natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Under Article 15 of Regulation No 17, 18 where the Commission finds an infringement of Article 81 EC or Article 82 EC, it may, by decision, not only require the undertakings to bring the infringement to an end, but also impose fines on them.
Ak Komisia rozhodne o existencii porušovania ustanovení článku 81 ES alebo 82 ES, môže podľa článku 15 nariadenia č. 1718rozhodnutím nielen zaviazať podniky, aby ukončili toto porušovanie, ale aj uložiť pokuty.
The amount of the fine, which may be up to 10% of the worldwide turnover in the business year preceding the adoption of the decision making a finding of infringement of each of the undertakings participating in the infringement, is determined in the light of the gravity and the duration of the infringement.
Výška pokuty, ktorá môže dosiahnuť 10 % celosvetového obratu v obchodnom roku predchádzajúcom rok prijatia rozhodnutia o porušení každého podniku, ktorý sa zúčastnil tohto porušenia, sa určuje pri posúdení závažnosti a trvania tohto porušovania.
Article 23 of Council Regulation (EC) No 1/2003 of 16 December 2002 on the implementation of the rules on competition laid down in Articles 81 and 82 of the EC Treaty (OJ 2003 L 1, p.
Článok 23 nariadenia Rady (ES) č. 1/2003 zo 16. decembra 2002 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článkoch 81 a 82 Zmluvy (Ú. v. ES L 1, s.
1) is identical to Article 15 of Regulation No 17.
1), ktoré nahrádza nariadenie č. 17, je identický s článkom 15 tohto nariadenia.
In particular, the judgment of 9 July 2003 in Case T-224/00 Archer Daniels Midland and Archer Daniels Midland Ingredients v Commission (under appeal, Case C-397/03 P); the judgments delivered in the ‘Lysine’ cases were commented on in the Annual Report 2003.
Predovšetkým rozsudok z 9. júla 2003, Archer Daniels Midland a Archer Daniels Midland Ingredients/Komisia, T-224/00 (vo veci bolo podané odvolanie, C-397/03 P), rozsudky vydané vo veciach „Lysine“ boli komentované vo Výročnej správe 2003.
Judgment of 19 March 2003 in Case T-213/00 CMA CGM and Others v Commission [2003] ECR II-913, concerning the FETTSCA agreement; this judgment was commented on in the Annual Report 2003.
Rozsudok z 19. marca 2003, CMA CGM a i./Komisia, T-213/00, Zb. s. II-913, týkajúci sa dohody FETTSCA, tento rozsudok bol komentovaný vo Výročnej správe 2003.
Point 1 A of the Guidelines states that ‘[i]n assessing the gravity of the infringement, account must be taken of its nature, its actual impact on the market, where this can be measured, and the size of the relevant geographic market’.
Bod 1A usmernenia uvádza, že „posúdenie závažnosti porušenia musí zohľadniť samotnú povahu porušenia, jeho konkrétny dopad na trh, ak je merateľný a veľkosť relevantného priestorového trhu“.
It also follows from point 1 that it is possible to ‘apply weightings to the amounts determined within each of the three categories [of gravity] in order to take account of the specific weight and, therefore, the real impact of the offending conduct of each undertaking on competition’.
Z tohto bodu rovnako vyplýva, že je možné „v určitých prípadoch vyrovnať určené sumy v rámci každej z troch kategórií [závažnosti] s cieľom zohľadnenia osobitnej dôležitosti, a tak skutočného dopadu rušivého konania každého podniku na konkurenciu“.
Although that categorisation ignored the differences in size between undertakings in the same category, it could not in principle be condemned.
Napokon, Komisia určila východziu výšku koeficientovzávažnosti vo vzťahu k dvom podnikom, ktoré boli považované za najdôležitejšie.
In the present case, the Court held that the method of differentiation used in the decision, which was based on turnover and market shares, had not been correctly applied by the Commission vis-à-vis Tokai Carbon and the Carbide/Graphite Group, which came in one of the three categories in question.
Súd prvého stupňa v tejto súvislosti potvrdil, že v zásade je možné, aby Komisia na účely určenia pokuty uplatnila koeficientzávažnosti na východziu sumu na dostatočne odradzujúcu úroveň [rozsudok Súdu prvého stupňa z 20. marca 2002, ABB Asea Brown Boveri/Komisia, T-31/99, Zb. s.
The Court confirmed that it is in principle possible for the Commission to apply a multiplier for gravity to the starting amounts in order to set the fine at a sufficiently deterrent level (Case T-31/99 ABB Asea Brown Boveri v Commission [2002] ECR II-1881, paragraphs 165 to 167; under appeal, Case C-213/02 P).
II-1881, body 165 až 167, napadnutý odvolaním (vec C-213/02 P)].
However, the multiplier applied in the present case to SDK (2.5) was held not to comply with the principles of proportionality and equal treatment and the Court, in the exercise of its unlimited jurisdiction, reduced the multiplier applicable to that undertaking to 1.5.
Keďže však Súd prvého stupňa považoval koeficientpoužitý v danom prípade vo vzťahu k podniku DSK (2,5) za nerešpektujúci zásady proporcionality a rovnosti zaobchádzania, znížil v rámci svojho výkonu neobmedzenej právomoci koeficientuplatniteľný na tento podnik na 1,5.
Although, by applying a multiplier, the Commission therefore remains free to increase the level of fines, it also has the option of reducing the starting amount which would result from a strict application of the Guidelines.
Ak má teda Komisia právo zvýšiť úroveň pokút prostredníctvom koeficientu,disponujenaopak aj možnosťou znížiť východziu sumu, ktorá by vyplývala z prísneho uplatnenia usmernení.
The Court confirmed that, in the seamless steel tubes and pipes decision, the Commission was entitled, in spite of what was recognised as the ‘very serious’ nature of the infringement, to take a starting amount (EUR 10 million) corresponding to 50% of the minimum amount mentioned in the Guidelines for infringements in that category (EUR 20 million), in order to take account of the fact that the actual impact of the infringement on the market had been limited.
Súd prvého stupňa potvrdil, že Komisia mohla napriek povahe porušenia posúdenej za „veľmi závažnú“ použiť v rozhodnutí, ktoré bolo predmetom konania o oceľových bezšvikových trubkách a rúrach, východziu sumu (10 miliónov eur) zodpovedajúcu 50 % minimálnej sumy uvedenej v usmernení pre tieto kategórie porušení (20 miliónov eur), aby mohla zohľadniť tú skutočnosť, že konkrétny dopad porušenia bol obmedzený.
On the other hand, the Court considered that the Commission had failed to take into consideration the second infringement by the European producers (the contracts relating to the United Kingdom market) when setting the amount of the fine.
Súd prvého stupňa naopak usúdil, že na účely stanovenia sumy pokuty Komisia opomenula vziať do úvahy druhé porušenie, ktorého sa dopustili európski výrobcovia (zmluvy týkajúce sa britského trhu).
By that omission, the Commission therefore infringed the principle of equal treatment, since different situations were treated in the same way.
Týmto opomenutím tak Komisia porušila zásadu rovnosti zaobchádzania, pretože rôzne situácie sa riešili rovnakým spôsobom.
In order to remedy that unequal treatment of the European producers and the Japanese producers, the Court reduced the fine imposed on each of the Japanese producers by 10%.
Na napravenie tejto nerovnosti v zaobchádzaní medzi európskymi a japonskými výrobcami znížil Súd prvého stupňa pokutu uloženú každému japonskému výrobcovi o 10 %.
As the Commission had not requested it to do so, the Court did not increase the fines imposed on the European producers.
Na rozdiel od návrhov Komisie postupovať v takom zmysle, Súd prvého stupňa nezvýšil pokuty uložené európskym výrobcom.
Court of First Instance
Priťažujúce okolnosti
Aggravating circumstances
Súd prvého stupňa
In Tokai Carbon and Others v Commission the Court of First Instance confirmed that the Commission could increase the basic amounts for: (i) continuing the infringement after the Commission had begun its investigations (ABB Asea Brown Boveri v Commission, paragraphs 211 to 213); (ii) acting as ringleader (Archer Daniels Midland and Archer Daniels Midlands Ingredients v Commission, paragraph 239); and (iii) attempting to impede the procedure by warning other undertakings that dawn raids were imminent (Case T-334/94 Sarrió v Commission [1998] ECR II-1439, paragraph 320).
Midland a Archer Daniels Midlands Ingredients/Komisia, bod 239) a po tretie, pokus o bránenie bezprostrednej kontroly na mieste v rámci konania začatého na základe oznámenia iných podnikov (rozsudok Súdu prvého stupňa zo 14. mája 1998, Sarrió/Komisia, T-334/94, Zb. s. II-1439, bod 320).
None of the attenuating circumstances which the Commission was alleged to have failed to take into account was recognised by the Court of First Instance.
Súd prvého stupňa neuznal žiadnu poľahčujúcu okolnosť, ktorú by Komisia údajne opomenula zohľadniť.
Generally, cooperation which allows the Commission to establish the existence of an infringement with less difficulty and, where appropriate, to put an end to it may be rewarded by a reduction in the fine.
Vo všeobecnosti, spoluprácu, ktorá umožní Komisii rozhodnúť s menšími ťažkosťami spor o existencii porušenia a prípadne ho i ukončiť, možno kompenzovať znížením pokuty.
The 1996 Leniency Notice defines the conditions in which the benefit of its provisions may be granted.
Oznámenie o spolupráci z roku 1996 upresňuje podmienky, za ktorých možno priznať výhody jej ustanoveniam.
The findings of the Court of First Instance on the application of that notice by the Commission show that the fact of voluntarily sending the Commission, in answer to a request for information under Regulation No 17, documents and information constituting an admission of having participated in an infringement of the Community competition rules must be regarded as voluntary collaboration on the part of the undertaking of such a kind as to warrant a reduction in the fine.
Spomedzi posúdení Súdu prvého stupňa o aplikácii tohto oznámenia Komisiou treba uviesť, že dobrovoľné odovzdanie dokumentov a informácií tvoriacich priznanie účasti na porušovaní pravidiel Spoločenstva o hospodárskej súťaži Komisii v odpovedi na žiadosť o poskytnutie informácií podľa nariadenia č. 17, sa musí posudzovať ako dobrovoľná spolupráca podniku, ktorá je takej povahy, že odôvodňuje zníženie pokuty.
In concluding that that was not the case, the Commission, according to the Court of First Instance, failed to appreciate the importance of the cooperation provided by certain applicants (Tokai Carbon and Others v Commission, cited above).
Pri posúdení, že tomu tak nebolo, nedocenila Komisia podľa Súdu prvého stupňa dôležitosť spolupráce poskytnutej určitými žalobcami (vyššie uvedený rozsudok Tokai Carbon a i./Komisia).
It should also be noted that the Court criticised the Commission for having failed to appreciate the importance of the cooperation of UCAR, which had provided information
Treba takisto uviesť, že Súd prvého stupňa opravil Komisiu za nedocenenie dôležitosti spolupráce spoločnosti UCAR, ktorá jej nie v písomnej forme, ale ústne dodala také informácie ako názvy ostatných členských podnikov dohody obmedzujúcej hospodársku súťaž, mená viacerých zástupcov týchto členov alebo názvy kódov používaných na utajenie kontaktov.
Proceedings such as the names of other undertakings which were members of the cartel, the names of a number of representatives of those members or code names used to conceal contacts, not in documentary form but orally.
Súd prvého stupňa ho. Užitočnosť takejto informácie je obzvlášť dôležitá, ak je dodaná na začiatku šetrenia Komisie o prípadnom konaní v rozpore s pravidlami hospodárskej súťaže.
In Mannesmannröhren-Werke v Commission, cited above, the Court of First Instance stated that, in order to receive a reduction in the fine on the ground of not contesting the facts, in accordance with point D.2 of the Leniency Notice, an undertaking must expressly inform the Commission that it has no intention of substantially contesting the facts, after perusing the statement of objections.
Vo vyššie uvedenom rozsudku z 8. júla 2004, Mannesmannröhren-Werke/Komisia zdôrazňuje Súd prvého stupňa, že na to, aby mal podnik prospech zo zníženia výšky pokuty z dôvodu nepopretia skutočností v súlade s bodom D 2 oznámenia o spolupráci, musí výslovne informovať Komisiu o tom, že po oboznámení sa s oznámením výhrad nemieni napadnúť vecnosť skutočností.
In the absence of such an express declaration, mere passivity on the part of an undertaking cannot be considered to facilitate the Commission’s task, since the Commission is required to establish the existence of all the facts in the final decision without being able to rely on a declaration by the undertaking in doing so.
Ak takéto výslovné vyhlásenie chýba, nemožno obyčajnú pasivitu podniku považovať za činnosť uľahčujúcu úlohu Komisie, pretože je na nej, aby zistila existenciu všetkých skutočností vo svojom konečnom rozhodnutí bez toho, aby sa na tento účel mohla odvolať na vyhlásenie podniku.
The principle ne bis in idem
O zásade non bis in idem
As it has already had occasion to state (Archer Daniels Midland and Archer Daniels Midland Ingredients v Commission, cited above, paragraph 85), the Court of First Instance recalled in Tokai Carbon and Others v Commission that the principle ne bis in idem, which is also enshrined in Article 4 of Protocol No 7 to the Convention on the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms, is a general principle of Community law upheld by the Community judicature.
Tak, ako už mal príležitosť potvrdiť zásadu non bis in idem (vyššie uvedený rozsudok Archer Daniels Midland a Archer Daniels Midlands Ingredients/Komisia, bod 85), Súd prvého stupňa pripomenul vo svojom rozsudku Tokai Carbon a i./Komisia, že táto zásada, zakotvená aj v článku 4 protokolu 7 Dohovoru o dodržiavaní ľudských práv a základných slobôd, predstavuje všeobecnú zásadu práva Spoločenstva, ktorého dodržiavanie zabezpečuje sudca.
In the field of Community competition law, the principle precludes an undertaking from being sanctioned by the Commission or made the defendant to proceedings brought by the Commission a second time in respect of anticompetitive conduct for which it has already been penalised or of which it has been exonerated by a previous decision of the Commission that is no longer amenable to challenge.
V oblasti práva Spoločenstva o hospodárskej súťaži bráni táto zásada tomu, aby bol podnik postihnutý alebo stíhaný nanovo Komisiou za hlavné konanie v rozpore s pravidlami hospodárskej súťaže, za ktoré už bol postihnutý, alebo za ktoré v zmysle predchádzajúceho právoplatného rozhodnutia Komisie nezodpovedá.
The question none the less arose as to whether the Commission infringes that principle when it imposes sanctions on undertakings in respect of unlawful conduct which has already been punished by the authorities of nonmember States.
Kladie sa však otázka, či Komisia poruší túto zásadu, ak postihuje podniky za konania porušujúce pravidlá hospodárskej súťaže, ktoré boli potlačené úradmi tretích štátov.
On that point, the Court of First Instance considered that the principle ne bis in idem does not preclude the possibility of concurrent sanctions, one a Community sanction, the other a national one, resulting from two sets of parallel proceedings which pursue distinct ends.
V tejto otázke Súd prvého stupňa usudzuje, že zásada non bis in idem nebráni možnosti kumulácie sankcií, jednak komunitárnej, jednak vnútroštátnej, v dôsledku existencie dvoch súbežných konaní sledujúcich odlišný cieľ.
A fortiori, that principle cannot apply where procedures are conducted and penalties imposed by the Commission on the one hand and the authorities of nonmember States on the other, provided that those procedures do not pursue the same ends.
O to viac sa táto zásada nemôže uplatňovať v prípade konaní vedených a v prípade sankcií uložených jednak Komisiou a jednak úradmi tretích štátov, ak tieto konania nesledujú rovnaké ciele.
Furthermore, the Court of First Instance held that the Commission was not required, under a general requirement of natural justice, to take account of penalties imposed by the authorities or the courts of a nonmember State which have already been borne by the same undertaking in respect of the same conduct.
Okrem toho usudzuje Súd prvého stupňa, že Komisia nebola na základe všeobecnej požiadavky spravodlivosti povinná zohľadniť sankcie uložené úradmi alebo súdnymi orgánmi tretieho štátu, ktorým mohol byť podrobený ten istý podnik už za ten istý skutok.
The conditions on which it may be concluded that there is an obligation to take account of the penalties imposed by an authority of a Member State which have already been borne by the same undertaking in respect of the same conduct are not satisfied where the penalties were imposed by the authorities of nonmember States.
Podmienky umožňujúce vyvodiť záver o existencii povinnosti zohľadniť sankcie uložené úradom členského štátu, ktorým bol podrobený ten istý podnik za ten istý skutok, totiž nie sú splnené, pretože sankcie boli uložené úradmi tretích štátov.
In those circumstances, given that the applicants pointed to no express provision of a convention requiring the Commission, when determining the amount of a fine, to take account of penalties already imposed on the same undertaking in respect of the same conduct by the authorities or courts of a nonmember State, such as the United States or Canada, they could not validly complain that, in the present case, the Commission had failed to satisfy any such alleged obligation.
Za týchto okolností, keď neexistuje poukázanie na výslovné zmluvné ustanovenie stanovujúce povinnosť Komisie zohľadniť sankcie uložené tomu istému podniku za ten istý skutok úradmi alebo súdnymi orgánmi tretieho štátu, akým sú Spojené štáty alebo Kanada, nemôže žalobca úspešne namietať, že Komisia v danom prípade neprihliadla na túto údajnú povinnosť.
The principles thus recalled by the Court of First Instance confirm those already identified in the ‘Lysine’ cases (see, in particular, Archer Daniels Midland and Archer Daniels Midland Ingredients v Commission, paragraphs 85 to 104).
Zásady, ktoré takto pripomenul Súd prvého stupňa, potvrdzujú zásady už použité vo veciach „Lysine“ (pozri predovšetkým vyššie uvedený rozsudok Archer Daniels Midland a Archer Daniels Midlands Ingredients/Komisia, body 85 až 104).
The exercise of unlimited jurisdiction
O výkone neobmedzenej právomoci
Pursuant to Article 17 of Regulation No 17, the Court of First Instance has unlimited jurisdiction within the meaning of Article 229 EC in an action against a decision imposing a fine and may thus cancel, reduce or increase the fine imposed.
Podľa znenia článku 17 nariadenia č. 17 rozhoduje Súd prvého stupňa, na ktorý bola podaná žaloba proti rozhodnutiu o uložení pokuty, v rámci výkonu neobmedzenej právomoci v zmysle článku 229 ES a môže tak zrušiť, znížiť alebo zvýšiť uloženú pokutu.
The Court has on a number of occasions exercised its unlimited jurisdiction to reduce fines after finding that certain elements of the infringement were not established to the requisite legal standard (JCB Service v Commission, paragraph 193) or that the Commission had failed to comply with the Guidelines or the Leniency Notice (Tokai Carbon and Others v Commission).
Súd prvého stupňa vykonal svoju neobmedzenú právomoc na zníženie výšky pokuty, keď konštatoval, že niektoré prvky vytýkaného porušenia neboli právne dostatočne zistené (rozsudok JCB Service/Komisia, bod 193), alebo že Komisia neprihliadla na usmernenia alebo na oznámenie o spolupráci (vyššie uvedený rozsudok Tokai Carbon a i./Komisia).
Particular attention should be drawn to the Court’s exercise of its unlimited jurisdiction to increase the amount of fines.
Obzvlášť treba uviesť výkon neobmedzenej právomoci na zvýšenie výšky pokút.
In Tokai Carbon and Others v Commission the Court thus exercised for the first time its unlimited jurisdiction to increase the amount of the fine, at an intermediate stage of the calculation.
Vo vyššie uvedenom rozsudku Tokai Carbon a i./Komisia Súd prvého stupňa tak po prvýkrát vykonal v predbežnom štádiu výpočtu svoju neobmedzenú právomoc na zvýšenie sumy pokuty.
As the undertaking Nippon had contested before the Court facts which it had previously admitted during the administrative procedure – although without expressly, clearly and specifically acknowledging them – the reduction in the fine initially granted by the Commission was reduced.
Keďže podnik Nippon napadol pred Súdom prvého stupňa skutočnosti, ktoré predtým pripustil v rámci správneho konania – hoci nešlo o výslovné, jasné a presné uznanie – zmenšil sa rozsah zníženia pokuty, ktoré pôvodne priznala Komisia.
The Court further observed that, in the context of its unlimited jurisdiction, its assessment of the appropriateness of the fine could take into account information not mentioned in the Commission decision.
Okrem toho, Súd prvého stupňa pripomenul, že v rámci svojho výkonu neobmedzenej právomoci môže pri posúdení vhodnej povahy pokuty zohľadniť časti informácie neuvedené v rozhodnutí Komisie.
Regulation No 4064/89
Nariadenie č. 4064/89
The only decision delivered in the field of concentrations in 2004 was a judgment annulling a Commission decision prohibiting the concentration between the United
Jediným rozhodnutím vydaným v oblasti koncentrácií počas roka 2004 je rozsudok o zrušení rozhodnutia Komisie, ktorým sa zakazuje koncentrácia medzi americkými telekomunikačnými podnikmi WorldCom (teraz premenovaný MCI) a Sprint23
However, the judgment of 28 September 2004 in Case T-310/00 MCI v Commission, not yet published in the ECR, did not involve a determination of the substance of the case, as the ground of annulment concerned the Commission’s lack of power to adopt the decision.
Rozsudok z 28. septembra 2004, MCI/Komisia (T-310/00, zatiaľ neuverejnený v Zbierke) sa však nevyjadruje o základe veci, pretože dôvodom zrušenia bol nedostatok právomoci Komisie na prijatie rozhodnutia.
On 28 June 2000, the Commission none the less adopted its decision declaring the merger incompatible with the common market and the EEA Agreement.
Učastníci, ktorí 10. januára 2000 spoločne oznámili koncentráciu podľa nariadenia č.
The Court found that the communication which WorldCom and Sprint sent to the Commission on 27 June 2000 concerned not the abandonment, as a matter of principle, of any idea of, or proposal for, a merger, but only the abandonment of the proposed merger ‘in the form presented in the notification’, i.e. in the form envisaged by the notified merger agreement.
4064/8924, totiž 27. júna formálne vyhlásili, že berú svoje oznámenie späť a že už nemajú zámer uskutočniť koncentráciu vo forme uvedenej v skoršom oznámení.
In reality, it was only by the press release of 13 July 2000 that the notifying parties announced that they were definitively abandoning their proposed merger.
Dňa 28. júna 2000 Komisia jednako prijala svoje rozhodnutie o vyhlásení koncentrácie za nezlučiteľnú so spoločným trhom a dohovorom EHP.
Just as it does not have the power to prohibit a merger before a merger decision has been concluded, the Commission ceases to have that power as soon as that agreement is abandoned, even if the undertakings concerned continue negotiations with a view to concluding an agreement in a modified form.
Súd prvého stupňa konštatuje, že oznámenie spoločností WorldCom a Sprint z 27. júna 2000 neobsahovala zásadné zavrhnutie celej myšlienky alebo projektu koncentrácie, ale
Commission Decision 2003/790/EC of 28 June 2000 declaring a concentration incompatible with the common market and the EEA Agreement (Case COMP/M.1741 – MCI WorldCom/Sprint) (OJ 2003 L 300, p. 1).
Rozhodnutie Komisie 2003/790/CE Komisie z 28. júna 2000 o vyhlásení koncentrácie za nezlučiteľnú so spoločným trhom a dohovorom EHP (Vec COMP/M.1741 – MCI WorldCom/Sprint) (Ú. v. EÚ L 300, s. 1).
Council Regulation (EEC) No 4064/89 of 21 December 1989 on the control of concentrations between undertakings (OJ 1989 L 395, p. 1, corrigendum OJ 1990 L 257, p.
Nariadenie Rady (EHS) č. 4064/89 z 21. decembra 1989 o kontrole koncentrácií medzi podnikmi [Ú. v. ES L 395, s. 1, oprava v Ú. v. ES 1990, L 257, s.