natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Regulation (EC) No 1049/2001 of the European Parliament and of the Council of 30 May 2001 regarding public access to European Parliament, Council and Commission documents, OJ 2001 L 145, p. 43.
Nariadenie (ES) č. 1049/2001 Európskeho parlamentu a Rady z 30. mája 2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie, Ú. v. ES 2001 L 145, s. 43.
Access to documents and information
Prístup k dokumentom a informáciám
Regulation 1049/2001 gives applicants a choice of remedy: they may challenge a refusal either in court proceedings under Article 230 of the EC Treaty, or by complaining to the Ombudsman.
Nariadenie č. 1049/2001 dáva žiadateľom možnosť voľby nápravného opatrenia: môžu spochybniť zamietnutie v súdnom konaní podľa článku 230 Zmluvy o ES alebo prostredníctvom sťažnosti ombudsmanovi.
During 2007, the Ombudsman closed inquiries into eleven complaints concerning the application of Regulation 1049/2001, eight of which were against the Commission, two against OLAF and one against the Council.
Počas roku 2007 ombudsman uzavrel vyšetrovania v prípade jedenástich sťažností týkajúcich sa uplatňovania nariadenia č. 1049/2001, z ktorých osem bolo proti Komisii, dve proti úradu OLAF a jedna proti Rade.
One inquiry was closed into a complaint against the European Investment Bank concerning access to documents under its own rules.
Bolo uzavreté jedno vyšetrovanie sťažnosti na Európsku investičnú banku týkajúce sa prístupu k dokumentom podľa jej pravidiel.
Summaries of eight of the above cases are included in Chapter 3.
V kapitole 3 sú uvedené zhrnutia ôsmich uvedených prípadov.
In case 3697/2006/PB, the Ombudsman found that the requirement to give “detailed reasons” for extending the deadline for reply to a confirmatory application under Regulation 1049/2001 was not met by a mere reference to the need to consult other Commission services.
V prípade 3697/2006/PB ombudsman zistil, že požiadavka poskytnúť „podrobné dôvody“ na predĺženie lehoty na odpoveď na opakovanú žiadosť podľa nariadenia 1049/2001 nebola splnená jednoduchým odkazom o potrebe konzultovať s inými útvarmi Komisie.
He further stated that the Commission should organise its administrative services so as to ensure that applications for access are registered no later than the first working day following receipt.
Ďalej poznamenal, že Komisia by mala organizovať svoje administratívne služby tak, aby sa zabezpečilo, že budú žiadosti o prístup registrované najneskôr v prvý pracovný deň po ich prijatí. atí.
In case 668/2007/MHZ, the Ombudsman criticised the Commission for a delay of over eight months in publishing its annual report on the operation of Regulation 1049/2001 in 2005.
V prípade 668/2007/MHZ ombudsman kritizoval Komisiu za to, že v roku 2005 viac ako osem mesiacov meškala s uverejnením svojej výročnej správy o pôsobení nariadenia 1049/2001.
The Ombudsman pointed out that the publication of reports is a key mechanism of accountability to, and communication with, European citizens.
Ombudsman upozornil na to, že uverejňovanie správ je zásadným mechanizmom zodpovednosti voči európskym občanom a komunikácie s nimi.
The Ombudsman dealt with three cases concerning exceptions to public access.
Ombudsman riešil tri prípady výnimiek týkajúcich sa prístupu verejnosti.
In case 1844/2005/GG, the Ombudsman expressed the view that a general reference to the perceived risks of disclosure for the internal decision-making process would not be su cient to justify applying the second subparagraph of Article 4(3) of Regulation 1049/200111.
V prípade 1844/2005/GG ombudsman vyjadril stanovisko, že všeobecný odkaz na domnelé riziká, že zverejnenie ohrozí interný rozhodovací proces, nebude dostačujúci na uplatnenie druhého pododseku článku 4 ods. 3 nariadenia 1049/200111
In case 3269/2005/TN, the Ombudsman took the view that Article 4(1)(b) of the Regulation (privacy and integrity of the individual) did not justify the Commission’s decision to blank out the names of industry lobbyists from a document.
V prípade 3269/2005/TN ombudsman dospel k názoru, že článok 4 ods. 1 písm. b) nariadenia (ochrana súkromia a bezúhonnosti jednotlivca“) Komisiu neoprávňuje, aby vymazala mená priemyselných lobistov v dokumentoch.
In reaching this view, the Ombudsman relied on the Background Paper on Public access to Documents and Data Protection published by the European Data Protection Supervisor, whom the Ombudsman also consulted on this ma4 er.
Ombudsman sa pritom opieral o informačný dokument o verejnom prístupe k dokumentom a ochrane údajov, ktorý uverejnil európsky dozorný úradník pre ochranu údajov, s ktorým v tejto veci ombudsman tiež konzultoval.
Moreover, the Ombudsman emphasised the need for transparency of lobbying activities in case 2740/2006/TN.
Okrem toho ombudsman vyzdvihol potrebu transparentnosti vo vzťahu k lobistickým aktivitám v prípade 2740/2006/TN.
In case 948/2006/BU, the Ombudsman recognised that the European Investment Bank’s dual role, as both a banking institution and a Community body, is reflected in the provisions of its rules on public access to documents concerning the professional obligation of banking secrecy.
V prípade 948/2006/BU ombudsman uznal, že dvojitá úloha Európskej investičnej banky – ako banková inštitúcia aj ako orgán Spoločenstva, je zohľadnená v ustanoveniach jej pravidiel o verejnom prístupe k dokumentom týkajúcim sa profesionálnej povinnosti uchovávať bankové tajomstvo.
The Ombudsman also noted that the EIB is bound by Regulation 1367/200612, which applies the Aarhus Convention to the Community institutions and bodies.
Ombudsman tiež poznamenal, že EIB je viazaná nariadením 1367/200612, ktorým sa uplatňuje Aarhuský dohovor na inštitúcie a orgány Spoločenstva.
However, that Regulation was not in force when the complainant’s request for access was made.
Nariadenie však v čase podania sťažnosti zo strany sťažovateľa nenadobudlo ešte účinnosť.
Article 11 of Regulation 1049/2001 requires each institution to provide public access to a register of documents in which references to documents shall be recorded without delay.
Článok 11 nariadenia 1049/2001 vyžaduje, aby každá inštitúcia poskytla prístup verejnosti k registru dokumentov, v ktorom sa odkazy na dokumenty bezodkladne zaznamenajú.
In case 2350/2005/GG, the Ombudsman took the view that, as long as there is no easily accessible or su ciently complete register, the EU institutions must be prepared to provide citizens with ad hoc lists upon request, even if their preparation constitutes a considerable burden.
V prípade 2350/2005/GG ombudsman dospel k názoru, že ak register nie je ľahko dostupný alebo dostačujúco úplný, inštitúcie EÚ musia byť pripravené na to, aby mohli občanom poskytnúť ad hoc zoznamy na požiadanie, aj keď ich príprava predstavuje značnú záťaž.
”Access to a document containing opinions for internal use as part of deliberations and preliminary consultations within the institution concerned shall be refused even a er the decision has been taken if disclosure of the document would seriously undermine the institution’s decision-making process, unless there is an overriding public interest in disclosure.”
„Prístup k dokumentu, ktorý obsahuje stanoviská pre vnútornú potrebu, ktoré sú súčasťou rokovaní a predbežných porád v dotknutom orgáne, bude odmietnutý aj po prijatí rozhodnutia, ak by zverejnenie dokumentu mohlo vážne narušiť rozhodovací proces orgánu, pokiaľ nepreváži verejný záujem na jeho zverejnení.“
Regulation (EC) No 1367/2006 of the European Parliament and of the Council of 6 September 2006 on the application of the provisions of the Aarhus Convention on Access to Information, Public Participation in Decision-making and Access to Justice in Environmental Ma4 ers to Community institutions and bodies, OJ 2006 L 264, p. 13.
Nariadenie (ES) č. 1367/2006 Európskeho parlamentu a Rady zo 6. septembra 2006 o uplatňovaní ustanovení Aarhuského dohovoru o prístupe k informáciám, účasti verejnosti na rozhodovacom procese a prístupe k spravodlivosti v záležitostiach životného prostredia na inštitúcie a orgány Spoločenstva, Ú. v. EÚ 2006 L 264, s. 13.
The application of Regulation 1049/2001 to electronic databases presents technical as well as legal problems.
Uplatňovanie nariadenia 1049/2001 na elektronické databázy predstavuje technické i právne problémy.
In case 1693/2005/PB, the Commission argued that accounting information supplied to it by Member States did not constitute a document or documents, since the reports containing the information had been loaded onto a database and no longer existed as such.
V prípade 1693/2005/PB Komisia tvrdila, že účtovné informácie poskytované členskými štátmi nie sú vo forme dokumentu alebo dokumentov, pretože správy obsahujúce tieto informácie boli vložené do databázy a viac ako také neexistujú.
The Commission’s approach in such cases was to treat the outputs of routine retrieval operations as documents.
Komisia v takýchto prípadoch postupovala tak, že výstupy bežných vyhľadávaní pokladala za dokumenty.
The information requested by the complainant, however, would require complex new programming, it said.
Oznámila, že informácie, ktoré sťažovateľ požadoval, by však vyžadovali zložité nové programovanie.
Although considering the Commission’s approach to be unsatisfactory, the Ombudsman did not pursue the ma4 er since the legal issues were new and complex and could be examined by the Community legislator, from a general perspective, in the context of the announced reform of Regulation 1049/2001.
Aj keď ombudsman pokladal prístup Komisie za neuspokojivý, upustil od ďalšieho pokračovania v tejto záležitosti, pretože právne otázky boli nové a zložité a mal by ich zo všeobecného hľadiska preskúmať zákonodarný orgán Spoločenstva v súvislosti s oznámenou reformou nariadenia 1049/2001.
In case 2370/2005/OV, the European Medicines Agency (EMEA) agreed to provide information in response to three questions raised by the complainant.
V prípade 2370/2005/OV Európska agentúra pre lieky (EMEA) súhlasila s tým, že odpovie na tri otázky sťažovateľky.
Two decisions were made on complaints which raised, among other things, issues concerning the complainants’ data protection rights.
Uskutočnili sa dve rozhodnutia týkajúce sa sťažností, v ktorých sa okrem iného uvádzali aspekty ohľadne práv na ochranu údajov sťažovateľov.
Case 452/2005/BU concerned unauthorised disclosure of the names of candidates for a post of head of a Commission Representation.
Prípad 452/2005/BU sa týkal nepovoleného zverejnenia mien uchádzačov na miesto vedúceho zastúpenia Komisie.
The European Data Protection Supervisor provided the Ombudsman with information about his own inquiries into the ma4 er.
Európsky dozorný úradník pre ochranu údajov poskytol ombudsmanovi informácie o svojom vyšetrovaní tejto záležitosti.
In its opinion to the Ombudsman, the Commission stated that it was unable to identify the source of the leak because it could not establish which persons had access to the personal data concerned.
Komisia vo svojom stanovisku, ktoré poslala ombudsmanovi, uviedla, že nedokázala identifikovať zdroj úniku, pretože nevedela zistiť, ktoré osoby mali prístup k príslušným osobným údajom.
The Ombudsman made a critical remark, saying that this was incompatible with the Commission’s obligations under Regulation 45/200113.
Ombudsman uviedol kritickú poznámku s tým, že to nie je v súlade s povinnosťami Komisie podľa nariadenia 45/200113.
Case 183/2006/MF concerned Europol’s reply to the complainant’s request to know what information it held about her.
Prípad 183/2006/MF sa týkal odpovede Europolu na žiadosť sťažovateľky, ktorá chcela vedieť, aké informácie má o nej.
The Ombudsman’s decision leopen the general question of the relationship between the Appeals Commi4 ee established under the Europol Convention and his own role under Article 195 of the EC Treaty.
Rozhodnutie ombudsmana ponechalo otvorenú všeobecnú otázku vzťahu medzi odvolacím výborom zriadeným podľa Dohovoru o Europole a jeho vlastnou úlohou podľa článku 195 Zmluvy o ES.
In the specific case, the complainant did not provide concrete information to support her allegation against Europol’s decision.
V tomto špecifickom prípade sťažovateľka neposkytla konkrétne informácie podporujúce jej tvrdenie proti rozhodnutiu Europolu.
Furthermore, the Appeals Commi4 ee apologised for and corrected an error in its response to her appeal.
Okrem toho sa odvolací výbor ospravedlnil a opravil chybu v odpovedi na jej odvolanie.
During 2007, the Ombudsman contacted the European Data Protection Supervisor in relation to eight cases, pursuant to the Memorandum of Understanding signed on 30 November 2006.
V roku 2007 ombudsman kontaktoval európskeho dozorného úradníka pre ochranu údajov v súvislosti s ôsmimi prípadmi podľa memoranda o porozumení podpísaného 30. novembra 2006.
In six of the cases, the Ombudsman’s inquiry was ongoing at the end of 2007.
V šiestich prípadoch vyšetrovanie ombudsmana ešte prebiehalo koncom roku 2007.
The two cases that were closed in 2007 have already been mentioned above (452/2005/BU and 3269/2005/TN).
Dva prípady, ktoré sa uzavreli v roku 2007, už boli uvedené vyššie (452/2005/BU a 3269/2005/TN).
The Commission as guardian of the Treaty
Komisia ako strážkyňa Zmluvy
Article 226 of the EC Treaty creates a general procedure under which the Commission may investigate and refer to the Court of Justice possible infringements of Community law by Member States.
Článok 226 Zmluvy o ES vytvára všeobecný postup, podľa ktorého môže Komisia viesť vyšetrovanie a obrátiť sa na Súdny dvor v prípade možného porušenia práva Spoločenstva členskými štátmi.
The Commission may open investigations on its own initiative, on the basis of complaints, or in response to requests from the European Parliament to deal with petitions addressed to it under Article 194 of the EC Treaty.
Komisia môže otvoriť vyšetrovania z vlastného podnetu na základe sťažností alebo ako reakciu na žiadosti Európskeho parlamentu, aby sa zaoberala petíciami predloženými Parlamentu podľa článku 194 Zmluvy o ES.
Other procedures apply in relation to specific ma4 ers such as illegal state aids.
V osobitných prípadoch, ako napríklad nezákonná štátna pomoc, sa uplatňujú iné postupy.
Complaints that are outside the mandate of the European Ombudsman o en concern alleged infringements of Community law by Member States.
Sťažnosti, ktoré nespadajú do mandátu Európskeho ombudsmana, sa často týkajú údajných porušení práva Spoločenstva členskými štátmi.
Many such cases can best be handled
Mnohé tieto prípady dokáže najlepšie vyriešiť iný člen európskej siete ombudsmanov.
Regulation (EC) No 45/2001 of the European Parliament and of the Council of 18 December 2000 on the protection of individuals with regard to the processing of personal data by the Community institutions and bodies and on the free movement of such data, OJ 2001 L 8, p. 1.
Nariadenie (ES) 45/2001 Európskeho parlamentu a Rady z 18. decembra 2000 o ochrane jednotlivcov so zreteľom na spracovanie osobných údajov inštitúciami a orgánmi spoločenstva a o voľnom pohybe takýchto údajov, Ú. v. ES 2001 L 8, s. 1.
Article 211 of the EC Treaty requires the Commission to ”ensure that the provisions of the Treaty and the measures taken by the institutions pursuant thereto are applied”.
Článok 211 Zmluvy o ES požaduje, aby Komisia „zabezpečila, že ustanovenia Zmluvy a opatrenia prijaté inštitúciami podľa nej budú uplatňované“.
In some cases, however, the Ombudsman considers it appropriate to transfer the complaint to the Commission.
SŤAŽNOSTI A VYŠETROVANIA
The Ombudsman receives and deals with complaints against the Commission in its role as guardian of the Treaty.
Ombudsman prijíma a zaoberá sa sťažnosťami na Komisiu pri plnení jej úlohy strážkyne Zmluvy.
When the Ombudsman opens an inquiry into such a complaint, he is always careful to make clear to the complainant, where necessary, that the inquiry will not examine whether there is an infringement, because the European Ombudsman has no mandate to investigate the actions of authorities of the Member States.
Keď ombudsman otvára vyšetrovanie takejto sťažnosti, v prípade potreby vždy starostlivo sťažovateľovi vysvetlí, že vyšetrovaním sa nebude skúmať, či nastalo porušenie práva, pretože Európsky ombudsman nemá mandát na vyšetrovanie činnosti orgánov členských štátov.
Chapter 3 contains summaries of six decisions that illustrate how the Ombudsman deals with complaints against the Commission in its role as guardian of the Treaty.
Kapitola 3 obsahuje zhrnutia šiestich rozhodnutí, ktoré ilustrujú, ako sa ombudsman zaoberá sťažnosťami na Komisiu v jej úlohe strážkyne Zmluvy.
As regards the Commission’s procedural obligations towards complainants, the Ombudsman’s main point of reference is a Communication issued by the Commission in 200215, in response to criticisms from the Ombudsman.
V súvislosti s procesnými povinnosťami Komisie voči sťažovateľom je pre ombudsmana hlavným východiskovým bodom oznámenie, ktoré Komisia vydala v roku 200215 ako odpoveď na kritiku ombudsmana.
The Communication states that, as a general rule, Commission departments will investigate complaints with a view to arriving at a decision to issue a formal notice, or to close the case, within not more than one year from the date the complaint was registered by the Secretariat-General.
V oznámení sa uvádza, že sekcie Komisie spravidla prešetria sťažnosti s cieľom dospieť k rozhodnutiu vydať formálne oznámenie alebo uzavrieť prípad najviac do jedného roka odo dňa, keď bola sťažnosť zaregistrovaná generálnym sekretariátom.
Point 3 of the Communication defines the circumstances in which the Secretariat-General is entitled not to register correspondence as a complaint and requires that the complainant be informed accordingly by normal correspondence.
Bod 3 tohto oznámenia obsahuje jasne vymedzený zoznam okolností, v ktorých generálny sekretariát nemusí zaregistrovať korešpondenciu ako sťažnosť a požaduje, aby sťažovateľ bol následne informovaný prostredníctvom bežnej korešpondencie.
In case 446/2007/WP, the Ombudsman emphasised the importance of applying the la4 er provision correctly.
V prípade 446/2007/WP ombudsman zdôraznil význam správneho uplatňovania posledne uvedeného ustanovenia.
Case 3453/2005/GG concerned the Commission’s handling of a complaint about failure to apply the Working Time Directive.
Prípad 3453/2005/GG sa týkal toho, ako sa Komisia zaoberala sťažnosťou na neuplatňovanie smernice o pracovnej dobe.
In a Special Report to the European Parliament, the Ombudsman took the view that the Commission’s undoubted discretion in ma4 ers relating to alleged infringements of Community law by Member States does not entitle it to postpone indefinitely reaching a conclusion on a complaint on the grounds that the applicable law may be amended at some time in the future.
V osobitnej správe Európskemu parlamentu ombudsman dospel k záveru, že nespochybniteľné právo vlastného uváženia Komisie v záležitostiach týkajúcich sa tvrdení o porušení práva Spoločenstva členskými štátmi ju neoprávňuje, aby na neurčito odložila rozhodnutie o sťažnosti z dôvodu, že sa platný právny predpis môže niekedy v budúcnosti zmeniť a doplniť.
The Ombudsman also emphasised in case 962/2006/OV that the Commission’s discretion when dealing with infringement complaints does not render inapplicable the general principle that decisions have to be taken within a reasonable period of time.
Ombudsman tiež zdôraznil v prípade 962/2006/OV, že sloboda rozhodovania Komisie pri riešení sťažností na porušenie práva Spoločenstva neznamená všeobecnú zásadu, že nebude platiť, aby sa rozhodnutia museli prijímať v rámci primeraného časového obdobia.
A regional ombudsman forwarded a complaint that the Commission had failed properly to reply to requests concerning conformity of certain provisions of regional law with Community law (Case 3386/2005/WP).
Regionálny ombudsman postúpil sťažnosť týkajúcu sa toho, že Komisia riadne neodpovedala na požiadavky týkajúce sa súladu určitých ustanovení regionálneho práva s právom Spoločenstva (prípad 3386/2005/WP).
The Commission provided detailed explanations in the framework of the European Ombudsman’s inquiry and thereby satisfied the complainant.
Komisia poskytla podrobné vysvetlenie v rámci vyšetrovania Európskeho ombudsmana a tým vyhovela sťažovateľovi.
Two complaints raised questions concerning the relationship between the role of national authorities and the role of the Commission in ensuring the application of Community environmental law and in handling complaints.
V dvoch sťažnostiach boli predložené otázky týkajúce sa vzťahu medzi úlohou národných orgánov a úlohou Komisie pri zabezpečovaní uplatňovania environmentálneho práva Spoločenstva a pri riešení sťažností.
In case 3660/2004/PB, the Ombudsman found that the Commission had provided a reasonable explanation of its strategic role in relation to implementation of the Habitats
V prípade 3660/2004/PB ombudsman zistil, že Komisia poskytla primerané vysvetlenie svojej strategickej úlohy v súvislosti s implementáciou smernice o biotopoch16 a smernice o odpadoch17
In case 2725/2004/(PB)ID, the Ombudsman also clarified his own role in investigating complaints against the Commission as regards Environmental Impact
V prípade 2725/2004/(PB)ID ombudsman vysvetlil aj svoju úlohu pri vyšetrovaní sťažností na Komisiu, pokiaľ ide o hodnotenia vplyvu na životné prostredie podľa smernice
In case 1166/2006/WP, the Ombudsman noted that EU law concerning judicial cooperation in criminal ma4 ers is still mainly decided through intergovernmental procedures, so that the Commission’s possibilities of taking action are rather limited.
V prípade 1166/2006/WP ombudsman poznamenal, že právo EÚ týkajúce sa právnej spolupráce v trestných veciach sa prevažne ešte stále rieši na základe medzivládnych postupov, takže možnosti Komisie na podanie žaloby sú pomerne obmedzené.
He also accepted as reasonable the Commission’s argument that there was no need for it to pursue the specific case further because the
Uznal tiež primeranosť argumentu Komisie, že nebolo potrebné pokračovať ďalej v tejto konkrétnej veci, pretože talianske súdy v súčasnosti všeobecne uznávajú uplatňovanie zásady ne bis in idem, ktorá zakazuje inštitúcii súdne konanie dvakrát za rovnaké skutky.
Communication to the European Parliament and the European Ombudsman on relations with the complainant in respect of infringements of Community law, OJ 2002 C 244, p. 5.
Oznámenie Komisie Európskemu parlamentu a Európskemu ombudsmanovi o vzťahoch so sťažovateľmi v súvislosti s porušovaním práva Spoločenstva, Ú. v. ES 2002 C 244, s. 5.
Council Directive 92/43/EEC of 21 May 1992 on the conservation of natural habitats and of wild fauna and flora, OJ 1992 L 206, p. 7.
Smernica Rady 92/43/EHS z 21. mája 1992 o ochrane prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín, Ú. v. ES 1992 L 206, s. 7.
Council Directive 75/442/EEC of 15 July 1975 on waste, OJ 1975 L 194, p. 39.
Smernica Rady 75/442/EHS z 15. júla 1975 o odpadoch (Ú. v. ES 1975 L 194, s. 39).
Council Directive 85/337/EEC of 27 June 1985 on the assessment of the e� ects of certain public and private projects on the environment, OJ 1985 L 175, p. 40.
Smernica Rady 85/337/EHS z 27. júna 1985 o posudzovaní vplyvov určitých verejných a súkromných projektov na životné prostredie, Ú. v. ES 1985 L 175, s. 40.
The Ombudsman’s decision also pointed out the limited character of his review in cases concerning complex economic ma4 ers.
Rozhodnutie ombudsmana poukázalo aj na obmedzený charakter jeho skúmania v prípadoch týkajúcich sa zložitých hospodárskych záležitostí.
Tenders, contracts19 and grants
Verejné súťaže, zmluvy19 a granty
The Ombudsman deals with complaints about the award, non-award, and management of contracts and grants.
Ombudsman sa zaoberá sťažnosťami na zadanie, nezadanie zmlúv a na riadenie zmlúv.