natgillin/translations-raw huggingface dataset:
First of all, as the Court of First Instance noted in paragraph 52 of the judgment under appeal, even if the Community rules on the granting of aid and premiums do not expressly require Member States to introduce supervisory measures and inspection procedures, such as those mentioned by the Commission during the clearance of the EAGGF accounts, nevertheless that obligation may follow, in some cases implicitly, from the fact that under the rules in question it is for the Member States to organise an effective system of inspection and supervision (see to that effect Case C-8/88 Germany v Commission, paragraph 16, and Case C-468/02 Spain v Commission, paragraph 35).
Na úvod treba konštatovať, ako pripomenul Súd prvého stupňa v bode 52 napadnutého rozsudku, že aj keď právna úprava týkajúca sa poskytovania pomoci a prémií neukladá členským štátom výslovne povinnosť prijať opatrenia dozoru a spôsoby kontroly, ako ich uviedla Komisia počas zúčtovania výdavkov EPUZF-u, takáto povinnosť môže členským štátom vyplynúť prípadne implicitne zo skutočnosti, že na základe predmetnej právnej úpravy sú členské štáty povinné vytvoriť účinný systém dohľadu a kontroly (pozri v tomto zmysle rozsudky z 12. júna 1990, Nemecko/Komisia, už citovaný, bod 16, a zo 14. apríla 2005, Španielsko/Komisia, už citovaný, bod 35).
The question therefore arises whether the obligations to which the Court of First Instance referred in the judgment under appeal follow implicitly from the obligation on Member States to organise an effective system of checks and supervision and, as the case may be, whether such obligations disregard certain provisions of Community law.
Preto vzniká otázka, či povinnosti, na ktoré odkazuje Súd prvého stupňa v napadnutom rozsudku, implicitne vyplývajú z povinnosti, ktorá zaväzuje členské štáty povinnosťou vytvoriť účinný systém kontroly a dohľadu, prípadne či sú v rozpore s niektorými ustanoveniami práva Spoločenstva.
(i) The scope and existence of the implicit obligations in dispute
i) O rozsahu a existencii popieraných implicitných povinností
It must be stated in that connection, on the one hand, that administrative checks and on-the-spot checks were designed by the Community legislature as two means of verification which, although separate, complement each other (see Case C-41/94 Germany v Commission, paragraph 43, and Case C-468/02 Spain v Commission, paragraph 39).
V tejto súvislosti treba zdôrazniť na jednej strane, že správna kontrola a kontrola na mieste boli zákonodarcom Spoločenstva koncipované ako dva nástroje preverenia, ktoré, hoci sú oddelené, sa navzájom dopĺňajú (pozri rozsudky z 3. októbra 1996, Nemecko/Komisia, už citovaný, bod 43, a zo 14. apríla 2005, Španielsko/Komisia, už citovaný, bod 39).
On the other hand, such administrative checks preceding on-the-spot checks must be carried out in such a way as to enable the national authorities to draw all the possible conclusions, be they matters of certainty or of doubt, regarding
Na druhej strane správna kontrola, ktorá predchádza kontrolám
2008 — CASE C-418/06 P compliance with the conditions for granting aid and premiums (see Case C-41/94 Germany v Commission, paragraph 17 and Case C-468/02 Spain v Commission, paragraph 40).
2008 — VEC C-418/06 P na mieste, sa musí vykonať takým spôsobom, aby z nej vnútroštátne orgány mohli vyvodiť všetky možné závery, či už isté alebo neisté, o dodržiavaní podmienok na poskytnutie pomoci a prémií (pozri rozsudky z 3. októbra 1996, Nemecko/Komisia, už citovaný, bod 17, a zo 14. apríla 2005, Španielsko/Komisia, už citovaný, bod 40).
As was stated in paragraph 52 of this judgment, neither the areas declared nor those extracted from the GIS could be confirmed as accurate without on-the-spot checks or any other additional checks.
Ako sa však konštatuje v bode 52 tohto rozsudku, ak neexistuje kontrola na mieste alebo ďalšie akékoľvek dodatočné preverenie, potom ani deklarované plochy, ani plochy vyplývajúce z GIS-u nemohli byť potvrdené ako presné.
Therefore, the contradiction between those two sources of information was likely to constitute an anomaly indicating a risk of loss for the EAGGF.
Preto rozpor medzi týmito dvoma zdrojmi informácií mohol byť odchýlkou, ktorá poukazuje na riziko straty pre EPUZF.
In the presence of such anomalies, the national authorities had therefore to draw all the possible conclusions, be they matters of certainty or of doubt, regarding compliance with the conditions for granting aid.
V prípade takýchto odchýlok mali teda vnútroštátne úrady vyvodiť všetky možné závery, či už isté alebo neisté, o dodržiavaní podmienok na poskytnutie pomoci.
It follows that such anomalies required the Member State concerned to adopt checking measures, whether on-the-spot checks or any other additional checks, and that in that regard merely taking those anomalies into account in the risk analysis was insufficient to dispel doubts concerning the accuracy of the areas declared.
Z uvedeného vyplýva, že takéto odchýlky povzbudzovali predmetný členský štát, aby prijal kontrolné opatrenia, či už ide o kontroly na mieste alebo akékoľvek ďalšie dodatočné preverenie, a že v tejto súvislosti jednoduché zohľadnenie v analýze rizík uvedených odchýlok sa ukázalo nedostatočné na účely odstránenia pochybností, ktoré sa týkajú nepresnosti deklarovaných plôch.
Consequently, the Kingdom of Belgium’s arguments challenging the existence in this case of implicit obligations to carry out on-the-spot checks or other administrative checks should be rejected as unfounded.
Preto argumentácia Belgického kráľovstva, ktorá smeruje k spochybneniu existencie v prejednávanej veci implicitných povinností vykonať kontrolu na mieste alebo ďalšie administratívne kontroly, musí byť zamietnutá ako neopodstatnená.
Likewise, in paragraph 71 of the judgment under appeal, the Court of First Instance was right to find that the anomalies detected by the GIS had not sufficiently been taken into account, although those anomalies had been taken into account in the risk analysis.
Rovnako treba konštatovať, že v bode 71 napadnutého rozsudku Súd prvého stupňa mohol správne vyvodiť záver, že odchýlky odhalené GIS-om boli nedostatočne zohľadnené, a to napriek tomu, že boli zohľadnené v analýze rizík.
As regards the obligation referred to in paragraph 51 of the judgment under appeal to make a reduction, although the Court of First Instance certainly considered, in the following paragraph of that judgment, that that obligation followed, in some cases implicitly, from the obligation on Member States to organise an effective system of checks and supervision, it nevertheless did not set out expressly the scope of the obligation.
Pokiaľ ide o povinnosť zníženia uvedenú v bode 51 napadnutého rozsudku, ak sa aj Súd prvého stupňa v nasledujúcom bode tohto rozsudku nepochybne domnieval, že táto povinnosť implicitne vyplývala z povinnosti, ktorá zaväzuje členské štáty vytvoriť účinný systém kontroly a dohľadu, napriek tomu nevysvetlil rozsah tejto povinnosti explicitne.
Therefore, the deficiencies in the ancillary checks due to the absence of on-the-spot checks and/or reductions in the areas declared, which were the subject of debate before the Court of First Instance, can only be understood in the light of the summary report in which those complaints were originally formulated and developed.
Preto slabosti v sekundárnych kontrolách, ktoré vyplývajú z neexistencie kontroly na mieste a/alebo zníženia deklarovaných plôch, ktoré boli predmetom diskusie pred Súdom prvého stupňa, sa môžu chápať len vzhľadom na súhrnnú správu, v ktorej boli tieto dôvody pôvodne vyjadrené a rozvinuté.
As was stated in paragraphs 19 and 20 of this judgment, the Commission essentially alleged in point B.7.1.1 of that report that the Member State concerned had not investigated the anomalies detected as a result of the administrative checks with the necessary rigour and, in point B.7.1.3, that it had not reduced the areas declared and/or carried out on-the-spot checks where the administrative checks revealed anomalies.
Ako je však vysvetlené v bodoch 19 a 20 tohto rozsudku, Komisia v podstate vytýka tomuto členskému štátu v bode B.7.1.1 uvedenej správy, že nezabezpečil s nevyhnutnou dôslednosťou vyvodenie dôsledkov z odchýlok zistených na základe správnej kontroly, a v bode B.7.1.3, že neznížil deklarované plochy a/alebo nevykonal kontroly na mieste, keď správna kontrola odhalila odchýlky.
The Commission did suggest that discrepancies between the areas declared and the GIS areas established at the administrative checking stage could legally justify a reduction in the amount of aid, but it did not set out the specific procedures which could enable such a reduction to be made.
Komisia bezpochyby uviedla, že rozdiely medzi deklarovanými plochami a plochami GIS-u zistené v štádiu správnej kontroly mohli právne odôvodniť zníženie výšky pomoci, nevyjadrila sa však ku konkrétnym spôsobom, ktoré by mohli viesť k takémuto zníženiu.
The Commission did not therefore require the Kingdom of Belgium to reduce the areas for which aid was to be granted solely on the basis of the GIS data as that Member State alleges.
Z toho vyplýva, že Komisia nevyžadovala od Belgického kráľovstva zníženie plôch, na ktoré sa poskytne subvencia iba na základe údajov GIS-u, ako to tvrdí tento členský štát.
Moreover, that Member State cannot complain that, in paragraphs 51 and 52 of the judgment under appeal, the Court of First Instance required it to reduce the areas declared solely on the basis of GIS areas data.
Okrem toho tento členský štát nemôže vytýkať Súdu prvého stupňa, že v bodoch 51 a 52 napadnutého rozsudku vyžadoval, aby boli deklarované plochy znížené iba na základe údajov o plochách GIS-u.
No such requirement appears anywhere in the judgment under appeal.
Podobná požiadavka totiž vôbec nie je uvedená v napadnutom rozsudku.
Therefore, the complaints concerning a supposed obligation to reduce the areas declared on the basis of the GIS areas must be rejected as unfounded.
Preto odvolacie dôvody o údajnej povinnosti znížiť deklarované plochy na základe plôch GIS-u sa musia zamietnuť ako nedôvodné.
(ii) The incompatibility of the implicit obligations with some requirements under Community law
ii) O nezlučiteľnosti implicitných povinností s niektorými požiadavkami vyvodenými z práva Spoločenstva
First of all, even assuming that, under Article 9(2) of Regulation No 3887/92, which applies ratione temporis, any reduction in aid could be made only on the basis of lawfully determined areas, in the present case, following an on-the-spot check, it was clearly open to the appellant Member State to carry out such a check in order to reduce the area for which aid was to be granted.
Predovšetkým, aj za predpokladu, že v súlade s článkom 9 ods. 2 nariadenia č. 3887/92 uplatniteľným ratione temporis akékoľvek zníženie subvencie mohlo byť urobené len na základe plôch zistených v súlade so zákonom, a to po vykonaní kontroly na mieste, je nutné konštatovať, že v každom prípade členský štát žalobca mohol vykonať takúto kontrolu na účely zníženia plochy, na ktorú sa má poskytnúť subvencia.
It cannot therefore be alleged that the Court of First Instance disregarded Article 9(2) of Regulation No 3887/92 and the judgment in Agrargenossenschaft Pretzsch when it took the view that the Belgian authorities were required to take appropriate action in response to the anomalies detected by their GIS at the administrative checking stage.
Preto nemožno Súdu prvého stupňa vytýkať, že porušil článok 9 ods. 2 nariadenia č. 3887/92 a judikatúru vyplývajúcu z už citovaného rozsudku Agrargenossenschaft Pretzsch, keď sformuloval právny názor, že belgické úrady boli povinné reagovať primerane na odchýlky odhalené ich GIS-om v štádiu správnej kontroly.
In any event, it must be pointed out that the aims of Regulation No 3887/92 are, as set out in the seventh and ninth recitals in its preamble, to monitor effectively compliance with the provisions on Community aid and to adopt provisions which prevent and penalise irregularities and fraud effectively (see, to that effect, Agrargenossenschaft Pretzsch, paragraph 33).
V každom prípade treba zdôrazniť, že cieľmi nariadenia č. 3887/92 v súlade so siedmym a s deviatym odôvodnením je účinným spôsobom kontrolovať dodržiavanie ustanovení v oblasti pomoci Spoločenstva a prijať ustanovenia, ktoré majú predchádzať a účinne sankcionovať nezrovnalosti a podvody (pozri v tomto zmysle rozsudok Agrargenossenschaft Pretzsch, už citovaný, bod 33).
BELGIUM v COMMISSION following determination of the areas in question, far from being contrary to the relevant legislation, is likely in reality to serve the objectives of the rules referred to in the preceding paragraph.
Takto v prípade existencie odchýlok, pokiaľ ide o presnosť deklarovaných plôch, povinnosť vykonať kontroly na mieste a/alebo znížiť deklarované plochy po určení predmetných plôch, čo nie je vôbec v rozpore s uplatniteľnou právnou úpravou, v skutočnosti smeruje k naplneniu cieľov tejto právnej úpravy, ktoré sú uvedené v predchádzajúcom bode tohto rozsudku.
Clearly also the implicit obligations mentioned by the Court of First Instance by no means disregard Article 6(3) of Regulation No 3887/92, under which an on-the-spot check had to be carried out only on a significant percentage, representing at least 5% of aid applications.
Následne je nutné konštatovať, že implicitné povinnosti, ktoré vyvodil Súd prvého stupňa, vôbec neporušujú ustanovenia článku 6 ods. 3 nariadenia č. 3887/92, na základe ktorých predmetom kontrol na mieste mala byť len významná vzorka, ktorá obsahuje aspoň 5 % žiadostí o podporu.
Firstly, that provision provides for checking by the Member State of a minimum of 5% of aid applications, which does not exclude checks being carried out on a larger percentage, and secondly, as the Court of First Instance found in paragraph 56 of the judgment under appeal, the files in which anomalies appeared represented only 2.1% to 4% of the aid application files.
Na jednej strane totiž toto ustanovenie ustanovuje kontrolu členským štátom aspoň 5 % žiadostí o pomoc, čo nevylučuje, aby predmetom kontrol mohol byť ich väčší pomer, a na druhej strane, ako konštatoval Súd prvého stupňa v bode 56 napadnutého rozsudku, spisové materiály, ktoré vykazujú odchýlky, predstavovali len 2,1 % až 4 % spisových materiálov žiadostí o pomoc.
As regards the alleged infringement of the principle of legal certainty, it should be noted that, when an administrative check was carried out, if there was an anomaly indicating a potential over-estimate of the area declared, the amount of aid could be adjusted on the basis of the area actually determined during an on-the-spot check.
Pokiaľ ide o uvádzané porušenie zásady právnej istoty, treba zdôrazniť, že počas správnej kontroly v prípade odchýlky, ktorá poukazuje na prípadné precenenie deklarovanej plochy, suma pomoci mohla byť opravená na základe plochy skutočne určenej počas kontroly na mieste.
The Kingdom of Belgium cannot therefore rely on the principle of legal certainty, for the benefit of farmers, as precluding reduction of the area for which aid would be granted at the administrative checking stage.
Preto Belgické kráľovstvo nemohlo uviesť v prospech poľnohospodárov zásadu právnej istoty, ktorá bráni zníženiu plochy, na ktorú sa má poskytnúť subvencia, v štádiu správnej kontroly.
This does not mean that a Member State is not entitled to plead breach of the principle of equal treatment.
To neznamená, že členský štát nie je oprávnený dovolávať sa porušenia zásady rovnosti zaobchádzania.
However, it may do so only if the cases it cites are at least comparable as regards all the elements which characterise them, including, in particular, the period during which the expenditure was incurred, the sectors concerned and the nature of the irregularities complained of (see Case C-242/97 Belgium v Commission, paragraph 130, and Case C-263/98 Belgium v Commission, paragraph 133).
Môže tak však urobiť len vtedy, ak sú uvádzané prípady prinajmenšom porovnateľné vzhľadom na všetky okolnosti, ktoré ich charakterizujú, ku ktorým patrí najmä obdobie, počas ktorého boli výdavky vynaložené, predmetné odvetvia a charakter vytýkaných nezrovnalostí (pozri rozsudky z 18 mája 2000, Belgicko/Komisia, už citovaný, bod 130, a z 20. septembra 2001, Belgicko/Komisia, už citovaný, bod 133).
Since the Kingdom of Belgium had, as a result of a system set up voluntarily, relevant information which other Member States did not have because they were not using that system, which was not compulsory at the relevant time, the situations of the Kingdom of Belgium and the other Member States were not comparable (see, to that effect, Case C-263/98 Belgium v Commission, paragraphs 135 and 136, and Case C-375/99 Spain v Commission, paragraph 29).
Keďže však Belgické kráľovstvo malo vďaka dobrovoľne zriadenému systému k dispozícii relevantné informácie, ktoré ďalšie členské štáty v prípade nepoužitia takého nepovinného systému v čase skutkových okolností nemali, situácia Belgického kráľovstva a situácia ostatných členských štátov nebola porovnateľná (pozri v tomto zmysle rozsudky z 20. septembra 2001, Belgicko/Komisia, už citovaný, body 135 a 136, ako aj z 13. septembra 2001, Španielsko/Komisia, už citovaný, bod 29).
It follows that, as the situations were not comparable, the principle of equal treatment was not infringed.
Z toho vyplýva, že keďže situácie neboli porovnateľné, zásada rovnosti zaobchádzania nebola porušená.
Therefore, the Court of First Instance did not commit an error of law in finding, in paragraph 49 of the judgment under appeal, that the Commission could not disregard the anomalies in question merely on the ground that the system which had detected them was not compulsory or was not intended for that purpose.
Preto tým, že Súd prvého stupňa v bode 49 napadnutého rozsudku zaujal stanovisko, že Komisia nemohla prehliadnuť predmetné odchýlky z jednoduchého dôvodu, že systém, ktorý ich odhalil, nebol povinný alebo nebol určený na tento účel, nedospel k nesprávnemu právnemu posúdeniu.
Consequently, the second part of the second ground of appeal cannot be accepted.
Vzhľadom na predchádzajúce úvahy nemožno druhú časť druhého dôvodu uznať.
Third part, concerning the applicability of a margin of tolerance at the administrative checking stage
O tretej časti, ktorá sa týka uplatniteľnosti hranice odchýlky v štádiu správnej kontroly a) Argumentácia účastníkov konania
In this part the Kingdom of Belgium alleges that the Court of First Instance infringed the provisions of Article 8 of Regulation No 3508/92 and Articles 6 and 9 of Regulation No 3887/92 in that it wrongly found that the Belgian inspection system was not effective owing to the failure to investigate data provided by the GIS.
Touto časťou Belgické kráľovstvo vytýka Súdu prvého stupňa, že porušil ustanovenia článku 8 nariadenia č. 3508/92, ako aj článkov 6 a 9 nariadenia č. 3887/92, pretože sa nesprávne domnieval, že systém belgickej kontroly nebol účinný v dôsledku neexistencie vyvodenia dôsledkov z údajov pochádzajúcich z GIS-u.
The Court of First Instance justified its rejection of the Belgian Government’s arguments on a single ground, which was incorrect in law, namely that no margin of tolerance could be applied at the administrative checking stage.
Súd prvého stupňa odôvodnil odmietnutie argumentácie belgickej vlády len jediným dôvodom, z právnej stránky nesprávnym, to znamená, že žiadna hranica odchýlky nemohla byť uplatniteľná v štádiu správnych kontrol.
The Commission contends that the margin of tolerance relied on by the Belgian authorities relates only to physical checks and the uncertainty linked to that type of check.
Komisia tvrdí, že hranica odchýlky, ktorú uvádzajú belgické úrady, sa týka len fyzických kontrol a neistôt, ktoré súvisia s týmto typom kontrol.
This does not justify a margin of tolerance in administrative checks, since the area of the reference parcels must be established prior to any application and to any form of checking, including administrative checks.
To nemôže odôvodniť hranicu odchýlky v správnych kontrolách, keď plocha referenčných parciel musí byť vopred stanovená v každej žiadosti a v rámci akejkoľvek formy kontroly vrátane správnych kontrol.
The Commission acknowledges that a margin of tolerance is acceptable during the initial creation of reference parcels under Article 4 of Regulation No 3508/92, but such a margin cannot, once the system has been introduced, be used repeatedly and continually as is the practice of the Belgian authorities.
Komisia uznala, že hranica odchýlky je prípustná počas pôvodnej tvorby referenčných parciel uskutočnenej na základe článku 4 nariadenia č. 3508/92, ale takúto hranicu nemožno používať opakovane a trvalo podľa vzoru praxe belgických úradov, ak bol už systém vytvorený.
(b) Findings of the Court
b) Posúdenie Súdnym dvorom
It should be noted that, although the Court of First Instance held in paragraph 60 of the judgment under appeal that a margin of tolerance could not be allowed at the administrative checking stage, in paragraph 61 of the judgment under appeal it found that the checks carried out by the Belgian authorities could not preclude aid being paid without additional checks on some files where the anomaly was more than 5% and on all files where the anomaly was less than 5%.
Treba zdôrazniť, že Súd prvého stupňa sa v bode 60 napadnutého rozsudku bezpochyby domnieval, že hranicu odchýlky nemožno v štádiu správnej kontroly pripustiť. V bode 61 napadnutého rozsudku však konštatoval, že kontroly, ktoré vykonali belgické úrady, mohli zabrániť len tomu, aby boli pomoci vyplatené bez dodatočných vyšetrovaní, pokiaľ ide o niektoré spisové materiály vykazujúce odchýlky v rozsahu menšom ako 5 %.
Therefore, irrespective of the question of the applicability of a 5% margin of tolerance at the administrative checking stage, the Court of First Instance did in any event find that there were deficiencies in the checks carried out on files where there was a difference of more than 5% between the area declared and the area provided by GIS.
Preto nezávisle od otázky uplatniteľnosti hranice odchýlky 5 % v štádiu správnej kontroly Súd prvého stupňa v každom prípade konštatoval nedostatky vo vykonaných kontrolách v prípade spisových materiálov vykazujúcich odchýlku väčšiu ako 5 % medzi deklarovanou plochou a plochou vyplývajúcou z GIS-u.
Consequently, the third part of the second ground of appeal has no validity.
Preto je tretia časť druhého dôvodu neuplatniteľná.
The fourth part concerning the late input of data into the GIS
O štvrtej časti týkajúcej sa omeškaného kótovania údajov do GIS-u a) Argumentácia účastníkov konania
In this part the Kingdom of Belgium seeks to show that the Court of First Instance disregarded Article 8 of Regulation No 3508/92 and Articles 6 and 9 of Regulation No 3887/92 in that it wrongly considered that the inspection system introduced by the Belgian authorities was not effective owing to the late input of graphic data into the GIS.
Touto časťou sa Belgické kráľovstvo snaží preukázať, že Súd prvého stupňa porušil článok 8 nariadenia č. 3508/92, ako aj články 6 a 9 nariadenia č. 3887/92, keďže sa nesprávne domnieval, že kontrolný systém, ktorý zaviedli belgické úrady, nie je účinný z dôvodu omeškaného kótovania grafických údajov do GIS-u.
That Member State also alleges that the Court of First Instance did not comply with the obligation to provide adequate reasons in the reasoning set out in paragraphs 65 to 70 of the judgment under appeal.
Tento členský štát tiež vytýka Súdu prvého stupňa, že si nesplnil povinnosť odôvodnenia, pokiaľ ide o body 65 až 70 napadnutého rozsudku.
The Court failed in particular to justify how the input of graphic data and the conduct of a risk analysis after 31 August could be considered late, as there was no reference to such a date in the legislation.
Súd prvého stupňa najmä neodôvodnil, ako boli grafické kótovanie a analýza rizík urobené po 31. auguste omeškaním, keď nariadenie neobsahovalo odkaz na takýto deň.