natgillin/translations-raw huggingface dataset:
poznamenáva, že so žalobami o náhradu škody za porušenie pravidiel hospodárskej súťaže ES by sa malo zaobchádzať čo najkonzistentnejšie s ostatnými mimozmluvnými žalobami; domnieva sa, že horizontálny alebo integrovaný prístup by mohol pokryť procesné pravidlá, ktoré sú spoločné pre kolektívne mechanizmy odškodnenia v rôznych oblastiach práva, a zdôrazňuje, že tento prístup nesmie zdržať či zabrániť príprave návrhov a opatrení považovaných za potrebné na plné presadzovanie práva hospodárskej súťaže ES; berie ďalej na vedomie pokročilejšiu analýzu občianskoprávneho odškodňovania v oblasti hospodárskej súťaže a pokročilý rámec protimonopolných úradov vrátane Európskej siete pre hospodársku súťaž (ECN), a že aspoň v súvislosti s niektorými otázkami je odôvodnené, aby sa rýchlo pokračovalo pri zohľadnení skutočnosti, že niektoré predpokladané opatrenia by sa mohli rozšíriť aj na oblasti mimo práva hospodárskej súťaže; domnieva sa, že takéto sektorové opatrenia by sa už mohli navrhnúť s ohľadom na špecifické komplexnosti a problémy, s ktorými sa stretávajú poškodené osoby v prípade porušenia pravidiel hospodárskej súťaže ES;
Notes that actions for damages for breaches of the EC competition rules should be treated consistently with other non-contractual claims in so far as possible, is of the opinion that a horizontal or integrated approach could cover procedural rules that are common to collective redress mechanisms in different areas of law, and stresses that this approach must not delay or avoid the development of proposals and measures identified as necessary for the full enforcement of EC competition law; notes, furthermore, the more advanced analysis of civil competition law redress and the advanced framework for competition authorities, including the European Competition Network, and that, at least in regard to some issues, this justifies moving forward rapidly, taking into account that some of the measures envisaged could be extended to non-competition law sectors; takes the view that such sectoral measures could already be proposed with regard to the particular complexities and difficulties encountered by victims of breaches of the EC competition rules;
poznamenáva, že je žiaduce, aby sa pre odporcov/obžalovaných dosiahlo vyrovnanie "raz a navždy" s cieľom znížiť neistotu ako aj nadbytočný ekonomický dosah, ktorý by mohol ovplyvniť zamestnancov, dodávateľov, subdodávateľov a iné nevinné strany; vyzýva na zhodnotenie a možné zavedenie postupu mimosúdneho vyrovnania v prípade hromadných žalôb, ktorý sa môže iniciovať buď stranami sporu pred podaním žaloby, alebo ktorý môže byť nariadený súdom, na ktorý bola žaloba podaná; domnieva sa, že postup vyrovnania by sa mal zameriavať na mimosúdne urovnanie sporu, pričom dohodu o vyrovnaní schváli súd a možno ju vyhlásiť za záväznú pre všetky poškodené osoby, ktoré sa postupu vyrovnania zúčastnili; zdôrazňuje, že takýto postup nesmie spôsobovať neprimerané predĺženie konania, ani podporovať nespravodlivé vyrovnanie nárokov; vyzýva Komisiu, aby hľadala spôsob dosiahnutia väčšej istoty vrátane zhodnotenia, či by sa od akýchkoľvek následných osôb uplatňujúcich svoj nárok malo principiálne očakávať, že sa uspokoja s výsledkom tohto postupu vyrovnania;
Notes that achieving a once-and-for-all settlement for defendants is desirable to reduce uncertainty and exaggerated economic effects that are capable of impacting on employees, suppliers, subcontractors and other innocent parties; calls for an evaluation and a possible introduction of an out-of-court settlement procedure for mass claims that can either be initiated by the parties before taking legal action or that can be ordered by the court before which an action is brought; considers that such a settlement procedure should aim for an out-of-court settlement of the dispute, subject to seeking judicial approval of a settlement agreement, which can be declared binding upon all the victims who have participated in the settlement procedure; stresses that such a procedure must neither entail an undue prolongation of proceedings, nor promote the unfair settlement of claims; calls for the Commission to seek ways of achieving greater certainty including evaluating whether any subsequent claimants should, in principle, be expected to benefit from no more than the outcome of such a settlement procedure;
domnieva sa, že priami a nepriami kupujúci by v prípade samostatnej žaloby alebo následnej žaloby mali mať k dispozícii individuálne žaloby, kolektívne žaloby a skupinové žaloby, ktoré možno podať aj vo forme "pilotného prípadu", ale s cieľom zabrániť viacnásobným žalobám jednej strany s tým istým predmetom žaloby by výber jedného typu žaloby mal zabrániť tomu, aby strana sporu podala zároveň alebo následne ďalšiu žalobu čo sa k nej pripojila; domnieva sa, že v prípade, ak rôzne strany sporu začnú samostatné konania, malo by sa vyvinúť úsilie o spojenie vecí alebo ich prejednávať za sebou;
Takes the view that direct and indirect purchasers should have available to them, for the prosecution of their stand-alone or follow-up claims, individual, collective or representative actions, which can also be brought in the form of a 'test' case, but that in order to avoid multiple actions by a single party for the same cause of action, the selection of one such action should preclude a party from participating in another, either simultaneously or subsequently; considers that in the event that different parties launch separate actions, attempts should be made for those actions to be joined or tried in sequence;
, a že ad hoc právomoc prejednávať takéto skupinové žaloby by prichádzali do úvahy najmä v prípade obchodných združení, ktoré sa zaoberajú konaniami v prípade žalôb o náhradu škody pre podniky;
, and that an ad-hoc authorisation to pursue such representative actions should primarily be considered for trade associations which arrange proceedings for actions for damages for companies;
žiada, aby sa kolektívnej žaloby o náhradu škody mohol zúčastniť len jasne vymedzený okruh osôb a aby sa toto vymedzenie členov tejto skupiny v prípade kolektívnej žaloby typu "opt-in" a v prípade skupinovej žaloby podanej zo strany oprávnených subjektov, ktoré boli dopredu určené alebo schválené ad hoc, uskutočnilo v rámci jasnej lehoty bez zbytočného zdržovania pri dodržiavaní existujúcej legislatívy, ak si vyžaduje neskorší dátum; zdôrazňuje, že nahradiť by sa mala len skutočne vzniknutá škoda; poznamenáva, že v prípade úspešnej žaloby sa prisľúbená náhrada škody musí vyplatiť vymedzenému okruhu osôb alebo ich splnomocnenému zástupcovi, a že oprávneným subjektom možno uhradiť len tie výdavky, ktoré im vznikli v dôsledku prejednávania žaloby a nemôžu byť priamo ani nepriamo splnomocneným zástupcom pre vyplatenie náhrady škody;
Asks that only a clearly delimited group of people be eligible to take part in collective redress actions, and that the identification of the members of that group in the case of a collective opt-in claim and the identification in the case of representative actions brought by qualified entities that where designated in advance or authorised on an ad hoc basis must take place within a clear period of time without unnecessary delay while complying with existing legislation that provides for a later date; stresses that only the damage actually suffered should be compensated; notes that in the case of a successful action the compensation sought must be paid to the identified group of people or their nominee and that qualified entities may be compensated only for the costs they have incurred in the course of pursuing the action and may not, either directly or indirectly, be a nominee to receive damages;
zdôrazňuje, že v prípade úspešnej samostatnej žaloby nie je vylúčené následné konanie zo strany verejných orgánov vo veci porušenia pravidiel hospodárskej súťaže ES; tiež opakovane zdôrazňuje, že s cieľom povzbudiť podniky k tomu, aby čo najrýchlejšie a najúčinnejšie odškodnili osoby poškodené nezákonným konaním, žiada protimonopolné úrady, aby pri určovaní pokuty pre žalovaný podnik zohľadnili vyplatenú náhradu škody alebo náhradu škody, ktorá sa má vyplatiť; poznamenáva, že to by však nemalo mať vplyv na právo poškodenej osoby na plnú náhradu škody za utrpenú škodu, ani na potrebu zachovať pokuty ako odstrašujúci prostriedok, a nemalo by mať za následok zdĺhavosť neistotu podnikov v súvislosti s konečnosťou vyrovnania; vyzýva Radu a Komisiu, aby do nariadenia (ES) č. 1/2003 výslovne zahrnuli zásady udeľovania pokút a ďalej zlepšovali a špecifikovali tieto zásady s cieľom dodržiavať požiadavky všeobecných právnych zásad;
Stresses that in the event of a successful stand-alone claim, subsequent proceedings by the authorities for a breach of the EC competition rules are not excluded; also reiterates that in order to encourage undertakings to compensate the victims of illicit behaviour as quickly and effectively as possible, the competition authorities are asked to take account of the compensation paid or to be paid when determining the fine that is to be imposed upon the defendant undertaking; notes that this should, however, not interfere either with the victim's right to full compensation of the damage suffered or with the need to maintain the deterrent objective of fines, and that it should not result in lengthy and uncertain settlement finality for companies; calls on the Council and the Commission explicitly to incorporate into Regulation (EC) No 1/2003 those fining principles and further improve and specify them in order to comply with the requirements of the general legal principles;
poznamenáva, že nejaká prvotná forma hodnotenia skutkovej podstaty kolektívnej žaloby by mala tvoriť predbežnú fázu a zdôrazňuje, že navrhovatelia/žalobcovia v kolektívnych žalobách o náhradu škody nesmú byť v lepšej alebo horšej pozícii ako jednotliví žalobcovia; žiada, aby sa v súvislosti s kolektívnymi mechanizmami odškodnenia uplatňovala zásada, že strana, ktorá podáva žalobu, musí svoje tvrdenia dokázať, pokiaľ príslušné vnútroštátne právo nestanovuje zmiernenie dôkazového bremena alebo neuľahčuje prístup k informáciám a dôkazom v rukách odporcu/žalovaného;
Observes that some prima facie assessment of the merits of a collective action should form a preliminary stage and stresses that claimants in collective redress actions must not be in a better or worse position than individual claimants; calls for the application in the context of collective redress mechanisms of the principle that the party bringing the action must provide evidence for its claim, subject to the applicable national law providing for a lighter burden of proof or easier access to information and evidence held by the defendant;
požaduje, aby Komisia po vykonaní vyšetrovania bola povinná umožniť osobám poškodeným v dôsledku porušenia pravidiel hospodárskej súťaže ES prístup k informáciám potrebným na podanie žalôb o náhradu škody a zdôrazňuje, že článok 255 Zmluvy o ES a nariadenie (ES) č. 1049/2001 stanovujú právo na prístup k dokumentom inštitúcií, ktorý možno odmietnuť len za podmienok stanovených v uvedenom nariadení, najmä v jeho článku 4; preto sa domnieva, že Komisia musí vykladať nariadenie (ES) č. 1049/2001 v tomto zmysle alebo navrhnúť jeho zmenu a doplnenie; zdôrazňuje, že keď orgány umožňujú prístup k dokumentom, treba venovať osobitnú pozornosť ochrane obchodných a podnikových tajomstiev odporcu/obžalovaného alebo tretích osôb, a poznamenáva, že sú potrebné usmernenia týkajúce sa zaobchádzania so žiadosťami o zhovievavosť;
Calls for the Commission to be required, in the follow-up to an investigation, to allow victims of breaches of the EC competition rules access to the necessary information for prosecuting actions for damages and stresses that Article 255 of the EC Treaty and Regulation (EC) No 1049/2001 provide for a right of access to documents of the institutions, which may be refused only under the conditions set out in that Regulation, notably in Article 4 thereof; considers, therefore, that the Commission must interpret Regulation (EC) No 1049/2001 accordingly, or propose an amendment thereof; stresses that when the authorities grant access to documents, particular attention must be paid to protecting business and company secrecy of the defendant or third parties and notes that guidelines are needed regarding the treatment of leniency applications;
zastáva názor, že vnútroštátny súd by nemal byť viazaný rozhodnutím vnútroštátneho protimonopolného úradu iného členského štátu bez toho, aby tým boli dotknuté pravidlá, ktorými sa stanovuje záväznosť rozhodnutí, ktoré v súvislosti s tým istým predmetom konania prijal člen ECN, uplatňujúc články 81 a 82 zmluvy; poznamenáva, že školiace a výmenné programy by mali viesť ku konvergencii rozhodnutí tak, aby sa akceptácia rozhodnutí iných protimonopolných úradov stala normou;
Believes that a national court should not be bound by a decision of the national competition authority of another Member State without prejudice to rules that provide for the binding effect of decisions that were adopted by a member of the European Competition Network, applying Articles 81 or 82 of the Treaty and in relation to the same subject-matter; observes that training and exchange programmes should lead to the convergence of decisions so that acceptance of another national competition authority's decision should become the norm;
zdôrazňuje, že predpokladom nároku na náhradu škody musí vždy byť úmyselné konanie, a že musí ísť o porušenie pravidiel hospodárskej súťaže ES, a to aspoň z nedbanlivosti, pokiaľ vnútroštátne právo nestanovuje automatický predpoklad alebo vyvrátiteľnú domnienku viny v prípade porušenia pravidiel hospodárskej súťaže ES, čo zabezpečuje jednotné a koherentné presadzovanie práva hospodárskej súťaže;
Stresses that a culpable act must always be a prerequisite for an action for damages, and that a breach of the EC competition rules must, at the least, be negligent unless national law provides that there is an automatic implication or rebuttable presumption of fault in the case of a breach of the EC competition rules, ensuring the consistent and coherent enforcement of competition law;
víta skutočnosť, že odškodnenie sa zameriava na vyrovnanie strát, ako aj ušlého zisku vrátane zvýšenej ceny a úrokov, a požaduje ustanovenie tohto vymedzenia škôd pre kolektívne mechanizmy odškodnenia na úrovni Spoločenstva;
Welcomes the fact that compensation is designed to make good losses and lost profit, including overcharges and interest, and calls for this definition of damages to be established for collective redress mechanisms at Community level;
víta skutočnosť, že Komisia pracuje na nezáväznom orientačnom rámci pre výpočet náhrady škody, ktorý by užitočne zahŕňal usmernenie o informáciách potrebných pre výpočet a uplatnenie takéhoto výpočtu na mechanizmy alternatívneho urovnania sporov všade, kde je to možné;
Welcomes the Commission's work on a non-binding guidance framework for the calculation of damages which could usefully include guidance on the information required to establish the calculation and their application in alternative dispute resolution mechanisms whenever possible;
berie na vedomie, že vývoj spoločného prístupu Spoločenstva k preneseniu zvýšenej ceny má zmysel a súhlasí s prípustnosťou obhajoby vo forme prenesenia zvýšenej ceny ako obrany, že dôkaz tejto obrany musí vždy poskytnúť odporca/žalovaný, a že súdy môžu vychádzať z overených vnútroštátnych pravidiel príčinnej a vzájomnej zákonnej súvislosti, aby sa dospelo k spravodlivému rozhodnutiu v každom jednotlivom prípade; navrhuje, aby sa navrhli usmernenia týkajúce sa rozsahu, do akého sa nepriamy kupujúci a najmä posledný nepriamy kupujúci môže spoliehať na vyvrátiteľnú domnienku, že nezákonné zvýšenie ceny sa v celku prenieslo na jeho úroveň;
Notes that developing a common Community approach to passing on has merit and approves the admissibility of passing on as a defence, that evidence for such a defence must always be provided by the defendant, and that the courts have the option of recourse to established national rules on the link between causality and liability in order to reach just decisions in individual cases; suggests that guidelines be proposed concerning the extent to which the indirect purchaser and, in particular, the last indirect purchaser may rely on the rebuttable presumption that an illegal overcharge was passed down in its entirety to the level of that indirect purchaser;
víta skutočnosť, že premlčacia lehota v prípade pretrvávajúceho alebo opakovaného porušovania pravidiel má začať plynúť odo dňa zastavenia porušovania alebo odo dňa, kedy možno odôvodnene očakávať, že sa poškodená osoba dozvedela o porušovaní, podľa toho, ktorý deň nastane neskôr; zdôrazňuje, že ustanovenia o premlčacej lehote slúžia aj právnej istote, a preto v prípade nezahájenia verejného alebo súkromnoprávneho konania musí platiť premlčacia lehota piatich rokov; víta ďalej skutočnosť, že dĺžka premlčacej lehoty by sa v prípade samostatných žalôb mala stanovovať podľa vnútroštátnych právnych predpisov, a požaduje, aby to platilo aj v prípade následných žalôb; poznamenáva, že nemajú byť dotknuté právne predpisy členských štátov, ktorými sa reguluje pozastavenie alebo prerušenie premlčacej lehoty;
Welcomes the fact that in the case of continuous or repeated infringements, limitation periods are to begin on the day when the infringement ceases or when the victim can reasonably be expected to have knowledge of the infringement, whichever the later; stresses that rules on limitation periods also serve to create legal certainty and that in the event of a failure to bring a public or private action, a limitation period of five years must apply; also welcomes the fact that the limitation period for stand-alone actions is to be based on national law, and calls for this to apply also to follow-up actions; notes that Member States' laws regulating the suspension or interruption of the limitation period are not to be affected;
víta skutočnosť, že členské štáty by mali rozhodovať o svojich pravidlách rozdelenia nákladov; domnieva sa, že je na členských štátoch, aby zhodnotili, či zabezpečiť, aby asymetria výšky zdrojov medzi navrhovateľom/žalobcom a odporcom/obžalovaným pri súdnom konaní nebola prekážkou podania opodstatnených žalôb o náhradu škody a poznamenáva, že prístup k spravodlivosti musí byť vyvážený aj silnými opatreniami na zabránenie zneužívaniu, napríklad vo forme neopodstatnených, znepokojujúcich alebo "vydieračských" žalôb;
Welcomes the fact that the Member States are to determine their own rules on the allocation of costs; considers that it is for the Member States to evaluate whether or not to ensure that the asymmetry of resources between the complainant and the defendant in legal proceedings does not deter the bringing of well-founded actions for damages and observes that access to justice must also be balanced by strong measures to prevent abuse by, inter alia, frivolous, vexatious or 'blackmailing' actions;
poukazuje na to, že uplatňovanie programu zhovievavosti (výhoda korunného svedka) v značnej miere prispieva k odhaľovaniu kartelov, a tým umožňuje súkromnoprávne žaloby o náhradu škody, a požaduje preskúmanie spôsobov, ktorými by sa mohla zachovať atraktívnosť programu zhovievavosti; zdôrazňuje, že napriek dôležitosti programu zhovievavosti je plné zbavenie korunného svedka spoločnej a nerozdielnej zodpovednosti za škodu za nesystémovú, a preto rozhodne odmieta takúto výnimku, ktorá znevýhodňuje mnohé osoby poškodené v dôsledku porušenia pravidiel hospodárskej súťaže ES;
Points out that the application of the leniency programme makes a major contribution towards uncovering cartels, thus enabling private actions for damages to be brought in the first place and calls for ways of maintaining the attractiveness of the application for leniency programme to be examined; stresses that despite the importance of the application of the leniency programme, full exemption of cooperative witnesses from joint and several liability is contrary to the system and rejects such exemption categorically as prejudicial to many victims of breaches of the EC competition rules;
vyzýva Komisiu, aby s cieľom nenarúšať, ale uľahčiť právo poškodených na podanie žaloby o náhradu škody, prioritne zabránila pozastaveniu kartelových a protimonopolných konaní, a aby všetky takéto konania, ktoré sú významné, riadne ukončila s jednoznačným rozhodnutím;
Calls on the Commission, in order not to undermine but to facilitate the right of victims to bring actions for damages, as a priority, to avoid abandoning cartel and competition proceedings and to bring all those that are significant to a proper conclusion with a clear decision;
trvá na tom, aby sa v rámci spolurozhodovacieho postupu Európsky parlament podieľal na každej legislatívnej iniciatíve v oblasti kolektívneho odškodnenia;
Insists that Parliament must be involved, in the framework of the codecision procedure, in any legislative initiative in the area of collective redress;
žiada, aby akémukoľvek legislatívnemu návrhu predchádzala nezávislá analýza nákladov a prínosov;
Calls for any legislative proposal to be preceded by an independent cost-benefit analysis.
poveruje svojho predsedu, aby toto uznesenie postúpil Rade a Komisii, a vládam a parlamentom členských štátov a sociálnym partnerom na úrovni Spoločenstva.
Instructs its President to forward this resolution to the Council and Commission, the governments and parliaments of the Member States and the social partners at Community level.
Legislatívne uznesenie Európskeho parlamentu z 26. marca 2009 o návrhu nariadenia Rady, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (ES) č. 1290/2005 o financovaní Spoločnej poľnohospodárskej politiky a nariadenie (ES) č. 1234/2007 o vytvorení spoločnej organizácie poľnohospodárskych trhov a o osobitných ustanoveniach pre určité poľnohospodárske výrobky (nariadenie o jednotnej spoločnej organizácii trhov), pokiaľ ide o distribúciu potravín pre najodkázanejšie osoby v Spoločenstve ( KOM(2008)0563 – C6-0353/2008 – 2008/0183(CNS) )
European Parliament legislative resolution of 26 March 2009 on the proposal for a Council regulation amending Regulation (EC) No 1290/2005 on the financing of the common agricultural policy and Regulation (EC) No 1234/2007 establishing a common organisation of agricultural markets and on specific provisions for certain agricultural products (Single CMO Regulation) as regards food distribution to the most deprived persons in the Community ( COM(2008)0563 – C6-0353/2008 – 2008/0183(CNS) )
so zreteľom na návrh Komisie pre Radu ( KOM(2008)0563 ),
having regard to the Commission proposal to the Council ( COM(2008)0563 ),
so zreteľom na článok 37 Zmluvy o ES, v súlade s ktorým Rada konzultovala s Európskym parlamentom ( C6-0353/2008 ),
having regard to Article 37 of the EC Treaty, pursuant to which the Council consulted Parliament ( C6-0353/2008 ),
so zreteľom na správu Výboru pre poľnohospodárstvo a rozvoj vidieka a stanovisko Výboru pre regionálny rozvoj ( A6-0091/2009 ),
having regard to the report of the Committee on Agriculture and Rural Development and the opinion of the Committee on Regional Development ( A6-0091/2009 ),
Nariadenie Rady (EHS) č. 3730/87 z 10. decembra 1987, ktorým sa stanovujú všeobecné pravidlá pre dodávky potravín z intervenčných zásob organizáciám povereným ich rozdelením najodkázanejším osobám v Spoločenstve, následne zrušené a začlenené do nariadenia Rady (ES) č. 1234/2007, poskytovalo spoľahlivý zdroj potravín na účely ich distribúcie pre najodkázanejšie osoby Spoločenstva viac ako dve desaťročia.
Council Regulation (EEC) No 3730/87 of 10 December 1987 laying down the general rules for the supply of food from intervention stocks to designated organisations for distribution to the most deprived persons in the Community, subsequently repealed and integrated into Council Regulation (EC) No 1234/2007, has provided a reliable source of food for distribution to the most deprived persons of the Community for more than two decades.