natgillin/translations-raw huggingface dataset:
44 That caselaw of the Court of First Instance is fully correct, since it takes account of the fact that, as a rule, the trader concerned, apart from those procedures which require his participation, has little opportunity to influence the course of the customs procedure and he must therefore rely on the due performance of their tasks by the competent authorities under a system of
44S touto judikatúrou Súdu prvého stupňa je potrebné bezvýhradne súhlasiť, keďže zohľadňuje okolnosť, že dotknutý podnikateľský subjekt, nezávisle od colných konaní, ktoré si vyžadujú jeho účasť, má vo všeobecnosti iba malý vplyv na rešpektovanie povinností príslušnými orgánmi v rámci systému administratívnej spolupráce. Je teda nespra-
43 — Eyckeler & Malt v Commission, cited in footnote 24, paragraphs 189 to 191, and Kaufring and Others, cited in footnote 9, paragraph 218. Community legislature, by the formulation of that exclusion, adopted the Court’s previous settled caselaw according to which the fact that documents presented in good faith in order to obtain preferential tariff treatment for goods declared for free circulation are subsequently found to be falsified does not constitute a special circumstance justifying a remission of import duties. That caselaw has, since the judgment in the leading case, Van Gend und Loos, 42 been founded on the
43 — Rozsudky Eyckeler & Malt/Komisia, už citovaný v poznámke pod čiarou 24, body 189 a 191, ako aj Kaufring a i./Komisia, už citovaný v poznámke pod čiarou 3, bod 218. vením tohto kritéria vylúčenia, zákonodarca Spoločenstva integroval do práva Spoločenstva zaobchádzanie uplatňované až dovtedy prípad od prípadu Súdnym dvorom v judikatúre, podľa ktorej predloženie, na účely získania preferenčného sadzobného zaobchádzania s tovarom prihláseným do voľného obehu, dokumentov, o ktorých sa následne zistí, že boli nesprávne, sfalšované alebo neplatné, aj keď v dobrej viere, nepredstavuje „špeciálnu situáciu“, ktorá by odôvodňovala odpustenie dovozného cla.
44 — In Kaufring and Others, cited in footnote 9, paragraph 231, the Court of First Instance held that only errors attributable to acts of the competent authorities which could not reasonably have been detected by the person liable to pay create entitlement to the waiver of postclearance recovery of customs duties.
44 — V rozsudku Kaufring a i./Komisia (citovanom v poznámke pod čiarou 3, bod 231) Súd prvého stupňa konštatoval, že iba omyly, ktoré možno pričítať aktívnemu konaniu príslušných orgánov a ktoré osoba zodpovedná za zaplatenie cla nemohla zistiť, dávajú právo na to, aby nebolo dodatočne vybraté clo.
The central aspects of that case were a number of irregularities on the part of the Turkish authorities in the implementation of the Association Agreement and association law derived from it and the serious deficiencies in the Commission’s monitoring of the implementation of those provisions.
Vyššie uvedená vec sa týkala série nezrovnalostí pri vykonávaní dohody o pridružení a z nej vyplývajúcich vykonávacích ustanovení tureckými orgánmi, ako aj hrubých porušení, ktorých sa dopustila Komisia pri dohľade nad vykonávaním týchto ustanovení.
In Case T-330/99 Rotermund [2001] ECR II-1619, paragraph 58, the ‘special situation’ as referred to in Article 239 of the CCC arose from the existence of fraudulent practices which could only reasonably be explained by the active complicity of an employee of the customs office at the destination, since the Court concluded in that regard that the Commission was not entitled to confine itself to requiring that the applicant adduce formal and definitive proof of such complicity.
V rozsudku zo 7. júna 2001, Rotermund/Komisia (T-330/99, Zb, s. II-1619, bod 58) vyplývala „špeciálna situácia“ v zmysle článku 239 CKS z existence podvodných konaní, ktoré mohli byť vysvetlené len aktívnym spolupáchateľstvom zamestnanca colného úradu určenia, takže Súd prvého stupňa prišiel k záveru, že Komisia sa nemohla obmedziť na požiadavku, aby žalobca predložil formálny a konečný dôkaz o takomto spolupáchateľstve.
That caselaw was also mentioned in Case T-332/02 Nordspedizionieri [2004] ECR II-4405, paragraph 58.
Táto judikatúra bola tiež citovaná v rozsudku zo 14. decembra 2004, Nordspedizionieri/Komisia (T-332/02, Zb. s. II-4405, bod 58).
41 — See above, point 70.42 — Cited in footnote 11, paragraphs 15 to 17.
41 — Pozri bod 70 vyššie.42 — Už citovaný v poznámke pod čiarou 11, body 15 až 17.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-204/07 P of constituting a ‘special situation’ as referred to in Article 239 of the CCC.
môžu predstavovať „špeciálnu v zmysle článku 239 CKS.
The arguments put forward by the appellant in favour of a reversal of the burden of proof are unconvincing.
Tvrdenia uvádzané odvolateľkou v prospech obrátenia dôkazného bremena nie sú presvedčivé.
However, it must be borne in mind that those exceptions developed by way of judgemade law can only constitute ad hoc adaptations of settled caselaw so as to ensure that substantive justice is done in individual cases.
Pri uplatňovaní týchto kritérií vyvodených judikatúrou je však potrebné brať do úvahy, že ide iba o presné prispôsobenie ustálenej judikatúry kvôli naplneniu zásady materiálnej spravodlivosti, prípad od prípadu.
As exceptions, they may be applied only restrictively.
Keďže ide o výnimky, musia byť predmetom reštriktívneho výkladu.
45 That accords, moreover, with the existing caselaw of the Community judicature, according to which the remission of import duties may be made only under certain conditions and in cases specifically provided for, so that, as exceptions to the normal rules for imports, the relevant provisions are to be interpreted strictly.
45 Tento výklad zodpovedá zvyšku doterajšej judikatúry Spoločenstva, podľa ktorej odpustenie cla možno priznať iba za určitých podmienok a v prípadoch špecificky uvedených, z čoho vyplýva, že ustanovenia uvádzajúce takéto odpustenie predstavujúce výnimku z obvyklého režimu majú byť vykladané reštriktívne.
46Their application must therefore be preceded by a rigorous examination of the facts and circumstances, assessing the evidence offered.
46Ich použitiu musí v dôsledku toho predchádzať prísne skúmanie skutkových okolností pri vyhodnotení predložených dôkazných prostriedkov.
In accordance with the generally accepted rules of procedural law and in the light of the Court’s clear caselaw since Van Gend & Loos, I consider it logical to make the appellant bear the burden of pleading and proof, including in relation to the occurrence of those irregularities which may be capable 45 — Pursuant to the principle ‘exceptio est strictissimae interpretationis’.
V súlade so všeobecne uznanými pravidlami procesného práva a vzhľadom na jednoznačnú judikatúru Súdneho dvora od rozsudku Van Gend & Loos, považujem za logické, aby odvolateľka znášala dôkazné bremeno, dokonca pri vyskytnutí sa nezrovnalostí, ktoré prípadne 45 — V súlade so zásadou „výnimka si vyžaduje veľmi reštriktívny výklad“.
For the narrow interpretation of derogating provisions by the Court of Justice, see, for example, Case C-307/05 Del Cerro Alonso v Osakidetza [2007] ECR I-7109, paragraph 39; Joined Cases C-346/03 and C-529/03 Atzeni & Lilliu [2006] ECR I-1875, paragraph 79; and Case C-286/02 Bellio Fratelli [2004] ECR I-3465, paragraph 46. 46 — Case C-48/98 Söhl & Söhlke [1999] ECR I-7877, paragraph 52, and Bonn Fleisch Ex- und Import v Commission, cited in footnote 23, paragraph 63. 120.
46 — Rozsudok z 11. novembra 1999, Söhl & Söhlke, C-48/98, Zb. s. I-7877, bod 52; rozsudok Bonn Fleisch Ex-und Import/Komisia, už citovaný v bode 23, bod 63. 120.
As the Commission correctly states, contrary to the appellant’s submissions, the present case does not primarily concern a question of allocation of the burden of proof.
Ako správne uvádza Komisia, v prejednávanej veci nejde, v rozpore s tvrdeniami odvolateľky, najmä o otázku rozdelenia dôkazného bremena.
The question of allocation of the burden of proof arises only when a factual claim at issue is at least prima facie provable.
Otázka rozdelenia dôkazného bremena vzniká iba vtedy, ak od začiatku disponujeme dôkazom o spornom skutkovom údaji.
However, the appellant’s arguments lack any foundation, since the Court of First Instance found no basis for its submission that the Turkish authorities were guilty of deficiencies in the implementation of the Association Agreement and of infringing the rules on administrative assistance.
Tvrdenia odvolateľky sú však úplne bezpredmetné, pretože Súd prvého stupňa nenašiel dôkazy podporujúce predpoklad, ktorý odvolateľka uvádza, podľa ktorého si turecké orgány nesplnili svoje povinnosti pri prebratí dohody o pridružení, ako aj povinnosti vzájomnej spolupráce.
On the contrary, it is apparent from paragraph 194 of the contested judgment that the UCLAF missions in Turkey were undertaken within a reasonable period following the discovery of the initial forgery.
Naopak, z bodu 194 napadnutého rozsudku vyplýva, že misie UCLAF boli vykonané v primeranom čase po odhalení prvého sfalšovania.
Moreover, the Court refers in paragraph 195 to the fact that the examinations carried out by the Turkish authorities concerned a very large number of certificates, but that the list of certificates considered by those authorities to be forged was nevertheless sent to the Ravenna customs services relatively quickly.
Okrem toho v bode 195 Súd prvého stupňa uvádza, že preskúmania vykonávané tureckými orgánmi sa týkali vysokého počtu osvedčení, ale že napriek tomu zoznam osvedčení, ktoré tieto orgány považovali za sfalšované, bol zaslaný colnej správe v Ravenne pomerne rýchlo.
Finally, in paragraph 196, the Court drew attention to the voluminous correspondence between the Community authorities and the Turkish authorities concerning the certificates at
Nakoniec v bode 196 Súd prvého stupňa poznamenáva množstvo korešpondencie zasielanej medzi orgánmi Spoločenstva a tureckými orgánmi vo veci sporných osvedčení.
C.A.S. v COMMISSION issue. Against that background, the Court’s conclusion that there was no substantiation for the appellant’s assertion that the Turkish authorities, and in particular the Turkish Permanent Representation, refused to cooperate with the Commission as of 2000 is unexceptionable.
C.A.S./KOMISIA s Komisiou od roku 2000, sa neopierajú o žiadny dôkaz.
There were still less, according to the Court’s findings of fact, any indications of supposed involvement of the Turkish authorities in forging the import certificates in question, so that the appellant’s attempt to draw a parallel between the facts in the main proceedings and those in Kaufring and Others does not succeed.
Podľa konštatovaní uvedených Súdom prvého stupňa existovalo ešte menej údajov týkajúcich sa uvádzaného spolupáchateľstva tureckých orgánov pri sfalšovaní sporných dovozných/sprievodných osvedčení, takže pokus odvolateľky o načrtnutie paralely medzi konaním vo veci samej a konaním vo veci Kaufring a i. nie je presvedčivý.
Contrary to the appellant’s submissions, presentation of documents found to be forged does not of itself permit it to be concluded that there was some kind of collusion between the exporters and the customs authorities which issued them, since otherwise the rule contained in Article 904(c) of the CCC implementing regulation would be superfluous.
Na rozdiel od tvrdení odvolateľky, predloženie dokumentov, ktoré sa ukážu byť sfalšované, neumožňuje samo osebe prijať záver o akejkoľvek tajnej dohode medzi vývozcami a colnými orgánmi, ktoré ich vystavili, keďže v opačnom prípade by pravidlo uvádzané v článku 904 písm. c) vykonávacieho nariadenia k CKS bolo zbytočné.
47 — Alexander, S., Zollkodex, cited above (footnote 10), Art. 220, paragraph 72, notes that the scope of the investigations to be undertaken by a Community mission depends only on the matter to be investigated and on the toleration of the investigations by the third country in question.
47 — ALEXANDER, S.: Zollkodex, už citovaný v poznámke pod čiarou 10, článok 220, bod 72, pripomína, že rozsah vyšetrovania, ktoré môže byť vedené v rámci misie Európskej únie, závisí iba od predmetu vyšetrovania a od tolerovania tohto vyšetrovania treťou krajinou.
The fact that the toleration of Community missions may possibly be called for in the context of administrative assistance under the second indent of Article 81(1) of the CCC implementing regulation or that the Community may participate in investigations carried out by the authorities of third States does not in any way alter the fact that Community missions are not to be regarded as part of a system of administrative cooperation. See, by way of comparison, the powers of OLAF within the European Union, Weitendorf, S., ‘Die interne Betrugsbekämpfung in den Europäischen Gemeinschaften durch das Europäische Amt für Betrugsbekämpfung (OLAF)’, Europäisches und internationales Integrationsrecht, volume 15, Hamburg 2006, p. 243 and Kuhl, L., ‘Les pouvoirs d´enquête de l’OLAF’, La protection des intérêts financiers de l’Union et le rôle de l’OLAF vis-à-vis de la responsabilité pénale des personnes morales et des chefs d’entreprises et admissibilité mutuelle des preuves, Brussels 2005, p.
Prípadná možnosť žiadať od tretej krajiny, aby tolerovala misie Spoločenstva v rámci pomoci, tak ako uvedené v článku 81 ods. 1 druhej zarážke vykonávacieho nariadenia k CKS, alebo aby Spoločenstvo mohlo spolupracovať na vyšetrovaniach, ktoré vedú orgány tretích štátov podľa článku 94 ods. 6 druhej vety vykonávacieho nariadenia k CKS, nemení nič na skutočnosti, že misie Spoločenstva, ktoré vedú svoje vlastné vyšetrovania, sú považované za nepatriace do režimu administratívnej spolupráce. Pozri napríklad právomoci OLAF v rámci Európskej únie, WEITENDORF, S.: „Die interne Betrugsbekämpfung in den Europäischen Gemeinschaften durch das Europäische Amt für Betrugsbekämpfung (OLAF)“, Europäisches und internationales Integrationsrecht, Zv. 15, Hamburg, 2006, s. 243, ako aj KUHL, L.: „Les pouvoirs d’enquête de l’OLAF“, La protection des intérêts financiers de l’Union et le rôle de l’OLAF vis-à-vis de la responsabilité pénale des personnes morales et des chefs d’entreprises et admissibilité mutuelle des preuves, Brusel 2005, s.
90, in which the authors point out that, even in the context of checks in the Member States, the Office is reliant on the full cooperation of the authorities in those States.
90, v ktorých autori uvádzajú, že dokonca v rámci vyšetrovaní v rozličných členských štátoch OLAF závisí od úplnej spolupráce vnútroštátnych orgánov.
Accordingly, the carrying out of on-the-spot investigations requires the prior consent and the supervision of the national authorities
Vyšetrovania na mieste si vyžadujú predchádzajúcu dohodu s vnútroštátnymi orgánmi a dohľad týchto orgánov.
Apart from the lack of cogency of its argument, I am of the opinion that a reversal of the burden of proof would hardly be beneficial to the appellant’s cause, since the Commission and UCLAF/OLAF, on their own initiative, obviously did everything necessary, including undertaking on-the-spot investigative missions, in order to clarify the facts in the main proceedings in agreement with the Turkish authorities.
Nezávisle od skutočnosti, že tvrdenia odvolateľky neboli dostatočne presvedčivé, zastávam názor, že obrátenie rozdelenia dôkazného bremena by len ťažko mohlo poslúžiť argumentácii odvolateľky, keďže Komisia a UCLAF/OLAF vykonali z úradnej povinnosti všetky potrebné opatrenia vrátane urýchlenia vyšetrovacích misií na mieste, kvôli objasneniu skutkových okolností konania vo veci samej po dohode s tureckými orgánmi.
In the absence of any indications to the contrary, it must therefore be assumed that the Commission and the Turkish authorities exhausted
Za absencie opačných dôkazov je teda potrebné konštatovať, že Komisia a turecké orgány vyčerpali právne možnosti
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-204/07 P
NÁVRHY GENERÁLNEJ ADVOKÁTKY — V. TRSTENJAK — VEC C-204/07 P ich hodnotenie, je potrebné odmietnuť tento odvolací dôvod.
Against that background, the appellant’s complaints of procedural irregularities are unfounded.
Porušenia rokovacieho poriadku kritizované odvolateľkou sa v tejto súvislosti ukazujú ako bezdôvodné.
Fourth ground of appeal: decision not to order measures of organisation of procedure for taking of evidence
Štvrtý odvolací dôvod: dôkazných prostriedkov
So far as the alleged failure to present the UCLAF mission reports of 9 and 23 December 1998 is concerned, the Court of First Instance rightly assumed, in paragraph 99 of the contested judgment, that the appellant had access to those documents.
Pokiaľ ide o namietané opomenutie predloženia správ z misií UCLAF z 9. a 23. decembra 1998, je nutné konštatovať, že Súd prvého stupňa v bode 99 napadnutého rozsudku dôvodne konštatoval, že odvolateľka mala prístup k týmto dokumentom.
49In answer to the further complaint concerning the incompleteness of the reports presented, it must be stated that the appellant itself admits, in point 88 of its appeal, that it received the missing parts of those reports on 12 December 2005, so that, at the time of the hearing on 15 November 2005, the appellant was aware of the full contents of those documents.
49K širšie formulovanej námietke založenej na neúplnosti predmetných správ je potrebné uviesť, že samotná odvolateľka v bode 88 odvolania priznala, že dostala chýbajúcu časť týchto správ 12. októbra 2005, preto na pojednávaní 15. novembra 2005 mala odvolateľka vedomosť o dokumentoch uvedených v spise v celom ich rozsahu.
Consequently, its request for presentation of documents contained in the file was rightly to be rejected as devoid of purpose.
V dôsledku toho je namieste, že došlo k zamietnutiu návrhu na predloženie dokumentov uvedených v spise ako bezpredmetných.
By its fourth ground of appeal, the appellant challenges the rejection of the measures of organisation of procedure requested under Articles 64(4) and 65 of the Rules of Procedure of the Court of First Instance and thus alleges a misapplication of procedural law, which in principle is amenable to review by the Court of Justice.
Svojím štvrtým odvolacím dôvodom odvolateľka kritizuje odmietnutie dôkazných prostriedkov, ktoré navrhovala podľa článku 64 ods. 4 a článku 65 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora a v dôsledku toho kritizuje nesprávne uplatnenie procesného práva, ktoré Súdny dvor v zásade môže preskúmavať.
However, the decision regarding the usefulness of measures of organisation of pro -cedure for the purpose of resolving the dispute remains a matter for the Court of First Instance. 48
Je to však Súd prvého stupňa, komu prislúcha rozhodovanie o vhodnosti dôkazných prostriedkov pre rozhodnutie vo veci. 48
In addition, in paragraph 324 of the contested judgment, the Court referred to the fact that the Turkish authorities had clearly identified the certificates at issue as forgeries.
Okrem toho Súd prvého stupňa v bode 324 napadnutého rozsudku zdôraznil, že turecké orgány jasne potvrdili, že sporné osvedčenia boli sfalšované.
The Court concluded that, in the light of the case-file and in view of the appellant’s claims, measures intended to demonstrate that the documents were authentic were neither relevant nor necessary for the purpose of resolving the present dispute. The
Súd prvého stupňa prišiel k záveru, že vzhľadom na skutočnosti v spise a vzhľadom na výhrady vznesené odvolateľkou sa zdá, že prostriedky smerujúce k preukázaniu, že ide o pravé dokumenty, nie sú ani podstatné, ani potrebné pre rozhodnutie v tomto spore.
48 — Under Article 49 of its Rules of Procedure, at any stage of the proceedings the Court of First Instance may, after hearing the Advocate General, prescribe any measure of organisation of procedure or any measure of inquiry.
48 — Podľa článku 49 svojho rokovacieho poriadku, kedykoľvek v priebehu konania môže Súd prvého stupňa po vypočutí generálneho advokáta rozhodnúť o prijatí akéhokoľvek opatrenia na zabezpečenie priebehu konania alebo nariadiť vykonanie dokazovania.
The purpose of measures of organisation of procedure is to ensure that cases are prepared for hearing, procedures carried out and disputes resolved under the best possible conditions.
Opatrenia na zabezpečenie priebehu konania smerujú k zabezpečeniu najlepších podmienok na vedenie konania a rozhodnutie vo veci.
According to settled caselaw, it is for the Court of First Instance to appraise the usefulness of measures of inquiry for the purpose of resolving the dispute.
Z ustálenej judikatúry vyplýva, že je to Súd prvého stupňa, komu prislúcha posudzovať potrebnosť opatrení na zabezpečenie priebehu konania s cieľom rozhodnúť spor (rozsudok z 22. februára 2000, ACAV a i./Komisia, T-138/98, Zb. s.
See Case T-138/98 ACAV and Others [2000] ECR II-341, paragraph 72, and Case T-68/99 Toditec [2001] ECR II-1443, paragraph 40.
II-341, bod 72, a rozsudok zo 16. mája 2001, Toditec/Komisia, T-68/99, Zb. s. II-1443, bod 40).
In that respect, the Court of First Instance has discretion within the limits imposed on it by the Rules of Procedure.
Súd prvého stupňa disponuje v tejto súvislosti právomocou úvahy v rámci obmedzení, ktoré mu ukladá rokovací poriadok.
49 — See above, point 105.
49 — Pozri bod 105 vyššie.
C.A.S. v COMMISSION
C.A.S./KOMISIA dôvodu ich vykonať.
Court therefore, in exercise of its discretion, decided not to order those measures.
Toto posúdenie nie je možné napádať z právneho hľadiska.
It should further be observed that, in so far as the appellant takes as the starting point for its arguments a different allocation of the burden of pleading and proof from that which the Court of First Instance took as a basis, 51 its view must, in view of my conclusions on the third ground of appeal, be rejected.
Na doplnenie je potrebné poznamenať, že pokiaľ odvolateľka vo svojom vyjadrení vychádza z iného rozdelenia dôkazného bremena, než z akého vychádzal Súd prvého stupňa 51, je potrebné zamietnuť túto koncepciu, vzhľadom na odôvodnenie, ktoré bolo uvedené k tretiemu odvolaciemu dôvodu.
Consequently, this ground of appeal also must be rejected.
V dôsledku toho je potrebné zamietnuť tiež tento odvolací dôvod.
Fifth ground of appeal: legal classification of documents/facts in relation to alleged deficiencies attributable to the Turkish authorities and the Commission
Piaty odvolací dôvod: Právna kvalifikácia dokumentov/skutočností týkajúcich sa údajných nesplnení povinností, ktoré možno vytýkať tureckým orgánom a Komisii
I shall examine below the alleged deficiencies attributable to the Turkish authorities and the Commission, on which the appellant bases its arguments concerning the existence of a ‘special situation’.
V nasledujúcich bodoch sa zaoberám namietanými porušeniami povinností tureckých orgánov a Komisie, na ktorých odvolateľka zakladá svoje tvrdenia o existencii „špeciálnej situácie“.
In order, as far as possible, to avoid repetition, I shall concentrate my observations on those aspects which appear particularly relevant to me, and refer only briefly to any which have already been dealt with in my legal assessment.
Pre predídenie opakovaniu sa, koncentrujem sa na aspekty, ktoré sa mi zdajú najrelevantnejšie a iba krátko sa zmienim o tých aspektoch, ktoré už boli v tejto právnej analýze preberané.
(a) The alleged deficiencies attributable to the Turkish authorities
a) O údajnom nesplnení povinností tureckými orgánmi
(i) Classification of the 32 A.TR.1 certificates in question as forgeries
50 sporných i) Posúdenie, podľa ktorého 32 osvedčení A.TR.1 sú falzifikáty
With regard to the classification of the 32 A.TR.1 certificates as forgeries, it is sufficient to note that the Court of First Instance
Pokiaľ ide o posúdenie, podľa ktorého 32 osvedčení A.TR.1 sú falzifikáty, postačuje uviesť, že Súd prvého stupňa bez toho,