natgillin/translations-raw huggingface dataset:
— reject the appellants’ appeals, allow the cross-appeal of the United Kingdom and carry out a substitution of the grounds as regards the part of the judgments under appeal which concerns jus cogens, and
— zamietol odvolania odvolateľov, prijal vzájomné odvolania Spojeného kráľovstva a pristúpil k náhrade dôvodov, pokiaľ ide o časť napadnutých rozsudkov, ktorá sa týka ius cogens, a
— order the appellants to pay the costs.
— zaviazal odvolateľov na náhradu trov konania.
The Kingdom of the Netherlands, granted leave to intervene in support of the form of order sought by the Council by orders of the President of the Court of 27 April 2006 (Case C-402/05 P) and 15 May 2006 (Case C-415/05 P), contends in both cases that the Court should dismiss the appeal, with the proviso that there should be substitution of the grounds with regard to the scope of the review of legality or, alternatively, to the question whether norms of jus cogens have been infringed.
Holandské kráľovstvo, ktorému bol povolený vstup do konania na podporu návrhov Rady uzneseniami predsedu Súdneho dvora z 27. apríla 2006 (vec C-402/05 P) a z 15. mája 2006 (vec C-415/05 P), navrhuje, aby Súdny dvor v oboch veciach zamietol odvolanie, aby došlo k náhrade dôvodov týkajúcich sa rozsahu preskúmania zákonnosti a subsidiárne otázky, či normy ius cogens boli porušené.
The grounds of challenge to the judgments under appeal
Dôvody na zrušenie napadnutých rozsudkov
Mr Kadi puts forward two grounds of appeal, the first alleging lack of any legal basis for the contested regulation and the second concerning breach of several rules of international law by the Court of First Instance and the consequences of that breach as regards the assessment of his arguments relating to the infringement of certain of his fundamental rights which he pleaded before the Court of First Instance.
Pán Kadi uvádza dva dôvody založené v prvom prípade na neexistencii právneho základu sporného nariadenia a v druhom prípade na porušení viacerých pravidiel medzinárodného práva, ktorého sa dopustil Súd prvého stupňa, a na dôsledkoch, ktoré toto porušenie spôsobilo, pokiaľ ide o posúdenie dôvodov týkajúcich sa porušenia niektorých z jeho základných práv, na ktoré poukázal pred Súdom prvého stupňa.
Al Barakaat puts forward three grounds of appeal, the first alleging lack of any legal basis for the contested regulation, the second infringement of Article 249 EC and the third infringement of certain of its fundamental rights.
Al Barakaat uvádza tri dôvody založené v prvom prípade na neexistencii právneho základu sporného nariadenia, v druhom prípade na porušení článku 249 ES a v treťom prípade na porušení niektorých z jeho základných práv.
In its cross-appeal the United Kingdom puts forward a single ground relating to the error of law allegedly committed by the Court of First Instance in concluding in the judgments under appeal that it was competent to consider whether the Security Council’s resolutions at issue were compatible with the rules of jus cogens.
V rámci svojho vzájomného odvolania Spojené kráľovstvo uvádza jediný dôvod týkajúci sa nesprávneho právneho posúdenia, ktorého sa dopustil Súd prvého stupňa tým, že v napadnutých rozsudkoch dospel k záveru, že mal právomoc preskúmať zlučiteľnosť dotknutých rezolúcií Bezpečnostnej rady s pravidlami ius cogens.
Concerning the appeals
O odvolaniach
By order of 13 November 2007 the President of the Court ordered the name of Ahmed Ali Yusuf to be struck from the Court’s register in response to his abandonment of the appeal that he had brought jointly with Al Barakaat in Case C-415/05 P.
Uznesením z 13. novembra 2007 predseda Súdneho dvora nariadil výmaz mena Ahmed Ali Yusuf z registra Súdneho dvora v nadväznosti na jeho späťvzatie odvolania, ktoré podal spoločne s Al Barakaat vo veci C-415/05 P.
The parties and the Advocate General having been heard in this regard, it is appropriate, on account of the connection between them, to join the present cases for the purposes of the judgment, in accordance with Article 43 of the Rules of Procedure of the Court.
Po vypočutí účastníkov konania a generálneho advokáta o tomto bode je potrebné z dôvodu súvislosti spojiť tieto veci na účely vyhlásenia rozsudku v súlade s článkom 43 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora.
Concerning the grounds of appeal relating to the legal basis of the contested regulation
O dôvodoch týkajúcich sa právneho základu sporného nariadenia
By his first ground of appeal Mr Kadi claims that the Court of First Instance erred in law when it held, in paragraph 135 of Kadi, that it was possible for the contested regulation to be adopted on the joint basis of Articles 60 EC, 301 EC and 308 EC.
Svojím prvým dôvodom pán Kadi uvádza, že Súd prvého stupňa sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia tým, že v bode 135 napadnutého rozsudku Kadi rozhodol, že sporné nariadenie mohlo byť prijaté na spojenom základe článkov 60 ES, 301 ES a 308 ES.
That plea falls into three parts.
Tento dôvod sa ďalej delí na tri časti.
In the first part Mr Kadi maintains that the Court of First Instance erred in law in ruling that Articles 60 EC and 301 EC could be regarded as constituting a partial legal basis for the contested regulation.
V prvej časti pán Kadi tvrdí, že Súd prvého stupňa sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia rozhodnutím, že články 60 ES a 301 ES bolo možné považovať za zakladajúce čiastočný právny základ pre sporné nariadenie.
Furthermore, the Court of First Instance did not explain how those provisions, which can provide a basis only for measures against third countries, could be envisaged, together with Article 308 EC, as the legal basis of the contested regulation, when the latter contains only restrictive measures directed against individuals and non-State entities.
Súd prvého stupňa okrem toho nevysvetlil spôsob, akým tieto ustanovenia, ktoré mohli odôvodniť iba opatrenia proti tretím krajinám, mohli byť považované v spojení s článkom 308 ES za právny základ tohto nariadenia, zatiaľ čo toto nariadenie obsahuje iba opatrenia namierené proti jednotlivcom a neštátnym subjektom.
In the second part, Mr Kadi asserts that, if Articles 60 EC and 301 EC were nevertheless to be held to constitute a partial legal basis for the contested regulation, the Court of First Instance erred in law because it misconstrued Article 301 EC and its function as a ‘bridge’, for that article in no circumstances includes the power to take measures intended to attain an objective of the EU Treaty.
V druhej časti pán Kadi uvádza, že aj keby články 60 ES a 301 ES mali byť napriek tomu ponechané ako čiastočný právny základ sporného nariadenia, Súd prvého stupňa sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia tým, že nesprávne vyložil článok 301 ES a funkciu predpokladaného „premostenia“, pričom tento článok v nijakom prípade nezahŕňa právomoc prijať opatrenia smerujúce k uskutočneniu cieľa Zmluvy o EÚ.
In the third part, Mr Kadi argues that the Court of First Instance erred in law by interpreting Article 308 EC in such a way that that article might provide a legal basis for legislation for which the necessary powers have not been provided in the EC Treaty and which was not necessary in order to attain one of the Community’s objectives.
V tretej časti pán Kadi vytýka Súdu prvého stupňa, že sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia vyložením článku 308 ES tak, že toto ustanovenie môže poskytnúť právny základ právnej úprave, pre ktorú nie sú potrebné právomoci konať upravené v Zmluve ES, a ktorý nebol nevyhnutný na uskutočnenie jedného z cieľov Spoločenstva.
In Kadi, paragraphs 122 to 134, the Court of First Instance wrongly assimilated the objectives of the two integrated but separate legal orders constituted by the Union and the Community and thus misinterpreted the limitations of Article 308 EC.
V bodoch 122 až 134 napadnutého rozsudku Kadi Súd prvého stupňa nesprávne prispôsobil ciele dvoch začlenených, ale rozdielnych právnych poriadkov, ktoré predstavujú Únia a Spoločenstvo, a porušil tak hranice článku 308 ES.
Furthermore, such a view is, to his mind, incompatible with the principle of conferred powers laid down in Article 5 EC.
Takéto poňatie je okrem iného nezlučiteľné so zásadou pridelenia upravenou v článku 5 ES.
It follows from paragraphs 28 to 35 of Opinion 2/94 of 28 March 1996 (ECR I-1759) that the fact that an objective is mentioned in the Treaty on European Union cannot make good the lack of that objective in the list of the objectives of the EC Treaty.
V tejto súvislosti z bodov 28 až 35 stanoviska 2/94 z 28. marca 1996 (Zb. s. I-1759) vyplýva, že zmienka o cieli v Zmluve o EÚ nemôže napraviť neexistenciu tohto cieľa medzi cieľmi Zmluvy ES.
The Council and the French Republic contest the first part of Mr Kadi’s first ground of appeal, arguing inter alia that the reference to Articles 60 EC and 301 EC in the legal basis of the contested regulation is warranted by the fact that those provisions enact restrictive measures whose ambit was to be extended, by means of recourse to Article 308 EC, to persons or non-State entities that were not, therefore, covered by those two articles.
Rada a Francúzska republika vyvracajú prvú časť prvého odvolacieho dôvodu pána Kadiho predovšetkým tvrdením, že zmienka o článkoch 60 ES a 301 ES v právnom základe sporného nariadenia je odôvodnená okolnosťou, že upravujú obmedzujúce opatrenia, ktorých pôsobnosť musela byť rozšírená prostredníctvom odvolania sa, v článku 308 ES, na osoby alebo neštátne subjekty, a teda nepokryté týmito dvoma prvými vyššie uvedenými článkami.
For its part, the United Kingdom maintains that Article 308 EC was used as a means of supplementing the instrumental powers provided for by Articles 60 EC and 301 EC, those articles not constituting, therefore, a partial legal basis for the contested regulation.
Spojené kráľovstvo za seba tvrdí, že článok 308 ES bol použitý ako mechanizmus umožňujúci doplniť inštrumentálne právomoci upravené článkami 60 ES a 301 ES, keďže tie nepredstavujú čiastočný právny základ sporného nariadenia.
The Kingdom of Spain raises in essence the same line of argument.
Španielske kráľovstvo uvádza v podstate rovnakú argumentáciu.
With regard to the second part of that ground of appeal, the Council maintains that the raison d’être of the bridge provided for in Article 301 EC is precisely to give it the power to adopt measures intended to attain an objective of the EU Treaty.
Pokiaľ ide o druhú časť tohto dôvodu, Rada zastáva názor, že význam premostenia upraveného v článku 301 ES spočíva práve vo zverení právomoci prijať opatrenia smerujúce k uskutočneniu cieľa Zmluvy o EÚ.
The Kingdom of Spain, the French Republic and the United Kingdom maintain that it is Article 308 EC, and not Articles 60 EC and 301 EC, that enabled the adoption of restrictive measures aimed at individuals and non-State entities, so enlarging the ambit of those two articles.
Španielske kráľovstvo, Francúzska republika a Spojené kráľovstvo uvádzajú, že je to práve článok 308 ES, a nie články 60 ES a 301 ES, ktorý umožnil prijatie obmedzujúcich opatrení namierených proti jednotlivcom a neštátnym subjektom, doplňujúc tak pôsobnosť týchto dvoch posledných uvedených článkov.
So far as the third part of Mr Kadi’s first ground of appeal is concerned, the Council argues that the whole point of the bridge provided by Article 301 EC is, exceptionally, to use those powers conferred on the Community to impose economic and financial sanctions for the purpose of attaining an objective of the CFSP, and so of the Union, rather than a Community objective.
Pokiaľ ide o tretiu časť prvého dôvodu pána Kadiho, Rada uvádza, že významom premostenia, ktoré obsahuje článok 301 ES, je práve výnimočne využiť právomoci zverené Spoločenstvu uložiť hospodárske a finančné sankcie na uskutočnenie cieľa SZBP, teda Únie, a nie cieľa Spoločenstva.
The United Kingdom and the Member States intervening in the appeal broadly support that position.
Spojené kráľovstvo a členské štáty, ktoré vstúpili do odvolacieho konania, majú v podstate ten istý názor.
The United Kingdom clarifies its position by stating that, in its view, the action provided for by the contested regulation can be regarded as contributing to the attainment, not of an objective of the Union but of an objective of the Community, namely, the implicit and purely instrumental objective underlying Articles 60 EC and 301 EC of providing effective means of giving effect, exclusively by way of coercive economic measures, to acts adopted under the power conferred upon the Union by Title V of the EU Treaty.
Spojené kráľovstvo spresňuje svoj postoj, uvádzajúc, že podľa neho konanie upravené sporným nariadením možno považovať za prispievajúce nie k uskutočneniu cieľa Únie, ale cieľa Spoločenstva, a to cieľa implicitného, čisto inštrumentálneho a základného v článkoch 60 ES a 301 ES, poskytnúť účinné prostriedky na vykonanie, výlučne záväznými hospodárskymi opatreniami, aktov prijatých na základe právomoci, ktorú hlava V Zmluvy o EÚ zveruje Únii.
According to that Member State, when attainment of that instrumental objective requires forms of economic coercion going beyond the powers specifically conferred on the Council by Articles 60 EC and 301 EC, it is appropriate to have recourse to Article 308 EC to supplement those powers.
Podľa tohto členského štátu, ak uskutočnenie tohto inštrumentálneho cieľa vyžaduje formy hospodárskeho donútenia prekračujúceho právomoci osobitne zverené Rade článkami 60 ES a 301 ES, je vhodné odvolať sa na článok 308 ES na doplnenie týchto právomocí.
The Commission, having declared that it had reconsidered its point of view, argues, primarily, that Articles 60 EC and 301 EC, having regard to their wording and context, constituted in themselves appropriate and sufficient legal bases for the adoption of the contested regulation.
Komisia po tom, čo vyhlásila, že prehodnotila svoj postoj, predovšetkým uvádza, že články 60 ES a 301 ES, vzhľadom na ich znenie a ich kontext, založili samy osebe dostatočné a vhodné právne základy pre prijatie sporného nariadenia.
In this connection the Commission raises the following arguments:
Komisia v tejto súvislosti v podstate uvádza tieto tvrdenia:
— the wording of Article 301 EC is sufficiently broad to cover economic sanctions against individuals — provided that they are present in or otherwise associated with a third country.
— znenie článku 301 ES je dostatočne široké na pokrytie hospodárskych sankcií prijatých proti jednotlivcom v rozsahu, v akom sa títo jednotlivci nachádzajú v tretej krajine alebo sú s ňou spojení z iného dôvodu.
The expression ‘economic relations’ covers a vast range of activities.
Pojmy „hospodárske vzťahy“ zahŕňajú širokú paletu činností.
Any economic sanction, even directed at a third country, such as an embargo, directly affects the individuals concerned and the country only
Každá hospodárska sankcia, aj keď sa týka tretej krajiny, ako embargo, sa dotýka priamo dotknutých jednotlivcov a iba
2008 — JOINED CASES C-402/05 P AND C-415/05 P indirectly.
2008 — SPOJENÉ VECI C-402/05 P A C-415/05 P nepriamo tejto krajiny.
The wording of Article 301 EC, especially the term ‘in part’, does not call for a partial measure to be directed against a particular section of the countries in question, such as the government.
Znenie článku 301 ES, osobitne pojmu „čiastočne“, nevyžaduje, aby sa čiastočné opatrenie týkalo osobitného úseku dotknutých krajín, ako napríklad ich vlády.
Allowing, as it does, the Community to break off completely economic relations with all countries, that provision must also authorise it to interrupt economic relations with a limited number of individuals in a limited number of countries;
Tým, že umožňuje Spoločenstvu úplne prerušiť hospodárske vzťahy so všetkými krajinami, toto ustanovenie ho musí tiež oprávňovať prerušiť hospodárske vzťahy s určitým obmedzeným počtom jednotlivcov v obmedzenom počte krajín,
— the fact that similar words are used in Article 41 of the Charter of the United Nations and in Article 301 EC shows that the authors of that latter provision clearly intended to provide a platform for the implementation by the Community of all measures adopted by the Security Council that call for action by the Community;
— terminologická zhoda medzi článkom 41 Charty Organizácie Spojených národov a článkom 301 ES dokazuje jasný úmysel autorov tohto posledného uvedeného ustanovenia upraviť základ pre vykonanie Spoločenstvom akéhokoľvek opatrenia prijatého Bezpečnostnou radou, ktoré vyžaduje činnosť Spoločenstva,
— Article 301 EC puts in place a procedural bridge between the Community and the Union, but seeks neither to increase nor to reduce the ambit of Community competence.
— článok 301 ES zavádza procesné premostenie medzi Spoločenstvom a Úniou, ale nemá za cieľ ani rozšíriť, ani zúžiť právomoc Spoločenstva.
As a result, that provision has to be interpreted as broadly as the relevant Community powers.
V dôsledku toho toto ustanovenie musí byť vykladané tak široko ako relevantné právomoci Spoločenstva.
The Commission maintains that the measures at issue fall within the ambit of the common commercial policy, having regard to the effect on trade of measures prohibiting the movement of economic resources, and even that those measures constitute provisions relating to the free movement of capital, since they involve the prohibition of transferring economic resources to individuals in third countries.
Komisia uvádza, že dotknuté opatrenia patria do spoločnej obchodnej politiky vzhľadom na účinok na výmenu opatrení zakazujúcich pohyb hospodárskych zdrojov, dokonca že tieto opatrenia predstavujú ustanovenia týkajúce sa voľného pohybu kapitálu, keďže obsahujú zákaz previesť hospodárske zdroje na jednotlivcov v tretích krajinách.
The Commission also argues that it is clear from Article 56(1) and (2) EC that movements of capital and payments between the Community and third countries fall within
Komisia ďalej tvrdí, že z článku 56 ods. 1 a 2 ES vyplýva, že pohyby kapitálu a platieb medzi Spoločenstvom a tretími krajinami patria do právomoci Spoločenstva, keďže
Community competence, the Member States being able to adopt sanction measures only within the framework of Article 60(2) EC and not of Article 58(l)(b) EC.
KADI A AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION/RADA A KOMISIA členské štáty môžu prijať sankčné opatrenia v tejto oblasti iba v rámci článku 60 ods. 2 ES, a nie v rámci článku 58 ods. 1 písm. b) ES.
In consequence, the Commission believes that recourse may not be had to Article 308 EC for the adoption of the contested regulation, since power to act is provided for in Articles 60 EC and 301 EC.
Komisia sa v dôsledku toho domnieva, že na účely prijatia sporného nariadenia sa nemožno odvolávať na článok 308 ES, keďže právomoc konať je upravená v článkoch 60 ES a 301 ES.
The Commission, referring in particular to Case C-94/03 Commission v Council [2006] ECR I-1, paragraph 35, argues that those articles provide the basis for the main or predominant component of the contested regulation, in relation to which other components such as the freezing of the assets of persons who are both nationals of Member States of the Union and associated with a foreign terrorist group are merely secondary.
Tieto posledné uvedené články poskytujú základ pre hlavný alebo prevažujúci komponent tohto nariadenia, vo vzťahu ku ktorému iné komponenty, ako zmrazenie finančných prostriedkov osôb, ktoré sú súčasne štátnymi príslušníkmi členských štátov Únie a spojené so zahraničnou teroristickou skupinou, sú čisto doplňujúce, pričom Komisia v tejto súvislosti odkazuje najmä na rozsudok z 10. januára 2006, Komisia/Rada (C-94/03, Zb. s. I-1, bod 35).
Alternatively, the Commission contends that, before resorting to Article 308 EC, it is necessary to examine the applicability of the articles of the EC Treaty dealing with the common commercial policy and the free movement of capital and payments.
Subsidiárne Komisia uvádza, že pred použitím článku 308 ES je potrebné preskúmať uplatniteľnosť článkov Zmluvy ES v oblasti spoločnej obchodnej politiky a voľného pohybu kapitálu a platieb.
In the further alternative, it maintains that, if Article 308 EC were to be held to be the legal basis of the contested regulation, it would be the sole legal basis, for recourse to that provision must be based on the consideration that action by the Community is necessary in order to attain one of the objectives of the Community and not, as the Court of First Instance held, the objectives of the EU Treaty in the sphere of external relations, in this case the CFSP.
Subsidiárne tvrdí, že ak článok 308 ES musí byť prijatý ako právny základ sporného nariadenia, bude ním ako jediný právny základ, keďže použitie tohto ustanovenia sa musí zakladať na zistení, že činnosť Spoločenstva je nevyhnutná na dosiahnutie jedného z jeho cieľov, a nie, ako uviedol Súd prvého stupňa, na uskutočnenie cieľov Zmluvy o EÚ, v predmetnej veci cieľov SZBP.
The Community objectives involved in this instance are the common commercial policy, mentioned in Article 3(1)(b) EC, and the free movement of capital, referred to by implication in Article 3(1)(c) EC, read in conjunction with the relevant provisions of the EC Treaty, namely those contained in Article 56 EC relating to the free movement of capital to and from third countries.
V predmetnej veci ide o cieľ Spoločenstva, ktorý predstavuje spoločná obchodná politika, uvedený v článku 3 ods. 1 písm. b) ES a o cieľ týkajúci sa voľného pohybu kapitálu uvedený implicitne v článku 3 ods. 1 písm. c) ES v spojení s relevantnými ustanoveniami Zmluvy ES, a to ustanoveniami článku 56 ES týkajúceho sa voľného pohybu kapitálu s tretími krajinami.
The measures at issue, producing effects
Dotknuté opatrenia, keďže majú účinky na
2008 — JOINED CASES C-402/05 P AND C-415/05 P on trade, regardless of the fact that they were adopted in pursuit of foreign policy objectives, fall within the ambit of those Community objectives.
2008 — SPOJENÉ VECI C-402/05 P A C-415/05 P obchod, nezávisle od skutočnosti, že boli prijaté v rámci sledovania cieľov zahraničnej politiky, patria medzi tieto ciele Spoločenstva.
Mr Kadi, the Kingdom of Spain, the French Republic and the United Kingdom, contest the view principally put forward by the Commission, objecting as follows:
Pán Kadi, Španielske kráľovstvo, Francúzska republika a Spojené kráľovstvo vyvracajú tézu uvedenú predovšetkým Komisiou, namietajúc, že:
— it is an extensive interpretation of Articles 60 EC and 301 EC misconstruing the radically different and new nature of what are known as the ‘smart’ sanctions in question, in that they are no longer linked to any third country, and a hazardous interpretation, for those articles were introduced at a time when such a link was a feature of sanctions;
— ide o rozširujúci výklad článkov 60 ES a 301 ES, ktorý porušuje radikálne rozdielnu a novú povahu dotknutých sankcií, nazvaných „rozumné“, keďže tieto sankcie nemajú žiadny vzťah s treťou krajinou, výklad, ktorý by bol riskantný, lebo tieto články boli zavedené v čase, keď boli sankcie charakterizované takýmto vzťahom,
— unlike the ‘smart’ sanctions in question, a total embargo is essentially directed against the rulers of a third country on whom such a measure is designed to exert pressure, and only indirectly against economic operators in the country concerned, so that it cannot be argued that all sanctions, including embargoes, are primarily directed at individuals;
— na rozdiel od dotknutých rozumných sankcií sa totálne embargo týka najmä vodcov tretej krajiny, na ktorých má takéto opatrenie vyvíjať tlak, a iba nepriamo hospodárskych subjektov dotknutej krajiny, takže nemožno tvrdiť, že každá sankcia, vrátane embarga, sa týka v prvom rade jednotlivcov,
— unlike Article 41 of the Charter of the United Nations, Article 301 EC is specifically concerned with the interruption of economic relations ‘with one or more third countries’, with the result that no argument can be drawn from the similarity of the wording of those two provisions;
— na rozdiel od článku 41 Charty Organizácie Spojených národov článok 301 ES sa týka osobitne prerušenia hospodárskych vzťahov „s jednou alebo viacerými tretími krajinami“, takže z podobnosti znenia týchto dvoch ustanovení nemožno vyvodiť nijaké tvrdenie,