natgillin/translations-raw huggingface dataset:
We did all that duty demanded of us and we did more.
Urobili sme všetko, čo bolo našou povinnosťou.
The accession states themselves were going through an extraordinary double transformation as they travelled from communism to market economy towards their membership of the European Union.
Prístupové štáty prechádzali pred svojím členstvom v Európskej únii neuveriteľnou dvojitou transformáciou, keďže zároveň vymieňali komunizmus za trhové hospodárstvo.
In a symbolic pre-accession act of political solidarity, the European Parliament invited the participation of observer MPs from all the candidate states.
D zástupcov poslancov všetkých kandidátskych štátov, aby sa zúčastňovali jeho práce ako pozorovatelia.
We first met in Strasbourg in November 2002 before the important staging post of the Copenhagen Summit that December, observing that it would give us in the European Parliament the opportunity to cope with Europe’s new political and cultural diversity and respectively allow us to engage in a process of mutual understanding and political socialisation.
Prvýkrát sme sa stretli v novembri 2002 v Štrasburgu pred prípravou kodanského samitu, ktorý sa mal uskutočniť v decembri toho istého roka.
It was an early investment in the necessary relationship building at a personal, political and institutional level and an early rehearsal for a future reality.
Očakávali sme, že poslancom Európskeho parlamentu toto stretnutie prinesie príležitosť oboznámiť sa s novou politickou a kultúrnou rozmanitosťou Európy a umožní im zapojiť sa do procesu vzájomného porozumenia a politickej socializácie.
Introducing that debate I remarked that: ‘As politicians we are challenged before history successfully to conclude this truly continental scale act of reconciliation and healing.
V otváracom prejave diskusie som poznamenal: „Ako politici stojíme pred historickou výzvou úspešne dospieť k zmiereniu a uzdraveniu celého kontinentu.
As parliamentarians we are challenged to give leadership, to win the calculus of public consent in the member states and the accession states alike.
Ako poslanci parlamentov na seba preberáme bremeno politického vedenia a dosiahnutia súhlasu verejnosti v členských, rovnako ako prístupových, krajinách.
There is no public relations or information campaign that substitutes for real politics based on conviction and reason.
Skutočné politiky založené na presvedčení a rozume nenahradí žiadna informačná kampaň ani kampaň zameraná na vzťahy s verejnosťou.
Now is the time for politicians to repossess the enlargement agenda from the experts who have prepared the way.’
Prišiel čas, aby politici prevzali program rozširovania z rúk odborníkov, ktorý preň pripravili cestu.“
In an historic vote on 9 April 2003, Parliament adopted a resolution on the conclusion of the negotiations on enlargement in Copenhagen and formally gave its assent to the membership applications of the ten
Parlament pri historickom hlasovaní 9. apríla 2003 prijal v Kodani uznesenie o ukončení rokovaní o pristúpení a formálne odsúhlasil žiadosti o členstvo desiatich štátov, čím sa rokovania ukončili.
That was when, in an unprecedented step, members of the national parliaments of all the acceding countries were invited to participate regularly in the work of the European Parliament as observers, from 1 May 2003 until their accessions were fully realised.
krok, že poslanci národných parlamentov všetkých pristupujúcich krajín dostali pozvanie pravidelne sa ako pozorovatelia od 1. mája 2003 až do úplného pristúpenia zúčastňovať práce Európskeho parlamentu.
As the process of enlargement deepened it took on an inclusive and irreversible character.
Postupným prehlbovaním získaval proces rozširovania celkový a nezvratný charakter.
In matters of content and calendar the European Parliament throughout this period was a leader and not just a follower of events.
Európsky parlament bol v tomto procese v zmysle obsahu a časového harmonogramu rozširovania vedúcou silou, rozhodne sa iba nenechal unášať udalosťami.
It was a source of a great pride to me, as an Irish European, that when the new European Union of 25 was born ocially, it should be celebrated in Dublin on 1 May 2004 during such a successful Irish EU Presidency.
Ako Ír – Európan som bol nesmierne hrdý na to, že oslava ociálneho zrodu novej Európskej únie s 25 členmi sa plánovala na 1. mája 2004 v Dubline počas úspešného írskeho predsedníctva EÚ.
However, as European Parliament President, my sense of duty would have been to do so in Parliament in Strasbourg just weeks before the continental scale upcoming parliamentary elections in June of that year, underlining its role as the theatre of European politics.
Ako predseda Európskeho parlamentu som však cítil povinnosť usporiadať túto oslavu v Parlamente v Štrasburgu niekoľko týždňov pred uskutočnením júnových parlamentných volieb na európskej úrovni, čím by sa zvýraznila úloha Parlamentu ako dejiska európskej politiky.
Preferences for participation in traditional May Day events and weekend electoral imperatives ensured that months in advance no consensus was available among the parliament’s leadership for this latter proposition.
Uprednostnenie účasti na tradičných oslavách májového sviatku a víkend plný povinností súvisiacich s voľbami sa postarali o to, že ešte niekoľko mesiacov sa v otázke vedúcej úlohy Parlamentu týkajúcej sa posledného návrhu nedosiahol súhlas.
So it was that on Monday 3 May 2004 in Strasbourg the European Parliament marked the dawn of its new era.
Takže až pondelok 3. mája 2004 znamenal pre Európsky parlament v Štrasburgu úsvit novej éry.
These were of a sucient size and potential price as to require, under EU law, a public tender.
D a ich predbežná cena vyžadovala podľa práva EÚ vypísanie verejného výberového konania.
This in its turn could be won by any number of suppliers from any number of states.
Toto konanie mohlo vyhrať akékoľvek množstvo dodávateľov z akýchkoľvek štátov.
Symbolically, in my view, these had to come from only one place, the shipyards of Gdansk.
Zdalo sa mi veľmi symbolické, že by nakoniec mohli pochádzať z lodeníc v Gdansku.
Months earlier this led me to discuss the possibility with the Polish Prime Minister, Lezek Miller, of a gift of the flagpoles from Poland.
Už niekoľko mesiacov predtým som o možnosti, že by vlajkové žrde mohlo ako dar zabezpečiť Poľsko, diskutoval s poľským premiérom Leszkom Millerom.
To my great delight he agreed immediately.
Bol som veľmi rád, že s návrhom okamžite súhlasil.
When we gathered in Strasbourg late on the first afternoon of this final session before the European Parliament elections of 2004 the gifts to Europe from Gdansk stood tall ; Lech Walesa, whose moral courage and fortitude personied the struggle for freedom ; the value and values of Solidarity now consummated by this ambitious accession and the flagpoles themselves, sturdy and silent witnesses, awaiting the symbolic parliamentary unfurling of the Union’s newest member states.
Keď sme sa v roku 2004 v Štrasburgu stretli v prvý podvečer na poslednej schôdzi pred voľbami do Európskeho parlamentu, dar Gdanska Európe už stál na mieste v celej svojej výške.
The winner of the Nobel Prize for Literature and Irish poet, Seamus Heaney wrote: ‘on a day when newcomers appear, let it be a homecoming’.
Nositeľ Nobelovej ceny za literatúru, írsky básnik Seamus Heaney, napísal: „Keď príde niekto nový, nech príde ako domov“.
This was such a day.
Bol to mimoriadny deň.
This was a homecoming.
Deň návratu domov.
What would have seemed an impossible dream in 1989 when first I arrived as a member of the European Parliament now was a reality and by my side stood Lech Walesa ‘as a visible sign of the struggle for a united Europe.’ ‘The
To, čo sa v roku 1989, keď som sa stal poslancom Európskeho parlamentu, zdalo ako neuskutočniteľný sen, sa teraz premenilo na skutočnosť a vedľa mňa stál Lech Walesa ako „neprehliadnuteľný symbol boja za zjednotenú Európu“.
It would be easy to suggest an exaggerated role for the European Parliament or for oneself in this extraordinary journey.
Bolo by jednoduché zveličovať úlohu Európskeho parlamentu alebo jednotlivca v tomto neuveriteľnom procese.
A sense of proportionality, knowledge of the political and institutional complexity and a sense of history would suggest a more modest claim.
Zmysel pre primeranosť, znalosť zložitosti politiky a inštitucionálnej práce, ako aj zmysel pre históriu, však takýto pohľad umierňujú.
In essence, we were called upon to do our duty before our fellow Europeans, true to our vocation as directly elected European parliamentarians.
V podstate sme len plnili svoju povinnosť voči európskym občanom, ktorá vyplývala z nášho mandátu priamo volených európskych poslancov.
We were called to play our part in redressing the legacy and weighty burden of our continent’s divided history and to help pave the way towards a new Europe.
Našou úlohou bolo byť súčasťou procesu obnovenia historického odkazu rozdeleného kontinentu a niesť toto ťažké bremeno, ako aj vydláždiť cestu k novej Európe.
We did that.
A to sme aj urobili.
We did our duty.
Splnili sme svoju povinnosť.
The legacy of that duty more than of ourselves will endure and will stand the test of time.
Dedičstvo tejto povinnosti pretrvá a obstojí v skúške času viac než my sami.
I congratulate the President of the Parliament on this initiative and thank him for his invitation to me to participate.
Blahoželám predsedovi Parlamentu k tejto iniciatívne a ďakujem mu za pozvanie.
I also congratulate the European Parliament, its members and its and their staff on this 50th anniversary and wish them well for the future.
Taktiež blahoželám Európskemu parlamentu, jeho poslancom a zamestnancom k 50. výročiu a želám im do budúcnosti všetko dobré.
Their success will be Europe’s success.
Ich úspechy sú úspechmi Európy.
‘ - 90 meetings of the Conference of Presidents, covering 669 agenda items; - 54 meetings of the Bureau of the House, treating 934 agenda items; - 450 other meetings in the European Parliament; - 334 meetings with visiting personalities and politicians; - 16 visits of Heads of State.
„– 90 schôdzí Konferencie predsedov so 669 bodmi programu, – 54 schôdzí predsedníctva Parlamentu s 934 bodmi programu, – 450 ďalších schôdzí Európskeho parlamentu, – 334 schôdzí s návštevou osobností a politikov, – 16 návštev štátnych predstaviteľov.
I represented you in this House at 12 meetings of the European Council.
V tejto inštitúcii som vás zastupoval na 12 schôdzach Európskej rady.
Outside Parliament, outside Brussels and Strasbourg, I have made - 203 visits to - 33 states, including the European Union states and candidate states of tomorrow; - in 24 states I addressed the plenary sessions of national parliaments.
Mimo Parlamentu, Bruselu a Štrasburgu som vykonal – 203 návštev v – 33 štátoch vrátane štátov Európskej únie a budúcich kandidátskych krajín – v 24 štátoch som vystúpil na plenárnych zasadnutiach národných parlamentov.
I have given over 1,000 TV and media interviews in Brussels and Strasbourg (236 TV interviews and 710 press conferences and press points), and an equal number on my 203 trips abroad on your behalf.
Poskytol som viac než 1 000 rozhovorov pre televíziu a iné médiá v Bruseli a Štrasburgu (236 rozhovorov pre televíziu a 710 vystúpení na tlačových konferenciách a iných novinárskych podujatiach) a rovnaký počet na svojich 203 cestách vo vašom mene.
I have addressed this plenary, over and above the normal duties of the Chair, on 24 occasions, and made 113 major speeches outside this House on your behalf.
Na tomto plenárnom zhromaždení som vystupoval, okrem rámca svojich bežných povinností predsedu, pri 24 príležitostiach a vo vašom mene som predniesol 113 rozsiahlejších prejavov mimo Parlamentu.
Our correspondence total runs to nearly 10,000 letters and dossiers. ’
Počet položiek našej korešpondencie dosahuje takmer 10 000 listov a spisov.“
End of mandate speech 5 May 2004.
Koniec prejavu z 5. mája 2004.
JULY 2004 JANUARY 2007
JÚL 2004 JANUÁR 2007
My 30 months in oce were full of historic moments: EU enlargement; the rejection of the Constitutional Treaty and the search for alternative solutions; relations with our neighbours, whether close or more distant; and the new problems of immigration, energy and terrorism.
Tých tridsať mesiacov bolo plných historických momentov spojených s rozširovaním EÚ, odmietnutím ústavnej zmluvy a hľadaním alternatívnych riešení, vzťahov s blízkymi aj vzdialenejšími susedmi a novými problémami v oblasti prisťahovalectva, energetiky a terorizmu.
For these reasons, being President of the EP was the most enthralling experience of my political life, and it is not easy to summarise them.
Z týchto dôvodov bola pre mňa úloha predsedu Európskeho parlamentu najzaujímavejšou skúsenosťou môjho politického života a nie je ľahké ju zhrnúť.
The European Parliament is the only Community institution directly elected by the European citizens, and thus which embodies the democratic principle within the EU’s institutional structure.
Európsky parlament je jedinou inštitúciou Spoločenstva, ktorú priamo volia občania EÚ, a preto stelesňuje demokratické princípy v rámci inštitucionálnej štruktúry EÚ.
Although it still lacks some of the classical powers characteristic of parliamentary assemblies, such as adopting taxation rules, it does have important legislative, budgetary and control remits.
Aj keď mu stále chýbajú niektoré tradičné právomoci typické pre parlamentné zhromaždenia, ako napríklad rozhodovanie o daniach, má však významné zákonodarné, rozpočtové a kontrolné právomoci.
And it exercises its powers by means of a highly consensual political process, radically dierent from that of national parliaments, where the relationship between government and opposition is essentially conictual.
Okrem toho svoje právomoci vykonáva prostredníctvom vysoko konsenzuálneho politického procesu, ktorý je výrazne odlišný od postupov uplatňovaných v národných parlamentoch, kde je vzťah medzi vládou a opozíciou v zásade koniktný.
Unlike the Council, where the national interests of the Member States are represented and set against one another, the EP represents the general interest of Europe’s citizens, and its task is to seek consensus on Community policies.
Na rozdiel od Rady, kde sú zastúpené národné záujmy členských štátov stojace proti sebe, EP zastupuje všeobecné záujmy občanov EÚ a jeho úlohou je snažiť sa dosiahnuť konsenzus v politikách Spoločenstva.
I sincerely believe that this remit acquired real strength over the course of the sixth legislature, during which the EP came of political age.
Verím, že táto právomoc sa výrazne posilnila v priebehu šiesteho volebného obdobia, kedy EP politicky dozrel.
Enlargement was a feature of my Presidency.
Rozšírenie bolo najcharakteristickejšou črtou môjho predsedníctva.
On 20 July 2004 I found myself heading a Parliament of 732 Members from 25 countries, representing 163 political parties and using 20 ocial languages.
Dňa 20. júla 2004 som viedol parlamentné zhromaždenie pozostávajúce zo 732 poslancov z 25 krajín zastupujúcich 163 politických strán a hovoriacich 20 úradnými jazykmi.
Two and a half years later, on 1 January 2007, following the accession of Romania and Bulgaria, there were 785 Members and, with the addition of Irish, 23 languages.
O dva a pol roka neskôr, 1. januára 2007, sa po vstupe Rumunska a Bulharska počet poslancov zvýšil na 785 a počet používaných jazykov spolu s írčinou na 23.
Furthermore, 60% of the Members were new to the EP in 2004, and 168 came from the 10 new Member States.
Okrem toho bolo 60 % poslancov nováčikmi v EP a 168 ich bolo z 10 nových členských štátov.
I myself was a ‘newcomer’ and the scale of the change made me feel slightly dizzy, given its dimensions and the complexity of running an institution which was having to take on board a far more heterogeneous experience of what politics is.
Ja sám som bol nováčikom a vzhľadom na veľkosť a zložitosť vedenia inštitúcie, ktorá si vyžadovala oveľa rôznorodejšie skúsenosti s tým, čo vlastne politika je, sa mi z rozsahu zmien mierne zatočila hlava.
But the enlarged EP passed the test with flying colours and continued to operate surprisingly normally, thanks to the work of its staff and serv-
Ale rozšírený EP absolvoval tento test so vztýčenou hlavou a ďalej fungoval prekvapivo normálne vďaka práci svojich útvarov a zamestnancov, a najmä bývalého generálneho tajomníka Juliana Priestleyho, ktorý bol skutočným strojcom tohto úspechu.
Over and above this major structural transformation, there were specic moments of particular signicance.
Okrem tejto hlavnej štrukturálnej zmeny sa objavili aj špecické momenty osobitného významu.
Amongst the most important, perhaps, and certainly in media terms, was the investiture of the Barroso Commission, when Parliament’s hearings led to the withdrawal of the proposed Commission in the face of certain rejection by the EP.
Medzi najvýznamnejšie z nich pravdepodobne, a z mediálneho hľadiska určite, patrí uvádzanie Barrosovej Komisie do funkcie, keď vypočutia viedli k stiahnutiu návrhu vzhľadom na istotu jej hroziaceho odmietnutia v Európskom parlamente.
In this whole process, the EP consolidated its political role and ceased to be the paper tiger that many people used to say it was.
V celom tomto procese si EP upevnil svoju politickú úlohu a prestal byť papierovým tigrom ako ho mnohí označovali.
It dared to make use of the powers conferred on it by the Treaties, without provoking any kind of crisis in the way the EU operates.
Dosiahol to aj tým, že sa nebál využiť právomoci, ktoré mu boli udelené v zmluvách bez toho, aby spôsobil akúkoľvek krízu v spôsobe fungovania EÚ.
It was crystal clear that the hearings of the Commissioners were no mere formality, nor did the MEPs fall into line with the instructions issued by Member State governments, as a lot of people assumed they would.
Bolo úplne jasné, že vypočutia komisárov neboli len obyčajnou formalitou a že poslanci Európskeho parlamentu sa neriadili inštrukciami vlád členských štátov, ako si mnohí ľudia mysleli.
Following the rejection of the initial proposal for the Barroso Commission – although only one of the proposed members was in fact rejected – the EP would no longer be seen as a ‘cage of crickets’ or a useless talking shop.
Ako som vtedy povedal, jednoducho nie je možné udeliť inštitúcii – volenej v priamych všeobecných voľbách – právomoci pod podmienkou, že táto inštitúcia potom tieto právomoci nevyužíva. Európsky
The EP did use them, as part of normal democratic practice, and the inuence thus achieved has strengthened its role within the Union’s institutional triangle.
parlament ich využil ako súčasť bežného demokratického postupu a takto dosiahnutý vplyv posilnil jeho úlohu v rámci inštitucionálneho trojuholníka Únie.
Alongside my memory of that historic and polemical moment, I must mention two other moments, one particularly solemn and positive, and the other extremely sad.
Pri mojich spomienkach na tento historický a polemický moment musím uviesť ďalšie dva – jeden obzvlášť slávnostný a pozitívny, druhý veľmi smutný.
The first was the signing of the Constitutional Treaty in the impressive Hall of the Orazi and Curiazi on the Capitol in Rome.
Prvým bolo podpísanie ústavnej zmluvy v impozantnej sále Sala degli Orazi e Curiazi na rímskom Kapitole.
On that occasion, I had the chance, on behalf of the European Parliament, to address to the gathered Heads of State and of Government some words on the path that EU integration had taken since the first such gathering in Rome.
Pri tej príležitosti som mal možnosť v mene Európskeho parlamentu osloviť zvolaných prezidentov a predsedov vlád a povedať niekoľko slov o ceste, ktorou prešla integrácia EÚ od prvého podobného stretnutia v Ríme.
At that point, of course, we did not know that the text was going to get bogged down in the French and Dutch referenda, and so that historic moment represented the cusp of Europe’s political ambitions, unfortunately somewhat diminished today.
Vtedy sme samozrejme nevedeli, že text zmluvy bude odmietnutý v referendách vo Francúzsku a v Holandsku a že tento historický moment tak predstavoval vrchol európskych politických ambícií, ktoré sú dnes nanešťastie do istej miery oslabené.
The other moment that is fixed in my memory was when I had to announce to the House in plenary just how tragically serious the July 2005 terrorist attacks in London had been, attacks which reminded me so strongly of those in Madrid.
Ďalší moment pevne zapísaný v mojej pamäti prišiel vtedy, keď som mal poslancom na plenárnom zasadnutí oznámiť tragickú bilanciu teroristických útokov v Londýne v júli 2005, ktoré mi tak veľmi pripomenuli útoky v Madride.
There were other politically signicant moments, but I cannot list them all here.
Boli aj ďalšie politicky významné chvíle, hoci nemôžem ich vymenovať všetky.
The EU-Russian Summit dinner in Lahti, Finland, where I had to tell President Putin, seated next to me, that Europe should not be exchanging human rights for energy supplies.
Napríklad, večera na samite EÚ – Rusko vo fínskom Lahti, kde som musel prezidentovi Putinovi sediacemu vedľa mňa povedať, že Európa nevymení ľudské práva za dodávky zdrojov energie.
My speeches, only a few hours apart, to the Knesset in Jerusalem and the Palestinian National Assembly in Ramallah.
Ďalej to boli moje príhovory v jeruzalemskom Knesete a v Palestínskom národnom zhromaždení v Ramalláhu, ktoré od seba delilo len niekoľko hodín.
My visit to Cairo to chair the Euro-Mediterranean Parliamentary Assembly, from which the EP carried out important mediation work in the dispute over the Danish cartoons of Mohammed.
Patrila k nim tiež moja návšteva Káhiry, kde som predsedal Eurostredozemnému parlamentnému zhromaždeniu, v rámci ktorého Európsky parlament zohral dôležitú sprostredkovateľskú úlohu v spore týkajúcom sa dánskych karikatúr Mohameda.
And, right at the end of my mandate, the establishment of the Eurolat Parliamentary Assembly, which unites the EP and Latin America.
A úplne na konci môjho mandátu to bolo založenie Parlamentného zhromaždenia Eurolat, ktoré spája Európsky parlament a Latinskú Ameriku.
I put a great deal of eort into this project, in a race against the clock, surrounded by a fair amount of unwillingness. I was briey co-President of the Assembly, with all the satisfaction it gave me to have managed to increase the amount of attention the EP devotes to Latin America.
Do tohto projektu, obklopený nemalou neochotou, som vložil veľa úsilia v boji s časom a nakrátko som zastával aj funkciu spolupredsedu zhromaždenia, pričom úspech vo forme dosiahnutia zvýšenej pozornosti, ktorú Európsky parlament venuje Latinskej Amerike, mi prinieslo pocit veľkého zadosťučinenia.
I was also able to experience how large Europe’s role in the world is in terms of its cooperation projects, from the Niger arc to the Colombian highlands, and the importance of Europe’s military peace-keeping presence, e.g. in Lebanon, which I visited immediately after the summer 2006 bombardment, to invite the Lebanese Prime Minister to address the EP.
Mal som tiež možnosť zistiť, akú úlohu zohráva Európa vo svete, pokiaľ ide o projekty spolupráce od nigerského oblúka po kolumbijské hory, a aký význam má prítomnosť európskych mierových síl, napríklad, v Libanone, ktorý som navštívil hneď po bombardovaní v lete roku 2006
The world is really crying out for Europe.
Svet naozaj volá po Európe.
And the EP has tried to respond to this demand, by strengthening ‘parliamentary diplomacy’, as it was already being called.
A Európsky parlament sa pokúša na tieto výzvy odpovedať posilňovaním parlamentnej diplomacie, ako sa táto iniciatíva nazýva.
For example, it sent electoral observation missions to 26 countries, including Ukraine, Palestine, Afghanistan, Congo and Venezuela.
Robí to napríklad formou volebných pozorovateľských misií, ktoré vyslal už do 26 krajín vrátane Ukrajiny, Palestíny, Afganistanu, Konga a Venezuely.
And the EP has become an important world forum, visited by 15 heads of state from non-EU countries, such as Evo Morales and Mahmud Abbas.
A Európsky parlament sa stal významným svetovým fórom, ktoré navštívilo 15 hláv štátov z krajín mimo EÚ, ako napríklad Evo Morales a Mahmud Abbás.