natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Court considered, however, that such legislation containing an absolute prohibition of derogation, by agreement, from the minimum fees set by a scale of lawyers’ fees for services which are (a) court services and (b) reserved to lawyers constitutes a restriction on freedom to provide services laid down in Article 49 EC and that it is for the national court to determine whether such legislation, in the light of the detailed rules for its application, actually serves the objectives of protection of consumers and the proper administration of justice which
Súdny dvor však rozhodol, že právna úprava absolútne zakazujúca odchýliť sa dohodou od minimálnych odmien stanovených sadzobníkom odmien advokáta, ktoré sú na jednej strane súdnej povahy a na druhej strane sú vyhradené advokátom, predstavuje obmedzenie slobodného poskytovania služieb podľa článku 49 ES a že je úlohou vnútroštátneho súdu preskúmať, či takáto právna úprava vzhľadom na konkrétne podmienky uplatnenia skutočne zodpovedá cieľom ochrany spotrebiteľov a riadneho výkonu spravodlivosti spôsobilým ju odôvodniť a či sa obmedzenia, ktoré ukladá, nejavia ako neprimerané vzhľadom na jej ciele.
Last, in Case C-125/05 Vulcan Silkeborg (judgment of 7 September 2006, not yet published in the ECR) and in Joined Cases C-376/05 and C-377/05 A. Brünsteiner (judgment of 5 December 2006, not yet published in the ECR), also references for a preliminary ruling, the Court had for the first time the opportunity to adjudicate on a number of questions inherent in the entry into force of the last regulation on exemption by category applicable to the motor vehicle sector, Regulation (EC) No 1400/2002 20, and also to provide its first interpretations of that regulation.
Súdny dvor účinnosti však mohlo v závislosti od konkrétnej organizácie distribučnej siete jednotlivých dodávateľov viesť k potrebe zmien takého významu, že predstavujú skutočnú reorganizáciu uvedenej siete v zmysle tohto ustanovenia a že z tohto hľadiska vnútroštátnym súdom a rozhodcovským orgánom prislúcha, aby na základe všetkých konkrétnych prvkov sporu, ktorý prejednávajú, posúdili, či ide o taký prípad.
In A. Brünsteiner, the Court further held that, on a proper construction of Article 4 of Regulation (EC) No 1400/2002, once the transitional period provided for by Article 10 of that regulation had expired, the block exemption under that regulation did not apply to contracts satisfying the conditions for block exemption under Regulation (EC) No 1475/95 which had as their object at least one of the hardcore restrictions listed in Article 4, with the result that all the contractual terms restrictive of competition contained in such contracts were liable to be caught by the prohibition laid down in Article 81(1) EC, if the conditions for exemption under Article 81(3) EC were not satised.
V už citovaných spojených veciach A. Brünsteiner Súdny dvor okrem toho rozhodol, že článok 4 nariadenia č. 1400/2002 je potrebné vykladať tak, že po uplynutí prechodného obdobia zakotveného v článku 10 tohto nariadenia sa skupinová výnimka stanovená uvedeným nariadením nemohla uplatniť na dohody spĺňajúce podmienky skupinovej výnimky stanovenej v nariadení č. 1475/95, ktoré mali za cieľ aspoň jedno z hlavných obmedzení uvedených v predmetnom článku 4 tak, že zmluvné ustanovenia obmedzujúce hospodársku súťaž obsiahnuté v týchto dohodách mohli byť zakázané článkom 81 ods. 1 ES, ak neboli splnené podmienky vyňatia podľa článku 81 ods. 3 ES.
The Court made clear, in that regard, that the consequences, for all other parts of the agreement or for other obligations owing from it, of the prohibition of contractual terms incompatible with Article 81 EC are not, however, a matter for Community law and that it is therefore for the national court to determine, in accordance with the national law applicable, the extent and consequences, for the contractual relation as a whole, of the prohibition of certain terms under Article 81 EC.
Súdny dvor v tejto súvislosti upresnil, že dôsledky zákazu ustanovení dohody, ktoré nie sú v súlade s článkom 81 ES pre ostatné časti dohody alebo pre ostatné povinnosti, ktoré z nej vyplývajú, však nepatria do rámca práva Spoločenstva a že vnútroštátnemu súdu preto prislúcha na základe uplatniteľného vnútroštátneho práva posúdiť rozsah a dôsledky prípadného zákazu určitých ustanovení podľa článku 81 ES pre všetky zmluvné vzťahy.
The other judgments which merit attention owing to the Court’s application of the competition rules are more concerned with the questions relating to the implementation of those rules.
Ostatné rozsudky, na ktoré treba upriamiť pozornosť z hľadiska uplatňovania Súdnym dvorom pravidiel o hospodárskej súťaži riešia prevažne otázky, ktoré sa týkajú vykonávania týchto pravidiel.
The contribution made by two of those judgments lies essentially in questions of procedure and questions relating to the production of evidence.
Prínos oboch z nich v podstate spočíva v procesných otázkach a otázkach, ktoré sa týkajú dôkazných prostriedkov.
In Case C-105/04 P Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied v Commission (judgment of 21 September 2006, not yet published in the ECR) and Case C-113/04 P Technische Unie v Commission (judgment of 21 September 2006, not yet published in the ECR), the Court, while rearming that compliance with the reasonable time requirement in the conduct of administrative procedures relating to competition policy constitutes a general principle of Community law whose observance the Community judicature ensures,
Vo veciach Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied/Commission (rozsudok z 21. septembra 2006, C-105/04 P, zatiaľ neuverejnený v Zbierke) a Technische Uni/Komisia (rozsudok z 21. septembra 2006, C-113/04 P, zatiaľ neuverejnený v Zbierke) Súdny dvor rozhodol a opätovne zdôraznil, že dodržanie primeranej lehoty pri vedení správnych konaní v oblasti politiky hospodárskej súťaže predstavuje všeobecnú zásadu práva Spoločenstva, ktorej rešpektovanie zabezpečujú súdy Spoločenstva, že zistenie neprimeranej dĺžky konania, ktorú nezapríčinili dotknuté podniky, nemôže viesť k zrušeniu, z dôvodu porušenia tejto zásady, rozhodnutia konštatujúceho porušenie, pokiaľ táto lehota mohla porušiť práva týchto podnikov na obhajobu, mať vplyv na výsledok konania.
Commission Regulation (EC) No 1400/2002 of 31 July 2002 on the application of Article 81(3) of the Treaty to categories of vertical agreements and concerted practices in the motor vehicle sector (OJ L 203, 1.8.2002, p. 30).
Okrem toho Súdny dvor uvádza, že preskúmanie prípadných prekážok výkonu práv na obhajobu z dôvodu neprimeranej dĺžky správneho konania sa nesmie obmedzovať výlučne na samotnú druhú fázu tohto konania, ale musí súčasne zahŕňať fázu pred oznámením o výhradách a osobitne určiť, či jej neprimeraná dĺžka mohla mať vplyv na možnosti budúcej obhajoby dotknutých podnikov.
Commission Regulation (EC) No 1475/95 of 28 June 1995 on the application of Article [81](1) [EC] to certain categories of motor vehicle distribution and servicing agreements (OJ L 145, 29.6.1995, p. 25).
Súdny dvor tu napokon aj pripomenul, že na účel uplatňovania článku 81 ods. 1 ES, pokiaľ rôzne činnosti spadajú do „spoločného plánu“ vzhľadom na ich rovnaký cieľ skresľujúci hospodársku súťaž vo vnútri
Proceedings held that a finding that the duration of the procedure was excessive, and could not be imputed to the undertakings concerned, can entail annulment, on the ground of a breach of that principle, of a decision finding an infringement only if that duration, by adversely aecting the undertakings’ rights of defence, was able to inuence the outcome of the proceedings.
Vývoj a činnosť spoločného trhu, Komisia je oprávnená vyvodzovať zodpovednosť za tieto činnosti v závislosti od účasti na porušení ako celku a že zohľadňovanie konkrétnych dôsledkov takýchto činností je v tejto súvislosti zbytočné, pokiaľ sa ukáže, že ich cieľom je vylúčiť, obmedziť alebo skresliť hospodársku súťaž vo vnútri spoločného trhu.
The Court further observed that examination of any interference with the exercise of the rights of the defence owing to the excessive duration of the administrative procedure cannot be limited solely to the second phase of that procedure, but must also cover the phase preceding notication of the statement of objections and, especially, determine whether that excessive duration was capable of aecting the ability of the undertakings concerned to defend their rights in future.
Tri ďalšie rozsudky si tiež zaslúžia pozornosť, keďže dopĺňajú judikatúru Súdneho dvora v oblasti pokút. V dvoch z nich Súdny dvor po prvý raz rozhodoval o otázke pôsobnosti zásady non bis in idem pokiaľ ide o situácie, v ktorých orgány tretieho štátu konajú na základe ich sankčnej právomoci v oblasti práva hospodárskej súťaže uplatniteľného na území tohto štátu.
In the same two cases, the Court further held, on the basis of its caselaw according to which the existence of an anticompetitive practice or agreement must in most cases be inferred from a number of coincidences and indicia which, taken together, may, in the absence of another plausible explanation, constitute evidence of an infringement of the competition rules, that the fact that evidence of the existence of a continuous infringement had not been produced for certain specic periods did not preclude the infringement from being regarded as established during a longer overall period than those periods provided that such a finding was supported by objective and consistent indicia.
Vo veciach Showa Denko/Komisia (rozsudok z 29. júna 2006, C-289/04 P, zatiaľ neuverejnený v Zbierke) a SGL Carbon/Komisia (rozsudok z 29. júna 2006, C-308/04 P, zatiaľ neuverejnený v Zbierke) Súdny dvor totiž po tom, čo opätovne potvrdil, že zásada ne bis in idem, ktorej sa venuje aj článok 4 protokolu č. 7 Európskeho dohovoru o ľudských právach, je základnou zásadou práva Spoločenstva, ktorej dodržiavanie zabezpečuje súd, rozhodol, že táto zásada sa neuplatní v situáciách, v ktorých dochádza k ingerencii právnych poriadkov a orgánov hospodárskej súťaže tretích štátov v rámci ich vlastnej právomoci.
Last, the Court also recalled in those judgments that, for the purposes of the application of Article 81(1) EC, where the various actions form part of an ‘overall plan’, owing to their identical object, which distorts competition within the common market, the Commission is entitled to impute liability for those actions according to participation in the infringement considered as a whole and that there is no need to take account of the actual eects of those actions where it appears that their object is to prevent, restrict or distort competition within the common market.
Súdny dvor sa totiž domnieva, že ak cieľom Komisie pri ukladaní sankcie za nedovolené správanie podniku, aj keď je jeho základom kartelová dohoda medzinárodnej povahy, je ochrana slobodnej hospodárskej súťaže vo vnútri spoločného trhu, ktorá je podľa článku 3 ods. 1 písm. g) ES základným cieľom Spoločenstva, a teda na základe špecickosti hodnôt chránených právom na úrovni Spoločenstva sa posúdenia Komisie pri výkone jej právomoci môžu značne odlišovať od posúdení vykonaných orgánmi tretích štátov.
In Technische Unie v Commission, the Court also referred to its consistent case-law, according to which it is sucient for the Commission to demonstrate that an undertaking concerned in meetings during which agreements of an anticompetitive nature were concluded, without having manifestly opposed them, in order to prove to the requisite legal standard that the undertaking participated in a cartel and that, where it is established that an undertaking took part in such meetings, that undertaking must put forward indicia of such a kind as to establish that its participation was without any anticompetitive intention by demonstrating that it had indicated to its competitors that it was participating in those meetings in a spirit that was dierent from theirs.
V rámci tohto riešenia Súdny dvor súčasne rozhodol, že každá úvaha založená na existencii pokút uložených orgánmi tretieho štátu prichádza do úvahy iba v rámci voľnej úvahy, ktorú má Komisia pri stanovení pokút za porušenie súťažného práva Spoločenstva a že nemožno vylúčiť, že Komisia z dôvodov proporcionality alebo spravodlivého zaobchádzania zohľadní pokuty skôr uložené orgánmi tretích štátov, nie je však povinná tak urobiť.
Three other judgments also merit attention in that they supplement the Court’s caselaw on fines. In two of them, the Court for the first time settled the question of the scope of the principle non bis in idem in relation to situations in which the authorities of a non-member State have intervened under their power to impose penalties in the sphere of competition law applicable on the territory of that State.
Stále v rámci posúdenia týchto dvoch vecí, ako aj v rámci veci Komisia/SGL Carbon AG (rozsudok z 29. júna 2006, C-301/04 P, zatiaľ neuverejnený v Zbierke) Súdny dvor na druhej strane upresnil niekoľko zásad svojej judikatúry v oblasti pokút.
In Case C-289/04 P Showa Denko v Commission (judgment of 29 June 2006, not yet published in the ECR) and Case C-308/04 SGL Carbon v Commission (judgment of 29 June 2006, not yet published in the ECR), the Court held, after rearming that the principle non bis in idem, also enshrined in Article 4 of Protocol No 7 to the European Convention on Human Rights, constitutes a fundamental principle of Community law the observance of which is guaranteed by the judicature, that that principle does not apply to situations in which the legal systems and competition authorities of non-member States intervene within their own jurisdiction.
V už citovanej veci SGL Carbon/Komisia Súdny dvor najprv uviedol, že Komisia mohla pri uplatňovaní usmernenia k metóde stanovovania pokút uložených za porušenie pravidiel hospodárskej súťaže22použiť metódu výpočtu, ktorá zohľadňuje rozličné flexibilné prvky pri rešpektovaní v plnom rozsahu limitu obratov stanoveného v článku 15 ods. 2 nariadenia č. 1723. Súdny
Proceedings
Výročná správa 2006
Council Regulation No 17 of 6 February 1962, First Regulation implementing Articles [81] and [82] of the Treaty (OJ, English Special Edition 1959–62, p. 87).
Napokon na posledný rozsudok treba v tejto oblasti osobitne upozorniť preto, že povrdzuje judikatúru Courage Súdneho dvora (rozsudok z 20. septembra 2001, Courage a Crehan, C-453/99, Zb. s. I-6297).
Commission Notice on the non-imposition or reduction of fines in cartel cases (OJ C 207, 18.7.1996, p. 4).
Oznámenie o neuložení alebo znížení pokút v prípadoch kartelov [neociálny preklad] (Ú. v. ES C 207, 1996, s. 4).
In Showa Denko v Commission, moreover, the Court also recalled that the fine imposed on an undertaking for an infringement of the competition rules may be calculated by including a deterrence factor and that that factor is assessed by taking into account a large number of factors and not merely the particular situation of the undertaking concerned.
Tieto veci umožňujú Súdnemu dvoru potvrdiť jeho judikatúru, prinášajúc niekoľko upresnení k rôznym otázkam, ako je pojem podniku v kontexte článku 87 ods. 1 ES, denícia pojmu pomoci alebo aj uplatňovanie zásady ochrany legitímnej dôvery a úlohy vnútroštátnych súdov pri realizácii systému kontroly štátnej pomoci.
Last, a final judgment must be mentioned in connection with fines, especially because it conrms the Court’s Courage caselaw (Case C-453/99 Courage v Crehan[2001] ECR I-6297).
Vo veci Cassa di Risparmio di Firenze a i. (rozsudok z 10. januára 2006, C-222/04, Zb. s.
In Joined Cases C-295/04 to C-298/04 Manfredi and Others (judgment of 13 July 2006, not yet published in the ECR), the Court recalled that, as Article 81(1) EC produces direct eects in relations between individuals and creates rights for the individuals concerned which the national courts must safeguard, any individual is entitled to rely on the invalidity of an agreement or practice prohibited under Article 81 EC and, where there is a causal relationship between that agreement or practice and the harm suered, to claim damages for that harm.
I-289) Súdny dvor položil Corte suprema di cassazione (Taliansko) niekoľko prejudiciálnych otázok, ktoré sa týkajú zlučiteľnosti daňového režimu subjektov, ktoré vznikli z privatizácie talianskych bánk vo verejnom sektore a, presnejšie, na bankové nadácie, ktoré pri príležitosti privatizácie nahradili tradičné sporiteľne, s právom Spoločenstva.
In that regard, the Court also recalled that, in the absence of Community rules governing the matter, it is for the domestic legal system of each Member State to determine the detailed rules governing the exercise of that right, including those on the application of the concept of ‘causal relationship’, provided that those rules are not less favourable than those governing similar domestic actions (principle of equivalence) and that they do not render practically impossible or excessively dicult the exercise of rights conferred by Community law (principle of eectiveness).
V odpovedi na prvé dve otázky a na základe ustálenej judikatúry týkajúcej sa pojmu „podnik“ v kontexte práva hospodárskej súťaže, ako aj judikatúry týkajúcej sa pojmu „hospodárska činnosť“, Súdny dvor jednak rozhodol, že subjekt, ktorý drží kontrolné podiely v spoločnosti, skutočne priamo alebo nepriamo vykonáva túto kontrolu vplyvom na jej správu, sa musí považovať za zúčastneného na hospodárskej činnosti vykonávanej kontrolovaným podnikom a musí byť preto sám kvalikovaný ako podnik v zmysle článku 87 ods. 1 ES.
As regards State aid, five cases are particularly noteworthy. They allowed the Court to conrm its case-law, while providing certain information on matters as diverse as the concept of an ‘undertaking’ within the context of Article 87(1) EC, the denition of‘aid’, or, again, the application of the principle of protection of legitimate expectations and the role of the national courts in implementing the system of control of State aid.
Zohľadňujúc úlohu zverenú bankovým nadáciám vnútroštátnym zákonodarcom v oblastiach verejného záujmu a sociálnej prospešnosti, Súdny dvor jednak pristúpil k rozlišovaniu jednoduchého zaplatenia príspevkov neziskovým organizáciám a činnosti vykonávanej priamo v týchto oblastiach.
In Case C-222/04 Cassa di Risparmio di Firenze and Others [2006] ECR I-289, a reference had been made to the Court by the Corte suprema di cassazione (Italy) for a preliminary ruling on a number of questions concerning the compatibility with Community law of the tax arrangements of entities which had arisen as a result of the privatisation of banks in the Italian public sector and, more specically, of that compatibility in relation to the tax arrangements applicable to the banking foundations that replaced the traditional savings banks on that occasion.
Stanovil totiž uplatňovanie predpisov Spoločenstva týkajúcich sa štátnej pomoci, iba v tom druhom predpoklade, zdôrazňujúc, že ak banková nadácia, ktorá je sama činná v oblasti verejného záujmu a sociálnej prospešnosti, využíva oprávnenie dané vnútroštátnym zákonodarcom na vykonávanie finančných a obchodných operácií, ako aj operácií s nehnuteľným a hnuteľným majetkom potrebných alebo vhodných na uskutočnenie stanovených cieľov, je spôsobilá ponúkať tovary alebo služby na trhu v konkurencii s inými súťažiteľmi, a teda sa musí považovať za podnik a musia sa preto na ňu uplatňovať pravidlá Spoločenstva týkajúce sa štátnej pomoci.
In answer to the first two questions, and on the basis of its consistent caselaw on the concept of ‘undertaking’ in the context of competition law and also of its caselaw relating to the concept of ‘economic activity’, the Court, first, held that an entity which, through owning controlling shareholdings in a company, actually exercises that control by involving itself directly or indirectly in the management thereof must be regarded as taking part in the economic activity carried on by the controlled undertaking and must therefore itself, on that basis, be regarded as an undertaking within the meaning of Article 87(1) EC.
V odpovedi na tretiu otázku po tom, čo predovšetkým pripomenul, že pojem pomoc je širší ako pojem subvencia a že opatrenie, ktorým verejné orgány priznajú určitým podnikom oslobodenie od dane, ktoré aj keď nepredstavuje prevod štátnych prostriedkov, stavia príjemcu do finančnej situácie, ktorá je výhodnejšia ako situácia iných daňovníkov, predstavuje štátnu pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 ES, Súdny dvor na druhej strane rozhodol, že oslobodenie od daňovej zrážky z dividend, ktoré zvýhodňuje bankové nadácie, ktoré sú vlastníkmi podielov v bankových spoločnostiach a ktoré sledujú výlučne charitatívne, vyučovacie, vzdelávacie, študijné a vedeckovýskumné ciele, môže viesť k takejto kvalikácii.
The Court concluded that a banking foundation which controls the capital of a banking company whose system includes rules which reect a purpose going beyond the simple placing of capital by an investor and make possible the exercise of functions relating to control, such as direction and financial support, thus illustrating the existence of organic and functional links between the banking foundations and the banking companies, must be treated as an ‘undertaking’ within the meaning of that provision.
V spojených veciach Belgicko a Forum 187/Komisia (rozsudok z 22. júna 2006, C-182/03 a C-217/03, zatiaľ neuverejnený v Zbierke) Belgické kráľovstvo a Forum 187 ASBL, orgán zastupujúci koordinačné centrá v Belgicku, navrhovali zrušiť rozhodnutie 2003/757/ES25,
Court of Justice entrusted to banking foundations by the national legislation in the fields of public interest and social assistance, the Court nonetheless took care to distinguish the simple payment of contributions to non-prot-making organisations and the activity carried on directly in those fields.
Súdny dvor predovšetkým v rozsahu, v akom nedovoľuje Belgickému kráľovstvu umožniť, čo i len dočasne, obnovu statusu koordinačného centra tým centrám, na ktoré sa tento režim vzťahoval do 31. decembra 2000.
It held that the Community rules on State aid were applicable only in the second hypothesis, emphasising that where a banking foundation, acting itself in the fields of public interest and social assistance, uses the authorisation given it by the national legislature to eect financial, commercial, real estate and asset operations necessary or opportune in order to achieve the aims prescribed for it, it is capable of oering goods or services on the market in competition with other operators and, accordingly, must be regarded as an undertaking and thus be subject to the application of the Community rules relating to State aid.
Pri posudzovaní dôvodnosti jedného zo žalobných dôvodov, ktoré uvádzajú žalobcovia a ktorý porušuje zásadu ochrany legitímnej dôvery, Súdny dvor pripomenul, že Komisia tým, že napriek neexistencii prevažujúceho spoločenského záujmu nestanovila v prípade zrušenia právnej úpravy prechodné opatrenia, ktoré by chránili legitímnu dôveru hospodárskeho subjektu v právnu úpravu Spoločenstva, porušila vyššie právne pravidlo.