natgillin/translations-raw huggingface dataset:
(ii) Akademická alebo špecializovaná literatúra
(ii) Academic or specialised literature
(iii) Pravidelné tematické bulletiny
(iii) Regular thematic newsletters
(iv) Databáza rozhodnutí
(iv) Judgment databases
(v) Integrácia práva Spoločenstva do vnútroštátnych kódexov a učebníc
(v) Integrating Community law in national codes and textbooks
(vi) Zlepšenie funkcie vyhľadávania na portáli Curia a Eur-lex
(vi) Improving the search function on Curia and Eur-lex
(vii) Zvýšenie povedomia a lepšia viditeľnosť práva Spoločenstva
(vii) More awareness and better visibility of Community law
(viii) Prepojenie vnútroštátnych právnych databáz a databázy Spoločenstva
(viii) Interoperability of national and Community legal databases
d) Zlepšenie spôsobu, akým sa tvorí legislatíva Spoločenstva
(d) Improvements in the way Community legislation is made
(i) Lepšie zákonodarstvo
(i) Better law-making
(ii) Kodifikácia a oficiálne prehľady práva Spoločenstva
(ii) Codification and official compendia of Community law
(iii) Lepšie preklady právnych predpisov a rozhodnutí ESD
(iii) Better translation of legal acts and ECJ judgments
e) Zlepšenie jazykových schopností sudcov
(e) Improve the linguistic capacity of judges
f) Zlepšenie vnútroštátnych orgánov a súdnictva
(f) Improvements by national authorities and judiciary
(i) Lepšia transpozícia a vykonávanie práva Spoločenstva
(i) Better transposition and implementation of Community law
(ii) Viac času na vzdelávanie
(ii) More time available for training
(iii) Orgán v rámci ministerstva určený na pomoc sudcom so záležitosťami práva Spoločenstva
(iii) A body within the ministry to assist judges with Community law matters
(iv) Špecializovaní sudcovia v rámci vnútroštátnych súdov a „styční" sudcovia
(iv) Specialised judges within national courts and "liaison" judges
(vi) Úloha vnútroštátnych najvyšších súdov
(vi) Role of national supreme courts
g) EÚ musí „robiť menej lepšie“
(g) The EU must "do less better"
(vii) Menej legislatívy, viac návrhov na subsidiaritu
(vii) Less legislation, more reference to subsidiarity
(viii) Zrušenie priameho účinku
(viii) Abolishing direct effect
h) Zlepšenia na úrovni ESD
(h) Improvements at ECJ level
(i) Forma a úprava rozhodnutí
(i) Form and style of judgments
(ii) Bližší kontakt s vnútroštátnymi sudcami
(ii) Closer contact with national judges
i) Vzdelávanie právnikov
(i) Training lawyers
j) Zmena základných vlastností Únie
(j) Changing fundamental characteristics of the Union
18. júla 2007 spravodajkyňa rozoslala všetkým stálym zastupiteľstvám dotazník za účelom distribúcie vnútroštátnym sudcom.
On 18 July 2007, a questionnaire was sent by your Rapporteur to all Permanent Representations, for circulation to national judges.
Celkový počet odpovedí presiahol 2300, v ôsmych jazykoch Spoločenstva.
The total number of responses exceeded 2300, in eight Community languages.
Z praktických dôvodov sa prvý výber uskutočnil na základe úplnosti odpovedí a s cieľom čo najlepšej možnej rovnováhy medzi členským štátmi.
For practical reasons, a first selection was made on the basis of the completeness of the answers received, and to reflect the best possible balance between Member States.
Celkový počet odpovedí spracovaných v prvom výbere bol 1160, pričom zvyšné odpovede a niektoré otázky boli odložené pre následnú analýzu.
The total number of answers processed as a first step was 1160, with the remaining answers and several questions kept for a subsequent analysis.
Odpovede prišli zo všetkých 27 členských štátov, pričom najviac spracovaných odpovedí bolo z Nemecka (44 %), Poľska (19 %), Francúzska (6 %), Bulharska (6 %), Slovinska (5 %) a Rakúska (4 %).
Answers were received from all 27 Member States, with most answers analysed coming from Germany (44%), Poland (19%), France (6%), Bulgaria (6%), Slovenia (5%) and Austria (4%).
Významný počet respondentov pochádza z členských štátov, ktoré pristúpili v rokoch 2004 a 2007 (37 %), preto existuje rovnováha medzi týmito odpoveďami a tými z ostatných členských štátov (63 %).
A substantial number of respondents came from Member States having acceded in 2004 and 2007 (37%) and thus there is a fair balance between these answers and those from other Member States (63%).
Prieskum zahŕňal široké spektrum súdov, pričom najčastejšie zastúpenými boli správne, zamestnanecké, finančné, sociálne a pracovné súdy.
The survey covered a wide variety of courts, with the largest contingents being administrative, employment, financial, social and labour courts.
Malá časť respondentov (8 %) uviedla, že vôbec nevie, ako sa dostať k informáciám o práve Spoločenstva.
A small minority of respondents (8%) claimed they did not know how to access Community law sources at all.
Z tých, ktorí vedeli, ako sa dostať k právu Spoločenstva, 18 % pravidelne vyhľadávalo v rámci judikatúry Súdneho dvora (ďalej len ESD
Of those who did know how to access Community law, 18% accessed case-law of the Court of Justice (hereinafter, ECJ
Tento výraz sa rozumie v najširšom zmysle, zahŕňajúc Súd prvého stupňa a Súd pre verejnú službu. ), zatiaľ čo veľká väčšina (65 %) tak robila len zriedka a 17 % nikdy.
This expression is understood in the widest sense, comprising the Court of First Instance and Civil Service Tribunal. ) regularly whilst a large majority (65%) only did so rarely, and 17% never did so.
V rámci EÚ boli zjavné určité nezrovnalosti vo vedomostiach.
Certain discrepancies in knowledge were apparent throughout the EU.
Znalosť prístupu k právu Spoločenstva častejšie chýbala v „starých“ členských štátoch (10 %) ako v „nových“ (5 %).
Knowledge of access to Community law was more likely to be unknown in "old" Member States (10%) than in "new" ones (5%).
Z tých sudcov, ktorí vedeli ako sa dostať k právu Spoločenstva, však sudcovia zo „starých“ členských štátov pravidelnejšie vyhľadávali judikatúru ESD (pozri graf nižšie).
However, amongst those judges who did know how to access Community law, judges from the "old" Member States consulted ECJ case-law more regularly (see chart below).
Odpovede sa tiež veľmi líšili v závislosti od oblasti, ktorou sa vnútroštátny súd zaoberá.
The answers varied also widely in relation to the subject area of the national court.
Napríklad, u sudcov zaoberajúcich sa duševným vlastníctvom (75 %), hlavne finančnými a daňovými záležitosťami (60 %) a administratívnymi záležitosťami (46 %) bola oveľa vyššia pravdepodobnosť pravidelnej konzultácie judikatúry ESD, ako u ich kolegov na súdoch zaoberajúcich sa pracovným / zamestnaneckým právom (20 %) a sociálnym právom (25 %).
For example, intellectual property judges, judges dealing mainly with financial or taxation matters, and administrative judges (75%, 60% and 46% respectively) were much more likely to consult ECJ case-law regularly than their colleagues in courts dealing with labour/employment issues or social law (20% and 25% respectively).
Napokon, ani jeden reagujúci sudca, ktorý sa zaoberá rodinným alebo trestným právom neuviedol, že by pravidelne konzultoval judikatúru ESD.
Finally, not a single responding judge dealing with family or criminal law claimed to consult ECJ case-law regularly.
39 % respondentov považovalo cudzie jazyky za prekážku primeranej informovanosti o práve Spoločenstva.
39% of respondents considered that foreign languages constituted a barrier to adequate information on Community law.
i) Judikatúra z ostatných členských štátov
(i) Case-law from other Member States
Hlavná sťažnosť sa týkala prístupu k rozhodnutiam súdov v zahraničí, ktoré zahŕňajú napríklad rozhodnutia najvyšších súdov členských štátov.
The main complaint concerned access to foreign judgments, including for example those of the supreme courts of each Member State.
Viacerí sudcovia uviedli skutočnosť, že najmä technické výrazy boli ťažko zrozumiteľné v cudzom jazyku.
Several judges mentioned the fact that technical terms were particularly difficult to understand in a foreign language.
Jeden sudca z Nemecka špecializovaný na finančné záležitosti považoval čítanie rozhodnutí súdov z iných členských štátov za dôležité, ale natoľko časovo náročné, že je to pri časových obmedzeniach sudcu takmer nemožné.
One German judge specialised in financial matters considered that reading the decisions of courts in other Member States was important but so time-consuming it was almost impossible, given judicial time-constraints.
Francúzsky sudca sa neodvolával na zahraničnú judikatúru alebo výklad z dôvodu rizika nepresnosti alebo nedorozumenia, ktoré by mali veľmi vážne následky na jednotlivcov.
A French judge would not refer to foreign jurisprudence or commentary because of the risk of imprecision or misunderstanding which could have very serious consequences for individuals.
Napokon, iný sudca mal problémy s uplatnením zahraničného práva v prípade, že bolo dané príslušnými kolíznymi normami.
Finally, another judge had real difficulties in applying foreign law when that law was designated by the relevant conflict rules.
Mnoho sudcov z „nových“ členských štátov, napríklad z Poľska, Slovinska a Maďarska sa sťažovalo, že nie všetka judikatúra ESD spred pristúpenia bola preložená do ich jazyka.
Many judges from "new" Member States, in particular Poland, Slovenia and Hungary, complained that not all ECJ case-law prior to accession had been translated into their language.
Viacerí sudcovia z nových členských štátov nevedeli, že acquis a najmä judikatúra ESD existuje v ich jazyku.
Several judges from "new" Member States were not aware that any of the acquis , and in particular that ECJ case-law existed in their own language.
Významný počet sudcov z rôznych členských štátov komentoval otázku prekladov rozhodnutí.
A substantial number of judges from a wide variety of Member States commented on the question of translation of judgments.
Viacerí sudcovia vyjadrili znepokojenie v súvislosti s časom, ktorý je potrebný na to, aby boli k dispozícii všetky jazykové verzie rozhodnutí ESD alebo stanovísk generálnych advokátov.
Many judges expressed concern at the time it took for all linguistic versions of an ECJ judgment or Advocate General Opinion to be available.
Viacerí sudcovia považovali kvalitu alebo spoľahlivosť prekladov právnych predpisov alebo judikatúry Spoločenstva do ich jazyka za neadekvátnu.
Numerous judges considered the quality or reliability of translations of Community acts or case-law into their language to be inadequate.
Nemecký sudca tiež konštatoval určité nezrovnalosti medzi jazykovými verziami rovnakého právneho aktu Spoločenstva.
A German judge also noted certain discrepancies between linguistic versions of a same Community act.
Viacerí sudcovia mali zásadné problémy pri porovnaní jazykových verzií práva Spoločenstva pre účely jeho výkladu s cieľom zistiť, či je potrebný návrh na prejudiciálne konanie.
Several judges had substantial difficulties in comparing different language versions of a Community act for interpretation purposes, to see whether there existed a need to make a preliminary reference.
Rozsah a kvalita tohto porovnávania bude závisieť od jazykových schopností sudcov.
The breadth and quality of this comparative exercise will depend on the judge's linguistic capacity.
Viacerí sudcovia sa odvolali na toto porovnávanie, pričom skonštatovali, že ho neboli schopní zmysluplne vykonať (pozri aj súvislosť v časti 4 písm. g) bod ix)).
Several judges referred to this exercise, concluding that they were unable to carry it out meaningfully (see also section 4(g)( ix ) on a related point).
Niekoľko sudcov uviedlo, že skutočnosť, že akademické výklady práva Spoločenstva nie sú v ich jazyku k dispozícií, je problematická.
A few judges mentioned the unavailability of academic commentaries on Community law in their language to be problematic.
Na záver boli spomenuté viaceré konkrétne informácie, napríklad bulletin agentúry EÚ (OHMI
Several specific items of information were finally referred to, such as the newsletter of an EU agency (the OHMI
Bulletin je k dispozícii na stránke
The newsletter is available at
http://oami.europa.eu/en/office/press/default.htm . ) alebo určité vysvetlenia Komisie týkajúce sa legislatívnych návrhov.
http://oami.europa.eu/en/office/press/default.htm . ) or certain explanations provided by the Commission of legislative proposals.
Ak vynecháme problematiku prekladov, veľa sudcov považovalo formuláciu práva Spoločenstva za bod, ktorý k nemu sťažuje prístup najviac.
Setting aside the issue of translation, many judges considered that what made access to Community law the most difficult was the way it was framed.
Jeden sudca poznamenal, že pre všeobecnú nejasnosť práva Spoločenstva sa ťažko aplikuje v rámci vnútroštátnych súdov.
One judge commented that the obscurity of Community law in general made it difficult to apply in national courts.
Podobná poznámka bola ešte zdôraznená s ohľadom na úpravu rozhodnutí ESD, najmä odôvodnenia alebo opodstatnenia, ktorým vnútroštátni sudcovia nie vždy jasne porozumeli (pozri časť 7 nižšie).
A similar comment was made more insistently in respect of the style of the ECJ's judgments, and in particular the reasoning or justification which was not always clearly understood by national judges (see section 7 below).
V priemere sa len 20 % respondentov zúčastnilo aspoň jedného jazykového kurzu zahŕňajúceho právnu problematiku.
On average, only 20% of respondents had participated in at least one language course covering legal issues.
Ako vyplýva z grafu uvedeného nižšie, zdá sa, že toto percento skrýva určité rozdiely medzi členskými štátmi.
This figure would seem to hide certain discrepancies between Member States, as can be seen in the chart below.
V tomto grafe bolo zohľadnených 11 členských štátov, keďže počet odpovedí zo zvyšných členských štátov neposkytol dostatočne spoľahlivé údaje.
Eleven Member States were taken into account in the above chart, as the number of responses from the remaining Member States was not considered sufficient to provide reliable data.
Z dostupných údajov vyplýva, že miera účasti na takýchto právnicko–lingvistických kurzoch zostáva relatívne obmedzená vo všetkých členských štátoch (menej ako 40 %), že je nízka u väčšiny, aj keď nie u všetkých, členských štátov, ktoré pristúpili v roku 2004 a že je veľmi nízka (menej ako 10 %) v Rumunsku a Bulharsku.
It appears from the data available that participation rates at such legal linguistic courses remains relatively limited in all Member States (below 40%), that it is low for most but not all Member States having acceded in 2004, and that it is very low (less than 10%) for Romania and Bulgaria.
Ako vyplýva z tohto grafu, väčšina respondentov, ktorí študovali zahraničnú právnickú terminológiu, tak urobili na univerzite, vo všeobecnosti počas štúdia práva.
The above chart shows that a large majority of respondents who studied foreign legal terminology did so at university, generally during their law studies.
Významná časť týchto ľudí študovala takéto predmety počas štúdia na univerzite v inom ako domácom členskom štáte, ako súčasť programu Erasmus alebo v rámci programu LLM.
A substantial proportion of these people studied such courses whilst at a university in a Member State other than their own, for example, as part of the Erasmus programme or on an LLM programme.
Malá menšina (6 %) študovala na kurzoch, ktoré neposkytovala univerzita, ich vnútroštátne ministerstvo, ani justičný vzdelávací orgán.
A small minority (6%) attended courses which were not provided by a University, their national ministry or a judicial training body.
Takéto „iné“ kurzy poskytovali inštitúcie British Council, Goetheho inštitút, Akadémia európskeho práva, Európska sieť odbornej justičnej prípravy, PHARE a v jednom prípade súkromný učiteľ.
Such "other" courses were provided by the British Council, the Goethe Institute, the European Law Academy, the European Judicial Training Network, PHARE, and in one case, by a private teacher.
Angličtina bola najvyhľadávanejším jazykom (53 %), pričom francúzština bola druhým najdôležitejším jazykom (37 %).
English was the most sought-after language (53%), with French being the other major language (37%).
Niektorí sudcovia absolvovali kurzy španielčiny a nemčiny (po 4 %), pričom ostatné jazyky sa vyskytovali len zriedka (pozri nižšie).
Some judges took courses in Spanish and German (4% each), with other languages appearing only very rarely (see below).
Žiaden európsky ani vnútroštátny program vzdelávania so zameraním na právo Spoločenstva nikdy neabsolvovalo 61 % opýtaných respondentov.
61% of respondents had never attended a European training programme or any national training programme concerning Community law.
Vnútroštátny program vzdelávania so zameraním na právo Spoločenstva absolvovalo 33 % opýtaných osôb.
33% of respondents had attended a national training programme concerning Community law.
Programu organizovaného niektorou európskou inštitúciou sa zúčastnilo 14 % respondentov.
14% of respondents had attended a programme organised by a European body.
Na kurzoch organizovaných vnútroštátnymi úradmi, ako aj tých, ktoré viedla niektorá európska inštitúcia sa zúčastnilo 10 % respondentov.
Finally, 10% of respondents had attended courses organised both by national authorities and courses organised by a European body.
Medzi účasťou na vnútroštátnych a európskych vzdelávacích kurzoch jestvovala jednoznačná súvislosť.
A clear link existed between the attendance of national and European training courses.
U sudcov, ktorí absolvovali kurz organizovaný niektorým vnútroštátnym úradom, bola väčšia pravdepodobnosť, že sa zúčastnili aj na kurzoch organizovaných európskymi inštitúciami.
Judges that had attended a course organised by a national authority were more likely to also have attended courses organised by European bodies.
(b) Vzdelávacie kurzy európskych inštitúcií
(b) Training courses organised by European bodies
Najčastejšie uvádzanými vzdelávacími kurzami boli tie, ktoré organizovala Akadémia európskeho práva v Trieri.
Seminars and training courses organised by the European Law Academy in Trier were most cited.
Často sa uvádzala Európska sieť odbornej justičnej prípravy a jej výmenný program pre sudcov a viacero sudcov z nových členských krajín sa zúčastnilo programov TAIEX a PHARE (pozri nižšie).
The European Judicial Training Network and its exchange programme for judges came up often, whilst several judges from "new" Member States attended TAIEX and PHARE programmes (see below).
Viacerí sudcovia spomenuli problém nákladov a veľká väčšina vyjadrila presvedčenie, že takéto kurzy nesmú pre príslušných sudcov predstavovať žiadnu osobnú finančnú záťaž.
Several judges raised the question of cost, and a large majority considered that such courses must not entail any personal financial burden for the judges concerned.
Jeden nemecký sudca sa vyjadril v tom zmysle, že náhrada cestovných nákladov a nákladov na ubytovanie nepostačuje, pretože je drahý samotný kurz.
One German judge considered that covering travel and accommodation costs alone was insufficient as the training course itself was expensive.
Poznámka: táto klasifikácia má len približnú informačnú hodnotu vzhľadom na skutočnosť, že Akadémia európskeho práva (ERA) organizovala napríklad veľké množstvo seminárov v mene TAIEX a PHARE pre nové členské štáty.
Note: this classification is purely indicative, given that ERA has organised a large number of seminars on behalf of TAIEX and PHARE for the “new” Member States, for example.
(a) Vedomosti o prejudiciálnom konaní
(a) Familiarity with the procedure
Jednoznačná väčšina opýtaných sudcov (54 %) sa vyjadrila v tom zmysle, že toto konanie dobre pozná.
A clear majority of responding judges (54%) considered themselves familiar with the procedure to refer to the European Court of Justice.
Výsledky však naznačujú aj to, že dvakrát početnejšia bola skupina tých respondentov (32 %), ktorí nemali vedomosti o tomto konaní, ako tých, ktorý s ním boli dobre oboznámení (14 %).
However, it also appears that respondents were twice as likely to consider themselves unfamiliar with the procedure (32%), as they were to consider themselves very familiar with it (14%).
Medzi jednotlivými členskými štátmi sú v odpovediach na túto otázku obrovské rozdiely.
There would appear to exist wide discrepancies between the different Member States.
V Bulharsku, Belgicku a Francúzsku napríklad veľká väčšina respondentov (84 %, 87 % a 94 %) nebola s týmto konaním oboznámená.
In Bulgaria, Belgium and France for instance, the vast majority of respondents (84%, 87% and 94% respectively) considered themselves unfamiliar with the preliminary ruling procedure.
Najmenej sudcov, ktorí toto konanie nepoznajú, je medzi sudcami z Rakúska, Čiech a Nemecka (12 %, 13 % resp. 18 %).
Austrian, Czech and German respondents considered themselves the least unfamiliar with the procedure (12%, 13% and 18% of "unfamiliar" responses respectively).
(b) Praktické skúsenosti s prejudiciálnym konaním
(b) Practical Experience with References
Z celkového počtu opýtaných sa 123 sudcov vyjadrilo v tom zmysle, že počas svojej profesionálnej kariéry podali aspoň jeden návrh na začatie prejudiciálneho konania.
123 responding judges claimed to have made at least one reference for a preliminary ruling in the course of their professional career.
Ide o niečo viac ako 5 % z celkového počtu odpovedí.
This equates to slightly more than 5% of the total number of responses.
Členské štáty sa na tomto počte podieľajú nepravidelne, pričom Maďarsko so šiestimi podaniami je jediným zastúpeným novým členským štátom.
This figure was divided unequally amongst the Member States, with Hungary being the only "new" Member State represented, with six references.
Viacero sudcov zvažovalo podanie návrhu a jeden sudca pôsobiaci na súde sociálneho zabezpečenia tak neurobil z toho dôvodu, že strany sa domnievali, že sa tým konanie neprimerane predĺži.
Several judges had considered making a reference, and one judge in a social court had refrained from doing so because the parties were concerned that this would unduly lengthen the proceedings.
Dvaja ďalší sudcovia na súde prvého stupňa sa chceli obrátiť na ESD, avšak nebolo to možné vzhľadom na obmedzenia právomocí ESD v zmysle hlavy IV Zmluvy o ES, predovšetkým pokiaľ ide o otázky prisťahovalectva.
Two other judges in a first instance court were keen to make a reference to the ECJ, but could not do so because of the limitations on the ECJ's jurisdiction under Title IV EC, in particular concerning questions of immigration.
Ako vyplýva z nasledujúceho diagramu, väčšina opýtaných poskytla v tomto bode vcelku podrobné odpovede.
Most respondents were relatively detailed in their answers on this point, as can be seen in the chart below.
(c) Dĺžka konania pred ESD
(c) Length of procedure before the ECJ
Priemerná dĺžka prejudiciálneho konania bola 18 a pol mesiaca.
The average length of the preliminary ruling procedure was 18,5 months.
Tento údaj nie je možné porovnať s vlastnými štatistickými údajmi ESD, tak ako sú uvedené v jeho výročných správach, pretože niektoré návrhy na začatie konania, ktoré sudcovia uviedli, pochádzajú z 80. rokov alebo sú ešte staršie.
This figure is impossible to compare to the ECJ's own statistics, as contained in its annual reports, because some of the references taken into account by judges in their responses to the present survey date back to the 1980s and beyond.
Priemerná dĺžka je o jeden a pol mesiaca kratšia ako najnovší dostupný údaj z ESD o priemernej dĺžke ukončených prípadov (19,8 mesiaca v roku 2006)
The average obtained here is about one and a half months less than the latest available average for completed cases from the ECJ (19,8 months in 2006).
Súdny dvor, výročná správa za rok 2006, tabuľka 8 na strane 87. .
Court of Justice, Annual report 2006, table 8 at p.87.
Jedno konanie trvalo viac než 35 mesiacov, kým v ôsmich prípadoch boli konania uzavreté do jedného roku.
One referral lasted more than 35 months, whereas in eight cases was completed within a year.
Na otázku, či považujú niektorú konkrétnu časť prejudiciálneho konania za neprimerane dlhú, odpovedala väčšina sudcov (43 %) záporne.
When asked whether they considered any specific part of the preliminary reference procedure to be excessively long, most judges (43%) responded negatively.