natgillin/translations-raw huggingface dataset:
víta doterajší postoj bieloruských orgánov, ktoré napriek obrovskému tlaku neuznali nezávislosť jednostranne vyhlásenú Južným Osetskom a Abcházskom;
Welcomes the approach taken so far by the Belarusian authorities, despite enormous pressure, not to recognise the unilateral declarations of independence issued by South Ossetia and Abkhazia;
odsudzuje skutočnosť, že Bielorusko je jedinou krajinou v Európe, v ktorej sa doteraz uplatňuje trest smrti, čo je v rozpore s hodnotami OSN;
Condemns the fact that, contrary to UN values, Belarus is the only country in Europe which still has the death penalty;
vyzýva bieloruské orgány, aby dodržiavali slobodu náboženského vyznania; odsudzuje skutočnosť, že európski občania vrátane kňazov sú pravidelne vyhosťovaní z Bieloruska, čo odporuje procesu budovania dôvery s EÚ;
Calls on the Belarusian authorities to respect freedom of religion; condemns the fact that European citizens, including priests, are being repeatedly expelled from Belarus, which is contrary to the confidence-building process with the EU;
poveruje svojho predsedu, aby toto uznesenie postúpil Rade, Komisii, parlamentom a vládam členských štátov, generálnemu tajomníkovi OSN, parlamentným zhromaždeniam OBSE a Rady Európy, sekretariátu Spoločenstva nezávislých štátov, ako aj parlamentu a vláde Bieloruska.
Instructs its President to forward this resolution to the Council, the Commission, the parliaments and governments of the Member States, the Secretary-General of the United Nations, the Parliamentary Assemblies of the OSCE and the Council of Europe, the Secretariat of the Commonwealth of Independent States and the Parliament and Government of Belarus.
so zreteľom na stabilizačnú a asociačnú dohodu medzi Európskymi spoločenstvami a ich členskými štátmi na jednej strane a Bosnou a Hercegovinou na druhej strane, podpísanú v Luxemburgu 16. júna 2008, a na perspektívu členstva v EÚ vyjadrenú všetkým krajinám západného Balkánu na samite EÚ v Solúne v roku 2003,
having regard to the Stabilisation and Association Agreement between the European Communities and their Member States, of the one part, and Bosnia and Herzegovina, of the other part, signed in Luxembourg on 16 June 2008, and the prospect of EU membership held out to all the countries of the western Balkans at the EU summit in Thessaloniki in 2003,
keďže v júli 1995 padlo bosnianske mesto Srebrenica, ktoré bolo v tom čase izolovanou enklávou, ktorú Bezpečnostná rada OSN svojou rezolúciou zo 16. apríla 1993 vyhlásila za bezpečnú zónu, do rúk srbských síl, ktorým velil generál Ratko Mladič pod vedením vtedajšieho prezidenta Srbskej republiky (Republika Srpska) Radovana Karadžiča,
whereas in July 1995 the Bosnian town of Srebrenica, which was at that time an isolated enclave proclaimed a Protected Zone by a United Nations Security Council Resolution of 16 April 1993, fell into the hands of the Serbian militias led by General Ratko Mladić and under the direction of the then President of the Republika Srpska, Radovan Karadžić,
keďže v priebehu niekoľkých dní krviprelievania po páde Srebrenice bolo viac než 8 000 moslimských mužov a chlapcov, ktorí v tejto oblasti hľadali útočisko pod ochranou mierových jednotiek OSN (UNPROFOR), bez milosti popravených bosniansko-srbskými jednotkami, ktorým velil generál Mladič, a polovojenskými jednotkami vrátane zvláštnych srbských policajných jednotiek, ktoré vstúpili na územie Bosny zo Srbska; keďže približne 25 000 žien, detí a starých ľudí bolo násilne deportovaných, čo robí z tejto udalosti najväčší vojnový zločin, ktorý sa odohral v Európe od skončenia druhej svetovej vojny,
whereas, during several days of carnage after the fall of Srebrenica, more than 8 000 Muslim men and boys, who had sought safety in this area under the protection of the United Nations Protection Force (UNPROFOR), were summarily executed by Bosnian Serb forces commanded by General Mladić and by paramilitary units, including Serbian irregular police units which had entered Bosnian territory from Serbia; whereas nearly 25 000 women, children and elderly people were forcibly deported, making this event the biggest war crime to take place in Europe since the end of the Second World War,
keďže táto tragédia, ktorú Medzinárodný trestný tribunál pre bývalú Juhosláviu (ICTY) vyhlásil za genocídu, sa odohrala na území, ktoré OSN vyhlásila za bezpečnú zónu, a preto je symbolom neschopnosti medzinárodného spoločenstva zasiahnuť do konfliktov a ochrániť civilné obyvateľstvo,
whereas this tragedy, declared an act of genocide by the International Criminal Tribunal for the Former Yugoslavia (ICTY), took place in a UN-proclaimed safe haven, and therefore stands as a symbol of the impotence of the international community to intervene in the conflict and protect the civilian population,
keďže bosniansko-srbské jednotky sa dopustili početných porušení Ženevského dohovoru voči civilnému obyvateľstvu Srebrenice vrátane deportácií tisícok žien, detí a starých ľudí a znásilňovania veľkého počtu žien,
whereas multiple violations of the Geneva Conventions were perpetrated by Bosnian Serb troops against Srebrenica's civilian population, including deportations of thousands of women, children and elderly people and the rape of a large number of women,
keďže napriek doteraz vynaloženému mimoriadnemu úsiliu zameranému na objavenie a exhumáciu hromadných i individuálnych hrobov a identifikáciu tiel obetí neumožňujú doterajšie skúmania ucelenú rekonštrukciu udalostí, ku ktorým došlo v Srebrenici a jej okolí,
whereas, in spite of the enormous efforts made to date to discover and exhume mass and individual graves and identify the bodies of the victims, the searches conducted until now do not permit a complete reconstruction of the events in and around Srebrenica,
keďže bez spravodlivosti nie je možné nájsť skutočný pokoj a keďže plná a neobmedzená spolupráca s ICTY je stále základnou podmienkou ďalšieho pokračovania procesu integrácie krajín západného Balkánu do EÚ,
whereas there cannot be real peace without justice and whereas full and unrestricted cooperation with the ICTY remains a basic requirement for further continuation of the process of integration into the EU for the countries of the western Balkans,
keďže generál Radislav Krstič slúžiaci v bosniansko-srbskej armáde je prvou osobou, ktorú ICTY uznal vinnou z napomáhania a podnecovania genocídy v Srebrenici, avšak najvýznamnejšia obvinená osoba, Ratko Mladič, je aj takmer po štrnástich rokoch od tragických udalostí stále na slobode, a keďže treba privítať, že Radovan Karadžič bol nedávno odovzdaný ICTY,
whereas General Radislav Krstić of the Bosnian Serb army is the first person found guilty by the ICTY of aiding and abetting the Srebrenica genocide, but whereas the most prominent indicted person, Ratko Mladić, is still at large almost fourteen years after the tragic events, and whereas it is to be welcomed that Radovan Karadžić now has been transferred to the ICTY,
keďže stanovenie dňa spomienky na túto masakru je najlepším spôsobom, ako vzdať hold pamiatke jej obetí a súčasne vyslať jasný odkaz budúcim generáciám,
whereas the institutionalisation of a day of remembrance is the best means of paying tribute to the victims of the massacres and sending a clear message to future generations,
pripomína si všetky obete brutálnych činov počas vojen v bývalej Juhoslávii a vzdáva týmto obetiam poctu; vyslovuje sústrasť a solidaritu s rodinami obetí, z ktorých mnohé stále nemajú definitívnu istotu o osude svojich príbuzných; konštatuje, že táto pretrvávajúca bolesť sa prehlbuje z dôvodu neschopnosti postaviť zodpovedných za tieto činy pred súd;
Commemorates and honours all the victims of the atrocities during the wars in the former Yugoslavia; expresses its condolences to and solidarity with the families of the victims, many of whom are living without final confirmation of the fate of their relatives; recognises that this continuing pain is aggravated by the failure to bring those responsible for these acts to justice;
vyzýva Radu a Komisiu, aby si primeraným spôsobom pripomínali výročia aktu genocídy v Srebrenici-Potočari tým, že podporia myšlienku Európskeho parlamentu stanoviť v celej EÚ 11. júl za deň spomienky na obete genocídy v Srebrenici, a aby k rovnakému kroku vyzvali všetky krajiny západného Balkánu;
Calls on the Council and the Commission to commemorate appropriately the anniversary of the Srebrenica-Potočari act of genocide by supporting Parliament's recognition of 11 July as the day of commemoration of the Srebrenica genocide all over the EU, and to call on all the countries of the western Balkans to do the same;
zdôrazňuje význam zmierenia ako súčasti procesu európskej integrácie; zdôrazňuje významnú úlohu náboženských spoločností, médií a vzdelávacieho systému v tomto procese, prostredníctvom ktorých môžu občania všetkých etnických skupín prekonať rozpory z minulosti a začať pokojne a úprimne spolunažívať v záujme trvalého mieru, stability a hospodárskeho rastu; nalieha na všetky krajiny, aby vyvinuli ďalšie úsilie s cieľom vyrovnať sa so zložitou a strastiplnou minulosťou;
Stresses the importance of reconciliation as part of the European integration process; emphasises the important role of religious communities, the media and the education system in this process, so that civilians of all ethnicities may overcome the tensions of the past and begin a peaceful and sincere coexistence in the interests of enduring peace, stability and economic growth; urges all countries to make further efforts to come to terms with a difficult and troubled past;
poveruje svojho predsedu, aby toto uznesenie postúpil Rade, Komisii, vládam členských štátov, vláde a parlamentu Bosny a Hercegoviny a jej územnosprávnym celkom a vládam a parlamentom krajín západného Balkánu.
Instructs its President to forward this resolution to the Council, the Commission, the governments of the Member States, the Government and Parliament of Bosnia and Herzegovina and its entities, and the governments and parliaments of the countries of the western Balkans.
so zreteľom na tretie medziparlamentné stretnutie medzi Európskym parlamentom a Madžlisom (parlamentom) Iránskej islamskej republiky, ktoré sa uskutočnilo v Bruseli 4. a 5. novembra 2008, a na správu z tohto stretnutia,
having regard to the third interparliamentary meeting between the European Parliament and the Majlis (Parliament) of the Islamic Republic of Iran, held in Brussels on 4 and 5 November 2008, and the report thereon,
so zreteľom na vyhlásenie predsedníctva Rady v mene EÚ z 22. decembra 2008 o zatvorení Strediska na ochranu ľudských práv vedeného právničkou a nositeľkou Nobelovej ceny za mier za rok 2003 Širin Ebadiovou iránskou políciou,
having regard to the declaration issued by the Council Presidency on behalf of the European Union on 22 December 2008 on the closure by the Iranian police of the Centre for the Defence of Human Rights (CDHR) led by the lawyer and 2003 Nobel Peace Prize laureate Shirin Ebadi,
so zreteľom na vyhlásenie generálneho tajomníka OSN z 3. januára 2009 o obťažovaní a prenasledovaní Širin Ebadiovej a o jej bezpečnosti,
having regard to the statement issued by the United Nations' Secretary-General on 3 January 2009 on the harassment and persecution of Shirin Ebadi and on her safety and security,
so zreteľom na predchádzajúce rezolúcie Valného zhromaždenia OSN a najmä na rezolúciu 63/191 z 18. decembra 2008 o situácii v oblasti dodržiavania ľudských práv v Iránskej islamskej republike,
having regard to the previous resolutions of the UN General Assembly, in particular Resolution 63/191 of 18 December 2008 on the situation of human rights in the Islamic Republic of Iran,
so zreteľom na Deklaráciu OSN o obhajcoch ľudských práv prijatú 9. decembra 1998,
having regard to the UN Declaration on Human Rights Defenders adopted on 9 December 1998,
so zreteľom na Všeobecnú deklaráciu ľudských práv, Medzinárodný pakt o občianskych a politických právach a Medzinárodný pakt o hospodárskych, sociálnych a kultúrnych právach, ktorých zmluvnou stranou je aj Irán,
having regard to the Universal Declaration of Human Rights (UDHR), the International Covenant on Civil and Political Rights and the International Covenant on Economic, Social and Cultural Rights, to all of which Iran is a party,
keďže celková situácia v oblasti dodržiavania ľudských práv v Iráne sa od roku 2005 zhoršovala vo všetkých oblastiach, najmä v súvislosti s uplatňovaním občianskych práv a politických slobôd, napriek skutočnosti, že Irán sa zaviazal podporovať a chrániť dodržiavanie ľudských práv a základných slobôd v rámci rozličných medzinárodných nástrojov v tejto oblasti,
whereas the general human rights situation in Iran has continued to deteriorate since 2005 in all areas and respects, in particular as regards the exercise of civil rights and political freedoms, despite the fact that Iran has undertaken to promote and protect human rights and fundamental freedoms under the various international instruments in this field,
keďže iránska polícia a bezpečnostní úradníci 21. decembra 2008 zatvorili Stredisko na ochranu ľudských práv vedené Širin Ebadiovou, pretože pripravovalo oslavu pri príležitosti 60. výročia Všeobecnej deklarácie ľudských práv,
whereas on 21 December 2008 Iranian police and security officials closed the CDHR, led by Shirin Ebadi, as it was preparing to hold a celebration marking the 60th anniversary of the UDHR,
keďže existuje čoraz viac dôkazov o tom, že prenasledovanie Širin Ebadiovej iránskymi úradmi sa zintenzívnilo pre jej kontakty s úradníkmi OSN pre ľudské práva a preto, že v správe OSN z 2. októbra 2008 o situácii v oblasti dodržiavania ľudských práv v Iráne sa použili informácie, ktoré poskytlo jej stredisko,
whereas there is increasing evidence that the Iranian authorities' persecution of Shirin Ebadi has intensified because of her contact with UN human rights officials and their use of information provided by her centre in a UN report of 2 October 2008 on the situation of human rights in Iran,
keďže Širin Ebadiovej sa vyhrážali smrťou po tom, ako sa rozhodla, že sa ujme obhajoby siedmich vodcov bahájskej viery, ktorých kolektívne zatkli v máji roku 2008; keďže Stredisko na ochranu ľudských práv protestovalo aj proti tomu, že úrady zakázali študentom vstup do univerzít,
whereas Shirin Ebadi received death threats after she had decided to take on the defence of the seven-member leadership of the Baha'i faith, who had been collectively arrested in May 2008; whereas the CDHR had also protested against the authorities barring students from universities,
keďže iránska oficiálna tlačová agentúra (IRNA) v auguste roku 2008 rozšírila nepravdivé informácie o tom, že dcéra Širin Ebadiovej Narges Tavasolian konvertovala na bahájsku vieru, čo je nepodložené tvrdenie, ktoré môže mať vážne následky, pretože prívržencov bahájskej viery v Iráne kruto prenasledujú,
whereas in August 2008 Iran's official news agency (IRNA) spread false information that Shirin Ebadi's daughter Narges Tavasolian had converted to the Baha'i faith, an allegation which can have serious consequences, since Baha'i believers are harshly persecuted in Iran,
keďže úrady takisto tvrdo prenasledujú členov iného známeho strediska pre ľudské práva v Iráne, Kurdskej organizácie pre ľudské práva, ktorým stále hrozí väzenie; keďže najmä jej zakladateľa Mohammada Sadiqa Kaboudvanda odsúdili na 10 rokov väzenia za "činnosť proti národnej bezpečnosti založením Kurdskej organizácie pre ľudské práva",
whereas the members of another renowned human rights centre in Iran, the Human Rights Organisation of Kurdistan (HROK), are being just as severely harassed by the authorities and are under constant threat of arrest; whereas in particular its founder Mohammad Sadiq Kaboudvand has been sentenced to 10 years' imprisonment on the charge of 'acting against national security by establishing the HROK',
keďže vláda a úrady Iránu majú súhlasnú povinnosť chrániť obhajcov ľudských práv; a keďže vo vyššie uvedenej Deklarácii OSN o obhajcoch ľudských práv, ktorú Valné zhromaždenie OSN prijalo konsenzom v roku 1998, sa hovorí, že štáty "prijmú všetky opatrenia potrebné na to, aby zodpovedné orgány zabezpečili ochranu [obhajcov ľudských práv] pred násilím, hrozbami, represiami, negatívnou diskrimináciou de facto či de jure, nátlakom či iným svojvoľným konaním" v dôsledku ich zákonného úsilia o ochranu ľudských práv,
whereas the Government and authorities of Iran have an affirmative obligation to protect human rights advocates; and whereas the above-mentioned UN Declaration on Human Rights Defenders, which the UN General Assembly adopted by consensus in 1998, stipulates that States 'shall take all necessary measures to ensure the protection by the competent authorities [of human rights defenders] against any violence, threats, retaliation, de facto or de jure adverse discrimination, pressure or any other arbitrary action' as a consequence of their legitimate efforts to promote human rights,
rozhodne odsudzuje represiu, prenasledovanie a hrozby voči Širin Ebadiovej, ako aj zatvorenie Strediska na ochranu ľudských práv v Teheráne, a vyjadruje hlboké znepokojenie nad zintenzívneným prenasledovaním obhajcov ľudských práv v Iráne; poukazuje na to, že razia iránskych bezpečnostných síl v teheránskom Stredisku na ochranu ľudských práv je súčasťou širšieho pokusu o umlčanie iránskeho spoločenstva, ktoré sa zasadzuje o dodržiavanie ľudských práv;
Strongly condemns the repression, persecution and threats against Shirin Ebadi and the closure of the CDHR in Tehran and expresses its grave concern at the intensified persecution of human rights defenders in Iran; points out that the raid by Iranian security forces on the Tehran CDHR is part of a broader attempt to silence Iran's human rights community;
zdôrazňuje, že zatvorenie Strediska na ochranu ľudských práv nie je útokom len proti Širin Ebadiovej a obhajcom ľudských práv v Iráne, ale je útokom proti celému medzinárodnému spoločenstvu bojujúcemu za dodržiavanie ľudských práv, ktorého je Širin Ebadiová vplyvným a významným členom;
Underlines that the closure of the CDHR is not only an attack on Shirin Ebadi and human rights defenders in Iran, but an attack on the entire international human rights community of which she is an influential and leading member;
naliehavo vyzýva iránske úrady, aby skončili s represiou, prenasledovaním a hrozbami proti Širin Ebadiovej, aby zaistili jej bezpečnosť a povolili znovuotvorenie Strediska na ochranu ľudských práv; vyzýva iránske úrady, aby Stredisku na ochranu ľudských práv, Kurdskej organizácii pre ľudské práva a ďalším združeniam na ochranu ľudských práv umožnili slobodnú činnosť;
Urges the Iranian authorities to put an end to the repression, persecution and threats against Shirin Ebadi, to ensure her safety and security and to authorise the re-opening of the CDHR; calls on the Iranian authorities to allow the CDHR, the HROK and other human rights associations to function unhampered;
vyzýva iránske úrady, aby splnili svoje medzinárodné záväzky v oblasti dodržiavania ľudských práv, a najmä aby rešpektovali právo na pokojné zhromažďovanie zakotvené v Medzinárodnom pakte o občianskych a politických právach, ktorý Irán podpísal a ratifikoval;
Calls on the Iranian authorities to meet their international human rights commitments, and more specifically to respect the right of peaceful assembly enshrined in the International Covenant on Civil and Political Rights signed and ratified by Iran;
opakuje svoje znepokojenie v súvislosti s prenasledovaním a väznením iránskych občanov angažujúcich sa v oblasti ochrany ľudských práv a bojujúcich proti trestu smrti, čo často vedie k ich obviňovaniu z takzvanej činnosti proti národnej bezpečnosti; ďalej vyzýva Irán, aby skončil s obťažovaním, ponižovaním a prenasledovaním politických oponentov a obhajcov ľudských práv, najmä aby okrem iného prepustil osoby väznené svojvoľne alebo na základe ich politických názorov a skoncoval s beztrestnosťou porušovania ľudských práv;
Reiterates its concern regarding the persecution and imprisonment of citizens in Iran who engage in the defence of human rights and who campaign against the death penalty, which frequently results in their being charged with so-called activities against national security; calls also on Iran to end the harassment, intimidation and persecution of political opponents and human rights defenders, by inter alia releasing persons imprisoned arbitrarily or on the basis of their political views, and to end impunity for human rights violations;
čo najrozhodnejšie odsudzuje tri prípady ukameňovania, ktoré sa koncom decembra 2008 stali v meste Mašhad, ako potvrdil hovorca súdu, a vyzýva iránske úrady, aby dodržiavali vyhlásené moratórium a aby urýchlene schválili legislatívu, ktorou sa zakáže tento krutý trest;
Condemns in the strongest possible terms the three stonings which took place in the city of Mashhad in late December 2008, as confirmed by the spokesman for the judiciary, and calls on the Iranian authorities to honour the proclaimed moratorium and to urgently introduce legislation to abolish this cruel punishment;
vyjadruje vážne znepokojenie nad tým, že zdravotný stav Mohammada Sadiqa Kaboudvanda sa od jeho uväznenia zhoršil; považuje ho za väzňa svedomia a požaduje jeho okamžité a bezpodmienečné prepustenie, ako aj poskytnutie zdravotníckej starostlivosti;
Expresses serious concern at the deteriorating health of Mohammad Sadiq Kaboudvand since his imprisonment; considers him a prisoner of conscience and calls for his immediate and unconditional release and for him to be given medical care;
apeluje na iránske úrady, aby sa správali podľa zásad dohodnutých vládou a rešpektovali náboženské menšiny a aby urýchlene prepustili vodcov bahájskej viery Faribu Kamalabadiovú, Džamaloddina Chandžaniho, Afifa Naeimiho, Saeida Rasaieho, Mahvaš Sabetovú, Behruza Tavakkoliho a Vahida Tizfama, pretože ich zatkli len na základe vierovyznania;
Appeals to the Iranian authorities to live up to the government's requirement to respect religious minorities and promptly release the Bahia' leaders Fariba Kamalabadi, Jamaloddin Khanjani, Afif Naeimi, Saeid Rasaie, Mahvash Sabet, Behrouz Tavakkoli and Vahid Tizfahm, as they have been imprisoned solely on the basis of their belief;
naliehavo vyzýva Radu a Komisiu, aby pokračovali v sledovaní situácie v oblasti dodržiavania ľudských práv v Iráne, aby výsledky tohto sledovania zapracovali do súhrnnej správy na túto tému, ktorá sa má predložiť v prvom polroku roku 2009, a aby stále venovali pozornosť konkrétnym prípadom porušovania ľudských práv;
Urges the Council and Commission to continue their examination of the human rights situation in Iran and to submit to it in the first half of 2009 a comprehensive report on the matter and to continue to raise specific cases of human rights abuses;
zdôrazňuje, že možné budúce uzavretie dohody o spolupráci a obchode medzi Iránom a EÚ závisí aj od podstatného zlepšenia situácie v oblasti dodržiavania ľudských práv v Iráne;
Emphasises that the possible future conclusion of a Cooperation and Trade Agreement between Iran and the EU depends also on a substantial improvement in the human rights situation in Iran;
vyzýva predsedníctvo Rady a diplomatických predstaviteľov členských štátov pôsobiacich v Iráne, aby urýchlene podnikli spoločné kroky vzhľadom na uvedené obavy;
Calls on the Council Presidency and the Members States' diplomatic representatives in Iran urgently to undertake concerted action with regard to the above-mentioned concerns;
poveruje svojho predsedu, aby toto uznesenie postúpil Rade, Komisii, vládam a parlamentom členských štátov, Rade OSN pre ľudské práva, najvyššiemu predstaviteľovi súdnej moci Iránu a vláde a parlamentu Iránskej islamskej republiky.
Instructs its President to forward this resolution to the Council, the Commission, the governments and parliaments of the Member States, the UN Human Rights Council, the Head of the Judiciary of Iran and the Government and Parliament of the Islamic Republic of Iran.