natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Court held that a review determining whether the Council had reasonable grounds for continuing to freeze the applicant’s funds fell beyond all question within the bounds of the judicial review that the Community judicature may carry out inasmuch as it corresponds, in essence, to the review of amanifest error of assessment.
Súd prvého stupňa rozhodol, že preskúmanie týkajúce sa otázky, či mala Rada podstatnené dôvody na zachovanie zmrazenia finančných prostriedkov žalobkyne zostáva nespochybniteľne v medziach súdneho preskúmania, ktoré súd Spoločenstvamôže vykonávať, pretože v podstate totiž zodpovedá preskúmaniu zjavne nesprávneho posúdenia.
CaseT-228/02Organisation desMojahedines du peuple d’Iran v Council [2006] ECR II-4665 (see Annual Report 2006).
Rozsudok Súduprvéhostupňa z 12. decembra 2006, Organizácia mudžahedínov iránskeho ľudu/Rada, T-228/02, Zb. s.
Having carried out such a review, the Court annulled one of the contested decisions on the ground that the Council had failed to explain sufficiently the reasons why it had not taken into consideration the decision of a UnitedKingdom judicial authority, the Proscribed Organisations Appeal Commission (‘the POAC’), ordering the removal of the applicant from the list of terrorist organisations in the UnitedKingdom .
Po vykonaní tohto preskúmania Súd prvého stupňa zrušil jedno z napadnutých rozhodnutí pretože, že Rada dostatočne neodôvodnila prečo nezohľadnila rozhodnutie súdneho orgánu Spojeného kráľovstva Proscribed Organisations Appeals Commission (ďalej len „POAC“), ktorý nariadil výmaz žalobkyne zo zoznamu teroristických organizácií v tejto krajine.
The Court recalled that it is imperative, for the purpose of adopting Community measures freezing funds, that the Council should check that there exists a decision taken by a competent national judicial authority and check the action taken at national level in response to that decision.
Súd prvého stupňa pripomenul, že na účely prijatia opatrení Spoločenstva na zmrazenie finančných prostriedkov je nevyhnutné, aby sa Rada ubezpečila o existencii rozhodnutia vnútorštátneho súdneho orgánu ako aj o jeho dôsledkoch na vnútroštátnej úrovni.
By its decision, the POAC had in particular described as unreasonable the Home Secretary’s determination that the applicant was still an organisation involved in terrorism.
POAC okrem iného zhodnotil posúdenie, ktoré vykonal Home Secretary (ministerstvo vnútra) Spojeného kráľovstva, podľa ktorého bola žalobkyňa organizáciou zapojenou do terorizmu ako neodôvodnené.
In the second of those two judgments, given in an expedited procedure th everyday after the hearing, theCourtofFirstInstance , stressing that it is necessary for a fair balance to be struck between the needto combat international terrorism and the protection of fundamental rights, ruled that because the restrictions imposed by the Council on the rights of the parties concerned to a fair hearing must be offset by a strict judicial review which is independent and impartial, the Community courts must be able to review the lawfulness and merits of the measures to freeze funds without its being possible to raise objections that the evidence and information used by the Council is secret or confidential.
V druhom z týchto rozsudkov, ktorý bol vydaný v rámci skráteného súdneho konania hneď v nasledujúci deň po pojednávaní Súd prvého stupňa zdôraznil nevyhnutnosť zabezpečiť spravodlivú rovnováhu medzi požiadavkami boja proti terorizmu a ochranou základných práv, pričom rozhodol, že obmedzenia vykonané Radou voči právu na obhajobu zainteresovaných osôb musia byť vyvážené prísne nezávislým a nestranným súdnym preskúmaním, že súd Spoločenstva musí mať právomoc preskúmavať zákonnosť a dôvodnosť opatrení o zmrazení finančných prostriedkov bez toho, aby mu v tom bránili utajenie alebo dôvernosť dôkazov a informácií použitých Radou.
The Court annulled the contested decision on the ground, inter alia, that the Council is not entitled to base its funds-freezing decision on information or material in the file communicated by a Member State, if that Member State is not willing to authorise its communication to the Community judicature.
Súd prvého stupňa zrušil napadnuté rozhodnutie najmä toho z toho dôvodu, že Rada pri svojom rozhodnutí o zmrazení finančných prostriedkov nebola oprávnená vychádzať z informácií alebo zo skutočností uvedených v spise, ktorý členský štát predložil, pokiaľ tento členský štát neumožnil predloženie tohto spisu súdu Spoločenstva.
In Case T-345/05 Mote v Parliament (judgment of 15October 2008), theCourtofFirstIn-stance ruled on a decision of the Parliament waiving the parliamentary immunity of one of its Members.
V rozsudku z 15. októbra 2008, Mote/Parlament (T-345/05, zatiaľ neuverejnený) sa Súd prvého stupňa vyjadril k rozhodnutiu Parlamentu o zbavení imunity jedného z jeho členov.
Criminal proceedings had been brought against Mr Mote, a British citizen, on the ground that he had obtained State benefits on the basis of false declarations.
Pán Mote, občan Spojeného kráľovstva bol trestne stíhaný z dôvodu, že prijal verejnú pomoc na základe nepravdivých vyhlásení.
Following his election to the European Parliament, Mr Mote applied for the criminal proceedings pending against him to be stayed, relying on the privileges and immunities he enjoyed in his capacity as a Member of the European Parliament.
Pán Mote po svojom zvolení do Európskeho parlamentu, požiadal o prerušenie trestného stíhania, pričom sa odvolával na svoje výsady a imunity poslanca Európskeho parlamentu.
The prosecution was stayed by the competent national court, which held that the bail condition under which Mr Mote had been placed constituted an obstacle to the freemovement of Members of Parliament and thus infringed Article 8 of the Protocol on the Privileges and Immunities of the EuropeanCommunities (31).
Príslušný vnútroštátny súdny orgán prerušil trestné stíhanie keďže sa domnieval, že ponechanie pána Motea na slobode, ktoré bolo podmienené peňažnou zárukou, predstavuje prekážku voľného pohybu členov Parlamentu, a preto je v rozpore s článkom 8 protokolu o výsadách a imunitách Európskych spoločenstiev31.
The UnitedKingdom having brought the matter before the Parliament, the latter decided in plenary assembly to waive Mr Mote’s immunity, whereupon Mr Mote applied to theCourtofFirstInstance for annulment of that decision.
Na podnet Spojeného kráľovstva plenárne zasadnutie Parlamentu rozhodlo o zbavení imunity pána Motea, ktorý následne požiadal Súd prvého stupňa o zrušenie tohto rozhodnutia.
In its judgment, the Court held that is apparent from the last paragraph of Article 10 of the Protocol on the Privileges and Immunities of the European Communities, according to which immunity cannot prevent the European Parliament from exercising its right to waive the immunity of one of its Members, that the Parliament is competent to decide on an ap-
Vo svojom rozsudku Súd prvého stupňa rozhodol, že z článku 10 posledného odseku protokolu o výsadách a imunitách Európskych spoločenstiev, podľa ktorého imunita nemôže brániť Parlamentu zbaviť imunity niektorého zo svojich členov, vyplýva, že Parlament je príslušný rozhodovať o žiadosti o zbavenie imunity európskeho poslanca.
Protocol on the Privileges and Immunities of the EuropeanCommunities of 8 April 1965 annexed to the Treaty establishing a single Council and a single Commission (OJ 1967 152, p. 13).
Protokol o výsadách a imunitách Európskych spoločenstiev z 8. apríla 1965, pripojeného k Zmluve o založení jednotnej Rady a Komisie [neoficiálnypreklad] (Ú. v. ES 1967, 152, s. 13).
By contrast, there is no rule establishing the Parliament as the competent authority for deciding whether the privilege provided for by Article 8 of the Protocol applies.
Naopak neexistuje nijaké ustanovenie, podľa ktorého by bol Parlament oprávnený konštatovať existenciu výsady podľa článku 8 protokolu.
The field of application of Articles 8 and 10 of the Protocol is not the same, the objective of Article 10 being to safeguard the independence of Members by ensuring that pressure, in the form of threats of arrest or legal proceedings, is not brought to bear on them during the sessions of the Parliament, and the function of Article 8 being to protect Members against restrictions on their freedomofmovement , other than judicial restrictions.
Články 8 a 10 protokolu nemajú okrem toho rovnaký rámec pôsobnosti, článok 10 má za cieľ zabezpečiť nezávislosť členov Parlamentu tým, že bráni, aby bol na poslancov počas parlamentných zasadnutí vykonávaný nátlak pozostávajúci z hrozieb uväznenia alebo súdneho stíhania a účelom článku 8 je chrániť členov Parlamentu proti iným ako súdnym obmedzeniam ich voľného pohybu.
Observing that Mr Mote had not alleged any restrictions other than judicial, the Court concluded that the Parliament had not erred in law in deciding to waive Mr Mote’s immunity without ruling on the privilege granted to him in his capacity as a Member of the Parliament.
Keďže pán Mote uvádzal obmedzenia len súdnej povahy, Súd prvého stupňa uzavrel, že Parlament sa nedopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodol zbaviť pána Motea imunity bez toho, aby sa vyjadril k výsade, ktorámu bola priznaná ako členovi Parlamentu.
Actions for damages
Konania o náhradu škody
This year the chief contributions to the case-law in this sphere deal with the conditions in which the Community may incur liability by reason, first, of the dissemination by a Community institution or body of information relating to individuals and, second, of errors committed by the Commission in the economic analysis underlying a decision declaring a concentration incompatible with the common market.
Zásadný prínos tohtoročnej judikatúry v tejto oblasti sa týkal podmienok, za ktorých môže dôjsť k vyvodeniu zodpovednosti Spoločenstva jednak z dôvodu, že inštitúcia alebo orgán Spoločenstva rozšíri informácie týkajúce sa jednotlivcov, a jednak z dôvodu chýb, ktorých sa dopustila Komisia v rámci hospodárskej analýzy tvoriacej základ rozhodnutia, ktorým je koncentrácia vyhlásená za nezlučiteľnú so spoločným trhom.
Relation to national proceedings
Vzťah k vnútroštátnym konaniam
Failed checks and actions undertaken by agents of the European Anti-Fraud Office (OLAF), a body responsible, in particular, for carrying out internal administrative investigations within the institutions intended to investigate serious facts which may constitute a breach of obligations by officials and servants of the Communities likely to lead to disciplinary and, in appropriate cases, criminal proceedings.
V rozsudku z 8. júla 2008, Francheta Byk/Komisia (T-48/05, zatiaľ neuverejnený), Súd prvého stupňa vyložil nariadenie (ES) č. 1073/199932, ktoré upravuje inšpekcie, kontroly a iné opatrenia uskutočňované zamestnancami Európskeho úradu pre boj proti podvodom (OLAF), čo je orgán, ktorý je poverený okrem iného uskutočňovať vnútri inštitúcií administratívne vyšetrovania na účely preskúmania závažných skutočností, ktoré môžu predstavovať nesplnenie povinností úradníkov a zamestnancov Spoločenstiev spôsobilé viesť k disciplinárnemu a prípadne trestnému stíhaniu.
That regulation provides that those investigations must be conducted in accordance with the Treaty, in particular with full respect for human rights and fundamental freedoms, and in observance of the right of persons involved to express their views on the facts concerning them.
Toto nariadenie stanovuje, že uvedené vyšetrovania sa musia vykonávať v súlade so Zmluvou, najmä pri plnom rešpektovaní ľudských práva základných slobôd, ako aj práva dotknutých osôb vyjadriť sa ku skutočnostiam, ktoré sa ich týkajú.
In the case in point, several Eurostat internal audits having revealed possible irregularities in its financial management, OLAF initiated a number of investigations concerning, in particular, the contracts concluded by Eurostat with various companies.
V danej veci viaceré interné audity Štatistického úradu Európskych spoločenstiev (Eurostat) odhalili možné nezrovnalosti vo finančnej správe, a preto OLAF začal vyšetrovanie týkajúce sa okrem iného zmlúv, ktoré Eurostat uzavrel s rôznymi spoločnosťami.
In 2002 and 2003 OLAF forwarded to the Luxembourg and French judicial authorities files relating to the investigations of those irregularities and implicating Mr Franchet and Mr Byk, the former Director-General and the former Director, respectively, of Eurostat.
V rokoch 2002 a 2003 OLAF odovzdal luxemburským a francúzskym súdnym orgánom spisy, ktoré sa vzťahovali na vyšetrovanie týchto nezrovnalostí a týkali sa pána Francheta, bývalého generálneho riaditeľa, a pána Byka, bývalého riaditeľa Eurostatu.
They brought an action for damages before the Court, claiming that errors had been made by both OLAF and the Commission in the course of those investigations.
Tí podali na Súd prvého stupňa žalobu o náhradu škody, pričom tvrdili, že OLAF a Komisia postupovali v priebehu uvedeného vyšetrovania protiprávne.
In connection with the proceedings before the Court, the question was not whether or not the facts alleged had been established, but rather to evaluate the way in which OLAF conducted and completed an investigation which referred to Mr Franchet and Mr Byk by name and publicly attributed to them liability for the irregularities established well before a final decision, and also of the way in which the Commission conducted itself in the context of that investigation.
Súd prvého stupňa konania pred Súdom prvého stupňa totiž nejde o otázku, či vytýkané skutky sú alebo nie sú preukázané, ale o hodnotenie spôsobu, akým OLAF viedol a uzavrel vyšetrovanie, ktoré menovite označuje pánov Francheta a Byka a pripisuje im zodpovednosť za zistené nezrovnalosti, ktoré boli zverejnené dlho pred konečným rozhodnutím, ako aj spôsobu, akým Komisia konala v kontexte tohto vyšetrovania.
Nor, if the applicants were to be found not guilty by the national judicial authorities, would such a finding necessarily make good any damage that they would then have sustained.
Ak by vnútroštátne súdne orgány mali považovať žalobcov za nevinných, nenahradilo by to nevyhnutne prípadnú ujmu, ktorú utrpeli.
Accordingly, since the alleged damage relied on before the Court was distinct from the damage that might be confirmed by a finding of not guilty by the national judicial authority, the applicants’claims for compensation could not be rejected as premature.
Vzhľadom nato, že údajná ujma uplatnená pred Súdom prvého stupňa je odlišná od ujmy, ktorú bymohlo preukázať rozhodnutie vnútroštátnych súdnych orgánov o nevine žalobcov, nemožno návrhy žalobcov na náhradu škody odmietnuť ako predčasné.
Sufficiently serious breach of a rule of law conferring rights on individuals
Dostatočne závažné porušenie normy, ktorá priznáva práva jednotlivcom
As regards the substance, in Franchet and Byk v Commission the Court first held that OLAF ought to have informed Mr Franchet and Mr Byk in advance of the forwarding to the Luxembourg and French judicial authorities of the files concerning them and that the rule of law laying down that obligation conferred rights on individuals.
Čo sa týka veci samej, v už citovanom rozsudku Francheta Byk/Komisia Súd prvého stupňa po prvé uviedol, že OLAF mal vopred informovať pánov Francheta a Byka o postúpení spisov, ktoré sa ich týkali, luxemburským a francúzskym súdnym orgánom a že norma, ktorá stanovuje takú povinnosť, priznáva práva jednotlivcom.
Although OLAF had discretion in cases necessitating the maintenance of absolute secrecy for the purposes of the investigation, that was not the case with regard to the procedures for adoption of the decision to defer informing the officials concerned.
OLAF síce disponuje mierou voľnej úvahy v prípadoch, ktoré vyžadujú zachovanie úplného utajenia na účely vyšetrovania, neplatí to však, pokiaľ ide o spôsoby prijatia rozhodnutia o rozšírení informácií o dotknutých úradníkoch.
Thus, failure to observe that obligation to inform in advance amounted to a sufficiently serious breach.
Nedodržanie tejto povinnosti informovať vopred teda predstavuje dostatočne závažné porušenie.
Secondly, the Court found that, in contravention of Regulation No 1073/1999, OLAF’s Supervisory Committee had not been consulted before the information concerning the applicants was forwarded to the national authorities.
Po druhé Súd prvého stupňa konštatoval, že dozorný výbor OLAF nebol upovedomený predtým, ako boli informácie týkajúce sa žalobcov postúpené vnútroštátnym orgánom, čím došlo k porušeniu nariadenia č. 1073/1999.
Given that it is the task of that committee to protect the rights of persons who are the subject of OLAF investigations and that the obligation to consult the committee is unconditional, OLAF had, therefore, committed a sufficiently serious breach of a rule of law conferring rights on individuals.
Keďže tento výbor má chrániť práva osôb, ktoré sú predmetom vyšetrovania OLAF, a jeho upovedomenie je nepodmienenou povinnosťou, OLAF sa tým dopustil dostatočne závažného porušenia normy, ktorá priznáva práva jednotlivcom.
Thirdly, the Court held that the fact that OLAF had publicly named the applicants — including by leaks in the press — as guilty of a number of criminal offences constituted a breach of the principles of the presumption of innocence, of confidentiality and of sound administration.
Po tretie Súd prvého stupňa rozhodol, že skutočnosť, že OLAF verejne označil žalobcov za vinných z trestných činov – vrátane toho, že nechal preniknúť informácie do tlače –, predstavuje porušenie zásad prezumpcie neviny, dôvernosti vyšetrovania a riadnej správy vecí verejných.
As regards the leaks, it considered that in the absence of any evidence adduced by the Commission seeking to show that they could have had any other origin, OLAF must be held responsible.
Čo sa týka únikov informácií, usúdil, že pokiaľ Komisia nepredložila nijaký dôkaz, ktorý by smeroval k preukázaniu, že mohli mať iný pôvod, musí byť za ne zodpovedný OLAF.
Those principles confer rights on individuals and their breach by OLAF was sufficiently serious, given that it is for OLAF to ensure that such leaks do not take place and that the administration has no discretion as regards observance of that obligation.
Uvedené zásady priznávajú práva jednotlivcom a ich porušenie zo strany OLAF bolo dostatočne závažné, pretože je jeho úlohou dbať nato, aby k takým únikom nedochádzalo, a nedisponuje žiadnou mierou voľnej úvahy, pokiaľ ide o dodržanie tejto povinnosti.
Last, the Court examined whether the Commission acted unlawfully when it disclosed various items of information in the context of the investigations in question, in particular by a press release clearly linking the applicants’ names with the allegations concerning the Eurostat case.
Napokon Súd prvého stupňa preskúmal, či Komisia konala protiprávne, keď v rámci predmetného vyšetrovania sprístupnila rozličné informácie, najmä tlačovým komuniké, ktoré jasne spájalo mená žalobcov s vyjadreniami týkajúcimi sa veci Eurostat.
While bearing in mind that the institutions cannot be prevented from informing the public about investigations in progress, the Court considered that, in the instant case, the Commission could not be regarded as having done so with all necessary
Potom, čo pripomenul, že inštitúciám nemožno brániť v informovaní verejnosti o prebiehajúcich vyšetrovaniach, Súd prvého stupňa usúdil, že v danej veci sa nemožno domnievať, že Komisia tak urobila so všetkou vyžadovanou diskrétnosťou a zdržanlivosťou a pritom rešpektovala spravodlivú rovnováhu medzi záujmami pánov Francheta a Byka a záujmami inštitúcie. Keďže Komisia nedisponovala nijakým rozhodovacím priestorom v rámci
The Commission having no latitude with regard to observance of the principle of the presumption of innocence, it had committed sufficiently serious breaches of that principle.
Činnosť povinnosti dodržať zásadu prezumpcie neviny, dopustila sa dostatočne závažného porušenia tejto povinnosti.
The question of the naming of an official in documents relating to a case of maladministration circulated by a Community institution or body was also examined by theCourtofFirstInstance in Case T-412/05 M v European Ombudsman (judgment of 24 September 2008, not published).
Súd prvého stupňa skúmal otázku menovitého označenia úradníka v dokumentoch týkajúcich sa prípadu nesprávneho úradného postupu, ktoré rozšírila inštitúcia alebo orgán Spoločenstva, takisto v rozsudku z 24. septembra 2008, M/Ombudsman (T-412/05, neuverejnený).
The applicant, an official of the Commission, sought compensation for the damage he claimed to have suffered by reason of his being named in a decision of the European Ombudsman relating to a complaint of maladministration on the part of the department of the Commission to which he was assigned and concerning, inter alia, the building of a sewage treatment plant with adverse effects on the environment.
Žalobca, úradník Komisie, požadoval náhradu škody, o ktorej tvrdil, že mu bola spôsobená z dôvodu jeho menovitého označenia v rozhodnutí Ombudsmana o sťažnosti poukazujúcej na prípad údajného nesprávneho úradného postupu zo strany služby Komisie, ku ktorej bol pridelený, a týkajúcej sa najmä výstavby čističky odpadových vôd, ktorá mala negatívne vplyvy na životné prostredie.
The Court held that only Community institutions and bodies, and not individuals, can be the subject of an investigation by the Ombudsman.
Súd prvého stupňa rozhodol, že predmetom šetrenia Ombudsmanamôžu byť iba inštitúcie a orgány Spoločenstva, a nie jednotlivci.
Applying by analogy the case-law following from Case T-277/97 Ismeri Europa v Court of Auditors (33), it noted nevertheless that, prompted by the concern to ensure that his duties are properly carried out, the Ombudsman may exceptionally make a full report on the facts established and give the names of persons involved.
Uplatnil však analogicky judikatúru vychádzajúcu z rozsudku z 15. júna 1999, Ismeri Europa/Dvor audítorov33, a uviedol, že snaha plniť účinne svoje poslanie môže viesť Ombudsmana k tomu, aby výnimočne úplne sprístupnil zistené skutočnosti, a teda menovite označil dotknuté osoby.
Particular circumstances, which may be connected to the seriousness of the facts or the risk of confusion capable of damaging the interests of third parties, may allow the Ombudsman in his decisions to give the names of persons who in principle are not subject to his supervision, subject to the condition that such persons must have the right to be heard.
Osobitné okolnosti spočívajúce v závažnosti skutočností alebo v nebezpečenstve zámeny, ktorá by bola na ujmu záujmom tretích osôb, totiž Ombudsmanovi umožňujú, aby vo svojich rozhodnutiach menovite označil osoby, ktoré v zásade nepodliehajú jeho kontrole, s výhradou, že na tieto osoby sa vzťahuje zásada kontradiktórnosti.
In the case in point, the Court found, first, that naming the applicant was neither essential to the attaining of the objective pursued by complaining of an instance of maladministration nor necessary in order to prevent the risk of confusion with other individual officials who were clear of all liability in the situation complained of and, second, that the Ombudsman had not heard the applicant before taking his decision.
V danej veci Súd prvého stupňa konštatoval, že jednak označenie žalobcu nebolo ani nevyhnutné na dosiahnutie cieľa, ktorý sleduje poukázanie na prípadne správneho úradného postupu, ani potrebné na vylúčenie nebezpečenstva zámeny s inými konkrétnymi úradníkmi, ktorí v oznámenej situácii nemali žiadnu zodpovednosť, a jednak Ombudsman nevypočul žalobcu pred prijatím svojho rozhodnutia.