natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Member States may conclude bilateral or multilateral agreements or arrangements after this Framework Decision has come into force in so far as such agreements or arrangements allow the prescriptions of this Framework Decision to be extended or enlarged and help to simplify or facilitate further the procedures for surrender of persons who are the subject of European arrest warrants, in particular by fixing timelimits shorter than those fixed in Article 17, by extending the list of offences laid down in Article 2(2), by further limiting the grounds for refusal set out in Articles 3 and 4, or by lowering the threshold provided for in Article 2(1) or (2).
Členské štáty môžu uzatvoriť dvojstranné a mnohostranné dohody alebo postupy po prijatí [nadobudnutí účinnosti — neoficiálny preklad] tohto rámcového rozhodnutia, pokiaľ tieto dohody alebo postupy umožnia rozšírenie alebo predĺženie [prehĺbenie — neoficiálny preklad] cieľov tohto rámcového rozhodnutia a pomôžu zjednodušiť alebo uľahčiť postupy pre odovzdávanie osôb, na ktoré sa vzťahujú európske zatykače, najmä stanovením kratších lehôt, než sú lehoty stanovené v článku 17, rozšírením zoznamu trestných činov stanovených v článku 2 ods. 2, ďalším obmedzením dôvodov na odmietnutie uvedených v článkoch 3 a 4, alebo znížením hodnoty uvedenej v článku 2 ods. 1 alebo 2.
The agreements and arrangements referred to in the second subparagraph may in no case affect relations with Member States which are not parties to them.
Dohody alebo postupy uvedené v druhom pododseku nemôžu v žiadnom prípade ovplyvniť vzťahy s členskými štátmi, ktoré nie sú ich účastníkmi.
Member States shall, within three months from the entry into force of this Framework Decision, notify the Council and the Commission of the existing agreements and arrangements referred to in the first subparagraph which they wish to continue applying.
Členské štáty do troch mesiacov od nadobudnutia účinnosti tohto rámcového rozhodnutia oznámia Rade a Komisii existujúce dohody a postupy uvedené v prvom pododseku, v ktorých uplatňovaní chcú pokračovať.
Member States shall also notify the Council and the Commission of any new agreement or arrangement as referred to in the second subparagraph, within three months of signing it.
Členské štáty oznámia Rade a Komisii aj všetky nové dohody alebo postupy uvedené v druhom pododseku do troch mesiacov od ich podpísania.
Where the conventions or agreements referred to in paragraph 1 apply to the territories of Member States or to territories for whose external relations a Member State is responsible to which this Framework Decision does not apply, these instruments shall continue to govern the relations existing between those territories and the other Member States.’
Ak dohovory alebo postupy uvedené v odseku 1 sa uplatňujú na územiach členských štátov alebo na územiach, za ktorých vonkajšie vzťahy je zodpovedný členský štát, na ktorý sa toto rámcové rozhodnutie neuplatňuje, tieto dokumenty sa naďalej uplatnia v riadení vzťahov medzi týmito územiami a inými členskými štátmi.“
Article 32 of the Framework Decision, ‘Transitional provision’, provides:
Článok 32 rámcového rozhodnutia, nazvaný „Prechodné ustanovenie“, uvádza:
‘Extradition requests received before 1 January 2004 will continue to be governed by existing instruments relating to extradition.
„Žiadosti o vydanie osôb prijaté pred 1. januárom 2004 sa naďalej riadia existujúcimi dokumentmi, týkajúcimi sa vydávania osôb.
Requests received after that date will be governed by the rules adopted by Member States pursuant to this Framework Decision.
Žiadosti prijaté po tomto termíne sa budú riadiť predpismi, ktoré členské štáty schválili v súlade s týmto rámcovým rozhodnutím.
However, any Member State may, at the time of the adoption of this Framework Decision by the Council, make a statement indicating that as executing Member State it will continue to deal with requests relating to acts committed before a date which it specifies in accordance with the extradition system applicable before 1 January 2004.
Každý členský štát však môže v čase prijatia tohto rámcového rozhodnutia Radou urobiť vyhlásenie, v ktorom uvedie, že [ako — neoficiálny preklad] vykonávajúci členský štát sa bude ďalej zaoberať žiadosťami, týkajúcimi sa činov spáchaných pred dátumom, ktorý uvádza, v súlade so systémom vydávania osôb používaným [uplatniteľným — neoficiálny preklad] pred 1. januárom 2004.
The date in question may not be later than 7 August 2002.
Tento dátum nesmie byť neskorší ako 7. august 2002.
The said statement will be published in the Official Journal of the European Communities.
Uvedené vyhlásenie sa uverejní v Úradnom vestníku Európskych spoločenstiev.
It may be withdrawn at any time.’
Môže sa kedykoľvek odvolať.“
Pursuant to Article 32 of the Framework Decision, the French Republic made the following statement (OJ 2002 L 190, p. 19):
V súlade s článkom 32 rámcového rozhodnutia urobila Francúzska republika toto vyhlásenie (Ú. v. ES L 190, 2002, s. 19):
‘Pursuant to Article 32 of the framework decision … France states that as executing Member State it will continue to deal with requests relating to acts committed before 1 November 1993, the date of entry into force of the Treaty on European Union
„Francúzsko v súlade s článkom 32 rámcového rozhodnutia… vyhlasuje, že ako vykonávajúci štát sa bude ďalej zaoberať žiadosťami týkajúcimi sa činov spáchaných pred 1. novembrom 1993, t. j. dátumom nadobudnutia účinnosti Zmluvy o Európskej únii
2008 — CASE C-296/08 PPU signed in Maastricht on 7 February 1992, in accordance with the extradition system applicable before 1 January 2004.’
2008 — VEC C-296/08 PPU podpísanej v Maastrichte 7. februára 1992, v súlade so systémom vydávania osôb uplatniteľným pred 1. januárom 2004.“ [neoficiálny preklad]
Loi no 2004-204 portant adaptation de la justice aux évolutions de la criminalité (Law No 2004-204 adapting the legal system to developments in criminality) of 9 March
Zákon č. 2004-204 z 9. marca 2004, ktorým sa spravodlivosť prispôsobuje vývoju kriminality (JORF z 10. marca 2004, s.
2004 (JORF, 10 March 2004, p. 4567) implemented the Framework Decision by inserting into the Code de procedure pénale (Code of Criminal Procedure) Articles 695-11 to 695-51.
4567), vykonal rámcové rozhodnutie a na tieto účely doplnil články 695-11 až 695-51 do code de procédure pénale (trestný poriadok).
That law also included provisions implementing the 1995 and 1996 Conventions.
Okrem toho tento zákon upravil ustanovenia vykonávajúce dohovory z rokov 1995 a 1996.
Law No 2004-1345 of 9 December 2004 authorised ratification of the 1996 Convention (JORF, 10 December 2004, p. 20876).
Zákon č. 2004-1345 z 9. decembra 2004 povolil ratifikáciu dohovoru z roku 1996 (JORF z 10. decembra 2004, s. 20876).
Decree No 2005-770 of 8 July 2005 published the 1996 Convention (JORF, 10 July 2005, p. 11358).
Dekrétom č. 2005-770 z 8. júla 2005 bol tento dohovor uverejnený (JORF z 10. júla 2005, s. 11358).
It was stated to be applicable from 1 July 2005.
Spresnilo sa, že je uplatniteľný od 1. júla 2005.
The main proceedings and the reference for a preliminary ruling
Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
On 11 October 2000 the Spanish Government, on the basis of the European Convention on Extradition of 13 December 1957, requested the extradition of Mr Santesteban Goicoechea for offences allegedly committed on Spanish territory in February and March 1992, described as the storing of weapons, the illegal possession of explosives, the offence of unlawful use of a motor vehicle belonging to another, the offence of changing car registration plates, and the offence of belonging to a terrorist organisation.
Španielska vláda podala 11. októbra 2000 na základe Európskeho dohovoru o vydávaní z 13. decembra 1957 žiadosť o vydanie pána Santesteban Goicoechea za skutky údajne spáchané na španielskom území vo februári a marci 1992 a kvalifikované ako nedovolené prechovávanie zbraní, nedovolené prechovávanie výbušnín, trestný čin neoprávneného používania cudzieho motorového vozidla, trestný čin pozmeňovania identifikačných údajov motorového vozidla a trestný čin členstva v teroristickej skupine.
That request was the subject of an unfavourable opinion of the Chambre de l’instruction (Indictment Division) of the Cour d’appel de Versailles (Court of Appeal, Versailles), by judgment of 19 June 2001, on the ground that the offences for which extradition was sought were statute-barred under French law.
Chambre de l’instruction de la Cour d’appel de Versailles (vyšetrovací senát odvolacieho súdu vo Versailles) vydal rozsudkom z 19. júna 2001 negatívne stanovisko k tejto žiadosti, pretože skutky, ktorých sa týkala žiadosť o vydanie, boli podľa francúzskeho práva premlčané.
On 31 March 2004 a European arrest warrant referring to the same acts as the extradition request of 11 October 2000 was issued by the Spanish judicial authorities against Mr Santesteban Goicoechea.
Španielske súdne orgány vydali voči pánovi Santesteban Goicoechea 31. marca 2004 európsky zatykač týkajúci sa tých istých skutkov, aké obsahovala žiadosť o vydanie z 11. októbra 2000.
In its written observations, the French Government stated that it had not enforced the warrant.
Vo svojich písomných pripomienkach francúzska vláda uviedla, že tomuto zatykaču nevyhovela.
In view of the date of the acts and the statement made pursuant to Article 32 of the Framework Decision, the warrant could be regarded only as a mere request for a provisional arrest, to be dealt with under the system of extradition applicable before 1 January 2004, that is, the European Convention on Extradition of 13 December 1957.
Vzhľadom na dátum, keď došlo ku skutkom, a na vyhlásenie urobené v súlade s článkom 32 rámcového rozhodnutia totiž uvedený zatykač možno považovať iba za jednoduchú žiadosť o predbežnú väzbu, o ktorej sa rozhodne podľa úpravy vydávania osôb uplatniteľnej pred 1. januárom 2004, t. j. podľa Európskeho dohovoru o vydávaní z 13. decembra 1957.
However, the offences were statute-barred under French law.
Podľa francúzskeho práva sú však skutky premlčané.
In any event, Mr Santesteban Goicoechea was serving a sentence of imprisonment in France, so that no surrender to the requesting Member State could have been carried out until after that sentence had been served.
V každom prípade pán Santesteban Goicoechea vykonával vo Francúzsku trest odňatia slobody, takže prípadné vydanie žiadajúcemu členskému štátu možno uskutočniť až po vykonaní tohto trestu.
Mr Santesteban Goicoechea was to be released on 6 June 2008.
Pán Santesteban Goicoechea mal byť prepustený 6. júna 2008.
As stated at the hearing by the Spanish Government, since the impossibility of making use of a European arrest warrant in view of the date of the acts and the statement made pursuant to Article 32 of the Framework Decision had been pointed out by the French judicial authorities, a request for provisional arrest was made on 27 May 2008 by the Juzgado Central de Instrucción (Central Court of Investigation) of the Audiencia Nacional (National High Court, Spain) in respect of the same acts, with a view to a request for extradition based on the 1996 Convention.
Ako spresnila španielska vláda na pojednávaní, keďže francúzske súdne orgány upozornili na nemožnosť uplatnenia európskeho zatykača vzhľadom na dátum, keď došlo ku skutkom, a na vyhlásenie urobené v súlade s článkom 32 rámcového rozhodnutia, podal Juzgado Central de Instrucción de la Audiencia Nacional (ústredný vyšetrovací súd) (Španielsko) 27. mája 2008 žiadosť o predbežnú väzbu za rovnaké skutky na účely žiadosti o vydanie založenej na dohovore z roku 1996.
On 28 May 2008 Mr Santesteban Goicoechea was detained for the purpose of extradition by the Procureur de la Répu blique (Public Prosecutor).
Procureur de la République (prokurátor republiky) zobral pána Santesteban Goicoechea 28. mája 2008 do vydávacej väzby.
On 2 June 2008 the Spanish authorities requested the extradition of Mr Santesteban Goicoechea under the 1996 Convention.
Dňa 2. júna 2008 požiadali španielske orgány o vydanie pána Santesteban Goicoechea na základe dohovoru z roku 1996.
Mr Santesteban Goicoechea refuses to be surrendered to the Spanish authorities, taking the view in particular that the Kingdom of Spain cannot make use of the provisions of the 1996 Convention.
Pán Santesteban Goicoechea odmieta, aby bol vydaný španielskym orgánom, keďže sa najmä domnieva, že Španielske kráľovstvo nemôže uplatňovať ustanovenia dohovoru z roku 1996.
The referring court notes that the Framework Decision provides in Article 31 that from 1 January 2004 it is to replace the corresponding provisions of the conventions — which it then mentions — applicable in the field of extradition in relations between the Member States.
Vnútroštátny súd poznamenáva, že rámcové rozhodnutie vo svojom článku 31 stanovuje, že toto rámcové rozhodnutie nahrádza s účinnosťou od 1. januára 2004 príslušné ustanovenia dohovorov uvedených v tomto ustanovení uplatniteľných v oblasti vydávania osôb medzi členskými štátmi.
The 1996 Convention is mentioned in Article 31(1)(d) of the Framework Decision.
Dohovor z roku 1996 je uvedený v článku 31 ods. 1 písm. d) rámcového rozhodnutia.
That court states that Article 31(2) of the Framework Decision provides for the possibility of some Member States continuing to apply certain bilateral or multilateral agreements in force at the time of adoption of the Framework Decision.
Článok 31 ods. 2 rámcového rozhodnutia stanovuje možnosť pre niektoré členské štáty pokračovať v uplatňovaní niektorých dvojstranných alebo mnohostranných dohôd platných v čase prijatia rámcového rozhodnutia.
They must, however, notify those agreements within three months from the entry into force of the Framework Decision.
Musia však tieto dohody oznámiť do troch mesiacov od nadobudnutia účinnosti rámcového rozhodnutia.
The Kingdom of Spain has not made any notification to that effect.
Španielske kráľovstvo však neuskutočnilo žiadne oznámenie v tomto zmysle.
The referring court is also uncertain as to the interpretation of Article 32 of the Framework Decision, since the application is sought in the main proceedings of a convention that has been applicable in France since 1 July 2005.
Vnútroštátny súd sa tiež pýta na výklad článku 32 rámcového rozhodnutia, keďže sa vo veci samej požaduje uplatnenie dohovoru uplatniteľného vo Francúzsku od 1. júla 2005.
In those circumstances, the Chambre de l’instruction of the Cour d’appel de Montpellier decided to stay the proceedings and refer the following questions to the Court for a preliminary ruling:
Za týchto podmienok Chambre de l’instruction de la Cour d’appel de Montpellier rozhodol o prerušení konania a položil Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
If the answer to the above question is in the negative, an answer to the following question is requested:
V prípade zápornej odpovede na predchádzajúcu otázku sa žiada o odpoveď na túto otázku:
By letter of 3 July 2008, lodged at the Court Registry on the same day, the Chambre de l’instruction of the Cour d’appel de Montpellier asked for the reference for a preliminary ruling to be dealt with under an urgent procedure pursuant to Article 104b of the Rules of Procedure.
Listom z 3. júla 2008 podaným do kancelárie Súdneho dvora v ten istý deň požiadal Chambre de l’instruction de la Cour d’appel de Montpellier, aby sa o návrhu na začatie prejudiciálneho konania rozhodlo v rámci naliehavého konania upraveného v článku 104b rokovacieho poriadku.
The referring court stated as grounds for that request that Mr Santesteban Goicoechea was being detained, after serving a sentence of imprisonment, on the sole basis of detention for the purpose of extradition ordered in the extradition proceedings in which the reference was made.
Vnútroštátny súd odôvodnil svoju žiadosť uvedením, že pán Santesteban Goicoechea je po vykonaní trestu odňatia slobody zadržiavaný len na základe vydávacej väzby uloženej v rámci konania o vydaní, ktorého sa týka položená prejudiciálna otázka.
The Third Chamber of the Court, after hearing the Advocate General, decided on 7 July 2008 to grant the referring court’s request for the reference for a preliminary ruling to be dealt with under an urgent procedure.
Tretia komora Súdneho dvora 7. júla 2008 po vypočutí generálnej advokátky rozhodla, že vyhovie žiadosti vnútroštátneho súdu týkajúcej sa prejednania prejudiciálneho návrhu v rámci naliehavého konania.
According to the order for reference, the reference for a preliminary ruling is based on Article 234 EC, although the interpretation sought concerns the Framework Decision, an act adopted under Title VI of the EU Treaty.
Z rozhodnutia vnútroštátneho súdu vyplýva, že návrh na začatie prejudiciálneho konania vychádza z článku 234 ES, kým požadovaný výklad sa týka rámcového rozhodnutia, teda aktu prijatého podľa hlavy VI Zmluvy EÚ.
It should be noted, however, that, in accordance with Article 46(b) EU, the provisions of the EC and EAEC Treaties concerning the powers of the Court of Justice and the exercise of those powers, including the provisions of Article 234 EC, apply to the provisions of Title VI of the EU Treaty under the conditions laid down by Article 35 EU.
Na úvod je potrebné uviesť, že podľa článku 46 písm. b) EÚ sa ustanovenia Zmlúv ES a ESAE týkajúce sa právomocí Súdneho dvora a výkonu týchto právomocí, ku ktorým patrí článok 234 ES, vzťahujú na ustanovenia hlavy VI Zmluvy EÚ podľa podmienok uvedených v článku 35 EÚ.
The French Republic stated, by a declaration of 14 March 2000 taking effect from 11 July 2000, that it accepted the jurisdiction of the Court to rule on the validity
Francúzska republika uviedla vo vyhlásení zo 14. marca 2000, ktoré nadobudlo účinnosť 11. júla 2000, že uznáva právomoc Súdneho dvora rozhodovať o platnosti alebo
SANTESTEBAN GOICOECHEA and interpretation of the acts referred to in Article 35 EU in accordance with the arrangements laid down in Article 35(3)(b) EU (OJ 2005 L 327, p. 19).
SANTESTEBAN GOICOECHEA výklade aktov uvedených v článku 35 EÚ podľa podmienok ustanovených v odseku 3 písm. b) tohto článku (Ú. v. EÚ L 327, 2005, s. 19).
In those circumstances, the fact that the order for reference does not mention Article 35 EU but refers to Article 234 EC cannot of itself make the reference for a preliminary ruling inadmissible.
Za týchto podmienok skutočnosť, že rozhodnutie vnútroštátneho súdu neuvádza článok 35 EÚ, ale odkazuje na článok 234 ES, nemôže sama osebe spôsobiť neprípustnosť návrhu na začatie prejudiciálneho konania.
This conclusion is reinforced by the fact that the EU Treaty neither expressly nor by implication lays down the form in which the national court must present its reference for a preliminary ruling (see Dell’Orto, paragraph 36).
Uvedené platí o to viac, že v Zmluve EÚ sa ani výslovne, ani implicitne nestanovuje forma, v akej musí vnútroštátny súd predložiť návrh na začatie prejudiciálneho konania (pozri rozsudok Dell’Orto, už citovaný, bod 36).
Moreover, as the French Government states in its observations, while it follows from the caselaw of the French Conseil d’État (Council of State) that when indictment divisions give opinions on requests for extradition they exercise administrative powers, that does not lead to the conclusion that those bodies are not courts or tribunals within the meaning of Article 234 EC.
Okrem toho, ako to uvádza francúzska vláda vo svojich pripomienkach, aj keď z judikatúry francúzskeho Conseil d’État (Štátna rada) vyplýva, že chambres de l’instruction des cours d’appel vykonávajú, keď rozhodujú o žiadostiach o vydanie, správnu právomoc, nemožno z toho vyvodiť záver, že tieto orgány nemajú povahu súdneho orgánu v zmysle článku 234 ES.
According to settled caselaw, in order to determine whether a body making a reference is such a court or tribunal, which is a question governed by Community law alone, the Court takes account of a number of factors, such as whether the body is established by law, whether it is permanent, whether its jurisdiction is compulsory, whether its procedure is inter partes, whether it applies rules of law and whether it is independent (see inter alia Case C-53/03 Syfait and Others [2005] ECR I-4609, paragraph 29 and the caselaw cited).
Podľa ustálenej judikatúry totiž pri hodnotení, či vnútroštátny orgán má povahu súdneho orgánu, čo je otázka, ktorá výlučne spadá do práva Spoločenstva, Súdny dvor berie do úvahy všetky skutočnosti ako celok, akými sú jeho zriadenie zákonom, jeho trvalý charakter, zákonom daná právomoc, kontradiktórna povaha konania, uplatňovanie právnych predpisov týmto orgánom, ako aj jeho nezávislosť (pozri najmä rozsudok z 31. mája 2005, Syfait a i., C-53/03, Zb. s. I-4609, bod 29 a citovanú judikatúru).
Moreover, a national court may refer a question to the Court only if there is a case pending before it and if it is called on to give judgment in proceedings intended to lead to a decision of a judicial nature (see inter alia Syfait and Others, paragraph 29, and Case C-96/04 Standesamt Stadt Niebüll [2006] ECR I-3561, paragraph 13).
Navyše, vnútroštátne súdy môžu podať návrh na Súdny dvor iba vtedy, ak ide o konanie, ktoré prejednávajú, a ak majú rozhodnúť v rámci konania, ktoré sa má ukončiť rozhodnutím, ktoré má súdny charakter (pozri najmä rozsudky Syfait a i., už citovaný, bod 29, ako aj z 27. apríla 2006, Standesamt Stadt Niebüll, C-96/04, Zb. s. I-3561, bod 13).
It is not disputed that the indictment divisions of courts of appeal satisfy the above conditions of establishment by law, permanence and independence.
Nie sú pochybnosti o tom, že chambres de l’instruction des cours d’appel spĺňajú uvedené podmienky týkajúce sa zriadenia zákonom, trvalého charakteru a nezávislosti.
Their involvement is compulsory in extradition matters and they give decisions in proceedings
Zákon im vymedzuje obligatórnu právomoc v oblasti vydávania a rozhodujú
2008 — CASE C-296/08 PPU of a judicial nature in the course of which the person concerned is heard, as is the public prosecutor’s office, at a hearing inter partes.
2008 — VEC C-296/08 PPU v rámci kontradiktórneho konania, ktoré má súdnu povahu a v priebehu ktorého je dotknutá osoba vypočutá, rovnako ako ministère public (štátny zástupca).
They review the conditions of lawfulness of extradition and give a reasoned opinion.
Skúmajú zákonnosť vydania a vydávajú odôvodnené stanovisko.
If the opinion is unfavourable, once it has become final it puts an end to the extradition procedure and automatically entails the release of a requested person who has been detained pending extradition.
Negatívnym stanoviskom, ktoré sa stane konečným, sa konanie o vydaní končí a ex offo z neho vyplýva prepustenie vyžiadanej osoby umiestnenej vo vydávacej väzbe.
In addition, as the French Government explains in its observations, the Cour de cassation (Court of Cassation) has since 1984 accepted that an opinion of an indictment division can be the subject of an appeal in cassation based on errors of form and procedure.
Okrem toho, ako to uviedla francúzska vláda vo svojich pripomienkach, Cour de cassation (Kasačný súd) od roku 1984 pripúšťa dovolanie proti stanovisku chambre de l’instruction založené na formálnych a procesných nedostatkoch.
That possibility of an appeal on a point of law is now laid down in Article 696-15 of the Code de procedure pénale.
Túto možnosť dovolania v súčasnosti upravuje článok 696-15 trestného poriadku.
Finally, where an appeal in the interests of the law is brought before the Cour de cassation against an opinion of an indictment division, the court rules on the substantive conditions of extradition.
Na záver, keď Cour de cassation koná o dovolaní podanom v záujme zákona proti stanovisku chambre de l’instruction, vyjadrí sa k samotným podmienkam vydania.
It follows from all those elements that the Court has jurisdiction to answer the questions referred.
Z vyššie uvedených okolností vyplýva, že Súdny dvor má právomoc odpovedať na položené otázky.