natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Referring in particular to the memorandum of understanding concluded with the United States of America on 11 April 2001, the Court observed more specifically that such an outcome, by which the Community sought to reconcile its obligations under the WTO agreements with those in respect of the ACP States, and with the requirements inherent in the implementation of the common agricultural policy, could have been compromised if the Community courts had been entitled to review the legality of the Community measures in question in the light of the WTO rules upon the expiry of the reasonable period of time granted by the DSB (see, to this effect, Van Parys, paragraphs 49 and 50).
Pripomínajúc predovšetkým memorandum o porozumení uzavreté so Spojenými štátmi americkými 11. apríla 2001, Súdny dvor presnejšie zdôraznil, že také východisko, ktorým sa Spoločenstvo snažilo zosúladiť svoje záväzky z titulu dohôd WTO so záväzkami uzavretými vo vzťahu k štátom AKT, ako aj s požiadavkami uskutočňovania spoločnej poľnohospodárskej politiky, by mohlo byť ohrozené uznaním možnosti súdu Spoločenstva kontrolovať zákonnosť predmetných opatrení Spoločenstva vo vzťahu k pravidlám WTO po uplynutí primeranej lehoty poskytnutej DUS (pozri v tomto zmysle rozsudok Van Parys, už citovaný, body 49 a 50).
The Court also pointed out that to accept that the Community courts have the direct responsibility for ensuring that Community law complies with the WTO rules would effectively deprive the Community’s legislative or executive organs of the scope for manoeuvre enjoyed by their counterparts in the Community’s trading partners.
Okrem toho Súdny dvor tiež pripomenul, že pripustenie toho, aby úloha spočívajúca v zabezpečení súladu práva Spoločenstva s pravidlami WTO prislúchala priamo súdu Spoločenstva, by zbavilo legislatívne a výkonné orgány Spoločenstva manévrovacieho priestoru, ktorý majú obdobné orgány obchodných partnerov Spoločenstva.
It is not in dispute that some of the contracting parties, including the Community’s most important trading partners, have concluded from the subjectmatter and purpose of the WTO agreements that they are not among the rules applicable by their courts when reviewing the legality of their rules of domestic law.
Je nesporné, že určité zmluvné strany, medzi nimi aj najvýznamnejší obchodní partneri Spoločenstva, v súvislosti s predmetom a cieľom dohôd WTO vyvodili presne ten záver, že tieto dohody nepatria k normám, s ohľadom na ktoré súdne orgány skúmajú zákonnosť ich vnútroštátnych právnych predpisov.
Such lack of reciprocity, if accepted, would risk introducing an imbalance in the application of the WTO rules (Van Parys, paragraph 53).
Neexistencia takejto reciprocity, pokiaľ by sa pripustila, by mohla viesť k nerovnováhe pri uplatňovaní pravidiel WTO (rozsudok Van Parys, už citovaný, bod 53).
As is apparent from the Court’s caselaw, there is also no reason to draw a distinction in these various respects according to whether the legality of the Community action is to be reviewed in annulment proceedings or for the purpose of deciding an action for compensation (see to this effect, with regard to the period preceding the expiry of the reasonable period of time allowed for implementing a decision of the DSB, Biret International v Council, paragraph 62).
Ako vyplýva z judikatúry Súdneho dvora, nie je navyše potrebné rozlišovať medzi týmito rôznymi prístupmi podľa toho, či sa preskúmanie zákonnosti konania Spoločenstva má vykonať z dôvodu sporu na základe žaloby o neplatnosť alebo na základe žaloby o náhradu škody (pozri v tomto zmysle, čo sa týka doby pred uplynutím primeranej lehoty stanovenej na vykonanie rozhodnutia OUS, rozsudok Biret Inter-national/Rada, už citovaný, bod 62).
Second, any determination by the Community courts that a Community measure is unlawful, even when not made in the exercise of their jurisdiction under Article 230 EC to annul measures, is inherently liable to have repercussions on the conduct required of the institution that adopted the measure in question.
Na druhej strane, akékoľvek konštatovanie protiprávnosti aktu Spoločenstva vykonané súdom Spoločenstva, aj keď sa neuskutoční v rámci právomoci zrušiť akt, ktorá je tomuto súdu stanovená podľa článku 230 ES, môže mať dôsledky na prístup, aký musí zvoliť inštitúcia, ktorá dotknutý akt vydala.
Thus, in particular, it is settled caselaw that when the Court rules, in proceedings under Article 234 EC, that a measure adopted by a Community authority is invalid, its decision has the legal effect of requiring the competent Community institutions to take the necessary measures to remedy that illegality, as the obligation laid down in Article 233 EC in the case of a judgment annulling a measure applies in such a situation by analogy (see, in particular, the order of 8 November 2007 in Case C-421/06 Fratelli Martini and Cargill, paragraph 52 and the caselaw cited).
Podľa ustálenej judikatúry, ak Súdny dvor rozhodne v rámci konania začatého podľa článku 234 ES o neplatnosti aktu prijatého inštitúciou Spoločenstva, právnym následkom jeho rozhodnutia je zaviazanie príslušných inštitúcií Spoločenstva prijať opatrenia nevyhnutné na odstránenie konštatovanej protiprávnosti, pričom povinnosť podľa článku 233 ES sa v prípade rozsudku o neplatnosť uplatní v podobnom prípade analogicky (pozri najmä uznesenie z 8. novembra 2007, Fratelli Martini a Cargill, C-421/06, bod 52 a citovanú judikatúru).
There is nothing to suggest that the position should be different in the case of a judgment delivered in an action for compensation in which it is found that a measure adopted by the Community or a failure by it to act is unlawful.
Pritom nič a priori nepoukazuje na to, že by to malo byť inak v prípade rozsudku, ktorým sa v rámci sporu o náhradu škody rozhodlo o protiprávnosti aktu alebo o nečinnosti Spoločenstva.
As the Advocate General has observed in point 49 of his Opinion, any determination by the Community courts that a measure is unlawful, even when made in an action for compensation, has the force of res judicata and accordingly compels the institution concerned to take the necessary measures to remedy that illegality.
Ako uviedol generálny advokát v bode 49 svojich návrhov, každé konštatovanie protiprávnosti súdom Spoločenstva, hoci aj v rámci sporu o náhradu škody, má povahu rozhodnutej veci, a zaväzuje preto dotknutú inštitúciu, aby prijala potrebné opatrenia na odstránenie konštatovanej protiprávnosti.
The distinction which the appellants seek to draw between the ‘direct effect’ of the WTO rules imposing substantive obligations and the ‘direct effect’ of a decision of the DSB, asserting that it should be open to individuals to have the legality of the conduct of the Community institutions reviewed by the Community courts in the light of the DSB decision itself if such a review is not possible in the light of the WTO rules which that decision has found to have been infringed, calls for the following comments.
Čo sa týka rozlišovania, ktoré žalobcovia navrhujú robiť medzi „priamym účinkom“ pravidiel WTO stanovujúcim hmotnoprávne povinnosti a „priamym účinkom“ rozhodnutia OUS tým, keď tvrdia, že osoby podliehajúce súdnej právomoci by mali mať možnosť sa dovolávať pred súdom Spoločenstva preskúmania zákonnosti konania inštitúcií Spoločenstva s ohľadom na rozhodnutie OUS ako takého, ak nie je možné vykonať takéto preskúmanie s ohľadom na pravidlá WTO, ktorých porušenie bolo uvedeným rozhodnutím konštatované, je potrebné uviesť toto.
Even though the Court has not yet been required to rule expressly on such a distinction, it nevertheless necessarily follows from its caselaw mentioned above that there is no basis for the distinction.
Hoci sa Súdny dvor ešte výslovne nevyjadroval k takémuto rozlišovaniu, z vyššie uvedenej judikatúry jasne vyplýva, že by sa takto rozlišovať nemalo.
In holding that the WTO rules which have been found by a decision of the DSB to have been infringed cannot, notwithstanding the expiry of the period of time laid down for implementing that decision, be relied upon before the Community courts for the purpose of having the legality of the conduct of the Community institutions reviewed by the Community courts in the light of those rules, the Court has necessarily excluded such a review in the light of the DSB decision itself.
Rozhodnutím, že na pravidlá WTO, ktorých porušenie bolo konštatované rozhodnutím OUS, sa totiž bez ohľadu na uplynutie lehoty stanovenej na vykonanie tohto rozhodnutia nie je možné odvolávať pred súdom Spoločenstva s cieľom, aby tento súd preskúmal zákonnosť konania inštitúcií Spoločenstva s ohľadom na uvedené pravidlá, Súdny dvor vylúčil možnosť takého preskúmania s ohľadom na rozhodnutie OUS ako také.
A DSB decision, which has no object other than to rule on whether a WTO member’s conduct is consistent with the obligations entered into by it within the context of the WTO, cannot in principle be fundamentally distinguished from the substantive rules which convey such obligations and by reference to which such a review is carried out, at least when it is a question of determining whether or not an infringement of those rules or that decision can be relied upon before the Community courts for the purpose of reviewing the legality of the conduct of the Community institutions.
Rozhodnutie OUS, ktorého jediným účelom je len rozhodnúť o súlade konania člena WTO s povinnosťami, ktoré sa zaviazal v rámci WTO plniť, sa v zásade nemôže principiálne odlišovať od hmotnoprávnych pravidiel, ktoré obsahujú také povinnosti a s ohľadom na ktoré sa také preskúmanie vykonáva, prinajmenšom pokiaľ ide o určenie, či je alebo nie je možné sa na porušenie uvedených pravidiel alebo rozhodnutia odvolávať pred súdom Spoločenstva s cieľom, aby bola preskúmaná zákonnosť konania inštitúcií Spoločenstva.
A recommendation or a ruling of the DSB finding that the substantive rules contained in the WTO agreements have not been complied with is, whatever the precise legal effect attaching to such a recommendation or ruling, no more capable than those rules of conferring upon individuals a right to rely thereon before the Community courts for the purpose of having the legality of the conduct of the Community institutions reviewed.
Hmotnoprávne pravidlá, obsiahnuté v dohodách WTO, nie sú nič viac ako odporúčanie alebo rozhodnutie OUS, ktorým sa konštatovalo nedodržanie uvedených pravidiel, bez ohľadu na konkrétny právny dosah viažuci sa na také odporúčanie alebo rozhodnutie, takej povahy, že by jednotlivcom zakladali právo sa na ne odvolávať pred súdom Spoločenstva s cieľom, aby bola preskúmaná zákonnosť konania inštitúcií Spoločenstva.
First, as is apparent from paragraphs 113 to 124 of the present judgment, the considerations linked to the nature of the WTO agreements and to the reciprocity and flexibility characterising them continue to obtain after such a ruling or recommendation has been adopted and after the reasonable period of time allowed for its implementation has expired.
Na jednej strane, ako totiž vyplýva z bodov 113 až 124 tohto rozsudku, úvahy spojené s charakterom dohôd WTO, ako aj vzájomnosťou a pružnosťou, ktorá je pre ne typická, ostávajú zachované aj po prijatí takéhoto rozhodnutia či odporúčania, a to aj po uplynutí primeranej lehoty stanovenej na ich vykonanie.
Second, as is apparent from Article 3(2) of the DSU, recommendations and rulings of the DSB cannot add to or diminish the rights and obligations provided in the agreements concerned.
Na druhej strane je potrebné zdôrazniť, ako vyplýva z článku 3 ods. 2 DUS, že odporúčania a rozhodnutia OUS nemôžu rozšíriť alebo obmedziť práva a záväzky stanovené dotknutými dohodami.
It should, in particular, be recalled in this regard that the Court has already held in relation to the provisions of the GATT 1994, which have been found by the DSB to have been infringed in the present case, that those provisions are not such as to create rights upon which individuals may rely directly before the courts by virtue of Community law (see, to this effect, the order in OGT Fruchthandelsgesellschaft, paragraphs 25 and 26).
Pritom treba predovšetkým pripomenúť, že v tejto súvislosti Súdny dvor už rozhodol s ohľadom na ustanovenia dohody GATT z roku 1994, ktorých porušenie bolo v uvedenom prípade konštatované OUS, že tieto ustanovenia nemajú predovšetkým takú povahu, aby zakladali jednotlivcom práva, na ktoré by sa títo mohli priamo odvolávať pred súdom, podľa práva Spoločenstva (pozri v tomto zmysle uznesenie OGT Fruchthandelsgesellschaft, už citované, body 25 a 26).
It follows from all of the foregoing considerations that the Court of First Instance rightly decided that, notwithstanding the expiry of the period of time allowed for implementing a decision of the DSB, the Community courts could not, in the circumstances of the case in point, review the legality of the conduct of the Community institutions in the light of WTO rules.
Z uvedeného vyplýva, že Súd prvého stupňa správne rozhodol, že bez ohľadu na uplynutie lehoty stanovenej na vykonanie rozhodnutia OUS súd Spoločenstva nemôže za skutkových okolností v tejto veci preskúmať zákonnosť konania inštitúcií Spoločenstva s ohľadom na pravidlá WTO.
Since, therefore, neither part of the first plea in the appeals is well founded, this plea must be dismissed.
Keďže ani jedna z dvoch častí prvého odvolacieho dôvodu nie je dôvodná, je potrebné ho zamietnuť.
The second plea in the main appeals, the crossappeals and the claims seeking the substitution of grounds
O druhom dôvode hlavných odvolaní, o vzájomných odvolaniach a o návrhoch na zmenu odôvodnenia
By a second plea, FIAMM and Fedon submit that, in holding when it examined their claims expressed in terms of no-fault Community liability that the damage suffered by them was not unusual in nature, the Court of First Instance adopted illogical reasoning and infringed certain principles that are well established in the case-law.
Svojím druhým odvolacím dôvodom FIAMM a Fedon tvrdia, že Súd prvého stupňa tým, že v rámci preskúmania ich návrhov podaných na určenie objektívnej zodpovednosti Spoločenstva rozhodol, že ich škoda nebola neobvyklej povahy, uvažoval nelogicky a porušil niektoré ustálené zásady judikatúry.
According to FIAMM and Fedon, in the judgments under appeal the Court of First Instance in particular misapplied the dual requirement that damage must be, first, foreseeable and, second, inherent in operating in the sector concerned if it is to be classifiable as usual.
Súd prvého stupňa v napadnutých rozsudkoch predovšetkým porušil dvojitú požiadavku, podľa ktorej škoda, aby mohla byť považovaná za obvyklú, musí byť jednak predvídateľná a jednak vlastná činnostiam v predmetnom sektore.
Damage caused by customs penalties imposed by a nonmember State in the indus-trial-battery or spectacle-case sector following a dispute in the banana sector is not inherent in the first two of those sectors, as is attested in particular by Article 22(3)(a) of the DSU.
Podľa podnikov FIAMM a Fedon totiž škoda spôsobená colnými sankciami prijatými tretím štátom v sektore priemyselných akumulátorov alebo puzdier na okuliare v dôsledku sporu v sektore banánov nebola vlastná prvým dvom uvedeným sektorom, čomu predovšetkým nasvedčuje článok 22 ods. 3 písm. a) DUS.
Such damage is all the less foreseeable because of its novel punitive nature and because it is unprecedented in GATT and WTO history and in relations between the Community and the United States of America.
Taká škoda je o to menej predvídateľná, že je novej sankčnej povahy a že nebola nikdy predtým použitá v rámci GATT a WTO, ani v rámci vzťahov medzi Spoločenstvom a Spojenými štátmi americkými.
The Court of First Instance’s reasoning that, as Article 22(3) of the DSU authorises the adoption of retaliatory measures, the damage incurred is not unusual is contradictory.
Odôvodnenie Súdu prvého stupňa, podľa ktorého, keďže je možné podľa článku 22 ods. 3 DUS prijať odvetné opatrenia, vzniknutá škoda nie je neobvyklej povahy, je rozporuplné.
To take the view that damage is usual because it is the consequence of an act permitted by the applicable law is tantamount to denying that damage caused by a
Domnievať sa, že škoda je obvyklej povahy, pretože vznikla v dôsledku aktu, ktorý je možné podľa platného práva prijať, by totiž popieralo možnosť toho,
FIAMM AND OTHERS v COUNCIL AND COMMISSION lawful act can give rise to liability, but this possibility is accepted by the judgments under appeal.
FIAMM A I./RADA A KOMISIA aby škoda spôsobená zákonným aktom viedla k vzniku zodpovednosti, ako to pripúšťajú napadnuté rozsudky.
The Council contends that the Court of First Instance was right in holding that the alleged damage falls within the normal risks which an exporter must assume given the current arrangements for world trade.
Rada sa domnieva, že Súd prvého stupňa správne posúdil uplatňované škody ako bežné riziko, ktoré musí vývozca znášať za súčasného stavu organizácie svetového obchodu.
However, it contests some of the grounds of the judgments under appeal and asks the Court either to substitute various grounds in those respects or, ruling on the crossappeals brought by it in this regard, to set aside those judgments in part.
Rada však spochybňuje niektoré odôvodnenia napadnutých rozsudkov a navrhuje, aby Súdny dvor buď nahradil niektoré body odôvodnenia, alebo aby na základe ňou podaného vzájomného odvolania čiastočne zrušil uvedené rozsudky.
First, since barely half of the Member States’ legal systems provide for the possibility — which moreover is subject to very strict conditions — of obtaining compensation for damage resulting from certain lawful acts of public authorities, the Council contests the statement, appearing in paragraph 160 of the FIAMM judgment and paragraph 153 of the Fedon judgment, according to which a general principle common to the Member States exists that enables the liability of the Community to be put in issue even in the absence of unlawful conduct on the part of its institutions.
V prvom rade, keďže ani polovica právnych poriadkov členských štátov nestanovuje možnosť, ktorá je navyše veľmi prísne obmedzená, získať náhradu škody vyplývajúcu z určitých zákonných aktov verejnej moci, Rada napáda aj tvrdenie uvedené v bode 160 rozsudku FIAMM a v bode 153 rozsudku Fedon, podľa ktorého existuje zásada spoločná pre právne poriadky členských štátov, na ktorej základe je možné dovolávať sa zodpovednosti Spoločenstva v prípade, že nedošlo k protiprávnemu konaniu jeho inštitúcií.
Even assuming that such a principle can be established, the Court of First Instance was in any event wrong in its view that it is capable of applying in a situation such as that here since, in particular:
Aj keby takáto zásada bola stanovená, Súd prvého stupňa v každom prípade nesprávne posúdil, že by sa mohla uplatniť aj v takom prípade, ako je v tejto veci, predovšetkým preto, lebo:
— liability for legislative omission would limit both the freedom of choice inherent in the Commission’s right of initiative and the legislature’s discretion, calling into question the separation of powers and institutional balance intended by the Treaty;
— zodpovednosť za normotvornú nečinnosť by zasiahla do voľnosti, ktorá je vlastná právu normotvornej iniciatívy Komisie a diskrečnej právomoci normotvorcu, čo by narušilo rozdelenie moci a inštitucionálnu rovnováhu, požadovanú Zmluvou,
— the lack of proportionality between Community liability for an unlawful legislative measure, which is subject to very strict conditions as regards the unlawfulness of the conduct, and liability for a lawful legislative omission, which would require only special and unusual damage and therefore be more easily brought into play, betrays an inconsistency;
— neexistencia proporcionality medzi zodpovednosťou Spoločenstva za protiprávny normatívny akt, ktorá podlieha veľmi prísnym podmienkam pokiaľ ide o protiprávnosť konania, a zodpovednosťou za zákonnú normotvornú nečinnosť, ktorá by bola podmienená len vznikom osobitnej a neobvyklej škody, a preto by ju bolo ľahšie uplatniť, by spôsobila rozpor,
— the position thus adopted by the Court of First Instance conflicts with the reasoning followed by it in concluding that it is not possible to rely on WTO rules in an action for compensation founded on unlawful Community conduct, in particular with the need not to deprive the Community organs of the scope for manoeuvre enjoyed by the organs of the Community’s trading partners.
— taký postoj Súdu prvého stupňa je v rozpore s jeho úvahou, na základe ktorej rozhodol o nemožnosti sa odvolávať na pravidlá WTO v rámci žaloby o náhradu škody založenej na protiprávnom konaní Spoločenstva, a predovšetkým v rozpore s potrebou neodňať inštitúciám Spoločenstva manévrovací priestor, ktorý majú orgány obchodných partnerov Spoločenstva.
Second, the judgments under appeal wrongly concluded that there was damage that was certain, since FIAMM and Fedon had not proved the existence, extent or the precise amount of such damage.
V druhom rade, napadnutými rozsudkami Súd prvého stupňa nesprávne dospel k záveru o existencii určitej škody, hoci FIAMM a Fedon nepreukázali jej existenciu, rozsah, ani presnú výšku.
Third, with regard to the causal link, the Court of First Instance failed to observe the requirement that the damage must be a sufficiently direct consequence of the conduct of the institution concerned.
V treťom rade, čo sa týka príčinnej súvislosti, Súd prvého stupňa nerešpektoval požiadavku, podľa ktorej musí škoda dostatočne priamo vyplývať z protiprávneho konania príslušnej inštitúcie.
There is no automatic link between the DSB’s decision of 25 September 1997 and the introduction of the increased customs duty at issue, since the United States authorities, in the exercise of their discretion, decided in principle to impose the duty and determined the products upon which it would be charged and its rate when, in particular, they could have accepted the compensation offered by the Community.
Neexistuje totiž nijaká priama súvislosť medzi rozhodnutím OUS z 25. septembra 1997 a zavedením dotknutej colnej prirážky, pretože orgány Spojených štátov amerických rozhodli o jej zavedení zásadne na základe voľnej úvahy a určili aj dotknuté výrobky a výšku cla, hoci mohli prijať vyrovnania, ktoré im Spoločenstvo ponúkalo.
The Commission too submits that the Court of First Instance rightly concluded in the judgments under appeal that there was no unusual damage.
Komisia sa tiež domnieva, že napadnutými rozsudkami Súd prvého stupňa správne rozhodol o neexistencii neobvyklej škody.
In order for damage to be usual, it is in particular not necessary for the risk of it occurring to be inherent in the sector in which the business operates.
Aby sa škoda považovala za obvyklú, nemusí byť riziko jej vzniku vlastné činnostiam v tom sektore, v ktorom subjekt pôsobí.
Involvement in international trade is, whatever the product market concerned, accompanied by the risk that an importing country will adopt decisions affecting trade for the most diverse reasons.
Pôsobenie v medzinárodnom obchode je spojené, bez ohľadu na posudzovaný trh, s rizikom, že niektorý dovážajúci štát prijme s rôznych dôvodov rozhodnutia, ktoré budú mať vplyv na obchod.
While thus concluding that the second plea in the appeals should be dismissed, the Commission submits however, like the Council, that the Court of First Instance made various errors of law as regards the question of Community liability in the absence of unlawful conduct on the part of its institutions.
Komisia síce tiež navrhuje zamietnuť druhý dôvod odvolaní, podobne ako Rada sa domnieva, že Súd prvého stupňa sa dopustil rôznych nesprávnych právnych posúdení, čo sa týka problematiky zodpovednosti Spoločenstva v prípade, že nedošlo k protiprávnemu konaniu jeho inštitúcií.
Since the operative parts of the judgments under appeal are nevertheless justified, it asks the Court of Justice to substitute various grounds in this regard.
V tejto súvislosti, hoci výroky rozsudkov považuje za dôvodné, navrhuje, aby Súdny dvor nahradil niektoré odôvodnenia.