natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the light of the foregoing, the answer to the fourth question must be that, in so far as the applicable national law contains a rule that precludes the retrospective application of legislation unless there is a clear and unambiguous indication to the contrary, a national court hearing a claim based on an infringement of a provision of national legislation transposing Directive 1999/70 is required, under Community law, to give that provision retrospective effect to the date by which that directive should have been transposed only if that national legislation includes an indication of that nature capable of giving that provision retrospective effect.
S ohľadom na predchádzajúce úvahy je potrebné na štvrtú otázku odpovedať tak, že v prípade, ak uplatniteľné vnútroštátne právo obsahuje pravidlo vylučujúce retroaktívne uplatnenie zákona s výnimkou jasného a jednoznačného ustanovenia o opaku, je vnútroštátny súd, ktorý rozhoduje o žalobe založenej na porušení ustanovenia vnútroštátneho práva preberajúceho smernicu 1999/70, povinný na základe práva Spoločenstva priznať uvedenému ustanoveniu retroaktívny účinok ku dňu uplynutia lehoty na prebratie tejto smernice iba vtedy, ak existuje v jeho vnútroštátnom práve informácia takej povahy, ktorá môže takémuto ustanoveniu takýto retroaktívny účinok priznať.
Question 5
O piatej otázke
In the event that, having regard to the answer given to its first question, the referring court must declare that it has jurisdiction to hear and determine a claim based directly on Directive 1999/70, it is necessary to answer the fifth question, by which the referring court asks whether ‘employment conditions’ within the meaning of Clause 4 of the framework agreement include conditions of an employment contract relating to remuneration and pensions.
V prípade, ak vzhľadom na odpoveď na prvú otázku vnútroštátny súd bude povinný prehlásiť sa za príslušného rozhodnúť o žalobe priamo založenej na smernici 1999/70, je potrebné odpovedať na jeho piatu otázku, ktorou sa pýta, či pracovnoprávne podmienky v zmysle doložky 4 rámcovej dohody zahŕňajú podmienky týkajúce sa odmeňovania a dôchodkového zabezpečenia stanovené v pracovnej zmluve.
In that regard, as the Court has already held, the Council, in adopting Direct- ive 1999/70, in order to implement the framework agreement, relied on Article 139(2) EC, which provides that agreements concluded at a Community level are to be implemented for matters covered by Article 137 EC (Case C-307/05 Del Cerro Alonso [2007] ECR I-7109, paragraph 33).
V tejto súvislosti, ako to už Súdny dvor konštatoval, sa Rada pri prijímaní smernice 1999/70 smerujúcej k vykonaniu rámcovej dohody opierala o článok 139 ods. 2 ES, v ktorom sa stanovuje, že dohody uzatvorené na úrovni Spoločenstva sa vykonajú vo veciach týkajúcich sa článku 137 ES (rozsudok z 13. septembra 2007, Del Cerro Alonso, C-307/05, Zb. s. I-7109, bod 33).
Those matters include, in Article 137(1)(b) EC, ‘working conditions’.
Medzi týmito záležitosťami sa nachádzajú v článku 137 ods. 1 písm. b) ES „pracovné podmienky“.
It cannot be determined from the wording of Article 137(1)(b) EC alone, any more than from that of Clause 4 of the framework agreement, whether or not the working conditions or employment conditions respectively referred to in those two provisions include conditions relating to matters such as the remuneration and pensions at issue in the main proceedings.
Je potrebné konštatovať, že samotné znenie článku 137 ods. 1 písm. b) ES o nič viac ako znenie doložky 4 rámcovej dohody nedovoľuje rozhodnúť, či pracovné podmienky alebo pracovnoprávne podmienky, uvádzané v týchto ustanoveniach, zahŕňajú alebo nezahŕňajú podmienky týkajúce sa skutočností, akými sú odmeňovanie a dôchodkové zabezpečenie dotknuté v spore vo veci samej.
In that regard, the fact, noted by the United Kingdom Government, that a number of Community-law provisions — such as Article 3(1)(c) of Council Directive 76/207/EEC of 9 February 1976 on the implementation of the principle of equal treatment for men and women as regards access to employment, vocational training
V tejto súvislosti skutočnosť zdôraznená vládou Spojeného kráľovstva, že isté množstvo ustanovení práva Spoločenstva, akými sú článok 3 ods. 1 písm. c) smernice Rady 76/207/EHS z 9. februára 1976 o vykonávaní zásady rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami, pokiaľ ide o prístup k zamestnaniu, odbornej príprave a postupu
In that regard, as the Court has already noted (Del Cerro Alonso, paragraph 36), it is apparent from the wording of Clause 1(a) of the framework agreement that one of its objectives is to ‘improve the quality of fixedterm work by ensuring the application of the principle of non-discrimination’.
V tejto súvislosti, ako to už Súdny dvor rozhodol (rozsudok Del Cerro Alonso, už citovaný, bod 36), z ustanovenia doložky 1 písm. a) rámcovej dohody vyplýva, že jedným z jej účelov je „zvýšiť kvalitu práce na dobu určitú zabezpečením uplatňovania zásady nediskriminácie“.
Similarly, the third paragraph of the preamble to the framework agreement states that this framework agreement ‘illustrates the willingness of the Social Partners to establish a general framework for ensuring equal treatment for fixedterm workers by protecting them against discrimination’.
Takisto v treťom odseku preambuly rámcovej dohody sa upresňuje, že táto dohoda „ilustruje ochotu sociálnych partnerov vytvoriť všeobecný rámec na zabezpečenie rovnoprávneho postavenia zamestnancov na dobu určitú ich ochranou pred diskrimináciou“.
Recital (14) in the preamble to Directive 1999/70 states that the aim of the framework agreement is, in particular, to improve the quality of fixedterm work by setting out the minimum requirements in order to ensure the application of the principle of non-discrimination.
V odôvodnení č. 14 smernice 1999/70 sa v tejto súvislosti stanovuje, že účelom rámcovej dohody je najmä zlepšenie kvality práce na dobu určitú stanovením minimálnych požiadaviek takej povahy, aby bolo zabezpečené uplatňovanie zásady nediskriminácie.
The framework agreement, in particular Clause 4, thus follows an aim which is akin to the fundamental objectives enshrined in the first paragraph of Article 136 EC as well as in the third paragraph of the preamble to the EC Treaty and Article 7 and the first paragraph of Article 10 of the Community Charter of the Fundamental Social Rights of Workers to which Article 136 EC refers, and which are associated with the improvement of living and working conditions and the existence of proper social protection for workers, in the present case, for fixedterm workers.
Rámcová dohoda, najmä jej doložka 4, tak sleduje cieľ rovnaký so základnými cieľmi stanovenými v článku 136 prvom odseku ES, ako aj v treťom odseku preambuly Zmluvy a v bodoch 7 a 10 prvom odseku Európskej charty základných sociálnych práv pracovníkov, na ktorú odkazuje spomenuté ustanovenie Zmluvy a ktorými sú zlepšovanie životných a pracovných podmienok, ako aj existencia primeranej sociálnej ochrany pracovníkov, v spore vo veci samej pracovníkov na dobu určitú.
Moreover, the first paragraph of Article 136 EC, which defines the objectives with a view to which the Council may, in respect of the matters covered by Article 137 EC, implement in accordance with Article 139(2) EC agreements concluded between social partners at Community level, refers to the European Social Charter signed at Turin on 18 October 1961, which includes at point 4 of Part I the right for all workers to a ‘fair remuneration sufficient for a decent standard of living for themselves and their families’ among the objectives which the contracting parties have undertaken to achieve, in accordance with Article 20 in Part III of the Charter.
Nakoniec, článok 136 prvý odsek ES, ktorý stanovuje ciele, vzhľadom na ktoré môže Rada v oblastiach určených v článku 137 ES uzatvoriť v súlade s článkom 139 ods. 2 ES dohody medzi sociálnymi partnermi na úrovni Spoločenstva, odkazuje na Európsky sociálnu chartu podpísanú v Turíne 18. októbra 1961, v ktorej sa v časti I bode 4 nachádza právo všetkých pracovníkov „na primeranú odmenu, ktorá im, ako aj ich rodinám postačí na zabezpečenie dôstojnej životnej úrovne“ medzi cieľmi, ktoré sa zmluvné strany zaviazali dosiahnuť v článku 20, ktorý sa nachádza v časti III tejto charty.
In the light of those objectives, Clause 4 of the framework agreement must be interpreted as articulating a principle of Community social law which cannot be interpreted restrictively (see Del Cerro Alonso, paragraph 38).
Vzhľadom na tieto ciele sa doložka 4 rámcovej dohody musí chápať tak, že vyjadruje zásadu sociálneho práva Spoločenstva, ktorá nemôže byť vykladaná reštriktívne (pozri rozsudok Del Cerro Alonso, už citovaný, bod 38).
As submitted by both Impact and the Commission, to interpret Clause 4 of the framework agreement as categorically excluding from the term ‘employment conditions’ for the purposes of that clause financial conditions such as those relating to remuneration and pensions, effectively reduces — contrary to the objective attributed to that clause — the scope of the protection against discrimination for the workers concerned by introducing a distinction based on the nature of the employment conditions, which the wording of that clause does not in any way suggest.
Tak ako to tvrdili Impact a Komisia, výklad doložky 4 rámcovej dohody, ktorý by kategoricky vylučoval z pojmu „pracovnoprávne podmienky“ v zmysle tohto ustanovenia finančné podmienky, akými sú finančné podmienky týkajúce sa odmeňovania a dôchodkového zabezpečenia, by obmedzoval bez ohľadu na cieľ tejto doložky rozsah ochrany priznanej dotknutým pracovníkom proti diskriminácii, a to zavedením rozlišovania založenom na povahe pracovných podmienok, čo znenie tejto doložky nijako nestanovuje.
Moreover, as the Advocate General noted at point 161 of her Opinion, such an interpretation would render the reference in Clause 4(2) of the framework agreement to the principle of pro rata temporis meaningless, that principle being intended by definition only to apply to divisible performance, such as that deriving from financial employment conditions linked, for example, to remuneration and pensions.
Nakoniec, ako to uviedla aj generálna advokátka v bode 161 svojich návrhov, takýto výklad by zbavil zmyslu odkaz urobený v doložke 4 bode 2 rámcovej dohody na zásadu pro rata temporis, ktorá sa uplatňuje, ako to vyplýva z jej definície, len na deliteľné plnenia, akými sú plnenia vyplývajúce z finančných pracovných podmienok spojených napríklad s odmeňovaním a dôchodkovým zabezpečením.
Since there is no such duality of legislation in respect of the principle of nondiscrimination of fixedterm workers, it is not possible to draw any lessons from that caselaw as regards the interpretation of ‘employment conditions’ within the meaning of Clause 4 of the framework agreement.
Vzhľadom na neexistenciu takejto duality právnych predpisov, pokiaľ ide o zásadu nediskriminácie pracovníkov na dobu určitú, nemôže byť z tejto judikatúry na účely výkladu pojmu „pracovnoprávne podmienky“ v zmysle doložky 4 rámcovej dohody vyvodený žiadny záver.
According to Article 137(5) EC, the provisions of Article 137 EC ‘shall not apply to pay, the right of association, the right to strike or the right to impose lock-outs’.
Podľa znenia článku 137 ods. 5 ES sa ustanovenia tohto článku „nevzťahujú na odmenu, právo združovať sa, právo na štrajk alebo na výluku“.
As the Court has already held, as Article 137(5) EC derogates from paragraphs 1 to 4 of that article, the matters reserved by that paragraph must be interpreted strictly so as not to unduly affect the scope of paragraphs 1 to 4, nor to call into question the aims pursued by Article 136 EC (Del Cerro Alonso, paragraph 39).
Ako to už Súdny dvor rozhodol, keďže odsek 5 článku 137 ES predstavuje výnimku vo vzťahu k odsekom 1 až 4 toho istého článku, oblasti uvedené v uvedenom odseku je potrebné vykladať striktne, a to tak, aby sa neoprávnene nezasiahlo do pôsobnosti uvedených odsekov 1 až 4 a nespochybnili sa ciele, ktoré sleduje článok 136 ES (rozsudok Del Cerro Alonso, už citovaný, bod 39).
More particularly, the exception relating to ‘pay’ set out in Article 137(5) EC is explained by the fact that fixing the level of pay falls within the contractual freedom of the social partners at a national level and within the relevant competence of Member States.
Pokiaľ ide konkrétnejšie o výnimku týkajúcu sa „odmeny“ uvedenú v článku 137 ods. 5 ES, odôvodňuje ju skutočnosť, že stanovenie výšky mzdy patrí do zmluvnej autonómie sociálnych partnerov na vnútroštátnej úrovni, ako aj do právomoci členských štátov v príslušnej oblasti.
In those circumstances, in the present state of Community law, it was considered appropriate to exclude determination of the level of wages from harmonisation under Article 136 EC et seq. (Del Cerro Alonso, paragraphs 40 and 46).
Vzhľadom na tieto okolnosti sa pri súčasnom stave práva Spoločenstva považovalo za vhodné vylúčiť stanovenie výšky miezd z harmonizácie v zmysle článku 136 ES a nasl. (rozsudok Del Cerro Alonso, už citovaný, body 40 a 46).
As the Commission contended, that exception must therefore be interpreted as covering measures — such as the equivalence of all or some of the constituent parts of pay and/or the level of pay in the Member States, or the setting of a minimum guaranteed Community wage — which amount to direct interference by Community law in the determination of pay within the Community.
Tak ako to tvrdí Komisia, uvedenú výnimku je potrebné chápať tak, že sa vzťahuje na opatrenia, ktoré by, tak ako zjednotenie všetkých alebo niektorých častí tvoriacich mzdy a/alebo ich úrovne v členských štátoch alebo zavedenie minimálnej mzdy Spoločenstva, viedli k priamemu zasahovaniu práva Spoločenstva do určovaní odmien v Spoločenstve.
18), in particular Article 7 of that directive, relating to the grant of four weeks’ paid annual leave).
197), najmä článok 7 tejto smernice týkajúci sa poskytovania platenej ročnej dovolenky v trvaní najmenej štyroch týždňov].
It follows that the derogation in Article 137(5) EC does not preclude the interpretation of Clause 4 of the framework agreement as imposing on the Member States the obligation to ensure that fixedterm workers are also guaranteed the application of the principle of nondiscrimination in relation to pay.
Z toho vyplýva, že výnimka uvedená v článku 137 ods. 5 ES nemôže brániť tomu, aby sa doložka 4 rámcovej dohody vykladala tak, že ukladá členským štátom povinnosť zaručiť v prospech pracovníkov na dobu určitú uplatňovanie zásady nediskriminácie aj v oblasti odmeňovania.
That derogation cannot therefore prevent workers such as the complainants in the main proceedings from pleading the direct effect of Clause 4(1) in contesting the application, in relation to pay, of less favourable treatment than that which is given to comparable permanent workers and for which there is no objective justification (see, to that effect, Del Cerro Alonso, paragraphs 42 and 47).
Táto výnimka nemôže následne zabrániť pracovníkom, akými sú pracovníci v spore vo veci samej, namietať, odvolávajúc sa na priamy účinok uvedenej doložky 4 bodu 1, uplatnenie zaobchádzania v oblasti odmeňovania, ktoré by bez objektívnych dôvodov bolo menej výhodné ako zaobchádzanie s porovnateľnými pracovníkmi na dobu neurčitú (pozri v tomto zmysle rozsudok Del Cerro Alonso, už citovaný, body 42 a 47).
For the reasons set out in paragraphs 43 to 45 of the judgment in Del Cerro Alonso, the foregoing interpretation is in no way incompatible with the arguments in paragraphs 38 and 39 of the judgment in Dellas and Others.
Z dôvodov uvedených v bodoch 43 až 45 už citovaného rozsudku Del Cerro Alonso nie je predchádzajúci výklad nijako nezlučiteľný s argumentmi v bodoch 38 a 39 už citovaného rozsudku Dellas a i.
At the hearing, the United Kingdom Government submitted that it may be inferred from the judgment in Del Cerro Alonso that the principle of nondiscrimination laid down by the framework agreement concerns only the constituent parts of pay, excluding the level of pay, which the national competent authorities remain free to set differently for permanent and for fixedterm workers.
Vláda Spojeného kráľovstva na pojednávaní uviedla, že z už citovaného rozsudku Del Cerro Alonso je možné odvodiť, že zásada nediskriminácie zakotvená v rámcovej dohode sa týka iba častí tvoriacich odmenu, s výnimkou jej úrovne, ktoré príslušné vnútroštátne orgány môžu stanoviť odlišne pre pracovníkov na dobu neurčitú a pracovníkov na dobu určitú.
It follows that, in establishing both the constituent parts of pay and the level of those constituent parts, the national competent bodies must apply to fixedterm workers the principle of nondiscrimination as laid down in Clause 4 of the framework agreement.
Z toho vyplýva, že pri určovaní častí tvoriacich odmenu, ako aj úrovne týchto častí musia príslušné vnútroštátne orgány uplatniť na pracovníkov na dobu určitú zásadu nediskriminácie, ako je zakotvená v doložke 4 rámcovej dohody.
With regard to pensions, it must be noted that, according to the settled caselaw of the Court in relation to Article 119 of the Treaty, or, with effect from 1 May 1999, in relation to Article 141 EC, which concern the principle of equal treatment of men and women in relation to pay, the term ‘pay’ within the meaning of the second subparagraph of Article 141(2) EC covers pensions which depend on the employment relationship between worker and employer, excluding those deriving from a
Pokiaľ ide o dôchodkové zabezpečenie je potrebné upresniť, že v súlade s ustálenou judikatúrou Súdneho dvora stanovenej v kontexte článku 119 Zmluvy, neskôr, od 1. mája 1999, v kontexte článku 141 ES, čiže článkov týkajúcich sa zásady rovnosti zaobchádzania s mužmi a ženami v oblasti odmeňovania, patria do pojmu „odmena“ v zmysle článku 141 ods. 2 druhého pododseku ES dôchodkové zabezpečenia, ktoré závisia na pracovnoprávnom vzťahu medzi zamestnancom a zamestnávateľom, s výnimkou tých, ktoré vyplývajú zo zákonného systému financovania, do ktorého
Taking that caselaw into account, it must be held that the term ‘employment conditions’ within the meaning of Clause 4(1) of the framework agreement covers pensions which depend on an employment relationship between worker and employer, excluding statutory social-security pensions, which are determined less by that relationship than by considerations of social policy.
S ohľadom na túto judikatúru je potrebné zastávať názor, že do pojmu „pracovnoprávne podmienky“ v zmysle doložky 4 bodu 1 rámcovej dohody patria dôchodkové zabezpečenia, ktoré závisia na pracovnoprávnom vzťahu medzi zamestnancom a zamestnávateľom, s výnimkou zákonných dôchodkových dávok sociálneho zabezpečenia, ktoré skôr závisia od sociálnych hľadísk ako od takéhoto pracovnoprávneho vzťahu.
That interpretation is supported by the information in the fifth paragraph of the preamble to the framework agreement, according to which the parties to the agreement ‘recognis[e] that matters relating to statutory social security are for decision by the Member States’ and call on the Member States to give effect to the Employment Declaration of the Dublin European Council in 1996 which emphasised, inter alia, the need to adapt social-security systems to new patterns of work in order to provide appropriate social protection to those engaged in such work.
Tento výklad je posilnený údajom uvedeným v piatom odseku preambuly rámcovej dohody, podľa ktorého strany dohody „členským štátom priznáva[jú] právo rozhodovať o záležitostiach týkajúcich sa zákonného sociálneho zabezpečenia“ a vyzýva ich uskutočniť deklaráciu o zamestnanosti prijatú na zasadnutí Európskej rady v Dubline v roku 1996, v ktorej sa medzi inými zdôrazňuje, že je potrebné prispôsobiť systémy sociálneho zabezpečenia novým formám práce a zaistiť náležitú sociálnu ochranu tým, ktorí takúto prácu vykonávajú.
In the light of the foregoing, the answer to the fifth question must be that Clause 4 of the framework agreement must be interpreted as meaning that employment conditions within the meaning of that clause encompass conditions relating to pay and to pensions which depend on the employment relationship, to the exclusion of conditions relating to pensions arising under a statutory social-security scheme.
Vzhľadom na predchádzajúce je potrebné na piatu otázku odpovedať tak, že doložka 4 rámcovej dohody sa má vykladať v tom zmysle, že pracovnoprávne podmienky v zmysle tohto ustanovenia zahŕňajú podmienky týkajúce sa odmeňovania, ako aj dôchodkového zabezpečenia, ktoré závisia na pracovnoprávnom vzťahu, s výnimkou podmienok týkajúcich sa dôchodkového zabezpečenia vyplývajúceho zo zákonného systému sociálneho zabezpečenia.
Community law, in particular the principle of effectiveness, requires that a specialised court which is called upon, under the, albeit optional, jurisdiction conferred on it by the legislation transposing Council Directive 1999/70/EC of 28 June 1999 concerning the framework agreement on fixedterm work concluded by ETUC, UNICE and CEEP, to hear and determine a claim based on an infringement of that legislation, must also have jurisdiction to hear and determine an applicant’s claims arising directly from the directive itself in respect of the period between the deadline for transposing the directive and the date on which the transposing legislation entered into force if it is established that the obligation on that applicant to bring, at the same time, a separate claim based directly on the directive before an ordinary court would involve procedural disadvantages liable to render excessively difficult the exercise of the rights conferred on him by Community law.
Právo Spoločenstva, osobitne zásada efektivity, požadujú, aby osobitný súd vyzvaný v rámci príslušnosti, ktorá mu bola zverená, hoci len fakultatívne, právnou úpravou zabezpečujúcou prebratie smernice Rady 1999/70/ES z 28. júna 1999 o rámcovej dohode o práci na dobu určitú, ktorú uzavreli ETUC, UNICE a CEEP, rozhodnúť o žalobe založenej na porušení tejto právnej úpravy, sa vyhlásil za príslušného rozhodnúť aj o nárokoch žalobcu priamo založených na tejto samotnej smernici vzťahujúcich sa na obdobie medzi uplynutím lehoty na prebratie dotknutej smernice a dňom nadobudnutia účinnosti uvedenej právnej úpravy, ak sa potvrdí, že povinnosť tohto žalobcu paralelne podať na všeobecný súd odlišnú žalobu priamo založenú na uvedenej smernici by viedla k procesnému znevýhodneniu, ktoré by mohlo nadmerne sťažovať výkon práv, ktoré žalobcovi priznáva právny poriadok Spoločenstva.
Clause 4(1) of the framework agreement on fixedterm work concluded on 18 March 1999, which is annexed to Directive 1999/70, is unconditional and sufficiently precise for individuals to be able to rely upon it before a national court; that is not the case, however, as regards Clause 5(1) of the framework agreement.
Doložka 4 bod 1 rámcovej dohody o práci na dobu určitú uzatvorenej 18. marca 1999, ktorá je pripojená v prílohe smernice 1999/70, je nepodmienená a dostatočne presná na to, aby sa na ňu mohol odvolávať jednotlivec pred vnútroštátnym súdom. To však nie je prípad doložky 5 bodu 1 uvedenej rámcovej dohody.
Article 10 EC, the third paragraph of Article 249 EC, and Directive 1999/70 must be interpreted as meaning that an authority of a Member State acting in its capacity as a public employer may not adopt measures contrary to the objective pursued by that directive and the framework agreement on fixedterm work as regards prevention of the abusive use of fixedterm contracts, which consist in the renewal of such contracts for an unusually long term in the period between the deadline for transposing Directive 1999/70 and the date on which the transposing legislation entered into force.
Články 10 ES a 249 tretí odsek ES, ako aj smernica 1999/70 sa majú vykladať v tom zmysle, že orgán členského štátu, konajúci v postavení verejného zamestnávateľa, nie je oprávnený prijať opatrenia v rozpore s cieľom sledovaným uvedenou smernicou a rámcovou dohodou o práci na dobu určitú, pokiaľ ide o predchádzanie zneužití pracovných zmlúv na dobu určitú spočívajúcich v predlžovaní platnosti takýchto zmlúv na neobvykle dlhú dobu v období medzi uplynutím lehoty na prebratie tejto smernice a predtým, než zákon preberajúci túto smernicu nadobudol účinnosť.