natgillin/translations-raw huggingface dataset:
– podpredseda Komisie (vysoký predstaviteľ) reprezentuje Úniu na ministerskej úrovni alebo v medzinárodných organizáciách pokiaľ ide o celkovú vonkajšiu činnosť Únie; preberá na seba aj funkcie vonkajšej reprezentácie ako predseda Rady pre zahraničné veci;
– the Vice-President of the Commission (High Representative) represents the Union at ministerial level or in international organisations concerning the Union's overall external action; he/she also carries out the functions of external representation as President of the Foreign Affairs Council;
63. zdôrazňuje dôležitosť koordinácie a spolupráce medzi všetkými stranami zodpovednými za tieto rôznorodé úlohy zastupovania Únie navonok, aby sa predišlo kompetenčným sporom a zabezpečila sa súdržnosť a viditeľnosť Únie vo vonkajšej sfére;
Stresses the importance of coordination and cooperation between all the different parties responsible for these different tasks concerning external representation of the Union, so as to avoid conflicts of competence and ensure the coherence and visibility of the Union in the external sphere;
Vplyv Lisabonskej zmluvy na zvyšovanie inštitucionálnej rovnováhy Európskej únie
Impact of the Lisbon Treaty on the development of the institutional balance of the European Union
Politická analýza vývoja vzťahov medzi Európskym parlamentom, Európskou radou, Radou ministrov a Komisiou.
A political analysis of the changing relations between the European Parliament, the Council and the Commission
Lisabonskou zmluvou vzniká politická únia s právnou subjektivitou a jednotným inštitucionálnym rámcom.
The Treaty of Lisbon creates a political Union with legal personality and a single institutional framework.
Európa potrebovala po rozšírení, vďaka ktorému sa mohla zjednotiť, tento nový štart, aby mohla reagovať na výzvy 21. storočia, okrem iného globalizáciu.
Following the enlargement that brought about its reunification, Europe needed this relaunch in order to address the challenges, such as globalisation, facing it in the 21st Century.
Do určitej miery sa dá povedať, že tak ako v prípade Rímskej zmluvy po skončení druhej svetovej vojny sa Európa teraz s Lisabonskou zmluvou snaží čeliť novým okolnostiam, ktoré nastali po skončení studenej vojny.
In much the same way as the Treaty of Rome was a response to the new situation obtaining after the Second World War, the Treaty of Lisbon may be seen as an attempt by Europe to face up to the new environment brought about by the end of the Cold War.
Pri plnení projektu mieru a stability, pričom sa zároveň snaží upevňovať svoju sociálno-hospodársku integráciu, Európska únia svojim občanom poskytuje priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti a ako aktér celosvetového diania prispieva k budovaniu spravodlivejšieho a trvalejšieho sveta.
By continuing to pursue its goal of peace and stability while fostering closer social and economic integration, the European Union can offer its citizens an area of freedom, security and justice and play a part, as a global player, in building a fairer and more sustainable world.
Aby bolo možné dosiahnuť tento cieľ, Európska únia rozšírená na 27 členov musí byť „demokratickejšou, transparentnejšou a efektívnejšou“ (Laekenská deklarácia).
In order to be able to do so, the 27-Member State EU needed to ' become more democratic, more transparent and more effective' (Laeken Declaration).
Na tento účel sa Lisabonskou zmluvou mení a dopĺňa Zmluva o Európskej únii (Maastrichtská zmluva) a Zmluva o založení Európskeho spoločenstva (postupne menená Rímska zmluva), pričom z prvej sa stáva Zmluva o Európskej únii (ZEÚ) a z druhej Zmluva o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ).
To this end, the Lisbon Treaty amends the Treaty on European Union (Treaty of Maastricht) and the Treaty establishing the European Community (Treaty of Rome, as subsequently amended), which will become known as the Treaty on European Union (TEU) and the Treaty on the Functioning of the European Union (TFEU) respectively.
Prvou sa ustanovuje ústavný rámec Únie, druhou jej praktické fungovanie.
The TEU establishes the Union's constitutional framework, while the TFEU establishes how the Union is to operate in practice.
Tieto dve zmluvy majú rovnakú právnu silu.
The two Treaties have the same legal value.
V konečnom dôsledku by bolo logickejšie podriadiť Zmluvu o fungovaní Európskej únie základnej zmluve ustanovujúcej Európsku úniu, čo by v prípade revízie zmluvy o fungovaní umožnilo pružnejší postup ako pri základnej zmluve.
It would be more logical if the TFEU were, at a later stage, to be subordinated to the basic Treaty establishing the European Union, the TEU, thus enabling a more flexible procedure to be used for revision of the TFEU than for revision of the basic Treaty.
Lisabonská zmluva môže nadobudnúť platnosť až potom, ako ju všetky členské štáty ratifikujú.
The Lisbon Treaty cannot enter into force until it has been ratified by all the Member States.
Prípravy na vykonávanie zmluvy však neznamenajú, že sa robí predčasný záver o výsledkoch ratifikácie.
Making preparations for implementation of the Treaty does not in any way prejudge the outcome of the ratification process.
Naopak, nedostatočná príprava by mala za následok oneskorené vykonávanie zmluvy po jej ratifikácii.
On the contrary, not doing so would result in late implementation once the Treaty has been ratified.
Preto je opodstatnené, aby každá z inštitúcií Európskej únie pred ratifikáciou preskúmala vplyvy zmluvy na svoje fungovanie, ako aj na medziinštitucionálne vzťahy.
Each of the EU institutions is therefore fully justified in not waiting for ratification to take place before looking into the Treaty's implications for its own workings and for interinstitutional relations.
Táto správa analyzuje vplyv Lisabonskej zmluvy na rozvoj medziinštitucionálnej rovnováhy v Európskej únii.
This report looks at the Lisbon Treaty's impact on the development of the EU's institutional balance.
Zdôrazňuje význam vykonávania nových ustanovení a prvých vymenovaní.
It highlights the importance of implementing the new provisions and making the first appointments.
Správa sa zameriava na vzťah medzi Európskym parlamentom, Európskou radou, Radou a Komisiou.
The report focuses on relations between Parliament, the European Council, the Council and the Commission.
Hodnotí celkovú rovnováhu medzi týmito inštitúciami a neobmedzuje sa len na ich vzťahy s Parlamentom.
It assesses the overall balance between these institutions and does not confine itself to the other institutions' relations with Parliament.
Ide o politickú analýzu, v ktorej sú vypracované konkrétne odporúčania.
The report provides a political analysis, in the light of which practical recommendations are set out.
Správa Leinen o novej úlohe a povinnostiach Parlamentu v rámci vykonávania Lisabonskej zmluvy a Správa Corbett o všeobecnej revízii rokovacieho poriadku Európskeho parlamentu. .
Leinen report on Parliament's new role and responsibilities in implementing the Treaty of Lisbon and Corbett report on the general revision of Parliament's Rules of Procedure. .
Správa sa síce venuje organizácii vonkajšech činnosti Únie, nerieši však organizáciu európskej služby pre vonkajšiu činnosť, čo bude predmetom osobitnej správy
While it looks at the way in which the Union's external action is organised, the report does not touch upon the organisation of the European External Action Service, which will be dealt with in a separate report
Správa Brok o inštitucionálnych aspektoch vytvorenia európskej služby pre vonkajšiu činnosť, na ktorej práve pracuje Výbor pre ústavné veci. .
Brok report on the institutional aspects of creating a European service for external action, currently being drawn up within the Committee on Constitutional Affairs. .
A taktiež neskúma ani vzťahy s národnými parlamentmi.
Lastly, it does not go into relations with national parliaments.
Národné parlamenty, aj keď zohrávajú dôležitú úlohu – potvrdenú protokolmi pripojenými k zmluve, ako také nie sú inštitúciami Európskej únie.
Although they have an extremely important role to play - and one which is enhanced by the protocols annexed to the Treaty -, national parliaments do not, as such, form part of the EU institutions.
Vzťahy s národnými parlamentmi sú predmetom osobitnej správy
Relations with national parliaments will therefore be dealt with in a separate report
Správa Brok o vývoji vzťahov medzi Európskym parlamentom a národnými parlamentmi v rámci Lisabonskej zmluvy. .
Brok report on the development of relations between the European Parliament and the national parliaments under the Lisbon Treaty. .
Táto správa skúma očakávaný vývoj vzťahov medzi politickými inštitúciami Únie v rámci novej zmluvy.
The report looks at how relations between the Union's political institutions are likely to change under the new Treaty.
Po krátkom prehľade z histórie sa v prvej časti analyzujú hlavné ustanovenia zmluvy súvisiace s jednotlivými inštitúciami.
Following an overview of the historical background to the new Treaty, the first part of the report analyses the main Treaty provisions concerning each of the institutions.
V ďalšej časti sa správa zaoberá medziinštitucionálnymi vzťahmi, (prvými) vymenovaniami, medziinštitucionálnym plánovaním a vonkajšou činnosťou Únie.
It then looks at interinstitutional relations, (first) appointments, interinstitutional programming and the Union's external action.
A. vývoj medziništitucionálnej rovnováhy
A. Changing Institutional Balance
Európsky parlament, Rada a Komisia sú tri politické inštitúcie, ktoré boli zriadené Rímskou zmluvou pri založení Európskeho spoločenstva.
The European Parliament, the Council and the Commission are the three political institutions that were established by the Treaty of Rome at the European Community's inception.
Parlament mal predovšetkým konzultatívnu úlohu a tvorili ho národné parlamenty.
Parliament had a mainly consultative role and was made up of members of national parliaments.
Rada v zásade rozhodovala jednomyseľne.
As a rule, the Council acted unanimously.
Komisia navrhovala a vykonávala európske právne predpisy.
The Commission initiated and implemented European legislation.
Prvé priame voľby do Európskeho parlamentu sa uskutočnili v roku 1979.
The first direct elections to the European Parliament were held in 1979.
Jednotným európskym aktom (1986) sa ustanovilo, že Rada môže schvaľovať väčšinu smerníc týkajúcich sa harmonizácie potrebnej na zriadenie jednotného trhu kvalifikovanou väčšinou.
The Single European Act (1986) enabled the Council to act by a qualified majority when adopting most of the directives laying down harmonisation measures required for the establishment of the single market.
Zároveň sa zaviedol postup spolupráce s Európskym parlamentom v súvislosti s týmito smernicami.
It also introduced a procedure for cooperation with Parliament on such directives.
Amsterdamská a Maastrichtská zmluva a Zmluva z Nice systematicky rozširovali pôsobnosť rozhodovaní Rady na základe väčšiny a súčasne zaviedli, a neskôr rozšírili, postup spolurozhodovania s Európskym parlamentom.
The Maastricht, Amsterdam and Nice Treaties systematically extended majority decision-making within the Council and, at the same time, established and then extended the procedure for codecision with the European Parliament.
Maastrichtská zmluva predĺžila funkčné obdobie Komisie zo štyroch na päť rokov, aby ho zosúladila s volebným obdobím Európskeho parlamentu.
The Maastricht Treaty extended the Commission's term of office from four years to five, to bring it into line with the EP's five-year term.
Až do Maastrichtskej zmluvy sa európska integrácia sústreďovala predovšetkým na sociálnu a hospodársku oblasť.
Up until the Maastricht Treaty, the European integration process focused mainly on social and economic issues.
Jednotný európsky akt a ešte viac Maastrichtská zmluva dodali európskej integrácii nový politický rozmer vytvorením Európskej únie na pokrytie otázok vonkajšej politiky, politiky spravodlivosti a občianstva.
The Single European Act and, even more so, the Maastricht Treaty, which established the European Union incorporating the areas of foreign policy, justice and citizenship, gave the process a new political dimension.
Dva nové piliere činností mali však predovšetkým medzivládny rozmer, čo výrazne obmedzovalo úlohu Komisie a Európskeho parlamentu.
However, the two new 'pillars' had an essentially intergovernmental dimension which greatly restricted the role played by the Commission and Parliament.
Amsterdamská zmluva zaviedla funkciu vysokého predstaviteľa EÚ pre SBZP a zároveň urobila prvý krok smerom k tzv. komunitarizácii v oblasti migračnej politiky.
The Treaty of Amsterdam established the office of High Representative for the CFSP and also took the first step towards bringing migration-related aspects of JHA within the Community sphere.
Prvé európske stretnutia na najvyššej úrovni boli vlastne neformálne stretnutia hláv štátov a vlád.
The first European summit meetings were informal meetings of Heads of State or Government.
Od roku 1975 sa tieto schôdze uskutočňujú pravidelne pod názvom Európska rada a postupne nadobudli formálnejší charakter.
From 1975 onwards, such meetings were held on a regular basis and became known as European Council meetings, gradually gaining a more formal footing.
Maastrichtská zmluva formalizovala jej úlohu pri iniciovaní a vymedzovaní usmernení všeobecnej politiky.
The Maastricht Treaty formally established the European Council's role as a driving force and as the body responsible for laying down general policy guidelines.
Európska rada sa však nestala inštitúciou v právnom zmysle a nepredstavovala ani osobitné zloženie Rady.
The European Council did not, however, become an institution in legal terms, nor was it given the status of a Council configuration.
Lisabonskou zmluvou, v ktorej sú zohľadnené takmer všetky návrhy Európskeho konventu, sa nanovo stanovuje medziinštitucionálna rovnováha Únie.
In taking over the main proposals put forward by the European Convention, the Lisbon Treaty reshapes the institutional balance within the Union.
Novou zmluvou o Európskej únii sa oficiálne rušia piliere.
The new Treaty on European Union formally abolishes the pillar structure.
Európska únia ako taká nadobúda právnu subjektivitu.
The European Union, as a body, is given legal personality.
Inštitúcie Spoločenstva sa stávajú inštitúciami Únie.
The Community institutions become the Union institutions.
V zmluve je nanovo vymedzená úloha aj právomoci jednotlivých inštitúcií.
The Treaty redefines the role and competences of each of the institutions.
Zmluvou sa z Európskej rady stáva inštitúcia Únie, ktorá sa líši od Rady.
It makes the European Council an institution of the Union, separate from the Council.
Zovšeobecňuje sa v nej (až na výnimky) spolurozhodovanie, ktoré sa stáva bežným legislatívnym postupom, a vo vrátane schvaľovania rozpočtu, aj keď stále na základe osobitného postupu.
It makes codecision the normal legislative procedure (subject to exceptions), including for the adoption of the budget (albeit under a special procedure).
V Lisabonskej zmluve sa týmto posilňuje, a zároveň mení tzv. metóda Spoločenstva na metódu Únie, v rámci ktorej platí najmä:
In so doing, the Lisbon Treaty strengthens the 'Community method' and transforms it into the 'Union method', under which, in essence:
– Európska rada definuje smerovania a všeobecné politické priority (úloha dávať podnety);
– the European Council defines the general political directions and priorities (driving role);
– Komisia podporuje všeobecné záujmy Únie a na tento účel prijíma vhodné iniciatívy (právo na iniciatívu);
– the Commission promotes the general interest of the Union and takes appropriate initiatives to that end (right of initiative);
– – Európsky parlament a Rada spoločne vykonávajú legislatívne a rozpočtové úlohy);
– the European Parliament and the Council jointly exercise legislative and budgetary functions (parliamentary bicameralism).
Táto metóda je osobitne rozšírená na rozpočtovú oblasť, ako aj na oblasť pôvodne nazývanú oblasť spravodlivosti a vnútorných vecí (SVV), namiesto ktorej chce nová zmluva vytvoriť priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti.
This method is extended to cover, in particular, budgetary matters and what was known as the justice and home affairs (JHA) sphere, which is to be replaced by an area of freedom, security and justice under the new Treaty.
Len oblasť Spoločnej zahraničnej a bezpečnostnej politiky (SZBP) má najmä medzivládny rozmer.
The only area that remains essentially intergovernmental in nature is the common foreign and security policy (CFSP).
B. Analýza (nových) hlavných ustanovení podľa jednotlivých inštitúcií
B. Analysis of the main (new) provisions by institution
Európsky parlament (článok 14 Zmluvy o EÚ)
European Parliament (Article 14 TEU)
Európsky parlament spoločne s Radou vykonáva legislatívne a rozpočtové funkcie, ako aj funkciu politickej kontroly a poradnú funkciu.
The European Parliament is to exercise legislative and budgetary functions jointly with the Council, as well as functions of political control and consultation.
Zmluva o Európskej únii tak potvrdzuje, že Únia sa v širokej miere riadi zásadami parlamentného režimu.
The Treaty on European Union thus confirms that the Union operates to a large extent in accordance with the principles underpinning a parliamentary system.
Riadnym legislatívnym postupom je spolurozhodovanie Európskeho parlamentu a Rady na návrh Komisie.
The 'ordinary legislative procedure' will be codecision between the European Parliament and the Council, on a proposal from the Commission.
Takýto postup sa s určitými osobitosťami uplatňuje na rozpočet v súvislosti s výdavkami.
This procedure, with a few adjustments, is also to be used for the expenditure side of the budget.
Lisabonskou zmluvou sa potvrdzuje a posilňuje tzv. metóda Spoločenstva a osobitne sa posilňuje „dvojkomorová sústava“ Európsky parlament – Rada.
The Lisbon Treaty reaffirms and consolidates the 'Community method' and, in particular, strengthens the 'bicameral' system (European Parliament and Council).
Právomoc Európskeho parlamentu sa rozširuje aj zrušením pilierov.
Parliament's sphere of competence is also extended by the abolition of the pillar system.
V priestore slobody, bezpečnosti a spravodlivosti sa v zásade uplatňuje bežný legislatívny postup (aj napriek určitým osobitným pravidlám).
The ordinary legislative procedure is to be used as a general rule in the area of freedom, security and justice, although a number of special arrangements will apply.
V Lisabonskej zmluve sa rovnako objasňujú právomoci Únie v oblasti energetiky.
The Lisbon Treaty also specifies the Union's competences in the energy field.
Aj v rámci SZBP, ktorá ostáva prevažne na medzivládnej úrovni, zohráva Európsky parlament významnú úlohu (pozri nižšie).
Parliament will have an important role to play even in the CFSP, which remains largely intergovernmental in nature (see below).
V tejto súvislosti sa posilnili právomoci Európskeho parlamentu týkajúce sa prijímania medzinárodných dohôd, pretože jeho súhlas bude nevyhnutný pri všetkých dohodách, ktoré sa vzťahujú na oblasti podliehajúce riadnemu legislatívnemu postupu na vnútornej úrovni.
In that regard, Parliament will have greater powers in connection with the adoption of international agreements, because its approval will be necessary for all agreements dealing with matters which come under the ordinary legislative procedure at the internal level.
Potvrdzuje sa a spresňuje plnohodnotné zapojenie Európskeho parlamentu, na rovnakej úrovni ako Rady, do vykonávania kontroly Komisiou, pokiaľ ide o delegované právomoci.
Parliament's full involvement, on an equal footing with the Council, in scrutinising the exercise of delegated powers by the Commission is confirmed and clarified.
Lisabonská zmluva zavádza rozdiel medzi delegovaným aktom a vykonávacím aktom.
The Lisbon Treaty makes a distinction between delegated acts and implementing acts.
V článku 290 Zmluvy o fungovaní Európskej únie sa Európskemu parlamentu, rovnako ako Rade, poskytuje možnosť odvolať delegované akty prijaté Komisiou na základe zákonného delegovania.
Article 290 TFEU empowers Parliament and the Council to revoke delegated acts adopted by the Commission on the basis of a legislative delegation.
V článku 291 Zmluvy o fungovaní Európskej únie sa ustanovuje, že Rada a Európsky parlament v súlade s riadnym legislatívnym postupom prostredníctvom prijatého nariadenia určujú pravidlá a všeobecné zásady mechanizmu na kontrolu vykonávania vykonávacích právomocí Komisie.
Article 291 TFEU stipulates that Parliament and the Council, acting by means of regulations in accordance with the ordinary legislative procedure, shall lay down in advance the rules and general principles concerning mechanisms for control of the Commission's exercise of implementing powers.
Podľa článku 202 súčasnej Zmluvy o ES iba Rada prijíma takéto rozhodnutie (rozhodnutie prijaté tzv. komitológiou) na základe stanoviska Európskeho parlamentu.
Under Article 202 of the current EC Treaty, the Council alone is empowered to take such decisions (known as 'commitology' decisions), after having obtained Parliament's opinion.
Parlament je takisto vyzvaný, aby udelil svoj súhlas pri celej sérii rozhodnutí Európskej rady alebo Rady, ktoré majú veľký politický význam pre chod Únie: rozhodnutia týkajúce sa používania niektorých ustanovení umožňujúcich prechod z jednomyseľnosti na kvalifikovanú väčšinu (alebo z mimoriadnych legislatívnych postupov na riadny legislatívny postup), rozhodnutia týkajúce sa mechanizmov pružnosti atď.
Parliament's consent will also be required for a whole range of European Council or Council decisions of central political importance to the operation of the Union, including decisions on the use of specific clauses enabling decisions to be taken by a qualified majority instead of unanimously (or the ordinary legislative procedure to be used in place of special legislative procedures) and decisions on flexibility mechanisms.
Európsky parlament musí prispôsobiť svoju organizáciu a svoje postupy rozšíreniu svojich právomocí.
Parliament will need to make appropriate organisational and procedural adjustments in response to the extension of its powers.
Pripravuje sa niekoľko správ s odporúčaniami v tejto oblasti.
A number of reports setting out relevant recommendations are currently being drawn up.
Parlament volí predsedu Komisie.
Parliament is to elect the President of the Commission.
Touto voľbou sa mení spôsob vymenovania predsedu Komisie.
This changes the whole nature of the appointment process.
Predseda, ktorého volí Európsky parlament, tak získava veľkú demokratickú legitimitu a posilňuje sa tým sa tým jeho postavenie v rámci celej inštitucionálnej štruktúry Európskej únie.
The Commission President's election by Parliament will give the former substantial democratic legitimacy and strengthen his or her position within the Union's institutional setup.
Zmluva spresňuje, že Európska rada „zohľadňujúc voľby do Európskeho parlamentu a po príslušných konzultáciách“ navrhne kandidáta na funkciu predsedu Komisie (článok 17 ods. 7 Zmluvy o EÚ).
The Treaty stipulates that the European Council is to propose a candidate for President of the Commission, 'taking into account the elections to the European Parliament and after having held the appropriate consultations' (Article 17(7) TEU).
Toto ustanovenie potvrdzuje a formálne schvaľuje postup, ktorý v skutočnosti prebehol pri vymenovaní predsedu Komisie v roku 2004.
This provision endorses and places on a formal footing the ad hoc procedure used to appoint the President of the Commission in 2004.
Vyhlásenie č. 11 (k článku 17 ods. 6 a 7 Zmluvy o EÚ) spresňuje, že „Európsky parlament a Európska rada sú spoločne zodpovední za plynulý priebeh procesu vedúceho k voľbám predsedu Európskej komisie.
Declaration 11 (on Article 17(6) and (7) TEU) states that 'the European Parliament and the European Council are jointly responsible for the smooth running of the process leading to the election of the President of the European Commission.