natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Nor is there anything in the Decision to permit the conclusion that the amount of EUR 20 million set for the undertakings in the first category was the result of a mathematical formula applying a starting amount per level of turnover, contrary to Hoechst’s apparent suggestion.
Rovnako nič v rozhodnutí nenasvedčuje, že suma vo výške 20 miliónov eur použitá pre podniky z prvej kategórie vyplývala z matematického vzorca, podľa ktorého by sa použila určitá sumu pokuty podľa úrovne obratu, v rozpore s tým, ako sa to snaží dokázať Hoechst.
In those circumstances, even on the assumption that the amount of EUR 6.66 million set for the undertakings in the second category is too low or that certain undertakings classified in the second category ought to have been placed in the first category, that would constitute an unlawful act committed in favour of the undertakings in the second category.
Za týchto podmienok, aj za predpokladu, že suma 6,66 milióna eur uplatnená pre podniky z druhej kategórie by bola príliš nízka, alebo ak by niektoré podniky zaradené do druhej kategórie mali byť zaradené do prvej kategórie, išlo by v takom prípade o nezákonnosť v prospech podnikov z druhej kategórie.
It must be emphasised that respect for the principle of equal treatment must be reconciled with respect for the principle of legality, according which no one may rely to his own advantage on an unlawful act committed in favour of a third party (Case T-327/94 SCA Holding v Commission [1998] ECR II-1373, paragraph 160, and Lögstör Rör v Commission, paragraph 329 above, paragraph 350).
Pritom je potrebné zdôrazniť, že dodržiavanie zásady rovnosti zaobchádzania musí byť v súlade s dodržiavaním zásady zákonnosti, podľa ktorej sa nikto nemôže vo svoj prospech dovolávať nezákonnosti, ku ktorej došlo v prospech iného (rozsudky Súdu prvého stupňa zo 14. mája 1998, SCA Holding/Komisia, T-327/94, Zb. s. II-1373, bod 160, a Lögstör Rör/Komisia, už citovaný v bode 329 vyššie, bod 350).
Last, as regards the Commission’s practice in taking decisions, on which Hoechst relies, it must be borne in mind that that practice does not in itself serve as a legal framework for fines in competition matters, since that framework is defined solely in Regulation No 17 and in the Guidelines (see Michelin v Commission, paragraph 339 above, paragraph 292 and the caselaw cited) and that, furthermore, operators cannot place a legitimate expectation in the maintenance of an existing situation that might be altered by the Commission in the exercise of its discretion (see Case C-350/88 Delacre and Others v Commission [1990] ECR I-395, paragraph 33 and the caselaw cited, and Dansk Rørindustri and Others v Commission, paragraph 344 above, paragraph 171).
Napokon, čo sa týka rozhodovacej praxe Komisie uvedenej podnikom Hoechst, treba pripomenúť, že táto prax neslúži sama osebe ako právny rámec pre ukladanie pokút v oblasti hospodárskej súťaže, keďže tento rámec je stanovený len v nariadení č. 17 a v usmerneniach (pozri rozsudok Michelin/Komisia, už citovaný v bode 339 vyššie, bod 292 a tam citovanú judikatúru), a že okrem toho hospodárske subjekty nemôžu mať legitímnu dôveru v zachovanie existujúcej situácie, ktorá môže byť zmenená Komisiou v rámci jej miery voľnej úvahy (pozri rozsudky Súdneho dvora zo 14. februára 1990, Delacre a i./Komisia, C-350/88, Zb. s. I-395, bod 33 a tam citovanú judikatúru, a Dansk Rørindustri a i./Komisia, už citovaný v bode 344 vyššie, bod 171).
In those circumstances, and without there being any need to grant Hoechst’s request to have witnesses called when the Court considers that it has sufficient information
Za týchto okolností a bez toho, aby bolo potrebné vyhovieť žiadosti podniku Hoechst o predvolanie svedkov, Súd prvého stupňa dospel k záveru, že dokumenty v spise sú
HOECHST v COMMISSION from the documents in the file, Hoechst’s arguments concerning the division of the undertakings concerned into categories must be rejected.
HOECHST/KOMISIA dostatočne jasné a domnieva sa, že je potrebné zamietnuť tvrdenia podniku Hoechst o rozdelení dotknutých podnikov do kategórií.
The increase to take account of Hoechst’s size and overall resources
O faktore zvýšenia s cieľom zohľadniť veľkosť a celkové zdroje podniku Hoechst
In order to take account of Hoechst’s ‘size and overall resources’, the starting amount of its fine was increased by 100% to EUR 40 million (recital 357 to the Decision).
Pre zohľadnenie „veľkosti a celkových zdrojov podniku“, východisková suma pokuty pre Hoechst bola zvýšená o 100 %, teda na 40 miliónov eur (odôvodnenie č. 357 rozhodnutia).
That increase, according to recital 356 to the Decision, is intended to ensure a sufficient deterrent effect on large undertakings and to take account of the fact that those undertakings have legal and economic knowledge and infrastructures which enable them more easily to recognise that their conduct constitutes an infringement and to be aware of the consequences stemming from that conduct under competition law.
Účelom tohto zvýšenia je podľa odôvodnenia č. 356 rozhodnutia dosiahnutie dostatočného odstrašujúceho účinku na veľké podniky a berúc do úvahy skutočnosť, že veľké podniky majú obyčajne právnické a ekonomické znalosti a infraštruktúru, ktorá im umožní ľahšie rozpoznať, či ich konanie predstavuje porušenie pravidiel, a byť si vedomí dôsledkov, ktoré sú s takýmto konaním spojené podľa právnej úpravy hospodárskej súťaže.
In that regard, the Guidelines provide that, in addition to the nature of the infringement, its actual impact on the market and the size of the relevant geographic market, it is necessary to take account of the effective economic capacity of offenders to cause significant damage to other operators, in particular consumers, and to set the fine at a level which ensures that it has a sufficiently deterrent effect (Section 1 A, fourth paragraph).
V tejto súvislosti usmernenia stanovujú, že okrem samotnej povahy porušenia jeho skutočného dosahu na trh a jeho zemepisného rozsahu, je potrebné zohľadniť aj skutočnú ekonomickú spôsobilosť pôvodcu porušenia, ktorou môže spôsobiť vážnu škodu iným hospodárskym subjektom, predovšetkým spotrebiteľom, a tiež je nevyhnutné stanoviť pokutu na úroveň, ktorá zabezpečí, aby mala dostatočne odstrašujúci účinok (bod 1 A štvrtý odsek).
Account may also be taken of the fact that large undertakings are in a better position to recognise that their conduct constitutes an infringement and to be aware of the consequences stemming from it under competition law (Section 1 A, fifth paragraph).
Tiež je potrebné brať do úvahy skutočnosť, že veľké podniky vedia ľahšie rozpoznať, či ich konanie predstavuje porušenie pravidiel, a byť si vedomí dôsledkov z toho plynúcich podľa právnej úpravy hospodárskej súťaže (bod 1 A piaty odsek).
In the present case, although recitals 356 and 357 to the Decision appear under the heading ‘Sufficient deterrence’, it follows from recital 356 to the Decision that the Commission took account, first, of the need to ensure that the fine had a sufficient deterrent effect, within the meaning of Section 1 A, fourth paragraph, of the Guidelines and, second, of the fact that large undertakings, like Hoechst, are better able to recognise that their conduct constitutes an infringement and to be aware of the consequences stemming from it under competition law, within the meaning of Section 1 A, fifth paragraph, of the Guidelines, in order to apply an increase of 100% to the starting amount of the fine.
V prejednávanej veci, hoci odôvodnenia č. 356 a 357 rozhodnutia sú uvedené pod názvom „dostatočný odstrašujúci účinok“, z odôvodnenia č. 356 rozhodnutia vyplýva, že Komisia zohľadnila na jednej strane potrebu zabezpečiť dostatočný odstrašujúci účinok pokuty v zmysle bodu 1 A štvrtého odseku usmernení a na druhej strane skutočnosť, že veľké podniky, ako Hoechst, môžu ľahšie rozpoznať, či ich konanie predstavuje porušenie pravidiel, a byť si vedomí dôsledkov, ktoré sú s takýmto konaním spojené podľa právnej úpravy hospodárskej súťaže, v zmysle bodu 1 A piateho odseku usmernení na to, aby mohla uplatniť zvýšenie o 100 % východiskovej sumy pokuty.
As regards the first factor, namely the need to ensure that the fine has a sufficient deterrent effect, it requires that the amount of the fine be adjusted in order to take account of the desired impact on the undertaking on which it is imposed, so that the fine is not rendered negligible, or on the other hand excessive, notably by reference to the financial capacity of the undertaking in question, in accordance with the requirements resulting from, first, the need to ensure that the fine is effective and, second, respect for the principle of proportionality.
Čo sa týka prvej skutočnosti, t. j. potreby zabezpečiť dostatočne odstrašujúci účinok pokuty, je potrebné, aby pokuta bola upravená tak, aby mala požadovaný dosah na podnik, ktorému je uložená, a to tak, aby sa nestala zanedbateľnou alebo naopak neprimerane vysokou, predovšetkým s ohľadom na finančné schopnosti dotknutého podniku v súlade s požiadavkami vyplývajúcimi jednak z potreby zabezpečiť efektívnosť pokuty a jednak dodržiavania zásady proporcionality.
The Court thus observed, in the judgment of 29 April 2004 in Tokai Carbon and Others v Commission, paragraph 165 above, that owing to its enormous worldwide turnover by comparison with that of the other members of the cartel, one of the undertakings concerned in that case would find it easier to find the funds necessary to pay its fine, which, in order to ensure that the fine was sufficiently deterrent, justified the application of a multiplier (paragraph 241).
Súd prvého stupňa v tomto zmysle už rozhodol v rozsudku z 29. apríla 2004, Tokai Carbon a i./Komisia, už citovaný v bode 165 vyššie, že jeden z dotknutých podnikov vzhľadom na svoj obrovský celkový obrat v porovnaní s obratom ostatných členov kartelu ľahšie zhromaždí prostriedky potrebné na zaplatenie svojej pokuty, čo z pohľadu jej dostatočného odstrašujúceho účinku odôvodňovalo použitie násobiteľa (bod 241).
In that regard, for the same reasons, it must be noted that, in the context of Article 15(2) of Regulation No 17, the upper limit of the fine, fixed at 10% of the turnover of the undertaking concerned, is determined by reference to the turnover achieved during the business year preceding the decision (Case C-291/98 P Sarrió v Commission [2000] ECR I-9991, paragraph 85).
V tejto súvislosti je z tých istých dôvodov potrebné poznamenať, že v rámci článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 je maximálna výška pokuty, ktorá je stanovená na 10 % obratu dotknutého podniku, určovaná podľa obratu dosiahnutého v priebehu obchodného roka predchádzajúceho prijatiu rozhodnutia (rozsudok Súdneho dvora zo 16. novembra 2000, Sarrió/Komisia, C-291/98 P, Zb. s. I-9991, bod 85).
It should be noted, in that regard, that in the Decision the Commission does not specify what data were used as a basis for its conclusion that it was necessary to ensure that Hoechst’s fine was sufficiently deterrent.
V tejto súvislosti treba uviesť, že Komisia v rozhodnutí nespresnila, na základe akých údajov dospela k záveru o potrebe zabezpečiť dostatočne odstrašujúcu povahu pokuty podniku Hoechst.
However, in the Decision the Commission sets out the worldwide turnover of the undertakings concerned for 2002 (recitals 37, 42, 46, 50 and 55), the year
V rozhodnutí Komisia však uviedla celosvetové obraty dotknutých podnikov v roku 2002 (odôvodnenie č. 37, 42, 46, 50 a 55), čo je predchádzajúci obchodný rok pred
HOECHST v COMMISSION corresponding to the last business year preceding the adoption of the Decision.
HOECHST/KOMISIA rokom, v ktorom bolo prijaté rozhodnutie.
The Commission also refers to 2002 in its written pleadings before the Court.
Komisia navyše odkazuje na rok 2002 vo svojich písomnostiach predložených Súdu prvého stupňa.
The worldwide turnover for 2002 came to EUR 9.2 billion for Hoechst, EUR 2.243 billion for Daicel, EUR 973.4 million for Chisso, EUR 321.5 million for Nippon Synthetic and EUR 199.5 million for Ueno.
Celosvetové obraty boli v tomto roku vo výške 9,2 miliardy eur pre podnik Hoechst, 2,243 miliardy eur pre podnik Daicel, 973,4 milióna eur pre podnik Chisso, 321,5 milióna eur pre podnik Nippon Synthetic a 199,5 milióna eur pre Ueno.
Thus in 2002 Hoechst was by far the largest of the undertakings concerned by the Decision.
Hoechst bol teda skutočne v roku 2002 zjavne najväčším z podnikov dotknutých rozhodnutím.
In particular, its worldwide turnover was at least five times that of the second undertaking concerned, by size, namely Daicel.
Predovšetkým jeho celkový obrat bol minimálne štyrikrát väčší ako obrat druhého najväčšieho dotknutého podniku, t. j.
In those circumstances, the Commission was entitled to seek to ensure that the fine had a deterrent effect on Hoechst.
Daicel. Za týchto okolností sa mohla Komisia oprávnene snažiť dosiahnuť odradzujúcu povahu pokuty pre Hoechst.
As regards the second factor taken into account by the Commission for the purposes of increasing the starting amount of the fine, namely the legal and economic infrastructures which place undertakings in a better position to recognise that their conduct constitutes an infringement, it must be emphasised, in contrast to what has been set out previously, that that factor is intended to impose a more severe penalty on large undertakings, which are presumed to have knowledge and sufficient structural means to be aware that their conduct constitutes an infringement and to evaluate the advantages to be gained from it.
Čo sa týka druhej skutočnosti zohľadnenej Komisiou na účely zvýšenia východiskovej sumy pokuty, konkrétne že veľké podniky majú obyčajne právnické a ekonomické znalosti a infraštruktúru, ktorá im umožní ľahšie rozpoznať, či ich konanie predstavuje porušenie pravidiel, treba zdôrazniť, naproti tomu, čo bolo vyššie uvedené, že táto skutočnosť trestá viac veľké podniky, o ktorých predpokladá, že majú vedomosti a dostatočné štrukturálne zdroje, ktoré im umožnia ľahšie rozpoznať, že ich konanie predstavuje porušenie pravidiel, a byť si vedomé dôsledkov, ktoré môžu byť s takýmto konaním spojené.
It must be considered that, in that hypothesis, the turnover on the basis of which the Commission determines the size of the undertakings concerned, and therefore their ability to determine the nature and the consequences of their conduct, must relate to their situation at the time of the infringement.
Treba však zvážiť, že v tomto prípade obrat, na ktorého základe Komisia stanovila veľkosť dotknutých podnikov, a teda ich schopnosť rozpoznať povahu a dôsledky ich konania, sa musí vzťahovať na ich situáciu v čase porušenia.
In this case, in the Decision, the Commission does not specify what data were used to found its conclusion that Hoechst was in a better position to recognise that its conduct constituted an infringement and to be aware of the consequences stemming from that conduct under competition law.
V prejednávanom prípade Komisia v rozhodnutí nespresnila, na akých údajoch založila svoj záver, podľa ktorého Hoechst mohol ľahšie rozpoznať, že jeho konanie predstavuje porušenie pravidiel, a byť si vedomí dôsledkov, ktoré sú s takýmto konaním spojené podľa právnej úpravy hospodárskej súťaže.
However, it is common ground that Hoechst’s worldwide turnover was EUR 28.181 billion in 1995, the last full year before the end of the infringement (recital 46 to the Decision).
Je totiž ustálené, že celosvetový obrat podniku Hoechst bol 28,181 miliardy eur v roku 1995, teda v poslednom úplnom roku pred skončením porušenia (odôvodnenie č. 46 rozhodnutia).
It cannot be maintained that, on that basis, Hoechst did not have the legal and economic infrastructures available to large undertakings, and Hoechst does not claim that it did not.
Na tomto základe však nie je možné tvrdiť, že by Hoechst nemal potrebné právnické a ekonomické infraštruktúry, aké majú veľké podniky, čo napokon Hoechst ani netvrdí.
The fact that the other undertakings concerned may also have been large undertakings in 1995 cannot affect the Commission’s assessment in that regard.
Skutočnosť, že ostatné dotknuté podniky mohli byť v roku 1995 tiež veľkými podnikmi, nemôže spochybniť posúdenie Komisie v tejto súvislosti.
It follows from the foregoing that the Commission did not err in deciding to apply an increase in this case.
Z uvedeného vyplýva, že Komisia sa nedopustila pochybenia, keď rozhodla, že sa v prejednávanej veci uplatní faktor zvýšenia.
The other arguments put forward by Hoechst cannot alter that finding.
Ostatné tvrdenia predložené podnikom Hoechst nemôžu spochybniť tento záver.
In particular, the fact that Hoechst contracted and its turnover fell to EUR 9 billion in 2002, or that it transferred its sorbates business before the adoption of the Decision, cannot influence the legality of the application of the increase in this case.
Predovšetkým skutočnosť, že podnik Hoechst sa výrazne zmenšil, čo znížilo jeho obrat na 9 miliárd eur v roku 2002, alebo že Hoechst predal úsek svojej činnosti v sektore sorbátov pred prijatím rozhodnutia, nemôže ovplyvniť v prejednávanom prípade oprávnenosť uplatnenia faktora zvýšenia.
The reduction in Hoechst’s size does not alter the fact that its worldwide turnover was EUR 28.181 billion in 1995, the last full year of the infringement; and the fact that it transferred its sorbates business does not alter the fact that in 2002, the year corresponding to the last business year before the adoption of the Decision, Hoechst was the largest of the undertakings concerned.
Na jednej strane zmenšenie podniku Hoechst totiž nespochybňuje to, že jeho celosvetový obrat bol 28,181 miliardy eur v roku 1995, teda v poslednom úplnom roku pred skončením porušenia. Na druhej strane predaj úseku činností v sektore sorbátov nespochybňuje skutočnosť, že v roku 2002, čo je predchádzajúci obchodný rok pred rokom, v ktorom bolo prijaté rozhodnutie, bol Hoechst najväčší z dotknutých podnikov.
As regards Hoechst’s assertion that a factor of 100% should not have been applied in this case, it is not founded on any detailed element.
Čo sa týka skutočnosti, ktorú tvrdí podnik Hoechst, že v prejednávanej veci sa nemá použiť faktor 100 %, nezakladá sa na nijakej konkrétnejšej skutočnosti.
In any event, first, there is no reason to consider that the increase applied by the Commission exceeds the limits laid down in Article 15(2) of Regulation No 17 and in the Guidelines.
V každom prípade, po prvé sa na základe ničoho nemožno domnievať, že zvýšenie vykonané Komisiou prekračuje hranice stanovené v článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a v usmerneniach.
Second, it must be borne in mind that Hoechst’s worldwide turnover in 2002 was at least four times that of the second undertaking concerned, by size, namely Daicel.
Po druhé treba pripomenúť, že celkový obrat podniku Hoechst v roku 2002 bol minimálne štyrikrát väčší ako obrat druhého najväčšieho dotknutého podniku, t. j. podniku Daicel.
The factor applied by the Commission reflects the difference in worldwide turnover in 2002 between Hoechst and the other undertakings concerned.
Faktor uplatnený Komisiou zodpovedá v tejto súvislosti rozdielu v celkovom obrate v roku 2002 medzi podnikom Hoechst a ostatnými dotknutými podnikmi.
Furthermore, as regards the fact that Hoechst had, in 1995, legal and economic infrastructures which meant that it was better able to recognise that its conduct constituted an infringement and to be aware of the consequences stemming from it, and on the assumption that the other undertakings concerned were also large undertakings in 1995, there is no need, in that regard, to draw a distinction between two undertakings whose turnover is such that they can be characterised in any event as large undertakings with such infrastructures.
Okrem toho, čo sa týka skutočnosti, že Hoechst mal v roku 1995 právnické a ekonomické znalosti a infraštruktúru, ktorá mu umožňovala ľahšie rozpoznať, či jeho konanie predstavuje porušenie pravidiel, a byť si vedomý dôsledkov, ktoré sú s takýmto konaním spojené, a že aj za predpokladu, že by dotknuté podniky boli tiež v roku 1995 veľkými podnikmi nie je v tejto súvislosti potrebné rozlišovať medzi dvomi podniky, ktorých obraty odôvodňujú v každom prípade ich zaradenie medzi veľké podniky, ktoré majú takéto infraštruktúry.
It follows from those elements that the factor of 100% applied by the Commission cannot be regarded in this case as disproportionate.
Z týchto skutočností vyplýva, že faktor 100 % uplatnený Komisiou nie je možné v prejednávanom prípade považovať za neprimeraný.
In the light of those elements, Hoechst’s arguments against the application of an increase of 100% to take account if the undertaking’s size and overall resources must be rejected.
S ohľadom na tieto skutočnosti treba zamietnuť tvrdenia podniku Hoechst, ktorými napáda použitie faktora zvýšenia o 100 %, ktorého cieľom bolo zohľadniť veľkosť a celkové zdroje podniku.
The first part of the fifth plea must therefore be rejected.
Preto treba zamietnuť prvú časť piateho žalobného dôvodu.
b) The duration of the infringement
b) O dĺžke trvania porušenia
Under Article 15(2) of Regulation No 17, the duration of the infringement is one of the factors to be taken into consideration when determining the amount of the fine to be imposed on undertakings which have infringed the competition rules.
Podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 predstavuje dĺžka trvania porušenia jednu zo skutočností, ktorú treba zohľadniť pri stanovení výšky pokuty uloženej podnikom porušujúcim pravidlá hospodárskej súťaže.
As regards the factor relating to the duration of the infringement, the Guidelines distinguish between infringements of short duration (in general, less than one year), for which the starting amount determined for gravity should not be increased; infringements of medium duration (in general, one to five years), for which the starting amount may be increased by 50%; and infringements of long duration (in general, more than five years), for which the starting amount may be increased by 10% per year (Section 1 B, first paragraph, first to third indents).
Čo sa týka faktora týkajúceho sa dĺžky trvania porušenia, podľa usmernení sa rozlišujú krátkodobé porušenia (vo všeobecnosti v dĺžke trvania kratšej ako jeden rok), pre ktoré sa východisková suma z dôvodu závažnosti nezvyšuje, strednodobé porušenia (vo všeobecnosti v dĺžke trvania od jedného do piatich rokov), pre ktoré môže byť táto výška zvýšená o 50 % a dlhodobé porušenia (vo všeobecnosti v dĺžke trvania viac ako päť rokov), pre ktoré môže byť táto výška zvýšená o 10 % za rok (bod 1 B prvý odsek prvá až tretia zarážka).
In this case, in the Decision, the Commission states at recital 359 that Chisso, Daicel, Hoechst and Ueno infringed Article 81(1) EC and Article 53(1) of the EEA Agreement from 31 December 1978 until 31 October 1996.
V tomto prípade Komisia v odôvodnení č. 359 rozhodnutia uvádza, že Chisso, Daicel, Hoechst a Ueno porušovali článok 81 ods. 1 ES a článok 53 ods. 1 Dohody EHP od 31. decembra 1978 do 31. októbra 1996.
Hoechst does not dispute that finding, or the fact that the infringement was characterised by the Commission as a ‘long-term’ infringement.
Hoechst nespochybňuje túto skutočnosť a ani to, že dotknuté porušenie bolo Komisiou označené ako „dlhodobé porušenie“.
It follows that, as the Commission correctly observes in the Decision, the infringement in question lasted 17 years and 10 months.
Z toho vyplýva, ako Komisia správne stanovuje v rozhodnutí, že dotknuté porušenie trvalo 17 rokov a 10 mesiacov.
The increase of 175% applied in Hoechst’s case is therefore not in itself contrary to the Guidelines (see, to that effect, Cheil Jedang Corporation v Commission, paragraph 318 above, paragraph 137).
Takže zvýšenie o 175 % použité voči podniku Hoechst nie je samo osebe v rozpore s usmerneniami (pozri v tomto zmysle rozsudok Cheil Jedang Corporation/Komisia, už citovaný v bode 318 vyššie, bod 137).