poznamenáva, že vzhľadom na narastajúci celosvetový a regionálny význam Číny, Indie a ďalších rýchlo sa rozvíjajúcich krajín v Ázii môžu Spojené štáty americké aj EÚ postupne presúvať svoj hlavný záujem, politickú investíciu a zdroje do oblasti Tichého oceánu a vnímať severoatlantický rozmer a vzájomnú spoluprácu ako menej strategickú; ďalej poznamenáva, že Ázia by mala zohrávať dôležitejšiu úlohu v programe zahraničnej politiky Európskej únie a členských štátov EÚ; žiada väčšiu koordináciu politík Spojených štátov amerických a EÚ voči Číne, Indii a ďalším rýchlo sa rozvíjajúcim krajinám v Ázii s cieľom zabrániť rozchádzaniu sa týchto politík; je pevne presvedčený, že iba koordináciou svojho úsilia dosiahnu USA a EÚ požadovanú politickú súčinnosť, aby mohli viesť účinný pozitívny a konštruktívny dialóg s krajinami BRICS a ďalšími rýchlo sa rozvíjajúcimi krajinami; zastáva názor, že príležitosťou na určenie spoločných cieľov a na koordináciu stratégií v oblasti otázok celosvetového významu vrátane správy ekonomických záležitostí by bez toho, aby tým boli ovplyvnené stretnutia G7, mohli byť pravidelné samity EÚ – USA, aby sa dosiahol spoločný prístup k rýchlo sa rozvíjajúcim mocnostiam; pripomína, že transatlantické vzťahy majú hospodársky aj politicky prvoradý význam, a vyzdvihuje vzájomný silný hospodársky vzťah medzi Spojenými štátmi americkými a EÚ; domnieva sa, že aj Transatlantická hospodárska rada a transatlantický dialóg zákonodarcov ponúkajú príležitosť na dialóg a analýzu, a preto by mali venovať aj úvahám o strategickej angažovanosti EÚ a USA v súvislosti so skupinou BRICS a ostatnými významnými rýchlo sa rozvíjajúcimi krajinami a o tom, ako podporiť zbližovanie právnych predpisov s týmito krajinami; pripomína potrebu zriadiť Transatlantickú politickú radu ako orgán ad hoc pre systematické konzultácie na vysokej úrovni a koordináciu zahraničnej a bezpečnostnej politiky EÚ a Spojených štátov;
Notes that, given the increasing global and regional relevance of China, India and other emerging countries in Asia, both the United States of America and the EU may progressively shift their primary attention, political investment and resources to the Pacific and perceive the North Atlantic dimension and mutual cooperation as less strategic; further notes that Asia should play a more important role on the foreign agenda of the European Union and EU Member States; calls for more coordination of the US and EU policies towards China, India and other emerging countries in Asia in order to avoid a decoupling of such policies; strongly believes that by coordinating their efforts the USA and the EU will attain the required political synergies to engage in an effective positive and constructive dialogue with the BRICS and other emerging countries; takes the view that, without prejudice to the G-7, regular EU-US summits would provide the opportunity to identify common objectives and coordinate strategies on matters of global relevance, including economic governance, in order to reach a common approach towards the emerging powers; recalls that transatlantic relations are of utmost importance both economically and politically and stresses the mutual strong economic relationship between the United States of America and the EU; considers that the Transatlantic Economic Council and the Transatlantic Legislators' Dialogue could also offer an opportunity for dialogue and stock-taking and should thus include a reflection on strategic engagement by the EU and the US of the BRICS and other relevant emerging countries and on how to foster regulatory convergence with such countries; recalls the need to set up a Transatlantic Political Council as an ad-hoc body for systematic, high-level consultation and coordination on foreign and security policy between the EU and the US;