natgillin/translations-raw huggingface dataset:
trvá na tom, že hrozby a vyvolávanie násilia voči jednotlivcom vyjadrujúcim názory, ktoré niektorí stúpenci náboženstiev a niektoré vierovyznania považujú za urážlivé, sú neprijateľné, že osoby zodpovedné za takéto hrozby a vyvolávanie násilia musia byť stíhané a že sloboda prejavu a bezpečnosť ohrozovaných jednotlivcov musia byť riadne zaručené;
Insists that threats and incitement to violence against individuals expressing views deemed ‘offensive’ by some adherents of religions and beliefs systems are totally unacceptable, that those responsible for such threats and incitement must be prosecuted, and that the freedom of expression and safety of the threatened individuals must be fully guaranteed;
nalieha na iránske orgány, aby odstránili koncepciu „zaslúženia si smrti“ z revidovaného trestného zákonníka, o ktorom sa v súčasnosti rokuje v iránskom parlamente; je vážne znepokojený skutočnosťou, že vyhlásenie fatiev vyzývajúcich na zavraždenie jednotlivcov by sa mohlo využívať na obhajobu osôb obvinených z vraždy pred iránskymi súdmi na základe toho, že obeť si zaslúžila zomrieť; nalieha na iránske orgány, aby zabezpečili, že ktokoľvek, kto je podozrivý z vyvolávania, plánovania, páchania alebo napomáhania vraždy bez ohľadu na to, či sa táto vražda stane v Iráne alebo kdekoľvek inde, bude postavený pred súd v procese, ktorý bude spĺňať medzinárodné normy pre spravodlivý proces;
Urges the Iranian authorities to remove the concept of ‘deserving of death’ from the revised Penal Code currently under discussion in Iran's parliament; is gravely concerned that the existence of fatwas calling for the killing of an individual could be used as a defence in Iranian courts by individuals accused of murder, on the grounds that the victim ‘deserved to die’; urges the Iranian authorities to ensure that anyone suspected of inciting, planning, committing or aiding murder, whether the killing takes place in Iran or elsewhere, is brought to justice in a trial which fully meets international fair trial standards;
vyzýva iránske orgány, aby ponúkli všetku potrebnú spoluprácu azerbajdžanským orgánom počas vyšetrovania vraždy Rafíka Tagiho a aby zabezpečili, že iránski duchovní vodcovia nebudú vyzývať na zavraždenie nikoho v Iráne ani v žiadnej inej krajine;
Calls on the Iranian authorities to offer all necessary cooperation to the Azerbaijani authorities during the investigation of the murder of Rafig Tagi, and to ensure that Iranian clerics do not call for the murder of anyone, whether in Iran or in any other country;
vyzýva azerbajdžanské orgány, aby preukázali skutočný záväzok k dodržiavaniu ľudských práv a plnili si svoje povinnosti podľa medzinárodného práva a v rámci Parlamentného zhromaždenia Euronest, Východného partnerstva alebo akejkoľvek budúcej asociačnej dohody s EÚ, a to najmä pokiaľ ide o ochranu práva na život a slobodu prejavu;
Calls on the Azerbaijani authorities to show their genuine commitment to human rights and comply with their obligations under international law and in the context of Euronest, the Eastern Partnership or any future Association Agreement with the EU, in particular the protection of the right to life and to freedom of expression;
odsudzuje skutočnosť, že azerbajdžanské orgány neudelili víza spravodajcovi Parlamentného zhromaždenia Rady Európy pre politických väzňov; vyzýva azerbajdžanskú vládu, aby spravodajcovi umožnila navštíviť krajinu, aby mohol preskúmať situáciu týkajúcu sa údajných politických väzňov;
Deplores the failure of the Azerbaijani authorities to grant a visa to the rapporteur on political prisoners of the Parliamentary Assembly of the Council of Europe; calls on the Government of Azerbaijan to allow the rapporteur to visit the country in order to investigate the situation of the alleged political prisoners;
poveruje svojho predsedu, aby postúpil toto uznesenie vládam a parlamentom Azerbajdžanskej republiky a Iránskej islamskej republiky, ESVČ, Rade, Komisii a Rade OSN pre ľudské práva.
Instructs its President to forward this resolution to the Governments and Parliaments of the Republic of Azerbaijan and the Islamic Republic of Iran, the EEAS, the Council, the Commission and the UN Human Rights Council.
a uznesenie zo 16. decembra 2010 o novej stratégii pre Afganistan Prijaté texty, P7_TA(2010)0490 .
and 16 December 2010 on a new strategy for Afghanistan Texts adopted, P7_TA(2010)0490 .
so zreteľom na závery Rady prijaté 16. novembra 2009 o slobode náboženstva alebo viery, v ktorých zdôraznila strategický význam tejto slobody a boja proti náboženskej neznášanlivosti,
having regard to the Council's conclusions adopted on 16 November 2009 on freedom of religion or belief, in which it underlined the strategic importance of this freedom and of countering religious intolerance,
so zreteľom na závery zo zasadnutia Rady o neznášanlivosti, diskriminácii a násilí na základe náboženstva alebo viery prijaté 21. februára 2011,
having regard to the Council conclusions on intolerance, discrimination and violence on the basis of religion or belief, adopted on 21 February 2011,
so zreteľom na spoločné vyhlásenie EÚ a Pakistanu zo 4. júna 2010, v ktorom obe strany opätovne potvrdili svoje odhodlanie spoločne riešiť regionálne a globálne bezpečnostné problémy, podporovať rešpektovanie ľudských práv a spolupracovať v záujme ďalšieho posilnenia demokratickej vlády a inštitúcií Pakistanu,
having regard to the EU-Pakistan Joint Statement of 4 June 2010, in which both sides reaffirmed their determination to jointly address regional and global security issues, to promote respect for human rights, and to cooperate to further strengthen Pakistan's democratic government and institutions,
so zreteľom na závery Rady o Pakistane a o Afganistane z 18. júla 2011 a zo 14. novembra 2011,
having regard to the Council conclusions on Pakistan and on Afghanistan of 18 July 2011 and 14 November 2011,
so zreteľom na vyhlásenia vysokej predstaviteľky EÚ z 5. decembra 2011, 20. februára 2011 a 15. decembra 2010 o navrhovaných právnych predpisoch týkajúcich sa útulkov pre ženy v Afganistane,
having regard to the statements by the EU High Representative on the proposed legislation on women's shelters in Afghanistan of 5 December 2011, 20 February 2011 and 15 December 2010,
so zreteľom na závery medzinárodnej konferencie z 5. decembra 2011 v Bonne,
having regard to the conclusions of the International Conference of 5 December 2011 in Bonn,
so zreteľom na Dohovor Organizácie Spojených národov o odstránení všetkých foriem diskriminácie žien (CEDAW) z 18. decembra 1979 a Deklaráciu Organizácie Spojených národov o odstránení násilia páchaného na ženách z 20. decembra 1993,
having regard to the United Nations Convention on the Elimination of all Forms of Discrimination against Women (CEDAW) of 18 December 1979 and to the United Nations Declaration on the Elimination of Violence against Women of 20 December 1993,
so zreteľom na rezolúcie Bezpečnostnej rady OSN č. 1325 (2000) a č. 1820 (2008) o ženách, mieri a bezpečnosti a na rezolúciu Bezpečnostnej rady OSN č. 1888 (2009) o sexuálnom násilí páchanom na ženách a deťoch v ozbrojených konfliktoch, ktorá zdôrazňuje zodpovednosť všetkých štátov za skoncovanie s beztrestnosťou a za trestné stíhanie páchateľov zločinov proti ľudskosti a vojnových zločinov vrátane zločinov súvisiacich so sexuálnym a iným násilím páchaným na ženách a dievčatách,
having regard to UN Security Council Resolutions 1325 (2000) and 1820 (2008) on women, peace and security, and to UN Security Council Resolution 1888 (2009) on sexual violence against women and children in situations of armed conflict, which emphasises the responsibility of all states to put an end to impunity and to prosecute those responsible for crimes against humanity and war crimes, including those relating to sexual and other violence against women and girls,
so zreteľom na stanovisko Siete afganských žien zo 6. októbra 2011 v rámci príprav na konferenciu v Bonne,
having regard to the position Paper of the Afghan Women's Network of 6 October 2011 in preparation for the Bonn Conference,
keďže napriek tomu, že situácia v Afganistane a Pakistane je rozdielna a nie je prepojená, fyzické a psychické násilie voči ženám patrí aj naďalej k hlavným formám porušovania ľudských práv zaznamenávaných v Afganistane a Pakistane, najmä v určitých regiónoch;
whereas, although the situations in Afghanistan and Pakistan are different and of independent relevance, both physical and moral violence against women remain among the major human rights violations reported in Afghanistan and Pakistan, particularly in certain regions;
keďže ženy a dievčatá sú často aj naďalej obeťami útokov kyselinou, domáceho násilia, obchodovania s ľuďmi a nútených manželstiev vrátane manželstiev detí a sú predmetom obchodu pri riešení sporov; keďže polícia, súdy a ostatní úradníci z oblasti súdnictva sa zriedka zaoberajú sťažnosťami žien týkajúcimi sa zneužívania vrátane bitia, znásilňovania a iných foriem sexuálneho násilia, pričom ženy, ktoré sa snažia tomuto utrpeniu uniknúť, sa dokonca môžu dostať do väzenia;
whereas women and girls often continue to face acid attacks and domestic violence, trafficking, forced marriages, including child marriages, and being traded in settlement of disputes; whereas the police, courts and other justice-sector officials seldom address women's complaints of abuse, including beating, rape and other forms of sexual violence, and those fleeing those hardships may even find themselves in prison;
keďže vo väčšine prípadov zostávajú páchatelia násilných činov voči ženám nepotrestaní;
whereas, in most cases, the perpetrators of violence against women remain unpunished;
keďže uplatňovanie niektorých zákonov, predovšetkým zákonov o rodine, vedie k porušovaniu ľudských práv žien;
whereas the application of some laws, notably family laws, leads to women's human rights being violated;
keďže vláda Afganistanu schválila v auguste 2009 zákon o odstránení násilia páchaného na ženách a Rada ministrov Afganistanu schválila 5. septembra 2011 nariadenie o strediskách pre ochranu žien;
whereas the Government of Afghanistan enacted the law on the elimination of violence against women in August 2009 and the Afghanistan Council of Ministers approved a regulation on women's protection centres on 5 September 2011;
keďže od roku 2001 sa dosiahol pokrok, pokiaľ ide o situáciu žien v Afganistane, a to v rôznych oblastiach, ako je zdravotníctvo, vzdelanie a úloha žien v politike na národnej a regionálnej úrovni a v občianskej spoločnosti;
whereas progress has been achieved since 2001 as regards the situation of women in Afghanistan in various fields such as health, education and the role of women in politics at national and regional levels and in civil society;
keďže Afganistan je zmluvnou stranou viacerých medzinárodných dohovorov, najmä Dohovoru o odstránení všetkých foriem diskriminácie žien, a keďže v afganskej ústave sa v článku 22 uvádza, že muži a ženy majú pred zákonom rovnaké práva a povinnosti;
whereas Afghanistan is a party to several international conventions, particularly the Convention on the Elimination of all Forms of Discrimination against Women, and whereas Article 22 of the Afghan Constitution stipulates that men and women have equal rights and duties before the law;
keďže situácia afganských žien je aj naďalej znepokojujúca, pričom miera úmrtnosti matiek počas tehotenstva a pôrodu a miera detskej úmrtnosti v Afganistane patria k najvyšším na svete;
whereas, however, the situation of Afghan women remains worrying, with the rate of maternal mortality during pregnancy and childbirth and the infant mortality rate in Afghanistan being among the highest in the world;
keďže v niektorých oblastiach Afganistanu, ktoré kontrolujú povstalecké skupiny, sa dokonca vyskytujú popravy ukameňovaním pod zámienkou „práva šaríja“, ako sa stalo v prípade jednej ženy a jej dcéry v Ghazni 12. novembra 2011;
whereas in some areas of Afghanistan under the control of insurgent formations even executions by stoning occur under the pretext of ‘Sharia Law’, as happened to a woman and her daughter in Ghazni on 12 November 2011;
keďže praktika predaja ženy alebo dievčaťa s cieľom urovnať spor alebo dlh („baad“) alebo ako trest, o ktorom rozhodla miestna džirga, sa stále používa, hoci sa podľa článku 517 afganského trestného zákonníka považuje za trestný čin;
whereas the practice of ‘baad’ – the sale of a woman or a girl in reparation for a crime or as a punishment decided by a local Jirga – is still in use, although considered a criminal offence under Article 517 of the Afghan penal code;
keďže v dôsledku blížiaceho sa stiahnutia západných vojsk z Afganistanu bude možno ohrozený pokrok, ktorý sa dosiahol pri emancipácii žien, keďže Taliban by mohol znovu získať kontrolu nad územiami, kde si ženy slobodne uplatňujú svoje nové práva;
whereas the impending withdrawal of Western forces from Afghanistan risks endangering the progress made in the emancipation of women, as the Taliban could regain control over territories where women are freely exercising their new rights;
keďže v oblastiach kontrolovaných vládou majú ženy lepší prístup k vzdelaniu, zdravotnej starostlivosti a pracovným príležitostiam, ale v oblastiach, ktoré sú ťažko postihnuté činnosťou povstaleckých skupín, čelia ženy značnej diskriminácii, pokiaľ ide o prístup k vzdelaniu, zdravotnej starostlivosti a hospodárskym a kultúrnym príležitostiam;
whereas in government-controlled areas women have greater access to education, health care and work opportunities, but in areas heavily affected by insurgent groups women face significant discrimination in terms of access to education, health care and economic and cultural opportunities;
keďže je znepokojujúce, že najmä v niektorých regiónoch nie sú pakistanské orgány schopné zabezpečiť ochranu menšín a žien pred sociálnou nespravodlivosťou, ako sa ukázalo v rozsudkoch súdov, napríklad v rozhodnutí pakistanského Najvyššieho súdu z 21. apríla 2011, ktorý oslobodil až na jedného všetkých šiestich mužov, ktorí boli obvinení zo skupinového znásilnenia Muchtár Maíovej;
whereas, particularly in certain regions, the Pakistani authorities also show a worrisome failure to provide protection for minorities and women against social injustice, as has been underlined by court rulings such as the Pakistani Supreme Court decision of 21 April 2011, which acquitted all but one of the six men accused of gang-raping Mukhtar Mai;
keďže v roku 2002 bola verejnosť v Pakistane aj v zahraničí šokovaná prípadom Muchtár Maíovej, ktorú na základe nariadenia obecnej rady skupinovo znásilnili, aby pomstili údajný priestupok jej brata, a ktorá úspešne zažalovala páchateľov tohto znásilnenia na súdoch nižšieho stupňa;
whereas in 2002 the public both in Pakistan and abroad was shocked by the case of Mukhtar Mai, who was gang-raped on the order of a village council to avenge her brother's supposed misconduct and who went on to successfully challenge her attackers in the lower courts;
keďže MVO Ázijský výbor pre ľudské práva (Asia Human Rights Commission – AHRC) zdôraznila, že v Pakistane, najmä v provincii Pandžáb, znepokojivo rastie počet kresťanských žien, ktoré sú znásilňované s cieľom donútiť ich k tomu, aby konvertovali na islam, a poukázala na mnohé prípady mladých kresťanských dievčat, ktoré uniesli, znásilnili a zavraždili;
whereas the Asia Human Rights Commission (AHRC) NGO highlights an alarming increase in Pakistan, especially in its Punjab province, in the numbers of Christian women being raped in order to force them to convert to Islam, and multiple cases of young Christian girls being kidnapped, raped, and murdered;
keďže tragický prípad Uzmy Ajúbovej, ktorú pred rokom uniesli, zadržiavali a opakovane znásilňovali viacerí policajti, poukazuje na znepokojujúce nerešpektovanie zásad právneho štátu, pretože rodinní príslušníci zatknutých policajtov zabili brata obete po tom, ako Uzma Ajúbová odmietla mimosúdne vyrovnanie;
whereas the tragic example of Uzma Ayub, who was kidnapped a year ago, held captive and repeatedly raped by several members of the police force, shows a worrying disregard for the rule of law, since family members of the arrested officers killed the brother of the victim when Ayub rejected an out-of-court deal;
keďže po vojenskom prevrate v Pakistane v roku 1977 bola pozastavená platnosť základného práva nediskriminácie na základe rodu, ktoré bolo zaručené ústavou z roku 1973;
whereas after the 1977 military coup in Pakistan, the fundamental right to be free of discrimination on the basis of sex as guaranteed in the 1973 Constitution was suspended;
keďže v Pakistane bol zavedený súbor zákonov, ktoré pripisujú ženám podradné postavenie pred zákonom a v niektorých prípadoch ustanovujú, že ich svedectvo má len polovičnú váhu v porovnaní so svedectvom muža, a to napríklad zákony hudúd (Hudood Ordinances) a zákon o dôkaznom konaní, ktoré porušujú postavenie a práva žien;
whereas a series of laws has been introduced in Pakistan that codify women's status as subordinate in law and in some cases give their testimony half the weight of a man's, including the Hudood Ordinances and the Law of Evidence, which violate the status and rights of women;
keďže v Pakistane existuje niekoľko ďalších zákonov, ktoré ženy diskriminujú, ako napríklad zákon o moslimskej rodine (Muslim Family Law Ordinance), súdny zákon o rodine pre západný Pakistan (West Pakistan Family Court Act), zákon o obmedzení sobášov detí (Child Marriage Restraint Act), zákon o vene pre západný Pakistan (West Pakistan Dowry) (zákaz vystavenia) a svadobný (reštriktívny) zákon (Bridal (Restriction) Act);
whereas a number of other discriminatory laws against women exist in Pakistan, including the Muslim Family Law Ordinance, the West Pakistan Family Court Act, the Child Marriage Restraint Act, the West Pakistan Dowry (Prohibition on Display) Act and the Dowry and Bridal (Restriction) Act,
keďže EÚ opätovne potvrdila svoj záväzok vybudovať silné, dlhotrvajúce partnerstvo s Pakistanom založené na vzájomných záujmoch a spoločných hodnotách a podporovať jeho demokratické inštitúcie a civilnú vládu i občiansku spoločnosť;
whereas the EU has reaffirmed its commitment to building a strong long-term partnership based on mutual interests and shared values with Pakistan, supporting Pakistan's democratic institutions and civilian government, as well as civil society;
keďže EÚ, ktorá je pripravená spolupracovať, počíta s tým, že Pakistan bude dodržiavať svoje medzinárodné záväzky, najmä v oblasti bezpečnosti a ľudských práv vrátane práv žien;
whereas the EU, while ready to pursue cooperation, counts on Pakistan to respect its international commitments, in particular in the field of security and human rights, including women's rights;
keďže v Zmluve o Európskej únii sa stanovuje, že presadzovanie demokracie a dodržiavanie ľudských práv a občianskych slobôd sú základnými zásadami a cieľmi Európskej únie a predstavujú spoločný základ jej vzťahov s tretími krajinami; keďže pomoc EÚ v oblasti obchodu a rozvoja závisí od rešpektovania ľudských práv a práv menšín;
whereas Article 3(5) of the Treaty on European Union states that the promotion of democracy and respect for human rights and civil liberties are fundamental principles and aims of the European Union and constitute common ground for its relations with third countries; whereas EU assistance in trade and development is conditional upon respect for human rights and minority rights;
vyjadruje hlboké znepokojenie nad situáciou žien a dievčat a nad opakovanými správami o brutálnom porušovaní práv žien v Afganistane a Pakistane; zdôrazňuje, že situácii žien a dievčat v týchto krajinách treba naliehavo venovať väčšiu pozornosť na medzinárodnej úrovni;
Is deeply concerned about the situation of women and girls and the repeated reports of brutal violations of women's rights in Afghanistan and Pakistan; stresses that closer international attention must be paid as a matter of urgency to the situation of women and girls in those countries;
naliehavo vyzýva Európsku komisiu a Radu, ako aj medzinárodné spoločenstvo, aby výrazne posilnili finančné prostriedky zamerané na úsilie o ochranu žien pred znásilnením, zneužívaním a domácim násilím a aby navrhli praktické opatrenia na podporu hnutí občianskej spoločnosti proti diskriminačným právnym predpisom;
Urges the European Commission and the Council, as well as the international community, to significantly increase funds aimed at efforts to protect women from rape, abuse and domestic violence and to outline practical measures to support civil society movements against discriminatory legislation;
trvá na tom, že sa treba výslovne zamerať na práva žien vo všetkých dialógoch o ľudských právach, a to najmä na otázku boja proti všetkým formám diskriminácie a násilia voči ženám a dievčatám a otázku ich odstraňovania vrátane všetkých foriem tradičných alebo zvykových praktík, predčasných alebo nútených manželstiev, domáceho násilia a vyvražďovania žien, a rovnako trvá na tom, že treba odmietať odvolávanie sa na akýkoľvek zvyk, tradíciu alebo akékoľvek náboženské cítenie s cieľom vyhnúť sa povinnosti odstrániť takéto kruté zaobchádzanie;
Insists that women's rights be explicitly addressed in all human rights dialogues, and in particular the issue of combating and eliminating all forms of discrimination and violence against women and girls, including all forms of harmful traditional or customary practices, early or forced marriage, domestic violence and feminicide, and likewise insists that the invocation of any custom, tradition or religious consideration of any kind in order to evade the duty to eliminate such brutality be rejected;
vyjadruje uznanie afganským ženám, ktoré zohrávajú kľúčovú úlohu pri rozvoji a raste tohto národa; zastáva názor, že pokrok, ktorý sa v posledných rokoch dosiahol v oblasti rovnosti medzi ženami a mužmi, je mimoriadne dôležitý pre budovanie budúcnosti tejto krajiny;
Pays tribute to the Afghan women who are playing a crucial role in the development and growth of the nation; takes the view that the advances made in recent years in the area of equality between men and women are essential to building the future of the country;
víta pozitívny vývoj, pokiaľ ide o vymenúvanie žien do vysokých politických a administratívnych funkcií v Afganistane, akým je napríklad vymenovanie pani Sarabiovej za guvernérku provincie Bámján; povzbudzuje afganskú vládu, aby vynaložila ďalšie úsilie o zvýšenie počtu žien vykonávajúcich verejné funkcie, a to najmä v správe provincií;
Welcomes positive developments in the form of appointments of women to high-ranking political and administrative positions in Afghanistan, such as that of Mrs Sarabi as Governor of Bamyan; encourages the Afghan Government to pursue its efforts to increase the number of women exercising public responsibilities, in particular in provincial administration;
víta nedávne rozhodnutie prezidenta Karzaja udeliť milosť pani Gulnazovej, ktorá bola ako obeť znásilnenia väznená za cudzoložstvo; vyzýva vládu, aby skončila s praktikou väznenia žien, ktoré sa snažia utiecť pred zneužívaním, a namiesto toho zvýšila počet útulkov pre ženy a deti v krajine, a naliehavo žiada EÚ, aby takýmto zariadeniam udelila trvalú podporu;
Welcomes the recent decision of President Karzai to pardon Gulnaz, a rape victim who had been jailed for adultery; calls on the government to end the practice of incarcerating women for seeking to evade abusive situations and instead to increase the number of shelters for women and children in the country, and urges the EU to grant permanent support for such facilities;
uznáva, že od pádu režimu Talibanu sa dosiahol výrazný pokrok, pokiaľ ide o situáciu žien v Afganistane; berie na vedomie obnovenie strachu z možného zhoršenia podmienok a práv žien v Afganistane po odchode spojeneckých síl, ktorý je ohlásený na rok 2014;
Acknowledges that, since the fall of the Taliban regime, significant progress has been achieved as regards the situation of women in Afghanistan; notes the resurgence of the fear of a possible deterioration in women's conditions and rights in Afghanistan after the departure of allied forces announced for 2014;