natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In addition, the exceptions to access to documents, laid down in Article 4(1)(a) of Regulation No 1049/2001, are drafted in mandatory terms.
Okrem iného výnimky z prístupu k dokumentom upravené článkom 4 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 1049/2001 sú spísané ako kogentné ustanovenia.
It is also necessary to point out that Article 10(4) of the ESCB Statute provides expressly that the meetings of the Governing Council are to be confidential; also,
Je opodstatnené tiež zdôrazniť, že článok 10 ods. 4 štatútu ESCB výslovne stanovuje, že rokovania na zasadnutiach rady guvernérov sú dôverné a že výklad článku 110 ES
2007 — JOINED CASEST-3/00 AND T-337/04 that the effect of Article 110 EC, read in conjunction with Article 255 EC, is to exclude the ECB from the scope of the latter provision, thereby evidencing that, as regards access to documents, the ECB benefits from special treatment as compared with the European Parliament, the Council or the Commission .
2007 — SPOJENÉ VECI T-3/00 A T-337/04 v spojení s článkom 255 ES vyjadruje vylúčenie ECB z pôsobnosti tohto posledného ustanovenia a rovnako existenciu osobitného zaobchádzania ECB vo vzťahu k Európskemu parlamentu, Rade a Komisii týkajúceho sa prístupu k dokumentom.
Those specific provisions are related to the tasks conferred on the ECB by the EC Treaty, the authors of which clearly intended to ensure that the ECB is in a position to carry out those tasks in conditions of independence (see, to that effect, Case C-11/00 Commission v ECB [2003] ECR I-7147, paragraph 130).
Tieto osobitné ustanovenia sú spojené s úlohami zverenými ECB Zmluvou o ES, ktorej autori zjavne zamýšľali, že bude spôsobilá splniť ich samostatne (pozri v tomto zmysle rozsudok Súdneho dvora z 10. júla 2003, Komisia/ECB, C-11/00, Zb. s. I-7147, bod 130).
It should be recalled that the ESCB is made up of the ECB and the national central banks and that it is run by the decisionmaking bodies of the ECB, which are the Governing Council and the Executive Board .
Treba pripomenúť, že ESCB je zložený z ECB a národných centrálnych bánk a že je riadený orgánmi s rozhodovacími právomocami ECB, ktorými sú rada guvernérov a výkonná rada.
In accordance with Article 105 EC, the basic tasks to be carried out by the ESCB are to define and implement the monetary policy of the Community, to conduct foreign exchange operations, to hold and manage the official foreign reserves of the Member States and to promote the smooth operation of payment systems, the primary objective being to maintain price stability.
V súlade s článkom 105 ES základné úlohy ESCB spočívajú v definovaní a uskutočňovaní menovej politiky Spoločenstva, v riadení devízových operácií, v udržiavaní a spravovaní oficiálnych devízových rezerv členských štátov a v podporovaní plynulého fungovania platobných systémov, pričom hlavným cieľom je udržanie cenovej stability.
The ECB makes the regulations and takes the decisions necessary for carrying out the tasks entrusted to the ESCB (Article 110 EC).
ECB vydáva nariadenia a prijíma rozhodnutia potrebné na plnenie úloh ESCB (článok 110 ES).
It thus appears that protection of the public interest related to monetary policy in the Community constitutes a legitimate reason for restricting the right of access to documents held by the Community public authorities, viewed as a fundamental right .
Zdá sa, že ochrana verejného záujmu spojeného s menovou politikou v Spoločenstve predstavuje legitímny dôvod obmedzenia práva na prístup k dokumentom v dispozícii orgánov verejnej moci Spoločenstva, považovaného za základné právo.
In the present case, the applicant disputes the legality of Article 23.3 of the ECB Rules of Procedure which provides, in particular, for a 30-year period of
V predmetnom prípade žalobca spochybňuje zákonnosť článku 23 ods. 3 rokovacieho poriadku ECB, ktorý najmä upravuje obdobie dôvernosti 30 rokov pre dokumenty
PITSIORLAS v COUNCIL AND ECB confidentiality for documents held in the archives of the Committee of Governors.
PITSIORLAS/RADA A ECB uschované v archívoch výboru guvernérov.
As stated by the ECB in its written pleadings, those archives contain documents drafted, in some cases, by the Committee of Governors, the Committee of Deputies, the subcommittees and the groups of experts and, in other cases, by the Monetary Committee.
Ako ECB spresnila vo svojich písomnostiach, tieto archívy obsahujú dokumenty spísané na jednej strane výborom guvernérov, výborom zástupcov, podvýbormi, skupinami odborníkov a na druhej strane menovým výborom.
It is not disputed that the role both of the Committee of Governors and of the Monetary Committee was specifically related to monetary policy in the Community .
Je tiež nepochybné, že činnosť výboru guvernérov, ako aj menového výboru sa konkrétne vzťahovala na menovú politiku v Spoločenstve.
The Monetary Committee was created on the basis of the former Article 105(2) of the EEC Treaty which provided that, ‘[in] order to promote coordination of the policies of Member States in the monetary field to the full extent needed for the functioning of the common market, a Monetary Committee with advisory status is hereby set up’.
Menový výbor má svoj pôvod v starom článku 105 ods. 2 Zmluvy EHS, ktorý stanovoval, že „na podporu koordinácie politík členských štátov v menovej oblasti, v rozsahu potrebnom na fungovanie spoločného trhu sa týmto zriaďuje Menový výbor s poradnou funkciou“.
That committee, which is composed of members appointed by the Member States and the Commission, had the specific tasks of keeping under review the monetary and financial situation of the Member States and of the Community and the situation regarding the movement of capital and the freedom of payments, of reporting regularly thereon to the Council and to the Commission, and of delivering opinions for submission to those institutions.
Tento výbor, zložený z členov vymenovaných členskými štátmi a Komisiou, mal za úlohu sledovať menovú a finančnú situáciu členských štátov a Spoločenstva, ako aj situáciu v oblasti pohybu kapitálu a slobody platieb, pravidelne spísať správu o týchto skutočnostiach pre Radu a Komisiu a vypracovať pre tieto inštitúcie stanoviská.
On 8May 1964, the Council adopted Decision 64/300 on cooperation between the Central Banks of the Member States of the European Economic Community, and set up the Committee of Governors composed of the Governors of the Central Banks of the Member States, the Commission being invited to send one of its members as a representative to the meetings of the Committee.
Rada prijala 8. mája 1964 rozhodnutie 64/300 o spolupráci medzi centrálnymi bankami členských štátov Európskeho hospodárskeho spoločenstva a zriadila výbor guvernérov zložený z guvernérov centrálnych bánk členských štátov s tým, že Komisia bola vyzvaná, aby bola zastúpená jedným zo svojich členov na schôdzach tohto výboru.
The Committee of Governors had, in particular, the tasks of holding ‘consultations concerning the general principles and the broad lines of policy of the Central Banks, in particular as regards credit and the money and foreign exchange markets’ and of ‘exchang[ing] information about the most important measures that fall within the competence of the Central Banks, and [of] examin[ing] those measures’.
Výbor guvernérov mal za úlohu predovšetkým pristúpiť k „poradám o všeobecných zásadách a hlavnom smerovaní politiky centrálnych bánk najmä v oblasti úverov, menového trhu a trhu výmen [neoficiálny preklad]“ a „výmenám informácií o hlavných opatreniach vzťahujúcich sa na právomoc centrálnych bánk a preskúmať tieto opatrenia [neoficiálny preklad]“.
The tasks of the Committee of Governors were broadened by Decision 90/142, in which it was provided that the Committee could express opinions to individual governments and the Council ‘on policies which might affect the internal and external monetary situation in the Community and, in particular, the functioning of the [EMS]’.
Úlohy výboru guvernérov sa rozšírili rozhodnutím 90/142, v ktorom sa stanovilo, že výbor mohol zaslať rôznym vládam a Rade stanoviská „o politikách spôsobilých zasiahnuť vnútornú a vonkajšiu menovú situáciu v Spoločenstve a osobitne fungovanie [EMS] [neoficiálny preklad]“.
It should be pointed out that Article 12.2 of the Rules of Procedure of the Committee of Governors stated that ‘all documents drawn up by [that committee] are confidential, unless otherwise decided’.
Treba uviesť, že článok 12 ods. 2 rokovacieho poriadku výboru guvernérov stanovoval, že „pokiaľ sa nerozhodne inak, všetky dokumenty vydané týmto výborom sú dôverné [neoficiálny preklad]“.
The Monetary Committee and the Committee of Governors brought their activities to an end on 1 January 1999 and 1 January 1994, respectively, and were replaced by the Economic and Financial Committee and by the EMI.
Menový výbor a výbor guvernérov ukončili svoju činnosť 1. januára 1999 a 1. januára 1994 a boli nahradené hospodárskym a finančným výborom a EMI.
The documents produced by the former two bodies, possession of which was transferred to the ECB following the dissolution of the EMI, were grouped together, in view of their origin and their nature, in a specific category in the archives .
Dokumenty vydané týmito dvomi prvými orgánmi, ktoré prevzala ECB v dôsledku likvidácie EMI, boli zoskupené vzhľadom na ich pôvod a ich povahu do osobitnej kategórie archívov.
In the present case, the applicant describes the 30-year period of confidentiality as excessive; he considers it imprecise insofar as the starting point is not expressly laid down in Article 23.3 of the ECB Rules of Procedure; and, in fine, he maintains that it ‘reduces his right of access to nothing’.
V predmetnej veci žalobca považuje trvanie obdobia dôvernosti 30 rokov za neprimerane dlhé, pokladá ho za nepresné, keďže začiatok nie je výslovne stanovený článkom 23 ods. 3 rokovacieho poriadku ECB, a in fine sa domnieva, že „znemožňuje jeho právo na prístup“.
However, it must be pointed out, first, that the 30-year period corresponds exactly to that laid down in Article 1 of Regulation No 354/83, the expiry of which enables, in principle, anyone who has so requested to gain access to the historical archives of the Community institutions.
Napriek tomu treba v prvom rade zdôrazniť, že vyššie uvedená lehota 30 rokov presne zodpovedá lehote, ktorú stanovil článok 1 nariadenia č. 354/83 a ktorej uplynutie v zásade umožňuje každému, kto o to žiada, prístup k historickým archívom inštitúcií Spoločenstva.
In its rules on historical archives (adopted by the Bank’s Management Committee on 7 October 2005) (OJ 2005 C 289, p.
Vo svojich pravidlách pre historické archívy (pravidlá prijaté 7. októbra 2005 riadiacim výborom Banky) (Ú. v. ES C 289, 2005, s.
In addition, Article 4(7) of Regulation No 1049/2001 states that the exceptions to the right of access as laid down in Article 4(1) to (3) apply for a maximum period of 30 years.
Okrem toho článok 4 ods. 7 nariadenia č. 1049/2001 stanovuje, že výnimky z práva na prístup stanovené v odsekoch 1 až 3 tohto istého článku môžu platiť najviac na obdobie 30 rokov.
However, the exceptions relating to the protection of privacy (Article 4(1)(b)) or of commercial interests (the first indent of Article 4(2)) and the specific provisions relating to sensitive documents (Article 9) may, if necessary, apply for longer .
Napriek tomu v prípade dokumentov, na ktoré sa vzťahujú výnimky týkajúce sa súkromia [článok 4 ods. 1 písm. b)] alebo obchodných záujmov (článok 4 ods. 2 prvá zarážka) a v prípade citlivých dokumentov (článok 9) môžu výnimky, ak to je nevyhnutné, platiť aj na dlhšie obdobie.
Furthermore, although it is undoubtedly common ground that Article 23.3 of the ECB Rules of Procedure does not mention at what point that 30-year period begins, that mere omission cannot, of itself, render the provision contested by the applicant unlawful.
Okrem iného, aj keď je nepochybné, že článok 23 ods. 3 rokovacieho poriadku ECB neobsahuje zmienku o začiatku plynutia lehoty 30 rokov, toto jednoduché zanedbanie samo osebe nemôže mať za následok nezákonnosť ustanovenia spochybneného žalobcom.
In the light of the specific nature of the archives at issue, which cover, inter alia, the activity of a body formed in 1964, which was not dissolved until 1 January 1994, as well as the constant practice referred to above, it must be considered that the 30-year period of confidentiality laid down in the ECB Rules of Procedure adopted in 1998 had, as its starting point — by necessary implication — the date on which the documents were produced .
Vzhľadom na osobitnú povahu dotknutých archívov, pokrývajúcich najmä činnosť orgánu, ktorý bol zriadený v roku 1964 a rozpustený až 1. januára 1994, ako aj na ustálenú prax uvedenú vyššie, sa treba domnievať, že obdobie dôvernosti 30 rokov stanovené rokovacím poriadkom ECB, prijatým v roku 1998, malo ako začiatok implicitne, ale nevyhnutne dátum vydania dokumentov.
The date of production is also the date opted for in Regulation No 354/83 as the starting date for the 30-year period of confidentiality laid down therein.
Okrem iného tento posledne uvedený časový údaj prevzalo aj nariadenie č. 354/83 na začatie lehoty dôvernosti 30 rokov, ktorú stanovilo.
Second, it is apparent from the second sentence of Article 23.3 of the ECB Rules of Procedure that the confidentiality rule is not absolute .
V druhom rade treba uviesť, že z článku 23 ods. 3 druhej vety rokovacieho poriadku ECB vyplýva, že pravidlo dôvernosti nie je absolútne.
That provision is designed to grant the public the right to apply for a reduction of the period of confidentiality, given that there is nothing to prevent rules on the internal organisation of the work of an institution having legal effects vis-à-vis third parties (Netherlands v Council, cited in paragraph 72 above, paragraph 38).
Už citované ustanovenie má totiž za cieľ zveriť verejnosti právo podať žiadosť o skrátenie lehoty dôvernosti, keďže nič nebráni tomu, aby právna úprava týkajúca sa vnútornej organizácie prác inštitúcie mala právne účinky voči tretím osobám (rozsudok Holandsko/Rada, už citovaný v bode 72 vyššie, bod 38).
Pursuant to the second sentence of Article 23.3 of the ECB Rules of Procedure, which is intended to be of general application, any person may thus request access to any of the documents held in the archives of the Committee of Governors even before the expiry of a 30-year period.
Podľa článku 23 ods. 3 druhej vety rokovacieho poriadku ECB, ktorý sa má uplatniť všeobecne, každý môže žiadať prístup k akémukoľvek z dokumentov uschovaných v archívoch výboru guvernérov aj pred uplynutím lehoty 30 rokov.
Contrary to the applicant’s allegations concerning lack of judicial protection, the decision of the Governing Council rejecting the application for a reduction of the period of confidentiality is, as in the present case, subject to review by the courts in accordance with the right to effective judicial protection .
V rozpore s tvrdeniami žalobcu o neexistencii súdnej ochrany podlieha rozhodnutie rady guvernérov o zamietnutí žiadosti o skrátenie obdobia dôvernosti ako v predmetnej veci súdnemu preskúmaniu v súlade s právom na účinnú súdnu ochranu.
It is for the court before which the dispute is brought to ascertain whether the Governing Council lawfully exercised the power conferred on it under the second sentence of Article 23.3 of the ECB Rules of Procedure.
Úlohou súdu je preskúmať, či rada guvernérov riadne uplatnila právomoc, ktorá vyplýva z článku 23 ods. 3 druhej vety rokovacieho poriadku ECB.
It follows from all of the foregoing that the plea of illegality in respect of Article 23.3 of the ECB Rules of Procedure based on the alleged infringement ‘of the applicant’s right of access to the documents of the ECB and of the fundamental principle of transparency’ must be rejected.
Zo súhrnu vyššie uvedených úvah vyplýva, že námietka nezákonnosti článku 23 ods. 3 rokovacieho poriadku ECB založená na údajnom porušení „práva žalobcu na prístup k dokumentom ECB a základnej zásady transparentnosti“ musí byť zamietnutá.
— The plea alleging the illegality of Article 23.3 of the ECB Rules of Procedure on grounds of misuse of powers
— O žalobnom dôvode založenom na nezákonnosti článku 23 ods. 3 rokovacieho poriadku ECB, dôvode vychádzajúcom zo zneužitia právomoci
In support of his application for annulment, the applicant claims that the ECB misused its powers both objectively and subjectively.
Na podporu svojho návrhu na zrušenie žalobca tvrdí, že ECB sa dopustila zneužitia právomoci charakterizovaného tak objektívnymi, ako aj subjektívnymi skutočnosťami.
As regards the objective misuse of powers, the applicant submits that the ECB, which enjoys a very high level of independence, adopted Article 23.3 of its Rules of Procedure in haste, without taking account of the caselaw or of the constitutional obligation, resulting from the Treaty of Amsterdam signed on 2 October 1997, which required it to provide, in a specific rule, for a right of access to documents.
Pokiaľ ide o objektívne skutočnosti, žalobca uvádza, že ECB, ktorá požíva veľmi širokú nezávislosť, narýchlo prijala článok 23 ods. 3 svojho rokovacieho poriadku bez toho, aby prihliadla na judikatúru a ústavnú povinnosť vyplývajúcu z Amsterdamskej zmluvy, podpísanej 2. októbra 1997, ktorá jej ukladala povinnosť stanoviť v osobitnom nariadení právo na prístup k dokumentom.
According to the applicant, the ECB acted with the sole objective of ‘suppressing a democratic right’.
ECB konala s jediným cieľom „zrušenia demokratického práva“.
That plea must be rejected insofar as it may be understood as an additional plea seeking to demonstrate the illegality of Article 23.3 of the ECB Rules of Procedure on the ground that the adoption of that provision is vitiated by a misuse of powers.
V rozsahu, v akom táto výhrada môže byť chápaná ako dodatočný žalobný dôvod smerujúci k preukázaniu nezákonnosti článku 23 ods. 3 rokovacieho poriadku ECB z dôvodu, že toto ustanovenie sa prijalo na základe zneužitia právomoci, musí byť zamietnutá.
According to settled case-law, a measure may amount to a misuse of powers only if it appears, on the basis of objective, relevant and consistent factors, to have been taken with the exclusive purpose, or at any rate the main purpose, of achieving an
Podľa ustálenej judikatúry akt obsahuje nedostatky vyplývajúce zo zneužitia právomoci, iba ak sa na základe objektívnych, relevantných a zhodujúcich sa indícií ukazuje, že bol prijatý s výlučným alebo prinajmenšom rozhodujúcim zámerom dosiahnuť
In the present case, it is sufficient to note that the applicant’s reasoning is based on a false premiss, in that the provisions of the Treaty of Amsterdam, from which Article 255 EC derives, do not provide for a right of public access to ECB documents.
V predmetnej veci stačí konštatovať, že úvahy žalobcu sú založené na nesprávnej domnienke v tom zmysle, že ustanovenia Amsterdamskej zmluvy, z ktorej pochádza článok 255 ES, neupravujú právo na prístup verejnosti k dokumentom ECB.
Furthermore, the caselaw referred to by the applicant concerning access to documents does not concern the ECB .
Navyše judikatúra v oblasti prístupu k dokumentom, na ktorú odkazuje žalobca, sa netýka ECB.
The mere assertion that the ECB acted with the aim of ‘suppressing a democratic right’ amounts to pure intellectual speculation, not to concrete and objective evidence of a misuse of powers.
Samotné tvrdenie, že ECB konala s cieľom „zrušenia demokratického práva“, predstavuje čistú intelektuálnu špekuláciu, a nie konkrétnu a objektívnu indíciu o zneužití právomoci.
It follows from the foregoing that the plea of illegality raised by the applicant in respect of Article 23.3 of the ECB Rules of Procedure must be rejected.
Z vyššie uvedených úvah vyplýva, že námietka nezákonnosti článku 23 ods. 3 rokovacieho poriadku ECB vznesená žalobcom musí byť zamietnutá.
(b) The infringement of the duty to give reasons
b) O porušení povinnosti odôvodnenia
The applicant submits that the decision of the ECB, in response to his application for reduction of the period of confidentiality so as to gain access to the Basle/Nyborg Agreement, wholly lacks a statement of reasons and infringes Article 253 EC, which the ECB expressly disputes.
Žalobca tvrdí, že rozhodnutie ECB v odpovedi na jeho žiadosť o skrátenie lehoty dôvernosti na získanie prístupu k dohode Bazilej/Nyborg nie je nijako odôvodnené a porušuje článok 253 ES, čo výslovne spochybňuje ECB.
In its written pleadings, the ECB contended initially that, given the general scope of the decision of the Governing Council, which was not addressed to the applicant, it was not necessary to include in the letter of 8 November 1999, informing the applicant of that decision, ‘any additional, individual and specific reasoning’.
ECB vo svojich písomnostiach pôvodne tvrdila, že vzhľadom na všeobecnú záväznosť rozhodnutia rady guvernérov, ktoré nebolo adresované žalobcovi, nebolo nevyhnutné uviesť v liste z 8. novembra 1999 informujúcom žalobcu o tomto rozhodnutí „dodatočné, individuálne a osobitné odôvodnenie“.
However, at the hearing, the ECB clearly admitted the individual nature of its decision and subsequently withdrew a plea of inadmissibility based on the general scope of that decision.
Treba napriek tomu pripomenúť, že na pojednávaní ECB jasne uznala individuálny charakter svojho rozhodnutia a neskôr upustila od námietky neprípustnosti založenej na všeobecnej záväznosti tohto rozhodnutia.
The ECB considers that, in any case, the letter of 8 November 1999 states a certain number of grounds which clearly show that the Governing Council, which enjoys a very wide discretion in its field of competence, weighed up the applicant’s interests as against the protection of the public interest, in particular, as against the risks for monetary stability.
ECB sa domnieva, že v každom prípade list z 8. novembra 1999 obsahuje údaj o určitom počte dôvodov, z ktorých jasne vyplýva, že rada guvernérov, ktorá disponuje širokou voľnou úvahou v oblasti svojej právomoci, zvážila záujmy žalobcu vo vzťahu k ochrane verejného záujmu, najmä pokiaľ ide o riziká pre menovú stabilitu.
Since the Governing Council’s essential objective has thus been revealed, it would be excessive to require more precise reasoning, which would have meant disclosing the content of the documents.
Keďže podstatná časť cieľa sledovaného radou bola takto zistená, je neúmerné vyžadovať presnejšie odôvodnenie, ktoré by vyžadovalo zverejnenie obsahu dokumentov.
It should be noted that, according to settled case-law, the statement of reasons required by Article 253 EC must be appropriate to the act at issue and must disclose in a clear and unequivocal fashion the reasoning followed by the institution which adopted the measure in question in such a way as to enable the persons concerned to ascertain the reasons for the measure and to enable the competent Community Court to exercise its power of review.
Treba pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry odôvodnenie vyžadované podľa článku 253 ES musí byť prispôsobené povahe predmetného právneho aktu a musí jasne a jednoznačne vyjadrovať úvahy inštitúcie, ktorá právny akt vydala, aby mohli dotknuté osoby porozumieť dôvodom prijatého opatrenia a aby mohol príslušný súd vykonávať svoje preskúmanie.
It is not necessary for the reasoning to go into all the relevant facts and points of law, since the question whether the statement of reasons meets the requirements of Article 253 EC must be assessed with regard not only to its wording but also to its context and to all the legal rules governing the matter in question (see Interporc v Commission, cited in paragraph 150 above, paragraph 55, and the caselaw cited).
V odôvodnení nemusia byť uvedené všetky relevantné skutkové a právne okolnosti, keďže otázka, či odôvodnenie aktu spĺňa požiadavky tohto článku, sa musí posudzovať nielen vzhľadom na jeho slovné znenie, ale i na jeho celkový kontext, ako aj vzhľadom na všetky právne predpisy v danej oblasti (pozri rozsudok Interporc/Komisia, už citovaný v bode 150 vyššie, bod 55 a tam citovanú judikatúru).