natgillin/translations-raw huggingface dataset:
V každej z týchto etáp sa Európsky parlament na podnet Výboru pre inštitucionálne veci – ktorý sa v roku 1999 stal Výborom pre ústavné veci – aktívne zúčastňoval na príprave a hodnotení výsledkov rôznych medzivládnych konferencií (MVK)
At each stage, with the Committee on Institutional Affairs, which in 1999 became the Committee on Constitutional Affairs, providing the driving force, Parliament played an active part in the preparatory talks and assessed the outcome of the various Intergovernmental Conferences (IGCs)
Ide o: na jednej strane prípravné uznesenia pre MVK, na strane druhej uznesenia, ktorými sa vyhodnotili výsledky.
Resolutions on the preparations for the IGCs and assessing their outcomes:
- Jednotný európsky akt:
- Single European Act
- Maastrichtská zmluva :
- Maastricht Treaty
uznesenia k správe D. Martin:
. resolutions on the report by D. Martin of
- Amsterdamská zmluva :
- Treaty of Amsterdam
- Zmluva z Nice
- Treaty of Nice
- Zmluva o Ústave pre Európu :
- Treaty establishing a Constitution for Europe
Parlament preto presadzoval tri rozdielne, pritom však navzájom súvisiace ciele:
Three distinct but related objectives have been pursued by Parliament to this end:
Po prvé, Parlament sa snažil objasniť a v prípade potreby aj posilniť právomoci a zodpovednosť Európskej únie.
First, it has sought to clarify and where necessary strengthen the competences and responsibilities of the European Union itself.
Parlament sa trvalo zasadzoval za to, aby Únia získavala a vykonávala právomoci na základe zásady subsidiarity, t.j. mala by vykonávať len tie úlohy, ktoré sa môžu uskutočňovať účinnejšie prostredníctvom spoločných politík, než individuálnym konaním jednotlivých členských štátov.
Parliament has consistently argued that powers should be attributed to, and exercised by, the Union on the basis of the ‘principle of subsidiarity’, i.e. it should exercise those responsibilities - but only those responsibilities - that can be carried out more effectively by common policies than by the Member States acting separately.
Obzvlášť kriticky sa Parlament vyjadril v súvislosti s uplatňovaním zásady jednomyseľnosti v Rade, pričom argumentoval, že nemá zmysel poskytnúť každému členskému štátu Únie právo veta, keď sa predtým rozhodlo, že budú politiku uskutočňovať spoločne.
Parliament was particularly critical of the practice of unanimity in the Council, arguing that, where agreement has been reached to run a policy jointly, it makes no sense to give a blocking power to each of the component States of the Union.
Parlament tiež obhajoval posilnenie úlohy Komisie pri výkone politík, pokiaľ o nich bolo rozhodnuté pod podmienkou náležitého preskúmania a kontroly.
It has also pleaded for a stronger role to be given to the Commission in carrying out policies once they have been agreed, subject to proper scrutiny and control.
Po tretie, Parlament požadoval lepšiu demokratickú kontrolu a väčšiu zodpovednosť na európskej úrovni.
Third, it has made the case for better democratic control and accountability at European level.
Právomoci, ktoré národné parlamenty ratifikáciou zmlúv preniesli na Úniu, by nemala vykonávať len samotná Rada (t.j. ministri členských štátov.
Those responsibilities which national parliaments, in ratifying the Treaties, have transferred to the Union should not be exercised by the Council (i.e. national ministers) alone.
Obmedzenie parlamentných právomocí na národnej úrovni by sa malo vyrovnať rozšírením parlamentných právomocí na európskej úrovni.
The loss of parliamentary powers at the national level should be offset by an increase in parliamentary power at European level.
Vzhľadom na nevýrazné a zjavne nedostatočné výsledky Amsterdamskej zmluvy a Zmluvy z Nice, pokiaľ ide o výzvu, ktorú predstavuje zdvojnásobenie počtu členských štátov, ale aj ďalšie prehlbovanie Únie, bolo čoraz jasnejšie, že doposiaľ uplatňovaná metóda revízie zmlúv už nepostačuje pri hľadaní skutočných riešení vývoja Európy.
In the light of the mixed and clearly inadequate results achieved by the Treaties of Amsterdam and Nice, when set against the challenge posed by the doubling in the number of Member States, but also that of the further deepening of the Union, it became more and more apparent that the established method of revising the Treaties was no longer able to provide genuine responses to the issues raised by the development of Europe.
Európsky parlament to jasne konštatoval už v roku 1997 vo svojom uznesení z 19. novembra (o správe, ktorú predložili Inigo Méndez de Vigo a Dimitris Tsatsos, pozri tiež vyššie uvedenú poznámku pod čiarou č. 8 ), ktorým sa naozaj začali politické úvahy, ktoré viedli v roku 1999 na návrh nemeckého predsedníctva Rady k vypracovaniu modelu Konventu, prvý krát uplatneného pri vypracovávaní Charty základných práv Európskej únie.
Parliament had already reached that conclusion, and outlined it clearly, in its resolution of 19 November 1997 (based on the report by Íñigo Méndez de Vigo and Dimitris Tsatsos, see footnote 8 above ) which marked the real starting point of the political review process which was to culminate, in 1999, in the establishment, at the instigation of the German Council Presidency, of the Convention model, one first employed in connection with the drafting of the Charter of Fundamental Rights of the European Union.
Signatári Zmluvy z Nice, vedomí si jej nedostatkov, k zmluve pripojili vyhlásenie č. 23 „o budúcnosti Únie“
The signatories to the Treaty of Nice, being aware of its imperfections, in fact annexed to it a Declaration No 23 'on the future of the Union'
Po vyvinutí snahy spolupracovať na partnerskej úrovni s národnými parlamentmi v prípravnej fáze MVK
Parliament, for its part, after having sought to work in partnership with the national parliaments during the preparations for successive IGCs
Na tomto mieste stačí spomenúť tzv. Rímske sedenia, teda stretnutia s národnými parlamentmi (Konferencia parlamentov Európskeho spoločenstva v dňoch 27. až 30.11.1990), medziinštitucionálne konferencie, ktoré boli organizované paralelne s medzivládnymi konferenciami o hospodárskej a menovej únii a o politickej únii, ktoré viedli k Maastrichtskej zmluve, účasť predstaviteľov Európskeho parlamentu v expertnej skupine, ktorá predchádzala medzivládnej konferencii v Amsterdame, ich zapojenie sa do samotných prác tejto MVK a nakoniec ich účasť ako pozorovateľov v prípravnej skupine na MVK v Nice. , Európsky parlament navrhol ako prvý
Mention need be made here only of the Rome ‘Assises’ involving the national parliaments (Conference of the Parliaments of the European Community, held from 27 to 30 November 1990), the interinstitutional conferences held in parallel with the IGCs on Economic and Monetary Union and Political Union, which culminated in the drafting of the Maastricht Treaty, the participation by Parliament representatives in the work of the Reflection Group prior to the Amsterdam IGC, followed by their involvement in the proceedings of the IGC itself, and, finally, their involvement as observers in the group set up to prepare the Nice IGC. , was the first to propose
Uznesenie z 25.
SN 300/1/01 REV 1, Annex 1, p.
Európska rada v Laekene v dňoch 14. až 15. decembra 2001 prijatím „Vyhlásenia z Laekenu o budúcnosti Európy“
Resolution of 17 December 2002: Bourlanges report on the typology of acts and the hierarchy of legislation in the European Union (OJ C 31, 5.2.2004, p.
Konvent o budúcnosti Európy, predsedom ktorého sa stal Valéry Giscard d´Estaing a podpredsedami Giuliano Amato a Jean-Luc Dehaene, bol týmto spôsobom poverený vypracovaním predbežného návrhu ústavy, ktorý mal slúžiť ako základ pre nadchádzajúce činnosti MVK.
Resolution of 24 September 2003 on the draft Treaty establishing a Constitution for Europe and the European Parliament’s opinion on the convening of the Intergovernmental Conference (IGC) (OJ C 77E, 26.3.2004, p.
Európsky parlament vďaka práci Výboru pre ústavné veci vo veľkej miere ovplyvnil obsah návrhu ústavnej zmluvy fn , v ktorom MVK pozmenila len veľmi malý počet bodov.
255). , only a very few provisions of which would be modified by the IGC.
Európska rada v júni 2005 vyhlásila obdobie diskusií (ktoré malo trvať aspoň rok), ktoré malo poslúžiť rozsiahlej diskusii vo všetkých členských štátoch „združujúcej občanov, občiansku spoločnosť, sociálnych partnerov, národné parlamenty, ako aj politické strany“.
The European Council held in June 2005 ordered a period of reflection, to last at least one year, which was to be used to enable a broad debate to be held in all the Member States 'involving citizens, civil society, social partners, national parliaments and political parties'.
Aj európske inštitúcie boli vyzvané, aby prispeli do tejto diskusie.
The European institutions were also invited to make their contribution.
Medzičasom ratifikácie pokračovali vrátane ratifikácií referendom.
In the meantime, further ratifications have been carried out, some by means of referendums.
Európsky parlament v plnej miere vykonával svoje úlohy v tejto oblasti.
For its part, Parliament has fulfilled all its responsibilities in this area.
Od samého počiatku podporoval začatie intenzívnejšieho verejného dialógiu na európskej úrovni týkajúceho sa hlavných cieľov európskej integrácie a odmietal akékoľvek pokusy použiť len vybraté časti ústavnej zmluvy (tzv. cherry picking).
From the outset, it supported the idea of initiating an in-depth public debate at European level on the main issues at stake in the European integration process and rejected any attempt to push through the selective implementation of the Constitutional Treaty (cherry picking).
Parlament sa do verejnej diskusie osobitne zapojil nápadom začať s tzv. medziparlamentnými fórami, ktoré mali slúžiť diskusiám o kľúčových otázkach týkajúcich sa budúcnosti Európy.
Parliament made its own particular contribution to the public debate by proposing that ‘interparliamentary forums’ should be held to discuss issues fundamental to the future of Europe.
Až do zasadnutia Európskej rady v júni 2007, ktorá rozhodla o zvolaní novej MVK, sa konali celkom tri fóra.
A total of three forums were held in the period leading up to the June 2007 European Council at which the decision was taken to reconvene the IGC
Ďalšia MVK sa uskutočnilo v dňoch 3. a 4. decembra 2007 až po dosiahnutí politickej dohody o Lisabonskej zmluve.
A fourth took place on 3 and 4 December 2007, after the political agreement on the Treaty of Lisbon had already been reached. .
Tieto fóra pomohli v radoch volených zástupcov občanov celej Únie posilniť presvedčenie, že problémy, ktoré chcela ústavná zmluva vyriešiť, nezmizli s neúspechom ratifikácie a že inštitucionálne inovácie, aj keď v inej podobe, ktoré zmluva priniesla, zohrávajú kľúčovú úlohu, aby mohla Únia čeliť výzvam, ktoré na ňu číhajú v čoraz globalizovanejšom svete.
These forums helped to strengthen, among the elected representatives of the citizens of all the Member States, the conviction that the problems to which the Constitutional Treaty was intended as a response had not simply disappeared following the failure of the ratification process and that, although perhaps in a different form, the institutional changes it incorporated were overall still vitally needed in order to enable the Union to address the challenges awaiting it in an ever more globalised world.
Počas nemeckého predsedníctva sa inštitucionálna tematika stala opäť ústredným bodom programu Únie.
The German Presidency saw institutional issues return to the top of the Union agenda.
Uplatnený postup nemohol samozrejme uspokojiť tých, ktorí zažili atmosféru dialógu a transparentnosti Konventu, ktorá mala ostatne doslova nákazlivé účinky na MVK v roku 2004.
The procedure employed inevitably disappointed those who had experienced the atmosphere of dialogue and transparency which had marked the Convention, an atmosphere which had spilled over to the 2004 IGC, moreover.
Preto s cieľom zaručiť vážne šance na úspech sa diskusie o tom, ako reformu zmlúv opäť uviesť do pohybu, v prvej fáze odohrávali na bilaterálnej úrovni medzi predsedníctvom a jednotlivými členskými štátmi.
In an effort to guarantee real chances of success, the discussions on the relaunching of the reform of the Treaties were initially held bilaterally, between the Presidency and each of the Member States.
Treba však poznamenať, že EP sa od prvej chvíle zúčastňoval na poradách „šerpov“
It should be noted that the EP was involved in the consultations from the outset through the work of the 'sherpas'
Takto boli pomenovaní dvaja predstavitelia každého členského štátu, EP a Komisie, ktorí sa zúčastňovali na predbežnej fáze konzultácií.
Name given to the two representatives from each Member State and from the EP and the Commission who took part in this preparatory phase of the talks.
Šerpovia PE boli Klaus Welle, vedúci kancelárie predsedu Hans-Gerta Pötteringa a José Luís Pacheco, člen sekretariátu Výboru pre ústavné veci. čím prispel k vypracovaniu mandátu, ktorý nemecké predsedníctvo pridelilo Európskej rade uskutočnenej v júni 2007.
Parliament's 'sherpas' were Klaus Welle, the Head of President Hans-Gert Pöttering's Cabinet, and José Luís Pacheco, a member of the secretariat of the Committee on Constitutional Affairs. and was thus able to make its contribution to the drafting of the mandate which the German Presidency submitted to the June 2007 European Council.
Zatiaľ čo títo zástupcovia boli priamo menovaní predsedom Parlamentu na úrovni sekretariátu, vznikol ad hoc postup informácií/konzultácií medzi predsedom, predsedom Výboru pre ústavné veci a koordinátormi politických skupín tohto výboru.
Since those 'sherpas' were appointed directly by the President of Parliament from among the staff of the Secretariat, an ad hoc information/consultation procedure was established involving the President, the chairman of the Committee on Constitutional Affairs and the political group coordinators from that committee.
Vďaka týmto prípravným prácam mohla Európska rada v júni 2007 zvolať novú MVK, aby sa pokračovalo v reforme zmlúv a aby sa vymedzil jasný, presný a podrobný mandát, ktorý portugalskému predsedníctvu umožnil riadiť práce MVK účinným a rýchlym spôsobom.
This preparatory work enabled the June 2007 European Council to convene a new IGC to resume the process of reforming the Treaties and also to lay down a very clear, precise and detailed remit, on the basis of which the Portuguese Presidency was able to conduct the proceedings of the IGC quickly and effectively.
MVK, ktorá bola otvorená 23. júla počas schôdze Rady pre všeobecné záležitosti, fungovala v podstate na dvoch úrovniach: na úrovni ministrov, na ktorej Parlament zastupovali traja poslanci: Elmar Brok, Enrique Barón Crespo a Andrew Duff; na úrovni skupiny expertov-právnikov, ktorých prácu pripravoval Právny servis Rady a v ktorej bol zastúpený aj EP aj Komisia.
The IGC, which opened on 23 July 2007, at the meeting of the General Affairs Council, essentially operated on two levels: at ministerial level, with Parliament represented by three Members – Elmar Brok, Enrique Barón Crespo and Andrew Duff; and at the level of the group of legal experts, whose work had been prepared by the Council Legal Service and on which Parliament and the Commission were also represented.
Ukázalo sa, že práca tejto skupiny expertov právnikov je kľúčová, aby MVK mohla dosiahnuť dohodu vo veľmi krátkom čase.
The work of the group of legal experts proved decisive in helping the IGC reach an agreement so quickly.
Ďalšiu neuzavretú kľúčovú otázku predstavovalo zloženie EP od voebného obdobia 2009, ktoré, aj keď nevyplýva priamo zo zmluvy, sa stalo jednou z hlavných ohrození pre uzavretie dohody, pretože Taliansko sa húževnate stavalo proti návrhu na rozhodnutie, ktorý vypracoval EP na žiadosť Európskej rady.
The other key unresolved matter was the composition of the EP as from the parliamentary term starting in 2009, an issue which, although not deriving directly from the Treaty, had become one of the main obstacles to the conclusion of an agreement, since Italy was fiercely opposed to the proposal for a decision drawn up by the EP at the request of the European Council.
Ďalšie otázky, o ktorých sa rokovalo – mechanizmus opt-out/opt-in v prípade Británie a Írska v oblasti bývalého tretieho piliera, zachovanie úlohy EP v súvislosti s menovaním podpredsedu / vysokého predstaviteľa Únie pre zahraničné veci a bezpečnostnú politiku atď. – boli prakticky všetky vyriešené v posledných dňoch tesne pred Európskou radou, najmä počas MVK na ministerskej úrovni počas zasadnutia Rady pre všeobecné záležitosti 15. októbra v Luxemburgu.
The other issues still under discussion – the British and Irish opt-outs/opt-ins on matters previously covered by the third pillar, the safeguarding of the EP's role in the appointment of the Vice-President/High Representative for Foreign Affairs and Security Policy, etc. – had practically all been dealt with in the final days leading up to the European Council, in particular at the meeting of the IGC at ministerial level held during the General Affairs Council which took place on 15 October 2007 in Luxembourg.
Vzhľadom na tieto skutočnosti dokázali predstavitelia štátov a vlád v Lisabone dosiahnuť rýchlu dohodu: približne o jednej hodine ráno v piatok 19. októbra 2007 bola MVK ukončená.
In Lisbon the Heads of State or Government were thus able to reach an agreement quickly: the IGC came to an end towards 01.00 on Friday, 19 October 2007.
A práve výsledky a zásluhy (respektíve chyby) Lisabonskej zmluvy, ktorá bola slávnostne podpísaná 13. decembra 2007 v Lisabone, by sme chceli preskúmať v druhej časti tejto dôvodovej správy.
In the second part of this explanatory statement, we propose to consider the implications and the merits (or drawbacks) of the Treaty of Lisbon, which was officially signed on 13 December 2007 in Lisbon.
Čo prináša nová zmluva v porovnaní s platnými zmluvami
How does the new Treaty represent a step forward by comparison with the Treaties in force?
Lisabonská zmluva obsahuje v porovnaní so súčasnými zmluvami mnoho úprav a významných zlepšení.
The Treaty of Lisbon incorporates a large number of significant reforms and improvements to the current Treaties.
Prirodzene, že ide o kompromis, ktorý z pohľadu Parlamentu zahŕňa poľutovaniahodné ústupky od niektorých častí Ústavy, ako aj odklad vstupu do platnosti iných častí a osobitné opatrenia, ktoré boli prijaté s cieľom vyhovieť žiadostiam niektorých členských štátov.
It is, of course, a compromise and one which, in Parliament’s eyes, regrettably abandons some important provisions of the Constitution, delays the entry into force of other provisions and contains specific measures introduced to satisfy the demands of some Member States.
Avšak z politického hľadiska je to cena, ktorú bolo treba zaplatiť, aby sa Únia dostala z kríze, do ktorej ju uvrhli negatívne výsledky referenda vo Francúzsku a v Holandsku.
This was the political price to be paid in order to end the crisis into which the 'no' votes in the French and Dutch referendums had plunged the Union.
Návrat k tradičnej metóde revízie zmlúv a upustenie od myšlienky ústavy
The return to the traditional approach of revising Treaties and the abandonment of the idea of a Constitution
K návratu k tradičnej metóde revízie zmlúv prijatím novej zmluvy, ktorou sa do súčasných, aj naďalej platných zmlúv začleňujú pozmeňovacie a doplňovacie návrhy, patrí aj zrieknutie sa ústavy ako jedinej konsolidovanej zmluvy, ktorou by sa nahradili všetky súčasné zmluvy.
The return to the traditional method of revising the Treaties, through the adoption of a new Treaty amending the current Treaties, which themselves remain in force, implies the abandonment of the Constitution as a single, consolidated Treaty which would replace the current Treaties in their entirety.
Takže otázka, ktorá v posledných rokoch vyvolala toľko polemík, totiž, či by išlo skutočne o ústavu alebo o zmluvu, je už bezvýznamná.
As a result, the question which has proved so controversial, that of whether the document was really a Constitution or a Treaty, is no longer relevant.
Takto sa vynhneme neplodnej diskusii o nesprávnej otázke: Nikdy neexistovali pochybnosti o tom, že po formálnej stránke by išlo o zmluvu, ktorú bude s cieľom zmeniť zmluvy potrebné schváliť a ratifikovať podľa platných pravidiel.
A sterile debate on an issue which is nothing more than a red herring has thus been avoided: there was never any doubt that, in formal terms, the document was a Treaty which would have to be adopted and ratified in accordance with the rules in force governing the revision of Treaties.
Neexistuje žiadny iný postup.
There was no other possible procedure.
Zároveň je však pravda, že svojou povahou a svojím obsahom predstavovala ústavná zmluva viditeľnejšiu ústavu.
However, it is also true that, by virtue of its nature and substance, the Constitutional Treaty established a more recognisable ‘constitution’.
Návratom k tradičnej metóde sa upustilo od samotného označenia „ústava“, čím sa na politickej úrovni vyriešila polemika:
The return to the traditional method involves the abandonment of the very term 'Constitution', so that the controversy has been settled politically.
Tento prístup zároveň znamená porušenie jednoty textu a odmietnutie samotnej koncepcie jednotného textu ústavného charakteru, ktorý bol podľa niektorých príliš blízky štátnej realite na to, aby sa mohol uplatniť v prípade Únie.
This approach also involves a splitting of the text and a rejection of the very idea of a single text of a constitutional nature, one which some regarded as being too close to State practice to be applicable to the Union.
V novej zmluve sú však podstatne vyjasnené definície hodnôt, princípy a ciele, ktorými sa riadi činnosť Európskej únie (EÚ); sú v nej opísané právomoci Únie; stanovené jej inštitúcie, predstavené rozhodovacie postupy, spresnené akty; vymedzené práva občanov vo vzťahu k EÚ; okrem iného stanovené pravidlá jej revízie.
However, the new Treaty substantially clarifies the definition of the values, principles and objectives which guide the actions of the European Union (EU); it describes the Union’s competences; it lays down what institutions the EU will have, outlines its decision-making procedures, and stipulates what form its acts will take; it defines citizens' rights vis-à-vis the EU; it lays down the rules governing its own revision, etc.
V tomto smere by sa dalo povedať, že zmluvy, o ktoré sa opiera Únia, tvoria svojím spôsobom jej „ústavu“, ak chápeme slovo ústava v jeho vecnom význame.
In that respect, it could be said that the Treaties on which the Union is founded in some way establish its 'constitution', taking the word 'constitution' in its material sense.
Koniec koncov, úlohou ústavy je práve definovať podmienky a hranice výkonu moci v rámci politickej entity, ako aj zaručiť práva občanov, ako je tomu v novej zmluve.
After all, the role of a constitution is precisely that of laying down the conditions governing, and the limits to, the exercise of power in the context of a political entity and safeguarding citizens’ rights, something which the new Treaty does.
Avšak samotný fakt, že pokus vybaviť tento vecný pojem formálnou podobou bol zamietnutý, znamená neochotu poskytnúť Únii ústavu vo formálnom respektíve slávnostnom zmysle, to znamená v bežnejšom politickom zmysle.
However, the very fact that the attempt to give that material concept practical form was rejected signifies that there was no desire to endow the Union with a ‘Constitution’ in the formal sense, i.e. the most commonly used political sense, of the term.
V tom spočíva rozdiel oproti ústavnej zmluve.
This represents a difference by comparison with the Constitutional Treaty.
V skutočnosti mala Únia v podstate svoju ústavu už v podobe existujúcich zmlúv, odvodenú od zmlúv, na základe ktorých začala existovať, tak, ako má svoju ústavu každá iná politická entita.
In fact, in the existing Treaties the Union effectively already has its 'Constitution', deriving from the Treaties which brought it into being, just like any other political entity.