focus its examination on instances of liability of the public authorities resulting from legislative activity, referring on the contrary, in paragraph 159 of the FIAMM judgment and paragraph 152 of the Fedon judgment, in the most general manner to the possibility of obtaining compensation from the perpetrator of damage in the absence of fault on his part.
Konkrétne, Súd prvého stupňa sa pri preskúmaní nezameral na prípady zodpovednosti verejnej moci vyplývajúcej z normotvornej činnosti, ale úplne naopak všeobecnejšie odkázal v bode 159 rozsudku FIAMM a v bode 152 rozsudku Fedon, na možnosť náhrady škody aj v prípade, že ju pôvodca nezavinil.
However, examination of the 25 legal orders of the Member States indicates that, in contrast to cases such as expropriation in the public interest or compensation paid by the State for damage caused by dangerous activity on its part or on account of a specific relationship between it and the victim, which are irrelevant here, any obligation to pay compensation as a result of a lawful State act reflecting a broad discretion, on account for example of considerations of solidarity or fairness, is unknown to the law of a large number of Member States.
Pritom preskúmanie 25 právnych poriadkov členských štátov nasvedčuje tomu, že na rozdiel od takých prípadov ako vyvlastnenie vo verejnom záujme alebo nahradenie škôd štátom spôsobených jeho nebezpečnou činnosťou, či z dôvodu osobitného vzťahu, ktorý by ho spájal s poškodeným, ktoré sú v tomto prípade irelevantné, akákoľvek povinnosť náhrady škody z dôvodu zákonného aktu štátu prijatého na základe širokej miery voľnej úvahy, napríklad z dôvodu solidarity alebo ekvity, je zjavne neznáma právnym poriadkom veľkého počtu členských štátov.
While liability of such a type can be found, in exceptional circumstances, in the legal orders of certain other Member States, it is, as a general rule, limited solely to administrative acts, with the notable exception of French law which alone clearly accepts this type of liability in the case of legislative activity, provided that the damage is unusual, special, serious and direct, that the legislature is not pursuing the common good and that the legislature has not ruled out compensation as a matter of principle.
Ak sa aj vo výnimočných prípadoch uvedený druh zodpovednosti nachádza v právnych poriadkoch niektorých členských štátov, je vo všeobecnosti obmedzený len na správne akty, pričom významnú výnimku predstavuje francúzske právo, ktoré ako jediné jasne pripúšťa tento druh zodpovednosti v prípade zákonodarnej činnosti, pokiaľ je škoda neobvyklá, osobitná, závažná a priama, ak normotvorca nesledoval všeobecný záujem a ak nevylúčil zásadu práva na náhradu škody.
Furthermore, the principle specific to French law cannot be transferred to the Community legal order.
Navyše zásada vlastná francúzskemu právu by nemala byť prebratá do právneho poriadku Spoločenstva.
While the basis of that principle is the fact that, in France, judicial review by the Conseil d’État (Council of State) of the constitutionality of laws is precluded, Community law provides for review of the legality of measures of the legislature by reference to the Treaty and fundamental principles and for the possibility of the liability of the Community to be put in issue if those higherranking norms are infringed.
Zatiaľ čo základ tejto zásady totiž spočíva v tom, že vo Francúzsku je vylúčené, aby Conseil d’État vykonala súdne preskúmanie ústavnosti zákonov, právny poriadok Spoločenstva upravuje preskúmanie zákonnosti aktov normotvorcu s ohľadom na Zmluvu a na základné zásady, a tiež možnosť dovolávať sa zodpovednosti Spoločenstva v prípade porušenia týchto noriem vyššej právnej sily.
Second, the Commission submits that, in concluding in the judgments under appeal that there was real and certain damage, the Court of First Instance in particular distorted the Commission’s arguments, failed to verify specifically that the damage was real and certain and infringed the principles for determining who has the burden of proof.
V druhom rade sa Komisia domnieva, že rozhodnutím o existencii skutočnej a určitej povahy škody v napadnutých rozsudkoch Súd prvého stupňa predovšetkým skreslil jej tvrdenia, neoveril presne skutočnú a určitú povahu tejto škody a porušil zásady týkajúce sa presunu dôkazného bremena.
Third, the Commission contends, for reasons analogous to those set out by the Council, that the Court of First Instance erred in the legal characterisation of the facts in concluding that the condition relating to the causal link was met in the case in point.
V treťom rade sa Komisia z podobných dôvodov, aké predložila Rada, domnieva, že Súd prvého stupňa sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia skutkových okolností, keď rozhodol, že podmienka týkajúca sa príčinnej súvislosti bola v tejto veci splnená.
The Kingdom of Spain also contends that the second plea in the appeals should be dismissed.
Španielske kráľovstvo tiež navrhuje zamietnuť druhý dôvod odvolaní.
As practice shows, there is nothing unforeseeable or exceptional in the imposition of retaliatory measures within the framework of the WTO, including in sectors other than those concerned by a dispute.
Ako tomu prax nasvedčuje, uloženie odvetných opatrení v rámci WTO, a to aj v iných odvetviach ako v tých, v ktorých sa vedie spor, nie je vôbec nepredvídateľné ani výnimočné.
By the cross-appeal which it has brought in Case C-120/06 P and in its statement in intervention in Case C-121/06 P, the Kingdom of Spain further requests that the judgments under appeal be set aside in so far as the Court of First Instance held that Community law includes, by way of a general principle common to the Member States, a system of liability for lawful acts.
Španielske kráľovstvo vo svojom vzájomnom odvolaní vo veci C-120/06 P a vo svojom vyjadrení vedľajšieho účastníka konania vo veci C-121/06 P okrem toho ešte navrhuje, aby Súdny dvor zrušil napadnuté rozsudky v rozsahu, v akom Súd prvého stupňa rozhodol, že právo Spoločenstva obsahuje ako všeobecnú zásadu spoločnú pre všetky členské štáty systém zodpovednosti za zákonný akt.
Moreover, in conferring upon that principle a scope as wide as that resulting from the conditions set out in paragraph 160 of the FIAMM judgment and paragraph 153 of the Fedon judgment, the Court of First Instance failed to have regard to the finding which it itself made in paragraph 159 of the FIAMM judgment and paragraph 152 of the Fedon judgment.
Navyše stanovením takého širokého dosahu tejto zásade, aký vyplýva z podmienok uvedených v bode 160 rozsudku FIAMM a v bode 153 rozsudku Fedon, Súd prvého stupňa nerešpektoval konštatovanie, ku ktorému sám dospel v bode 159 rozsudku FIAMM a v bode 152 rozsudku Fedon.
Acceptance of the possibility of Community liability for a legislative omission although no rule obliging the Community to act can be invoked by the person harmed disregards the principle of reciprocity which the Court of First Instance relied on in rejecting the possibility of liability for unlawful conduct.
Pripustenie možnosti zodpovednosti Spoločenstva za normotvornú nečinnosť, hoci poškodená osoba sa nemôže odvolávať na nijaké pravidlo, podľa ktorého bolo Spoločenstvo povinné konať, by navyše porušovalo zásadu vzájomnosti, ktorú uviedol Súd prvého stupňa, aby zamietol možnosť zodpovednosti za protiprávne konanie.
In its observations on the statement in intervention of the Kingdom of Spain, Fedon contends that the Court of First Instance was right in holding that a principle of liability for lawful conduct of the Community institutions has been laid down and delimited by settled caselaw, as the Court of Justice noted in Dorsch Consult v Council and Commission.
Fedon vo svojich pripomienkach k vyjadreniam vedľajšieho účastníka konania Španielskeho kráľovstva uviedol, že Súd prvého stupňa sa správne domnieval, že zásada zodpovednosti za zákonné konanie inštitúcií Spoločenstva bola zakotvená a vymedzená ustálenou judikatúrou, ako ju Súdny dvor pripomenul vo svojom už citovanom rozsudku Dorsch Consult/Rada a Komisia.
Since the second paragraph of Article 288 EC is intended to safeguard the fundamental principle of a State based on the rule of law that protects individuals and, in particular, their rights to property and pursuit of an economic activity, it must, having regard to the liberal orientation of the Community legal system, be interpreted in such a way as to favour the most liberal principles characterising the legal systems of the Member States.
S cieľom zabezpečiť základnú zásadu právneho štátu chrániacu jednotlivcov a predovšetkým ich právo vlastniť majetok a právo na slobodný výkon podnikateľskej činnosti by sa článok 288 druhý odsek ES mal vzhľadom na liberálne smerovanie právneho poriadku Spoločenstva vykladať tak, aby uprednostňoval najliberálnejšie zásady vlastné právnym poriadkom členských štátov.
In addition, in a Union composed of 25 Member States this
Navyše, v Únii zloženej z 25 členských štátov by sa toto ustanovenie malo vykladať pružne, inak by bolo neuplatniteľné.
2008 — JOINED CASES C-120/06 P AND C-121/06 P provision must be interpreted flexibly if it is not to be rendered inapplicable.
2008 — SPOJENÉ VECI C-120/06 P A C-121/06 P
In the case in point, the legal systems of the new Member States should nevertheless not be taken into account, since the relevant enlargement occurred after the material time.
V tomto prípade sa totiž nemôžu zohľadniť právne poriadky nových členských štátov, pretože k príslušnému rozšíreniu došlo až po skutkových okolnostiach v tejto veci.
Fedon further submits that the objection put forward by the Kingdom of Spain relating in particular to the fact that the conduct complained of consists of an omission is inadmissible as it was not raised at first instance.
Výhrada Španielskeho kráľovstva založená predovšetkým na tom, že vytýkané konanie spočívalo v nečinnosti, je neprípustná, pretože nebola predložená v prvostupňovom konaní.
In any event, the Community can incur liability for both omissions and acts of the institutions.
V každom prípade môže zodpovednosť Spoločenstva vzniknúť tak na základe opomenutia, ako aj na základe konania inštitúcií.
In the first plea of their respective cross-appeals, the Council has contended that the FIAMM and Fedon judgments should be set aside, and the Kingdom of Spain that the FIAMM judgment should be set aside, on the ground that the Court of First Instance erred in law in establishing a principle of Community liability in the absence of unlawful conduct attributable to its institutions or, in any event, in holding that such a principle is applicable in the case of conduct such as that at issue in the case in point.
Rada svojím prvým odvolacím dôvodom vzájomného odvolania navrhuje zrušenie rozsudkov FIAMM a Fedon a Španielske kráľovstvo navrhuje zrušenie rozsudku FIAMM z dôvodu, že Súd prvého stupňa sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď uznal zásadu zodpovednosti Spoločenstva v prípade, keď nedošlo k protiprávnemu konaniu jeho inštitúcií, alebo v každom prípade tým, že uvedenú zásadu považoval za uplatniteľnú v prípade takého konania, ako v tejto veci.
Without bringing a cross-appeal, the Commission asks the Court to retain the operative parts of the judgments under appeal but to substitute grounds to the same effect.
Komisia bez podania vzájomného odvolania navrhuje Súdnemu dvoru ponechať výroky napadnutých rozsudkov, ale z tohto hľadiska nahradiť niektoré odôvodnenia.
Since the grounds of challenge as so formulated dispute the very existence or very applicability of the liability regime which the judgments under appeal applied, they should be considered first.
Keďže takto predložené výhrady napádajú existenciu alebo dokonca uplatniteľnosť režimu zodpovednosti, ktorá sa použila v napadnutých rozsudkoch, je potrebné ich preskúmať prioritne.
Indeed, if the error of law pleaded were proved, there would no longer be any need to rule on the second plea in the main appeals, concerning the unusual nature of
Treba uviesť, že ak by sa uvedené nesprávne právne posúdenie preukázalo, už by sa nemuselo rozhodnúť o druhom odvolacom dôvode hlavných odvolaní, týkajúcom
FIAMM AND OTHERS v COUNCIL AND COMMISSION the damage incurred, or on the other two pleas in the cross-appeals, respectively concerning the lack of certainty of the damage and the lack of a causal link, as the liability regime to which those three conditions are supposed to relate would not exist or not be applicable.
FIAMM A I./RADA A KOMISIA sa neobvyklej povahy utrpenej škody, ani o dvoch dôvodoch vzájomných odvolaní, z ktorých prvý sa týka neexistencie určitosti škody a druhý neexistencie príčinnej súvislosti, pretože neexistuje alebo nie je uplatniteľný režim zodpovednosti, s ktorým sú spojené tieto tri podmienky.
The first plea in the crossappeals and the claims seeking the substitution of grounds, according to which a regime of no-fault liability, as established by the judgments under appeal, does not exist
O prvom dôvode vzájomných odvolaní a o návrhoch na nahradenie odôvodnení z dôvodu neexistencie režimu objektívnej zodpovednosti, ako bol zakotvený v napadnutých rozsudkoch
It should be pointed out first of all that, in accordance with the settled caselaw noted in paragraph 106 of the present judgment, the second paragraph of Article 288 EC means that the noncontractual liability of the Community and the exercise of the right to compensation for damage suffered depend on the satisfaction of a number of conditions, relating to the unlawfulness of the conduct of which the institutions are accused, the fact of damage and the existence of a causal link between that conduct and the damage complained of.
Na úvod treba zdôrazniť, že podľa ustálenej judikatúry pripomenutej v bode 106 tohto rozsudku z článku 288 druhého odseku ES vyplýva, že vznik mimozmluvnej zodpovednosti Spoločenstva a výkon práva na náhradu spôsobenej škody sú podmienené súčasným splnením niekoľkých podmienok týkajúcich sa protiprávnosti konania vytýkaného inštitúciám, existencie škody a existencie príčinnej súvislosti medzi konaním a uvádzanou škodou.
The Court has also repeatedly pointed out that that liability cannot be regarded as having been incurred without satisfaction of all the conditions to which the duty to make good any damage, as defined in the second paragraph of Article 288 EC, is thus subject (Oleifici Mediterranei v EEC, paragraph 17).
Súdny dvor rovnako už opakovane pripomenul, že uvedená zodpovednosť nemôže vzniknúť, kým nie sú splnené všetky podmienky, ktorým podlieha povinnosť náhrady škody uvedená v článku 288 druhého odseku ES (rozsudok Oleifici Mediterranei/EHS, už citovaný, bod 17).
The Court has accordingly held that, where the Community courts find that there is no act or omission by an institution of an unlawful nature, so that the first condition for noncontractual Community liability under the second paragraph of Article 288 EC is not satisfied, they may dismiss the application in its entirety without it being necessary for them to examine the other preconditions for such liability, namely the fact of damage and the existence of a causal link between the conduct of the
Súdny dvor teda rozhodol, že ak súdy Spoločenstva konštatujú, že ani konanie, ani údajná nečinnosť inštitúcie nie je protiprávnej povahy, takže prvá podmienka, ktorej podlieha vznik mimozmluvnej zodpovednosti Spoločenstva podľa článku 288 druhého odseku ES, nie je splnená, súd Spoločenstva môže zamietnuť žalobu ako celok bez toho, aby skúmal ostatné podmienky tejto zodpovednosti, t. j. existenciu
2008 — JOINED CASES C-120/06 P AND C-121/06 P institutions and the damage complained of (see, in particular, KYDEP v Council and Commission, paragraphs 80 and 81).
2008 — SPOJENÉ VECI C-120/06 P A C-121/06 P škody a existenciu príčinnej súvislosti medzi konaním inštitúcií a uvádzanou škodou (pozri najmä rozsudok KYDEP/Rada a Komisia, už citovaný, body 80 a 81).
The Court’s caselaw enshrining, in accordance with the second paragraph of Article 288 EC, both the existence of the regime governing the noncontractual liability of the Community for the unlawful conduct of its institutions and the conditions for the regime’s application is thus firmly established.
Judikatúra Súdneho dvora, ktorá zakotvuje na základe článku 288 druhého odseku ES existenciu režimu mimozmluvnej zodpovednosti Spoločenstva za protiprávne konanie jeho inštitúcií a podmienky uplatňovania tohto režimu, je teda pevne ustálená.
By contrast, that is not so in the case of a regime governing noncontractual Community liability in the absence of such unlawful conduct.
Naopak, táto judikatúra nie je pevne ustálená, čo sa týka režimu mimozmluvnej zodpovednosti Spoločenstva v prípade, že nedošlo k takémuto protiprávnemu konaniu.
Contrary to what the Court of First Instance stated in the judgments under appeal, it cannot, first of all, be deduced from the caselaw prior to those judgments that the Court of Justice has established the principle of such a regime.
Na rozdiel od toho, čo Súd prvého stupňa tvrdil v napadnutých rozsudkoch, nie je v prvom rade zo skoršej judikatúry pred týmito rozsudkami možné vyvodiť, že by Súdny dvor zakotvil zásadu takéhoto režimu.
As the Court of Justice noted in particular in Dorsch Consult v Council and Commis­sion, paragraph 18, a judgment to which the Court of First Instance refers in paragraph 160 of the FIAMM judgment and paragraph 153 of the Fedon judgment, the Court has on the contrary hitherto limited itself, as set out in settled caselaw, to specifying some of the conditions under which such liability could be incurred in the event of the principle of Community liability for a lawful act being recognised in Community law (see also, in similar terms, Case 59/83 Biovilac v EEC [1984] ECR 4057, paragraph 28).
Ako už Súdny dvor pripomenul predovšetkým v bode 18 už citovaného rozsudku Dorsch Consult/Rada a Komisia, na ktorý odkazuje Súd prvého stupňa v bode 160 rozsudku FIAMM a v bode 153 rozsudku Fedon, podľa ustálenej judikatúry sa Súdny dvor až dovtedy úplne naopak obmedzoval na spresnenie určitých podmienok, pri splnení ktorých by uvedená zodpovednosť mohla vzniknúť, v prípade, že by zásada zodpovednosti Spoločenstva za zákonné konanie mala byť uznaná v práve Spoločenstva (pozri tiež podobný rozsudok zo 6. decembra 1984, Biovilac/EHS, 59/83, Zb. s. 4057, bod 28).
Secondly, as regards the liability regime recognised in Community law, the Court, while noting that it is to the general principles common to the laws of the Member States that the second paragraph of Article 288 EC refers as the basis of the noncontractual liability of the Community for damage caused by its institutions or by its servants in the performance of their duties, has held that the principle of the
Čo sa ďalej týka režimu zodpovednosti uznaného v práve Spoločenstva, Súdny dvor, pripomínajúc, že článok 288 druhý odsek ES odkazuje v oblasti mimozmluvnej zodpovednosti Spoločenstva za škody spôsobené jeho inštitúciami alebo jeho pracovníkmi pri výkone ich funkcií na všeobecné zásady spoločné pre právne poriadky členských štátov, uviedol, že takto výslovne stanovená zásada mimozmluvnej zodpovednosti
FIAMM AND OTHERS v COUNCIL AND COMMISSION noncontractual liability of the Community expressly laid down in that article is simply an expression of the general principle familiar to the legal systems of the Member States that an unlawful act or omission gives rise to an obligation to make good the damage caused (Brasserie du pêcheur and Factortame, paragraphs 28 and 29).
Spoločenstva v článku 288 ES je len vyjadrením všeobecnej zásady uznanej v právnych poriadkoch členských štátov, podľa ktorej protiprávne konanie alebo nečinnosť spôsobuje vznik povinnosti nahradiť spôsobenú škodu (rozsudok Brasserie du pêcheur a Factortame, už citovaný, body 28 a 29).
As regards, more specifically, liability for legislative activity, the Court moreover pointed out at a very early stage that, although the principles in the legal systems of the Member States governing the liability of public authorities for damage caused to individuals by legislative measures vary considerably from one Member State to another, it is however possible to state that the public authorities can only exceptionally and in special circumstances incur liability for legislative measures which are the result of choices of economic policy (Bayerische HNL Vermehrungsbetriebe and Others v Council and Commission, paragraph 5).
Čo sa presnejšie týka zodpovednosti za normotvornú činnosť, Súdny dvor navyše veľmi skoro uviedol, že hoci sa zásady, ktoré v právnych poriadkoch členských štátov upravujú zodpovednosť verejnej moci za škodu spôsobenú normatívnymi právnymi aktmi jednotlivcom, značne rôznia podľa členských štátov, stále je možné konštatovať, že normatívne akty, do ktorých sa preniesli rozhodnutia hospodárskej politiky, zakladajú len výnimočne a za osobitných okolností zodpovednosť verejnej moci (rozsudok Bayerische HNL Vermehrungsbetriebe a i./Rada a Komisia, už citovaný, bod 5).