natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Posledných desať rokov som bol teda členom Generálnej rady a Rady guvernérov Európskej centrálnej banky.
As a consequence, in the last ten years I have been a member of both the General Council and the Governing Council of the European Central Bank.
Zdôraznite hlavné aspekty svojich európskych a medzinárodných odborných skúseností.
Please highlight the main aspects of your European and international professional experience.
V rokoch 1975 – 1977 som bol trikrát vedúcim portugalskej delegácie pri posudzovaní portugalského hospodárstva zo strany OECD s cieľom zverejniť štúdiu o krajine.
In 1975- 77 I was three times head of the Portuguese Delegation to the OECD examination of the Portuguese economy in view to the publication of the country survey.
V roku 1977 a znovu v roku 1979 som bol predsedom Komisie pre európsku integráciu, ktorá mala na starosti rokovania Portugalska s Európskym hospodárskym spoločenstvom o členstve.
In 1977 and again in 1979, I was President of the Commission for European Integration, in charge of the membership negotiations of Portugal with the European Economic Community.
V rokoch 1985 – 1986 (v roku 1985 ako pozorovateľ) som bol členom Výboru guvernérov centrálnych bánk Európskeho spoločenstva.
In 1985-86 (in 1985 as an observer) I was a member of the Committee of Governors of the European Community Central Banks.
V rokoch 1989 – 1992 som sa zúčastňoval, resp. som viedol ekonomické misie IFC-Svetovej banky v Poľsku, Českej republike a Angole.
In 1989-92 I participated or headed economic missions for the IFC-World Bank in Poland, Czech Republic and Angola.
Od marca 2000 som členom Generálnej rady a Rady guvernérov Európskej centrálnej banky.
Since March 2000 I have been a member both of the General Council and Governing Council of the European Central Bank.
Ktoré sú najdôležitejšie rozhodnutia vo vašom odbornom živote, na ktorých ste sa podieľali?
What are the most important decisions to which you have been party in your professional life?
Ako minister financií v roku 1978 som musel rozhodovať o opatreniach v čase krízy v oblasti platobnej bilancie, ktorej krajina čelila od roku 1976.
As Finance Minister in 1978 I had to decide the policies to face a balance of payments crisis that the country was facing since 1976.
Príprava rozpočtu a zložité rokovania o úverovej dohode s MMF s ťažkými rozhodnutiami o úrokových sadzbách (čo vtedy patrilo do zodpovednosti vlády) a výmenných kurzoch zahŕňali náročné rozhodnutia, ktoré priniesli pozitívne výsledky: deficit zahraničného obchodu klesol o polovicu a portugalské hospodárstvo sa upravilo.
The preparation of the budget and the complex negotiations of a standby agreement with the IMF, with difficult choices about interest rates (then the responsibility of the Government) and the exchange rate, implied demanding decisions that produced positive results: the external deficit was cut in half and the successful adjustment of the Portuguese economy.
Ako guvernér centrálnej banky som v rokoch 1985 – 1986 uskutočnil dôkladnú reformu portugalských menových trhov a devízových trhov, čím sa otvorila cesta pre metódu vykonávania menovej politiky, ktorá je viac trhovo orientovaná.
As Governor of the Central Bank I implemented in 1985-86 a deep reform of the Portuguese money and forex markets paving the way for a more market-oriented method of conducting monetary policy.
Úrokové sadzby sa liberalizovali, Banco de Portugal vytvorila a spravovala nový trh so štátnymi pokladničnými poukážkami, vytvorili sa dlhové certifikáty centrálnej banky a sformoval sa naozajstný devízový kurz s denným fixovaním.
Interest rates were liberalized, a new Treasury-Bill market was created and managed by Banco de Portugal, certificates of central bank debt were created and a true foreign exchange market was formed with a daily fixing.
Tieto reformy pomohli tomu, aby Portugalsko mohlo viesť svoje politiky spôsobom, ktorý bol viac zlučiteľný s plným členstvom v EHS, ku ktorému došlo v januári 1986.
These reforms helped the preparation of the country to conduct its policies in a more compatible way with full EEC membership that occurred January 1986.
Aké sú hlavné ciele, ktoré by ste chceli uskutočniť počas svojho osemročného mandátu viceprezidenta Európskej centrálnej banky?
What would be the guiding objectives you will pursue during your eight-year mandate as Vice-President of the European Central Bank?
Ako viceprezident ECB sa budem riadiť rovnakými princípmi, akými som sa riadil pri výkone funkcie guvernéra Banco de Portugal: rešpekt voči právnym aspektom mandátu, nezávislosť od politických a iných zoskupení, transparentnosť a dodržiavanie najprísnejších noriem etického správania.
As Vice-President of the ECB, I shall be guided by the same principles as in my function as the Governor of the Banco de Portugal: respect for the legal aspects of the mandate, independence from political or other bodies, transparency and highest standards of ethical conduct.
Budem plne rešpektovať mandát vyplývajúci zo zmluvy.
I will fully respect the Treaty mandate.
Som odhodlaný presadzovať hlavný cieľ ECB, ktorým je cenová stabilita, a princíp nezávislosti centrálnej banky.
I am committed to the ECB’s primary objective of price stability and the principle of central bank independence.
Bez toho, aby bol dotknutý hlavný cieľ cenovej stability, som odhodlaný presadzovať druhý cieľ vymedzený v zmluve, ktorý pozostáva z podpory všeobecných hospodárskych politík v Únii so zámerom prispievať k dosiahnutiu jej cieľov.
Without prejudice to the primary goal of price stability, I am also committed to the secondary objective defined by the Treaty of supporting the general economic policies in the Union with a view to contributing to the achievement of its objectives.
Spolu s mojimi kolegami v Rade guvernérov ECB sa budeme aj naďalej usilovať o dosiahnutie cenovej stability v strednodobom horizonte v prospech všetkých európskych občanov.
Together with my colleagues in the Governing Council of the ECB, we will continue to do our utmost in order to deliver price stability over the medium term to the benefit of all European citizens.
Ako hodnotíte menovú politiku, ktorú ESCB vykonáva jedenásť rokov?
What is your assessment of the monetary policy as it has been implemented by the ESCB for eleven years?
Aké zmeny by ste prípadne presadzovali, ak by ste sa stali viceprezidentom ECB?
What changes, if any, would you promote when becoming ECB Vice-President?
Zavedenie eura v roku 1999 bolo historickou udalosťou v dejinách menovej politiky.
The introduction of the euro in 1999 was a historical event in monetary history.
Ako člen Rady guvernérov ECB som sa mohol zúčastňovať posledných desať rokov na procese zavádzania eura.
I had the honour to participate in the euro process as member of the Governing Council of the ECB for the last 10 years.
Domnievam sa, že menová politika môže plniť cieľ stanovený v zmluve, čo sa odráža v priemernej miere inflácie vo výške len 2 % od vzniku menovej únie a v pevnom zakotvení inflačných očakávaní, základnom kritériu dobrej menovej politiky.
I believe that monetary policy has been able to live up to the Treaty's objective, as reflected in an average inflation of just 2% since the beginning of monetary union and the firm anchoring of inflation expectations, a fundamental criterion of a good monetary policy.
Záväzok udržiavať infláciu v strednodobom horizonte tesne pod úrovňou 2 % poskytuje našej stratégii menovej politiky najpevnejšiu štruktúru.
The commitment to keep inflation, on a medium-term basis, below but close to 2% is what provides the most solid structure to our monetary policy strategy.
Ako často zdôrazňuje prezident ECB, pán Trichet, je to náš kompas.
It is our compass, as President Trichet likes to point out.
Od vzniku menovej únie uplynulo viac ako desať rokov.
More than a decade has passed since the start of monetary union.
Európska centrálna banka je preto z tohto hľadiska stále veľmi mladá inštitúcia v porovnaní s ostatnými európskymi inštitúciami a inými veľkými centrálnymi bankami.
The ECB therefore still is a very young institution, compared to other European institutions and to other major central banks.
Veľmi ľahko sa zabúda na ťažké úlohy, ktoré ECB musela prekonať, keď začala vykonávať menovú politiku v eurozóne, spolu s mnohými prevládajúcimi neistotami.
One easily forgets the challenges that the ECB faced when it started conducting monetary policy for the euro area, with many uncertainties prevailing.
Skutočnosť, že sme tieto prekážky bez problémov prekonali a že ECB je plnohodnotnou inštitúciou Únie a váženým členom medzinárodného spoločenstva centrálnych bánk už naznačuje, že menová politika v eurozóne sa vyvíja veľmi uspokojivým spôsobom, a preto si podľa mňa nevyžaduje významné zmeny.
The fact that these hurdles have been overcome smoothly, and that the ECB is a fully-fledged Union institution and a respected member of the international community of central banks already indicates that monetary policy in the euro area has developed very satisfactorily and therefore in my view does not require significant changes.
Spomeniem zopár ďalších skutočností na potvrdenie môjho tvrdenia.
Let me mention a few other facts that support my assessment.
Zakotvenie inflačných očakávaní na úrovniach, ktoré zodpovedajú definícii ECB týkajúcej sa cenovej stability, vysiela jasný signál, že finančné trhy a verejnosť vo všeobecnosti veľmi dôverujú schopnosti jednotnej menovej politiky dosiahnuť stanovený cieľ.
The anchoring of inflation expectations around levels consistent with the ECB’s definition of price stability in my view provides a clear signal that financial markets and the public at large attach great credibility to the single monetary policy being able to achieve its goal.
Skutočnosť, že inflačné očakávania ostali celkom stabilné aj počas finančnej krízy, keď niektorí predpovedali obdobie deflácie a keď úrovne inflácie dosiahli dočasne negatívnu hodnotu, možno vnímať ako hlavný dôkaz dôveryhodnosti menovej politiky ECB.
The fact that inflation expectations remained fairly stable even in the financial crisis, when some were predicting a period of deflation, and when inflation rates temporarily turned negative, can be seen as an essential proof of the credibility of ECB’s monetary policy.
Včasná a odvážna reakcia ECB v čase, keď prepukol finančný chaos a premenil sa na plne rozvinutú krízu, je ďalším príkladom úspešnosti menovej politiky ECB.
The timely and bold reaction of the ECB when the financial turmoil erupted and when it turned into a full-blown crisis is another example of how successful the ECB monetary policy has been.
Zníženie úrokových sadzieb na veľmi nízke úrovne a zavedenie rozličných neštandardných opatrení sú dôkazom, že ECB dokáže v prípade potreby konať rýchlo.
The reduction of policy interest rates to very low levels and the introduction of various non-standard measures have proven the ECB’s capacity to act quickly if needed.
Spolu s podpornými opatreniami vlád vo finančnom sektore a fiškálnymi stimulačnými opatreniami prijatými na konci roku 2008 v súvislosti s plánom hospodárskej obnovy Európy nám menová politika umožnila vyhnúť sa ďalšiemu zhoršeniu situácie.
Together with governments’ support measures for the financial sector and the fiscal stimulus measures adopted in the context of the European Economic Recovery Plan of end-2008, monetary policy has helped avoiding that things turned even worse.
Všetky tieto skutočnosti dokazujú, že stratégia i rámec na vykonávanie menovej politiky sú dobre navrhnuté.
All these facts prove that both the strategy and the framework for implementing monetary policy have been well designed.
V tejto súvislosti pripisujem veľkú dôležitosť vysvetľujúcemu vyhláseniu, ktoré sme vydali v máji roku 2003 po dôkladnej analýze fungovania nášho menového rámca – úsilie, na ktorom som sa aj ja aktívne zúčastňoval.
In this regard, I attach great importance to the clarifying statement we issued in May 2003 after having deeply analyzed the functioning of our monetary framework, an endeavour in which I actively participated.
Chcel by som zdôrazniť päť bodov tohto vyhlásenia.
I want to stress five points of that statement.
Po prvé, nový vyčíslený cieľ cenovej stability definovaný ako inflácia „na úrovni nižšej, ale blízkej 2 %“ poskytuje dostatočné bezpečnostné rozpätie na ochranu pred rizikom deflácie, pričom súčasne rieši otázku prítomnosti možných odchýlok v meraní indexu HISC a dôsledkov inflačných rozdielov v rámci eurozóny.
First, the new quantified objective for price stability, defined as inflation «below but close to 2%» that provides a sufficient safety margin to guard against the risks of deflation while at the same time addressing the issue of the possible presence of a measurement bias in the HICP and the implications of inflation differentials within the euro area.
Druhý bod sa týka jasného stanovenia časových rámcov pre predchádzajúce dva piliere a prednostného riešenia hospodárskej analýzy, ktorá je veľmi dôležitá pre pracovný horizont našej politiky, v našom oznámení.
The second point is related to the clear assignment of different time frames to the previous two pillars and to deal first in our communication with the economic analysis that is very relevant for the operational horizon of policy.
Tretí aspekt poukazuje na to, že menová analýza je veľmi dôležitá pre strednodobé až dlhodobé trendy inflácie, najmä pokiaľ ide o to, že „menová analýza slúži predovšetkým zo strednodobej až dlhodobej perspektívy ako prostriedok krížovej kontroly krátkodobých až strednodobých náznakov pochádzajúcich z hospodárskej analýzy“.
The third aspect points to monetary analysis being very relevant for medium to long-term trends in inflation, specifically mentioning that «monetary analysis mainly serves as a means of cross-checking, from a medium to long-term perspective, the short to medium-term indications coming from economic analysis».
Štvrtý bod vyplýva zo zámeru vyzdvihnúť strednodobý až dlhodobý horizont menovej analýzy a viedol nás k rozhodnutiu, že „už nebudeme uskutočňovať hodnotenie referenčnej hodnoty každoročne“.
The fourth item results from the intention to underline the medium to long-term horizon of monetary analysis and led us to decide that we would « no longer conduct a review of the reference value on an annual basis».
A posledný bod sa týka koncepcie, že „menová analýza bude zohľadňovať vývoj v celom rade menových ukazovateľov vrátane M3, jeho zložiek a protipoložiek, najmä úverov“.
Finally, the last point relates to the concept that « monetary analysis will take into account developments in a wide range of monetary indicators including M3, its components and counterparts, notably credit».
Ak o tom starostlivo popremýšľame, týchto niekoľko bodov uvádza na pravú mieru úlohu rozličných aspektov komplexnej analýzy s úplnými informáciami, ktorú uplatňujeme na posudzovanie inflačných rizík.
If carefully reflected upon, these several points put into proper perspective the role of the different aspects of the comprehensive, full information analysis that we apply to assessing inflation risks.
Rozsah a hĺbka nedávnej finančnej krízy si však vyžadujú, aby sme sa zamysleli nad spôsobom, akým politiku vykonávame na rozličných úrovniach vrátane menovej oblasti.
Nevertheless, the scale and depth of the recent financial crisis calls for a reflection on the way policy is conducted at several levels, including the monetary area.
Kríza vyniesla do popredia najmä problémy spojené s finančnými faktormi, systémovým rizikom a finančnou stabilitou.
In particular, the crisis brought to the forefront issues relating to financial factors, systemic risk and financial stability.
Tradičné zmýšľanie, že cenovú stabilitu na trhu tovarov a služieb takisto poskytuje prostredie, ktoré zabezpečuje finančnú stabilitu, vyvrátili udalosti z posledných rokov, kde existovali rady bublín v cenách aktív spolu s režimom nízkej inflácie.
The traditional thinking that price stability in the market of goods and services also provides the environment that ensures financial stability has been invalidated by the events of the past few years that show a succession of bubbles in asset prices coexisting with a regime of low inflation.
Keďže nástroje regulácie a prudenciálneho dohľadu majú hlavný význam pri riešení problémov finančnej stability, rušivé účinky vzostupov a pádov cien aktív, ktorých sme svedkami v súčasnej kríze, znovu podnietili diskusiu o preskúmaní cien aktív pri vykonávaní menovej politiky a takisto o úlohe úverových agregátov.
While the instruments of regulation and prudential supervision are prominent to deal with financial stability issues, the disruptive effects of asset price booms and crashes, as we have seen in the present crisis, have reignited the debate about the consideration of asset prices in the conduct of monetary policy and also about the role of credit aggregates.
Päť rokov po vzniku menovej únie sme sa podujali na hodnotenie menovej stratégie, ktorú som už spomínal, a môže sa stať, že v dôsledku krízy, ktorá sa začala v roku 2007, sa Rada guvernérov v budúcnosti rozhodne prikročiť k novému posúdeniu stratégie.
We undertook the evaluation of the monetary strategy that I mentioned before, five years after the beginning of the monetary union and it may happen that in the aftermath of the crisis that started in 2007 the Governing Council decides in the future to proceed to a new assessment of the strategy.
Domnievam sa, že súčasný stav si nevyžaduje bezodkladne uskutočniť nejaké zmeny alebo ďalej zjednodušiť našu menovú stratégiu.
As it stands now I see no immediate need to make any changes or clarifications regarding our monetary strategy.
Často počuť tvrdenia, že pre štrukturálne zmeny vo svetovom hospodárstve sa inflácia presunula z inflácie spotrebiteľských cien na infláciu cien aktív.
It is often asserted that due to structural changes in the world economy inflation has shifted from inflation in consumer prices to inflation in asset prices.
Aký máte na to názor a aké vidíte následky pre menovú politiku?
What is your view on this assertion and which consequences for the monetary policy do you see?
V posledných dvoch desaťročia sa veľkým industrializovaným hospodárstvam podarilo úspešne zvládnuť infláciu spotrebiteľských cien.
Over the past two decades consumer price inflation has been successfully contained in the major industrialised economies.
Nízka a stabilná miera inflácie nie je prirodzeným fenoménom, ale je vo veľkej miere dôkazom odhodlania centrálnych bánk presadzovať cenovú stabilitu tak, ako sa to stanovuje vo veľkom počte štatútov centrálnych bánk na celom svete.
Low and stable inflation are not “natural” phenomena but are to a large extent testimony of central banks’ commitment to the objective of price stability, as is laid down in a large number of central bank statutes around the globe.
Nezávislé centrálne banky pomohli zakotviť inflačné očakávania, a tým zmierniť šírenie relatívnych cenových výkyvov na celkové spotrebiteľské ceny a mzdy.
Independent central banks have helped to anchor inflation expectations and thereby to dampen the propagation of relative price shocks to overall consumer prices and wages.
Pozitívne výkyvy v ponuke spojené s globalizáciou a zaradenie dôležitých nízkonákladových výrobcov vo svetovom obchode takisto pomohli podporiť obdobie nízkej inflácie.
Positive supply shocks linked with globalization and the inclusion of important low cost producers in world trade also helped to support the period of low inflation.
V tom istom období sme však boli svedkami obrovských výkyvov v cenách rôznych druhov komodít a aktív.
At the same time, however, we have been observing large swings in a variety of commodity and asset prices.
Na jednej strane mala globalizácia v oblasti tovarov a služieb a zvyšujúci sa dopyt rýchlo rastúcich ekonomík viditeľný vplyv na ceny ropy, plynu a ostatných surovín.
On one side, globalisation in goods and services and increasing demand by emerging economies have had a discernible impact on the prices of oil, gas and other raw materials.
Na druhej strane stále viac globalizovaný a málo regulovaný finančný systém poháňaný dostatočnou globálnou likviditou viedol k veľkým odchýlkam v cenách aktív, ktoré boli najviac citeľné počas nedávnej finančnej krízy.
On the other side, an increasingly globalised and under-regulated financial system fuelled by ample global liquidity has led to large asset price misalignments, most noticeable during the recent financial crisis.
Skúsenosť za posledného dva a pol roka viedla mnohých pozorovateľov k spochybneniu úlohy menovej politiky pri zvládaní inflácie cien aktív.
The experience over the past two and a half years has led many observers to question the role of monetary policy in containing asset price inflation.
Mala by centrálna banka reagovať na ceny aktív priamo alebo nepriamo vzhľadom na budúce možné hrozby pre cenovú stabilitu?
Should a central bank react to asset prices directly or indirectly with regard to possible future threats to price stability?
Môžu centrálne banky odhaliť, ktoré z vypozorovaných cien aktív sú bublinami?
Can central banks detect which of the observed asset price booms are bubbles?
Toto sú dôležité otázky a na väčšinu z nich stále chýba uspokojujúca odpoveď.
These are important questions and to most of them a fully satisfying answer is still lacking.
Zhodný pohľad na menovú politiku a ceny aktív spred krízy spochybnil schopnosť centrálnych bánk identifikovať odchýlky v cenách aktív v reálnom čase a vytvoril predpoklad, že zabezpečenie nízkej inflácie na trhu tovarov a služieb bude stačiť na to, aby sme sa vyhli významným odchýlkam v cenách aktív.
The pre-crisis consensus view about monetary policy and asset prices questioned the ability of central banks to identify asset price misalignments in real time and assumed that ensuring low inflation in the market of goods and services would be enough to avoid significant asset price misalignments.
Vzhľadom na túto zhodu sa poukazovalo na to, že rozhodujúce uľahčenie menových podmienok po prasknutí bubliny postačí na udržanie reálnej hospodárskej aktivity a na minimalizáciu pravdepodobnosti deflácie.
Given this consensus, it was pointed out that a decisive easing of monetary conditions after the bursting of the bubble would be sufficient to sustain real economic activity and to minimise the probability of deflation.
Súčasná kríza spochybnila obidva predpoklady a dôrazne dokázala, že ekonomické náklady obrovských odchýlok v cenách aktív a ich následná korekcia môže byť devastujúca.
The present crisis challenged both assumptions and has forcefully demonstrated that the economic costs of large asset price misalignments and their subsequent correction can be devastating.
Bubliny v cenách aktív, ktoré predchádzali kríze, vznikli v podstate v čase všeobecne nízkej inflácie, a hoci centrálne banky nemôžu predvídať presné načasovanie uvoľnenia finančnej nerovnováhy, mnohí tvorcovia politík identifikovali narastanie takýchto znakov nerovnováhy ako zdroj obavy s nábehom na krízu.
In fact, the asset price bubbles that preceded the crisis happened in a period of general low inflation and although central banks may not anticipate the exact timing of the unwinding of financial imbalances, many policy makers did identify the building up of such imbalances as a source of concern in the run up to the crisis.
Toto je dôvod, prečo by centrálna banka mala aktívne monitorovať vývoj cien aktív a úverových tokov a s tým spojené riziká, ktoré má tento vývoj za následok pre cenovú stabilitu v strednodobom horizonte.
This justifies that a central bank should actively monitor developments in asset prices and credit flows and the associated risks that they entail for price stability in the medium term.
Zjednodušene, pri premýšľaní o menovej politike berie každá centrálna banka do úvahy údaje o cenách aktív.
In a trivial sense all central banks consider the indications of asset prices in thinking about monetary policy.
Napríklad účinky bohatstva vyplývajúceho zo zhodnocovania aktív sa budú musieť vždy posudzovať v zmysle ich vplyvu na globálny dopyt tým, že vyvíjajú tlak na infláciu.
For instance, the wealth effects stemming from asset appreciations will always have to be considered as they influence global demand, putting pressure on inflation.