natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Problém nájdenia spravodlivého riešenia pre všetky krajiny v rámci stropu 751 kresiel podľa zásady zostupnej proporcionality spočíva priamo v rukách Parlamentu, ktorý na základe Lisabonskej zmluvy získava právo (a povinnosť) iniciovať zmeny vo svojom zložení počas každého volebného obdobia.
The problem of fitting everyone in fairly beneath the ceiling of 751 according to the principle of degressive proportionality lies directly at the door of Parliament which, under Lisbon, acquires the right (and the duty) to initiate changes in the composition of the House during each mandate.
Parlament bude zodpovedať aj za návrhy na dočasné zvýšenie poštu poslancov EP z dôvodu nových členov z pristupujúcich štátov počas päťročného volebného obdobia.
Parliament will also be responsible for proposing the temporary addition of MEPs from accession states during a five-year mandate.
Skutočnosť, že Nemci majú v Európskom parlament nepomerné a nedostatočné zastúpenie, bola súčasťou motivácie sťažovateľov, ktorí pred nemeckým spolkovým ústavným súdom začali konanie proti Lisabonskej zmluve.
The fact that Germans are disproportionately under-represented in the European Parliament formed part of the motivation of the plaintiffs who brought a case against the Lisbon treaty to the German Federal Constitutional Court.
Súd vo svojom rozsudku v júni 2009 po zaujímavej diskusii o prednostiach zostupnej proporcionality dospel k záveru, že systém v znení navrhovanom zmluvou je prijateľný, pretože EÚ nie je federálnym štátom.
In its judgment of June 2009, the Court concluded, after a diverting discussion of the merits of degressive proportionality, that the system as proposed in the Treaty is acceptable because the EU falls short of being a federal state.
Súd usúdil, že Európsky parlament je aj napriek ašpiráciám Únie na európske občianstvo v podstate zložený z národných zastúpení.
The Court found that, in spite of the Union’s pretensions to European citizenship, the European Parliament is in fact made up of national contingents.
Na rozdiel od Spolkového snemu Nemecka nie je Európsky parlament zhromaždením rovnocenných.
Unlike the Bundestag, the European Parliament is not an assembly of equals.
Rovnako nie je ani najvyšším úradom európskeho zvrchovaného ľudu.
Nor is it the supreme authority of the European sovereign people.
Zastúpenie Nemecka na iných úrovniach riadiaceho systému Únie kompenzuje to, čo by sa za iných okolností mohlo vnímať ako nespravodlivé zaobchádzanie v Parlamente.
Germany’s representation elsewhere in the government system of the Union compensates for what might in other circumstances be considered its unfair treatment in the Parliament.
Zmluva okrem toho obsahuje dobrovoľné nástroje medzinárodnej participatívnej demokracie, ako je iniciatíva občanov, ktoré užitočne dopĺňajú úlohu poslancov EP.
Moreover, the Treaty contains optional instruments of transnational participatory democracy, such as the citizens’ initiative, which usefully complement the role of MEPs.
Rozhodnutie súdu v Karlsruhe týkajúce sa Lisabonskej zmluvy je sporné.
The Lisbon judgment of the Karlsruhe Court remains controversial.
Nemusíme však akceptovať jeho rozhodnutia na to, aby sme si uvedomili citlivosť otázky zloženia Parlamentu v budúcnosti.
One does not have to accept its findings, however, to take note of the sensitivity of the issue of how the Parliament is to be composed in the future.
Keďže už Lisabonská zmluva nadobudla účinnosť, prinajmenšom bude nevyhnutné, aby sa pri rozhodovaní o budúcom zložení Parlamentu prísne uplatňovala zásada zostupnej proporcionality, ak sa chceme vyhnúť sporu pred Európskym súdnym dvorom.
At the very least, now that the Lisbon is in force, it will be essential for the decision on the future composition of the Parliament to apply scrupulously the principle of degressive proportionality if litigation in the European Court of Justice is to be avoided.
Je možné, že práve nastal čas vážnejšie sa zamyslieť nad nájdením matematického vzorca prerozdeľovania kresiel, ktorý bude trvalý, transparentný a politicky nestranný.
It may well be that the time has come to look more seriously at arriving at a mathematical formula for the distribution of seats which will be durable, transparent and impartial to politics.
Pozri napríklad Victoriano Ramirez et al, „Degressively Proportional Methods for the Allotment of the European Parliament Seats Amongst the EU Member States“, Mathematics and Democracy, Springer, Berlín 2006.
See, for example, Victoriano Ramirez et al, 'Degressively Proportional Methods for the Allotment of the European Parliament Seats Amongst the EU Member States' in Mathematics and Democracy , Springer, Berlin 2006.
Rozšírenie volebného práva
Extending the franchise
Je evidentné, že z dôvodu veľkej rozmanitosti právnych predpisov o štátnej príslušnosti existujú medzi jednotlivými členskými štátmi rozdiely v prístupe k právam súvisiacim s občianstvom EÚ.
It is clear that, because nationality laws are highly variable, there is unequal access to the rights of EU citizenship between one Member State and another.
Navyše, postavenie štátnych príslušníkov jedného členského štáty, ktorí dlhšie obdobie žijú v inom štáte, ani zďaleka nie je jednotné.
Moreover, the position of nationals of one State who live for a prolonged period in another is also far from uniform.
Táto otázka je obzvlášť dôležitá, pokiaľ ide o stratu volebného práva v domovskom štáte a o možnosť získať, prípadne nezískať toto právo v prijímajúcom štáte.
This is particularly relevant when it comes to the loss of franchise at home and the ability to acquire it, or not as the case may be, in the receiving State.
Napríklad občania Spojeného kráľovstva strácajú právo voliť vo voľbách v Spojenom kráľovstve po 15 rokoch pobytu v zahraničí.
UK citizens, for example, lose the right to vote in UK elections after 15 years abroad.
Ak k dvadsiatim siedmim vnútroštátnym predpisom o štátnej príslušnosti pridáme dvadsať sedem zložitých volebných zákonov, rýchlo zistíme, prečo sa doteraz považovalo za veľmi nepraktické a politicky nesprávne, aby Únia začala proces celoplošnej harmonizácie.
Add the layer of twenty-seven complex electoral laws on top of twenty-seven nationality laws and one can quickly see why it has hitherto been considered to be impractical as well as impolitic for the Union to launch a programme of wholesale harmonisation.
Vážnym preto zostáva problém odoberania volebných práv občanom EÚ, ktorí sa rozhodnú uplatňovať svoje právo žiť v inom členskom štáte, ktoré im poskytla EÚ.
There still remains, therefore, a serious problem of disenfranchisement of EU citizens who choose to exercise their EU-given right to live in another Member State.
Odstránenie právnych prekážok voľného pohybu nemalo v praxi za následok rozšírenie demokratického volebného práva.
The removal of legal obstacles to free movement has not resulted in practice in an extension of the democratic franchise.
V posledných rokoch sa však vyvinulo značné úsilie o povzbudenie ľudí k účasti na hlasovaní v európskych voľbách.
Over the years, however, considerable efforts have been made to encourage people to vote in the European elections.
Osobitná pozornosť sa venovala občanom EÚ žijúcim v inom členskom štáte, ako je ich domovský štát, ktorých počet narastá a v súčasnosti predstavuje približne 2 % populácie EÚ.
Particular attention has been paid to EU citizens living in a Member State other than their own – a growing number of people now comprising about 2 per cent of the EU’s total population.
ES L 329, 30.12.1993.
OJ L 329, 30.12.1993.
Parlament podporil návrhy Komisie na zjednodušenie byrokratických postupov súvisiacich s registráciou voličov alebo kandidátov a overovaním štátmi, či tieto registrácie spĺňajú všetky podmienky.
Parliament backed the Commission’s proposals to simplify the bureaucratic procedures involved in registering to vote or stand, and in verification by States of the eligibility of such registrations.
Parlament však nesúhlasil so všeobecným zákazom zavedeným v právnych predpisoch v roku 1993 týkajúcim sa kandidovania vo viac ako jednom štáte v rámci tých istých volieb a požiadal Radu, aby zmiernila súčasné obmedzenia.
However, Parliament took issue with the blanket ban in the 1993 legislation against candidates standing in more than one State at the same election, and asked the Council to relax the current restrictions.
Parlament vo svojom stanovisku vychádzal zo skutočnosti, že článok 8 aktu z roku 1976 zakazuje dvojité hlasovanie, ale takýto výslovný zákaz sa nevzťahuje na otázky kandidatúry a, okrem toho, že rozšírenie nadnárodného charakteru politického zriadenia EÚ do určitej miery závisí od možnosti hlasovať za kandidátov, ktorí sú príslušníkmi iného štátu ako volič.
Parliament based its position on the fact that, while Article 8 of the 1976 Act forbids dual voting, no such express prohibition applies to the matter of candidature and, furthermore, that an extension of the transnational character of the EU polity depends to some extent on the potential possibility to vote for candidates of a different nationality to one’s own.
Parlament sa snažil zabezpečiť aj to, aby štát, v ktorom má občan bydlisko, nebol automaticky povinný brániť občanovi hlasovať, ak bol občan zbavený svojho volebného práva v inom štáte.
Parliament also sought to ensure that the State of residence is not automatically obliged to prevent a citizen from voting if he or she has been deprived of his or her electoral rights in another State.
Poslanci EP zastávajú názor, že v oboch prípadoch by príslušné štáty mali v jednotlivých prípadoch rozhodovať samy, aby sa tak predchádzalo diskriminácii.
MEPs are of the view that, in both cases, it should be up to the States concerned to decide on a case by case basis, in order to prevent discrimination.
Odvolávali sa pritom na ustanovenie zavedené Maastrichtskou zmluvou, na základe ktorého má každý občan právo voliť alebo kandidovať vo voľbách do Európskeho parlamentu v štáte, kde býva, a to za rovnakých podmienok ako štátni príslušníci tohto štátu.
They referred to the stipulation introduced by the Treaty of Maastricht whereby any citizen has the right to vote or stand in the European Parliamentary elections in the State where he or she resides, under the same conditions as nationals of that State.
Duffova správa ( A6-0267/2007 ) o návrhu smernice Rady, ktorou sa mení a dopĺňa smernica 93/109/ES zo 6. decembra 1993, ktorou sa ustanovujú podrobnosti uplatňovania volebného práva a práva byť volený do Európskeho parlamentu pre občanov EÚ s bydliskom v členskom štáte, ktorého nie sú štátnymi príslušníkmi.
Duff Report ( A6-0267/2007 ) on the Proposal for a Council Directive amending Directive 93/109/EC of 6 December 1993 as regards certain detailed arrangements for the exercise of the right to vote and stand as a candidate in elections to the European Parliament for citizens of the Union residing in a Member State of which they are not nationals.
193), v Rade nie je táto otázka stále doriešená.
193) the matter remains unresolved in the Council.
Radikálnejším riešením by bolo rozšírenie pôsobnosti právnych predpisov EÚ, tak aby sa občanom EÚ poskytlo právo zúčastňovať sa nielen na európskych a komunálnych voľbách, ale aj na národných a regionálnych parlamentných voľbách.
A more radical option would be to extend the scope of EU law more widely to allow EU citizens the right to participate not only in European and municipal elections but also in national and regional parliamentary elections.
Je isté, že takáto iniciatíva na úrovni EÚ by narazila na obvinenia, že ide o porušenie úzko súvisiacich zásad subsidiarity a proporcionality.
Such an initiative at the EU level would be sure to run into accusations of being in breach of the twin principles of subsidiarity and proportionality.
O návrhu, ktorý by vyžadoval úpravu článku 22 ZFEÚ, by sa preto muselo dôkladne diskutovať v zhromaždení, ktoré by, prirodzene, tvorili poslanci národných parlamentov a vlád, Komisia a poslanci EP.
The proposal, therefore, which would necessitate a change to Article 22 TFEU would have to be well debated in a Convention which, of course, includes national parliamentarians as well as governments, the Commission and MEPs.
V prípade neuskutočnenia takejto úpravy zmluvy by sa skupina federálne zmýšľajúcich štátov mohla pokúsiť o rozšírenú spoluprácu v oblasti volebného zákona.
In the absence of such a treaty change, a federally minded core group of States might attempt enhanced cooperation in electoral law.
Rozšírenie dvojstranných recipročných volebných práv, aké existujú medzi Spojeným kráľovstvom, Írskom, Cyprom a Maltou, by bolo ďalším spôsobom rozvoja politických práv občanov EÚ bez formálnych zásahov zo strany EÚ.
An extension of bilateral reciprocal franchise rights, such as exist between the UK, Ireland, Cyprus and Malta, would be another way to develop the political rights of EU citizens without formal EU intervention.
Ucelená diskusia o týchto otázkach, pozri Jo Shaw, The Transformation of Citizenship in the European Union: Electoral Rights and the Restructuring of Political Space , Cambridge, 2007.
For a full discussion of these issues, see Jo Shaw, The Transformation of Citizenship in the European Union: Electoral Rights and the Restructuring of Political Space , Cambridge, 2007.
Dalo by sa očakávať, že sa objaví návrh v oblasti volebných práv na základe nového ustanovenia Lisabonskej zmluvy o iniciatívach občanov.
One might also anticipate a petition on the matter of electoral rights under the new provision of the Treaty of Lisbon for citizens’ initiatives.
Článok 11 ods. 4 Zmluvy o EÚ.
Article 11(4) TEU.
V každom prípade, ak by sa politická klíma niekedy stala priaznivejšou pre rozvoj politického obsahu občianstva EÚ, Rada môže vždy konať v záujme rozšírenia rozsahu pôsobnosti občianskych práv bez toho, aby musela plne využiť nástroje medzivládnej konferencie.
In any event, should the political climate ever become more amenable to boosting the political content of EU citizenship, the Council can always act to extend the scope of citizenship rights without having to resort to the full paraphernalia of an IGC.
Článok 25 ZFEÚ.
Article 25 TFEU.
Štátna príslušnosť a občianstvo
Nationality and citizenship
Protest, s ktorým Taliansko vystúpilo na medzivládnej konferencii v Lisabone a ktorý sa týkal počtu jeho kresiel v Parlamente po roku 2009, čiastočne vychádzal z tvrdenia, že nová zmluva by posunula základ pre zloženie Parlamentu z kritéria obyvateľstva na kritérium občanov.
The Italian protest, launched in the Lisbon IGC, about the number of its seats in the Parliament after 2009 was based, in part, on the claim that the new Treaty would shift the basis on which Parliament should be composed from that of population to that of citizens.
Prirodzenie ide o dva odlišné pojmy, a to najmä v krajinách ako Taliansko, ktoré mali váhavejší prístup k legalizácii pobytu prisťahovalcov ako iné krajiny.
The two are different, of course, especially in those countries, such as Italy, which have been more reluctant to naturalise their immigrants than others.
Podľa Eurostatu však nie je možné zistiť presné počty, najmä v tomto čase, keď ľudia hromadne prekračujú vnútorné hranice EÚ.
However, according to Eurostat, it is impossible to be precise about figures, especially at this time of large-scale movement of people across the internal frontiers of the EU.
Eurostat stále argumentuje, v súlade s dohovormi OSN, že celkový počet obyvateľov s trvalým bydliskom je najspoľahlivejším demografickým komparátorom.
Eurostat continues to argue, in accordance with UN conventions, that total resident population is the most reliable demographic comparator.
Eurostat odhaduje, že 94 % obyvateľstva EÚ má trvalé bydlisko na území svojho domovského štátu, 4 % sú občania pochádzajúci z krajín mimo EÚ a len 2 % sú občania EÚ žijúci v inom členskom štáte.
Eurostat's estimate is that 94 per cent of the EU population is resident in their home state, 4 per cent are non-EU citizens, and that only 2 per cent are EU citizens living in another Member State.
Pripomeňme si, že vymedzenie pojmu občan EÚ v plnej miere závisí od získania štátnej príslušnosti členského štátu.
One recalls that the definition of EU citizen depends entirely on the acquisition of nationality of a Member State.
V nijakom prípade sa nemožno stať občanom EÚ bez štátnej príslušnosti členského štátu.
There is no way of becoming an EU citizen without being a national of a Member State.
Možno s poľutovaním konštatovať, že vo väčšine štátov sa proces legalizácie pobytu a udeľovania dvojitého občianstva stáva zložitejším ako predtým.
It may be regretted that in almost all States the process of naturalisation and the granting of dual citizenship is becoming more complicated than it used to be.
A štáty konajú jednotlivo bez ohľadu na dôsledky ich konania na rozsah či kvalitu občianstva EÚ.
And States are acting individually without regard for the effect of their actions on the breadth or quality of EU citizenship.
Takéto jednostranné tendencie sú v určitom rozpore s úsilím o revíziu zmlúv EÚ v prospech občana.
Such unilateral tendencies are somewhat discordant with the efforts to revise the EU Treaties in a citizen-friendly way.
Napríklad Zmluva o Európskej únii v znení zmien a doplnení Lisabonskej zmluvy je priamočiara v tom, čo znamená občianstvo EÚ.
The Treaty on European Union as amended by the Treaty of Lisbon, for example, is robust about what EU citizenship means, as follows:
Únia dodržiava pri všetkých svojich činnostiach zásadu rovnosti občanov, ktorým sa dostáva rovnakej pozornosti zo strany jej inštitúcií, orgánov, úradov a agentúr.
In all its activities, the Union shall observe the principle of equality of its citizens, who shall receive equal attention from its institutions, bodies, offices and agencies.
Občanom Únie je každá osoba, ktorá má štátnu príslušnosť členského štátu.
Every national of a Member State shall be a citizen of the Union .
Občianstvo Únie dopĺňa štátne občianstvo a nenahrádza ho.
Citizenship of the Union shall be additional to national citizenship and shall not replace it.
Fungovanie Únie je založené na zastupiteľskej demokracii.
The functioning of the Union shall be founded on representative democracy.
Občania sú na úrovni Únie priamo zastúpení v Európskom parlamente.
Citizens are directly represented at Union level in the European Parliament.
Členské štáty sú zastúpené v Európskej rade hlavami štátov alebo predsedami vlád a v Rade svojimi vládami, ktoré samotné sú demokraticky zodpovedné buď svojim národným parlamentom, alebo svojim občanom.
Member States are represented in the European Council by their Heads of State or Government and in the Council by their governments, themselves democratically accountable either to their national Parliaments, or to their citizens.
Každý občan má právo zúčastňovať sa na demokratickom živote Únie.
Every citizen shall have the right to participate in the democratic life of the Union .
Rozhodnutia sa prijímajú podľa možnosti čo najotvorenejšie a čo najbližšie k občanovi.
Decisions shall be taken as openly and as closely as possible to the citizen.
Politické strany na európskej úrovni prispievajú k formovaniu európskeho politického vedomia a k vyjadrovaniu vôle občanov Únie.
Political parties at European level contribute to forming European political awareness and to expressing the will of citizens of the Union .
V dôsledku toho EÚ nemá jednotné vymedzenie pojmu svojho občianstva, ale dvadsaťsedem národných variantov.
The EU has no single definition of its citizenship, therefore, but twenty-seven national varieties.
Množstvo zákonov o štátnej príslušnosti v dvadsiatich siedmich členských štátoch EÚ je ohromujúce.
The array of nationality laws among the twenty-seven States of the EU is bewildering.
Pozri Rainer Bauböck, Eva Ersbøll, Kees Groenendijk a Harald Waldrauch (editori), Acquisition and Loss of Nationality: policies and trends in 15 European states , Ústav pre výskum európskej integrácie, Rakúska akadémia vied, Viedeň, január 2006.
See Rainer Bauböck, Eva Ersbøll, Kees Groenendijk and Harald Waldrauch (eds), Acquisition and Loss of Nationality: policies and trends in 15 European states , Institute for European Integration Research, Austrian Academy of Sciences, Vienna, January 2006.
Niektoré štáty udeľujú osobitné privilégiá štátnym príslušníkom tretích krajín s príbuzenským vzťahom; iné to kategoricky odmietajú.
Some States grant special privileges to third country nationals of ancestral affinity; others most emphatically do not.
Niektoré štáty udeľujú obyvateľom svojich bývalých kolónií práva na pobyt, iné nie.
Some have residential rights for ex-colonial subjects; others do not.
Členské štáty pristupujú k občianskym právam svojich zámorských území či kolónií mnohorakými spôsobmi.
Member States treat the civic rights of their overseas territories or dependencies in many different ways.
EÚ sa žiadnym spôsobom nepokúsila o harmonizáciu týchto zákonov, hoci medzi členskými štátmi existuje veľa pokusov inšpirovať sa zákonmi v inom štáte.
There has been no attempt by the EU to harmonise these laws, although there are many instances of imitation among States.
Európsky súdny dvor vyhlásil, že právo členského štáty stanoviť vlastné predpisy na získanie či stratu štátnej príslušnosti je obmedzené nevyhnutnosťou dodržiavať právne predpisy EÚ.
The European Court of Justice has asserted that the right of Member States to set their own rules about the acquisition or loss of nationality is constrained by the necessity to respect EU law.
V tejto súvislosti vzbudilo veľkú pozornosť rozhodnutie Španielska z roku 2005 legalizovať až 700 000 prisťahovalcov bez konzultácie s jeho partnermi.
In this context, the 2005 decision by Spain to legalise as many as 700.000 immigrants without consulting its partners received a lot of attention.
Nech by sa dosiahla akékoľvek aproximácia volebného zákona, stále zostane nevyriešený problém, ako rozdeliť kreslá v Európskom parlamente.
Whatever approximation may be achieved in electoral law, however, there will still be the outstanding problem of how to distribute seats in the European Parliament.
Majú zmeny, ktoré Lisabonská zmluva zaviedla v článku 14 Zmluvy o Európskej únii týkajúcom sa štatútu občianstva EÚ, v tejto súvislosti skutočný význam?
Do the changes made by the Treaty of Lisbon to Article 14 of the Treaty on European Union on the status of EU citizenship really matter in this context?
Mali by sme spočítavať občanov EÚ, a nie obyvateľov, ktorí sú štátnymi príslušníkmi členských krajín?
Should we be counting EU citizens rather than national inhabitants?
Ak áno, kto je vlastne občan Európskej únie?
If so, who precisely is the European Union citizen?
Alebo sa budeme pridržiavať presvedčenia Jamesa Madisona, že parlamentné zastúpenie v republike je skôr dedičské právo ako občianske privilégium?
Or do we follow James Madison’s belief that, in the republic, parliamentary representation is more of a birthright than a civic privilege?
Madisonovský prístup hlása, že Európsky parlament zastupuje nielen de jure občanov EÚ, ako predtým zakotvovala Zmluva o EÚ, ale že zastupuje a naďalej musí zastupovať každého, kto zotrváva na území Únie vrátane maloletých a cudzincov s trvalým pobytom.
The Madisonian approach suggests that the European Parliament represents not only de jure EU citizens (as formally established by the EU Treaty), but that it also represents, and has a duty of care towards, anyone else who abides in the territory of the Union, including minors and denizens.
Ak je to tak a ak všetky ostatné podmienky zostanú rovnaké, tradičná metóda rozdeľovania kresiel v Parlamente na základe celkového počtu obyvateľov – nehovoriac o hlasoch v Rade – sa stále javí ako správna a nemala by sa meniť, prinajmenšom nie bez hlbšej úvahy.
That being the case, and all other things being equal, the traditional method of distributing seats in the Parliament on the basis of total population – to say nothing of counting votes in the Council – still seems to be the right one and should not be amended at least without deeper reflection.
Potreba ďalšej reformy
The need for further reform
Európsky parlament by nemal podľahnúť pocitu spokojnosti, pokiaľ ide o jeho vlastné volebné metódy.
The European Parliament should not be complacent about its own electoral methods.