natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In his le4 er to the Commission opening the inquiry, the Ombudsman pointed out that the Commission’s “Communication on Relations with the Complainant in Respect of Infringements of Community Law”23 could be applicable in this case.
Ombudsman vo svojom liste Komisii, ktorým otvoril vyšetrovanie prípadu poukázal na to, že v tomto prípade sa mohlo uplatniť jej „Oznámenie o vzťahoch so sťažovateľmi v súvislosti
Communication to the European Parliament and the European Ombudsman on relations with the complainant in respect of infringements of Community law, OJ 2002 C 244, p. 5.
Komisia vo svojom stanovisku tvrdila, že oznámenie sa nemohlo uplatniť, pretože sťažnosť, ktorú podal sťažovateľ sa netýkala oblasti v ktorom by mohla viesť konanie o porušení právnych predpisov Spoločenstva, ale spadá do pôsobnosti polície a súdnej spolupráce v trestných veciach (hlava VI Zmluvy o EÚ).
SUMMARIES OF DECISIONS to register a correspondence as a complaint, it shall “notify the author to that e� ect by ordinary le4 er se4 ing out one or more of the reasons listed in the second paragraph of point 3”.
Oznámenie ustanovuje, že ak sa Komisia rozhodne neevidovať korešpondenciu ako sťažnosť, „oznámi to autorovi riadnym listom, v ktorom uvedie jednu alebo viac príčin, ktoré sú vymenované v druhom odseku bodu 3“.
The Ombudsman considered that the Commission’s failure to apply the Communication when it replied to the complainant was maladministration and made a critical remark.
Ombudsman dospel k záveru, že skutočnosť, že Komisia neuplatnila oznámenie vo svojej odpovedi sťažovateľovi bola nesprávnym úradným postupom a uviedol kritickú poznámku.
However, the Ombudsman took the view that the complainant’s complaint indeed appeared to concern a “grievance which clearly falls outside the scope of Community law”.
Ombudsman však dospel k názoru, že sťažnosť predložená sťažovateľom sa skutočne týka „dôvodu, ktorý je jasne mimo pôsobnosti právnych predpisov Spoločenstva“.
In particular, the complainant had not explained in what way he considered that the accountability of politicians in criminal ma4 ers related to an obligation of Germany under the EC Treaty.
Sťažovateľ predovšetkým nevysvetlil, prečo sa domnieval, že zodpovednosť politikov v trestných veciach sa týka povinnosti Nemecka podľa Zmluvy o ES.
Therefore, the Ombudsman considered that the Commission had correctly concluded that it could not investigate the complainant’s concerns by way of an infringement procedure.
Ombudsman preto dospel k záveru, že Komisia správne usúdila, že nemôže vyšetrovať záležitosti predložené sťažovateľom na základe konania o porušení právnych predpisov Spoločenstva.
Failure to publish the annual report 2005 on access to documents
Neuverejnenie správy za rok 2005 o prístupe k dokumentom
Summary of decision on complaint 668/2007/MHZ against the European Commission
Zhrnutie rozhodnutia o sťažnosti 668/2007/MHZ na Európsku komisiu
Statewatch complained to the Ombudsman that, contrary to its legal obligation resulting from Article 17(1) of Regulation 1049/200124, the Commission had failed to publish, in 2006, its annual report 2005 on access to European Parliament, Council and Commission documents.
Mimovládna organizácia Statewatch podala ombudsmanovi sťažnosť, že napriek svojej zákonnej povinnosti vyplývajúcej z článku 17 ods. 1 nariadenia č. 1049/200124 Komisia v roku 2006 neuverejnila správu za rok 2005 o prístupe k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie.
According to the complainant, the annual report is the only way for citizens to be informed about the Commission’s response to access to documents requests.
Podľa sťažovateľa je výročná správa jediný spôsob informovania občanov o reakcii Komisie na žiadosti o prístup k dokumentom.
Statewatch claimed that the failure to publish the report on time was a clear case of maladministration.
Mimovládna organizácia Statewatch tvrdila, že neuverejnenie správy včas bolo jasným prípadom nesprávneho úradného postupu.
The Ombudsman also made a further remark, in which he pointed out that the publication of reports is a key mechanism of accountability to, and communication with, European citizens.
Oznámenie Komisie Európskemu parlamentu a Európskemu ombudsmanovi o vzťahoch so sťažovateľom v súvislosti s porušovaním právnych predpisov Spoločenstva, Ú. v. ES 2002 C 244, s. 5.
Regulation (EC) No 1049/2001 of the European Parliament and of the Council of 30 May 2001 regarding public access to European Parliament, Council and Commission documents, OJ 2001 L 145, p. 43.
Nariadenie Európskeho parlamentu a rady (ES) č. 1049/2001 z 30. mája 2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie, Ú. v. ES 2001 L 145, s. 43.
The European Personnel Selection O ce
Európsky úrad pre výber pracovníkov
Challenge to the compulsory online registration and information system for competitions
Námietka proti povinnej online registrácii a informačnému systému pre výberové konania
Summary of decision on complaint 3346/2004/ELB against the European Personnel Selection O ce (EPSO)
Zhrnutie rozhodnutia o sťažnosti 3346/2004/ELB na Európsky úrad pre výber pracovníkov (EPSO)
EPSO adopted a system under which candidates in open competitions are required to register and communicate with EPSO on-line.
EPSO prijal systém, na základe ktorého sa od uchádzačov vo verejnom výberovom konaní vyžaduje, aby sa zaregistrovali a komunikovali s EPSO online.
The complainant challenged this system.
Sťažovateľ namietal proti tomuto systému.
His main argument was that this requirement is discriminatory, given the low Internet penetration rate in some Member States and the di culties in gaining access to the Internet in rural areas.
Jeho hlavným argumentom bolo, že táto požiadavka je diskriminačná vzhľadom na nízku mieru rozšírenia internetu v niektorých členských štátoch a ťažkosti s prístupom k internetu vo vidieckych oblastiach.
EPSO rejected the complainant’s allegations, by referring, in particular, to the reasons for adopting the foregoing system.
EPSO zamietol tvrdenia sťažovateľa a odvolal sa najmä na dôvody pre prijatie uvedeného systému.
The Ombudsman, first, noted that the principle of equality of treatment of candidates or potential candidates in competition proceedings is a fundamental principle binding on Community institutions and bodies.
Ombudsman najskôr poznamenal, že zásada rovnakého zaobchádzania s uchádzačmi alebo potenciálnymi uchádzačmi vo výberových konaniach je základným princípom, ktorý je pre inštitúcie a orgány Spoločenstva záväzný.
The Ombudsman found that the requirement at issue is not, in principle, discriminatory and unfair on the basis (i) of certain statistical data about Internet use or accessibility provided by the parties or found on the Eurostat website; (ii) that there was no evidence that a significant number of persons interested in applying to EPSO and participating in EPSO competitions have been prevented from doing so because of their restricted access to the Internet; (iii) that, as a ma4 er of common knowledge and experience, accessibility to the Internet is constantly increasing; (iv) of EPSO’s justifications for the system, namely, greater transparency and improving accessibility to information.
Ombudsman zistil, že sporná požiadavka v zásade nie je diskriminačná a nespravodlivá na základe (i) určitých štatistických údajov o využívaní internetu alebo dostupnosti, ktoré poskytli strany alebo sa nachádzali na internetovej stránke Eurostatu, (ii) neexistencie dôkazu o tom, že značný počet osôb, ktoré mali záujem prihlásiť sa do EPSO a zúčastniť sa na výberových konaniach EPSO, nemohli tak učiniť kvôli obmedzenému prístupu k internetu, (iii) skutočnosti, že, ako je všeobecne známe a na základe skúseností, dostupnosť internetu sa neustále zvyšuje, (iv) odôvodnenia, ktoré uviedol EPSO v prospech systému, a to väčšia transparentnosť a zlepšenie dostupnosti informácií.
However, the Ombudsman did not exclude the possibility that, in certain cases, candidates and potential candidates may have considerable and objectively justifiable di culty in applying to EPSO, or communicating with EPSO, via the Internet.
Ombudsman však nevylúčil možnosť, že v určitých prípadoch uchádzači a potenciálni uchádzači môžu mať značné a objektívne odôvodniteľné ťažkosti pri prihlasovaní do EPSO alebo pri komunikácii s EPSO prostredníctvom internetu.
In such cases, the abovementioned principle of non-discrimination requires that EPSO provide for an exception to the requirement for online registration and communication.
V takýchto prípadoch uvedená zásada nediskriminácie vyžaduje, aby EPSO umožnil výnimku z požiadavky online registrácie a komunikácie.
The Ombudsman, thus, found that EPSO’s failure to do so amounted to maladministration and addressed a relevant dra recommendation to EPSO.
Ombudsman teda zistil, že to, že EPSO tak neučinil, je možné pokladať za nesprávny úradný postup a poslal EPSO príslušný návrh odporúčania.
He also suggested, on the basis of a pertinent analysis, that EPSO could require requests for an exception to be supported by evidence of a kind that the person concerned could reasonably be expected to provide in the circumstances.
Na základe príslušnej analýzy tiež navrhol, že EPSO by mohlo požadovať, aby žiadosti o výnimku boli podložené nejakým dôkazom, v prípade ktorého sa dá odôvodnene očakávať, že by ho dotknutá osoba mohla za týchto okolností poskytnúť.
EPSO did not accept the drarecommendation.
EPSO neprijal návrh odporúčania.
In doing so, it relied upon arguments that the Ombudsman found unconvincing.
Pritom sa opieral o tvrdenia, ktoré podľa ombudsmana neboli presvedčivé.
He noted, inter alia, that administrative convenience, in the sense of avoidance of di culties in assessing fairly and even-handedly relevant requests for an exception, taking into account his relevant analysis in the dra recommendation, is insu cient to validate what otherwise is a violation of the principle of equal treatment of candidates or potential candidates.
Poznamenal okrem iného, že administratívne dôvody v zmysle zabrániť ťažkostiam pri spravodlivom a nestrannom posudzovaní žiadostí o výnimku vzhľadom na príslušnú analýzu, ktorú poskytol v návrhu odporúčania, nie sú postačujúce na potvrdenie toho, čo je inak porušením
Shortly before the enlargement, a Regulation was adopted which temporarily derogates from the normal provisions of the Sta� Regulations, by allowing posts to be filled by appointment of nationals of the new Member States25.
Krátko pred rozšírením bolo prijaté nariadenie, ktoré sa dočasne odchyľuje od obvyklých ustanovení služobného poriadku tým, že umožňuje obsadzovanie pracovných miest menovaním štátnych
EPSO then organised two sets of competitions.
Európsky úrad pre výber pracovníkov potom usporiadal dve kolá výberových konaní.
The first set of competitions was restricted to nationals of the new Member States.
Prvé kolo výberových konaní bolo obmedzené na štátnych príslušníkov nových členských štátov.
Candidates had to have one of the 10 languages of the new Member States as their main language.
Uchádzači museli mať ako hlavný jazyk jeden z 10 jazykov nových členských štátov.
They also had to demonstrate a satisfactory knowledge of one of the 11 languages of the old Member States.
Museli tiež preukázať uspokojivú znalosť jedného z 11 jazykov starých členských štátov.
Furthermore, they were obliged to take part of the tests in English, French, or German.
Okrem toho museli povinne absolvovať testy z angličtiny, francúzštiny alebo nemčiny.
The second set of competitions was open to nationals of all 25 Member States.
Druhé kolo výberových konaní bolo otvorené pre štátnych príslušníkov všetkých 25 členských štátov.
Candidates had to have one of the 11 languages of the old Member States as their main language and demonstrate a satisfactory knowledge of another of those 11 languages.
Uchádzači museli mať ako hlavný jazyk jeden z 11 jazykov starých členských štátov a museli preukázať uspokojivú znalosť ďalšieho z týchto 11 jazykov.
They were not, however, obliged to demonstrate knowledge of English, French, or German.
Nemuseli však preukázať znalosť angličtiny, francúzštiny alebo nemčiny.
The Association of Graduates of the Polish National School of Public Administration complained that, by organising the competitions in this way, EPSO had discriminated against citizens of the new Member States.
Združenie absolventov poľskej Národnej školy pre verejnú správu podalo sťažnosť, v ktorej sa uvádza, že usporiadaním výberových konaní týmto spôsobom úrad EPSO diskriminoval občanov nových členských štátov.
In its opinion, EPSO took the view that each competition has its own objectives and, therefore, discrimination or unfair treatment could not be alleged on the basis of a comparison of one notice of competition with another.
Úrad EPSO vo svojom stanovisku dospel k záveru, že každé výberové konanie má svoj vlastný účel, a preto sa obvinenia z diskriminácie alebo nespravodlivého zaobchádzania nemajú zakladať na porovnaní jedného oznámenia o verejnom výberovom konaní s druhým.
EPSO also pointed to Regulation 401/2004 (“the Regulation”) as the legal basis for the competitions in question.
Úrad EPSO tiež zdôraznil, že právnym základom dotknutého výberového konania bolo nariadenie č. 401/2004 (ďalej len „nariadenie“).
The Ombudsman asked EPSO to explain why only the 11 “old” languages were acceptable as the second language and why only candidates from new Member States were required to have knowledge of English, French, or German.
Ombudsman požiadal úrad EPSO o vysvetlenie, prečo bolo ako druhý jazyk prijateľných len 11 „starých“ jazykov a prečo sa znalosť angličtiny, francúzštiny alebo nemčiny vyžadovala len od uchádzačov z nových členských štátov.
In reply, EPSO stated that the knowledge of one of the 11 languages was “be4 er suited to the realities of the administrative organisation of the institutions during the transitional period”, and that “there is no possible obligation to take account of the immense variety of individual choices that candidates could make when choosing a second language.”
V odpovedi úradu EPSO bolo uvedené to, že znalosť jedného z 11 jazykov bola „vhodnejšia vzhľadom na administratívnu organizáciu inštitúcií počas prechodného obdobia“, a že „neexistuje žiadna povinnosť zohľadniť veľké množstvo možností jednotlivých uchádzačov pri výbere druhého jazyka“.
The Ombudsman’s analysis of the case began by recalling Article 12 of the EC Treaty, which forbids discrimination on grounds of nationality, and the case-law of the Community Courts concerning the principle of non-discrimination.
Ombudsman začal analýzu tohto prípadu odkazom na článok 12 Zmluvy o ES, ktorým sa zakazuje diskriminácia na základe štátnej príslušnosti, a na judikatúru súdov Spoločenstva týkajúcu sa zásady nediskriminácie.
He pointed out that legislation must be interpreted in the light of these legal principles and that language requirements for employment may constitute indirect discrimination on the grounds of nationality, unless they are justified. ed.
Upozornil, že právne predpisy sa musia vykladať v súlade s týmito právnymi zásadami a že jazykové požiadavky v súvislosti so zamestnaním môžu vytvárať nepriamu diskrimináciu na základe štátnej príslušnosti, ak nie sú odôvodnené.
Council Regulation (EC, EURATOM) 401/2004 of 23 February 2004 introducing, on the occasion of the accession of Cyprus, the Czech Republic, Estonia, Hungary, Latvia, Lithuania, Malta, Poland, Slovakia, and Slovenia, special temporary measures for the recruitment of o cials of the European Communities, OJ 2004 L 67, p. 1.
Nariadenie Rady (ES, EURATOM) č. 401/2004 z 23. februára 2004, ktorým sa pri príležitosti pristúpenia Cypru, Českej republiky, Estónska, Maďarska, Lotyšska, Litvy, Malty, Poľska, Slovinska a Slovenska zavádzajú osobitné dočasné opatrenia pre nábor zamestnancov Európskych spoločenstiev, Ú. v. EÚ 2004 L 67, s. 1.
ANNUAL REPORT 2007 necessary for candidates in the second set of competitions to demonstrate knowledge of one of those languages, even though the two groups of candidates would carry out substantially identical functions.
VÝROČNÁ SPRÁVA 2007
The Ombudsman therefore concluded that EPSO had infringed the principle of non-discrimination and made a critical remark.
Ombudsman preto dospel k záveru, že úrad EPSO porušil zásadu nediskriminácie a uviedol kritickú poznámku.
Failure to ensure compliance of river reconstruction works with EU law
Nezabezpečenie dodržiavania právnych predpisov EÚ pri riečnych rekonštrukčných prácach
Summary of decision on complaint 1807/2006/MHZ against the European Investment Bank (EIB)
Zhrnutie rozhodnutia o sťažnosti 1807/2006/MHZ na Európsku investičnú banku (EIB)
Two Polish environmental NGOs complained to the Ombudsman that, contrary to its “Environmental Statement”, the EIB failed to ensure compliance of 2001 flood reconstruction and repair works with the Environmental Impact Assessment Directive.
Dve poľské environmentálne mimovládne organizácie podali ombudsmanovi sťažnosť v súvislosti s tým, že Európska investičná banka (EIB) v rozpore so svojou správou o stave životného prostredia nezabezpečila dodržiavanie smernice o posudzovaní účinkov na životné prostredie pri rekonštrukčných a opravných prácach po povodni z roku 2001.
The complainants also alleged that the EIB failed to exercise due diligence in its October 2004 monitoring mission to Poland, and claimed that it should ensure that all projects that it agrees to finance in non-Member States comply with the Directive.
Sťažovatelia ďalej uviedli, že EIB na svojej pozorovateľskej misii v Poľsku v októbri 2004 nekonala s náležitou starostlivosťou a žiadali, aby zabezpečila súlad všetkých projektov v nečlenských štátoch, s ktorých financovaním súhlasí, so smernicou.
Finally, the complainants complained that the EIB refused access to the Project’s Finance Contract and related documents.
Sťažovatelia sa na záver sťažovali, že EIB odmietla sprístupniť finančnú zmluvu projektu a ďalšie súvisiace dokumenty.
In its opinion, the EIB took the view that, on the basis of (i) its assessment of the relevant Reports sent by the Polish authorities and (ii) its monitoring visits to Poland, including the 2004 visit, the relevant procedures applied by the Polish authorities were acceptable.
EIB vo svojom stanovisku dospela k názoru, že na základe (i) posúdenia príslušných správ zaslaných poľskými orgánmi a (ii) pozorovateľských návštev v Poľsku vrátane návštevy v roku 2004 boli príslušné postupy uplatňované poľskými orgánmi prijateľné.
The EIB refused access to the Finance Contract and implied that finance contracts were covered by professional secrecy as a ma4 er of principle.
EIB odmietla prístup k finančnej zmluve a uviedla, že na finančné zmluvy sa zo zásady vzťahuje povinnosť zachovania mlčanlivosti.
However, in the course of the inquiry, it disclosed the related documents.
V priebehu vyšetrovania však sprístupnila ďalšie súvisiace dokumenty.
The Ombudsman found that the EIB failed to react to relevant Polish Reports which appeared to suggest that the Polish authorities did not consider the relevant Directive procedure necessary for the works.
Ombudsman zistil, že EIB nereagovala na príslušné poľské správy, z ktorých zrejme vyplývalo, že poľské orgány nepovažovali príslušné postupy smernice za potrebné pre dané práce.
This approach appeared to be contrary to the interpretation of the European Court of Justice of the Directive26.
Tento prístup bol v rozpore s výkladom smernice, ktorý poskytol súd26.
The Ombudsman found that this constituted an instance of maladministration and made a critical remark.
Ombudsman zistil, že to predstavuje prípad nesprávneho úradného postupu a uviedol kritickú poznámku.
However, as regards the allegation concerning the 2004 monitoring mission to Poland, he considered that no further inquiries were justified, given that the EIB appeared to have given a reasonable followup to the complaints received from various NGOs during that mission. The Ombudsman made the same finding as regards the complainants’ claim because it appeared that the EIB had taken some initiatives to improve its procedure and disseminate EU best practice.
V súvislosti s obvinením týkajúcim sa pozorovateľskej misie v Poľsku v roku 2004 však dospel k záveru, že žiadne ďalšie vyšetrovanie nie je odôvodnené, keďže EIB zabezpečila primerané následné činnosti v súvislosti so sťažnosťami, ktoré počas tejto misie prijala od rôznych mimovládnych organizácií.
As regards access to the Finance Contract, the Ombudsman, relying on an earlier decision, found that it was reasonable to accept that the EIB, in its role as a banking institution, was obliged to respect professional secrecy.
Ombudsman dospel k rovnakému záveru v súvislosti so žiadosťou sťažovateľa, pretože sa ukázalo, že EIB zaviedla určité iniciatívy na zlepšenie svojich postupov a šírenie osvedčených postupov EÚ.
The Ombudsman made a further remark noting that the complainants had played a valuable role in bringing to the EIB’s a4 ention relevant information which it was previously unaware of.
V súvislosti s prístupom k finančnej zmluve sa ombudsman odvolal na predchádzajúce rozhodnutie a dospel k záveru, že dodržiavanie povinnosti mlčanlivosti je pre EIB vo funkcii bankovej inštitúcie
SUMMARIES OF DECISIONS
ZHRNUTIA ROZHODNUTÍ odôvodnené.
The European Anti-Fraud O ce
Európsky úrad boja proti podvodom
Request for access to a list creates a “disproportionate burden”
Žiadosť o prístup k zoznamu predstavuje „neprimeranú záťaž“
Summary of decision on complaint 2350/2005/GG against the European Anti-Fraud O ce
Zhrnutie rozhodnutia o sťažnosti 2350/2005/GG na Európsky úrad pre boj proti podvodom
A German journalist asked the European Anti-Fraud O ce (OLAF) for access to a complete list of its correspondence with the German federal government and the governments of the German Länder in the years 2000 to 2004.
Nemecký žurnalista požiadal Európsky úrad pre boj proti podvodom (OLAF) o prístup k úplnému zoznamu jeho korešpondencie s nemeckou spolkovou vládou a vládami nemeckých spolkových krajín v rokoch 2000 až 2004.
He based his request on Article 11 of Regulation 1049/2001 regarding public access to European Parliament, Council and Commission documents27.
Vo svojej žiadosti sa odvolal na článok 11 nariadenia č. 1049/2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie27.
OLAF replied that such a list did not exist and that it would be a disproportionate burden on its sta� to produce one.
OLAF odpovedal, že takýto zoznam neexistuje a že zostavenie takéhoto zoznamu by predstavovalo neprimerajú záťaž pre zamestnancov úradu.
OLAF o� ered that it was ready to help as much as possible if the complainant narrowed down his request, which, however, the la4 er refused to do.
OLAF ponúkol, že je pripravený podľa možnosti v čo najväčšej miere pomôcť, ak sťažovateľ upresní svoju žiadosť, čo však sťažovateľ odmietol urobiť.
In the course of the Ombudsman’s inquiry, OLAF maintained its position.
Počas vyšetrovania ombudsmana OLAF trval na svojom stanovisku.
It argued that the complainant’s request would require it to review some 8 000 documents.
Tvrdil, že žiadosť sťažovateľa by si vyžiadala preskúmanie okolo 8 000 dokumentov.
Most of its heads of unit would have to be involved in order to check the correspondence falling under their responsibility.
Musela by sa toho zúčastniť väčšina vedúcich útvarov, aby skontrolovali korešpondenciu, ktorá patrí do ich pôsobnosti.
In addition, a German lawyer and the data protection o cer would have to ensure that data protection requirements were met.
Okrem toho by nemecký právnik a úradník pre ochranu údajov museli zabezpečiť splnenie požiadaviek na ochranu údajov.
According to OLAF, this would distract its limited human resources from their core task of deterring and detecting fraud.
Podľa OLAF-u by to zdržiavalo obmedzené ľudské zdroje úradu pri plnení ich hlavnej úlohy, ktorou je predchádzanie podvodom a ich vyšetrovanie.
However, as proof of its good will, OLAF provided the complainant with a list covering the relevant correspondence that had been exchanged in the last three months of 2004.
Ako prejav dobrej vôle však OLAF poskytol sťažovateľovi zoznam obsahujúci príslušnú korešpondenciu, ktorá bola vymenená medzi nim a vládami za posledné tri mesiace roku 2004.