natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Lisabonská zmluva odbúrala pôvodný systém pilierov a v súčasnosti sa prakticky všetky právne predpisy, ktoré patria do terajšieho priestoru slobody, bezpečnosti a spravodlivosti, vrátane článku 82 ZFEÚ o spolupráci v trestných veciach v kapitole 4 hlavy V, sa musia prijímať v rámci riadneho legislatívneho postupu.
The Lisbon Treaty did away with the former pillar system and now virtually all legislation coming within what is now the Area of Freedom, Security and Justice, including Article 82 TFEU on cooperation in criminal matters in Chapter 4 of Title V, has to be adopted under the ordinary legislative procedure.
V tejto oblasti zostáva obmedzená výnimka zo všeobecného pravidla, že Komisia má výlučné právo iniciovať právne predpisy, konkrétne podľa článku 76 ZFEÚ, čo ustanovuje, že štvrtina členských štátov môže iniciovať právne predpisy v oblasti justičnej spolupráce v trestných veciach a policajnej spolupráce (a v oblasti s tým spojenej administratívnej spolupráce).
In this field there remains a limited exception to the general rule that the Commission has the sole right to initiate legislation, namely under Article 76 TFEU, which provides that a quarter of the Member States may initiate legislation in the field of judicial cooperation in criminal matters and police cooperation (and in the field of administrative cooperation relating thereto).
Európska rada predložila 5. januára 2010 svoj prvý návrh smernice o európskom ochrannom príkaze na ochranu obetí
The Council presented its first proposal for a directive for a European protection order for victims on 5 January 2010
Pozri dokument 17513/09 z 5 januára 2010 .
See document 17513/09 of 5 January 2010. .
Veľká časť obsahu a konštrukcia právneho základu návrhu Rady vychádzala z dotazníka, ktorý v októbri 2009 vyplnilo dvadsať členských štátov EÚ
Much of the content and the construction of the legal basis of the Council’s proposal were based on a questionnaire which was answered in October 2009 by 20 EU Member States
Pozri dokument 5002/10 zo 6 januára 2010 .
See document 5002/10 of 6 January 2010. .
Iniciatíva sa snaží vytvoriť európsky ochranný príkaz na ochranu obetí násilia, podľa ktorého ochranné opatrenia prijaté v jednom členskom štáte budú môcť byť uznané, spravované a vymožiteľné súdmi iného členského štátu.
The initiative seeks to create a European Protection Order for victims of violence whereby protective measures adopted in one Member State can be recognised, administered and enforced by the courts of a second Member State.
Vďaka tomuto systému sa chránená osoba vyhne súbežným konaniam v členskom štáte, do ktorého sa táto osoba (obeť) sťahuje alebo sa presťahovala.
Such a system would obviate any need for a protected person to take parallel proceedings in a Member State to which that person (the victim) moves or has moved.
Odôvodnením návrhu je fakt, že obete trestných činov majú nielen právo na rešpekt, náhradu spôsobených škôd a potrestanie páchateľa spravodlivým súdnym konaním, v ktorom sú plne dodržané práva všetkých strán, ale majú taktiež nárok na ochranu pred ďalším útokom, najmä zo strany tej istej osoby.
The rationale of the proposal is that victims of crime not only have a right to respect, to compensation for the damage caused to them and to see the perpetrator punished on the basis of a fair trial fully guaranteeing the rights of all parties, but are also entitled to be protected from being victims of another offence, particularly by the same person.
Taktiež by mali existovať vhodné mechanizmy na predchádzanie opakovaného páchania rovnakého trestného činu alebo iného, možno závažnejšieho trestného činu, tým istým páchateľom voči tej istej obeti.
Accordingly, there should be appropriate mechanisms designed to prevent a repeat offence or a different, perhaps more serious offence, by the same offender against the same victim.
Takéto opakované páchanie trestných činov je časté v prípade rodovo motivovaného násilia, hoci sa vyskytuje aj v iných podobách trestnej činnosti, ako napríklad v obchodovaní s ľuďmi alebo sexuálnom zneužívaní maloletých.
Such repeat offences are particularly frequent in the case of gender-based violence, although they also occur in other forms of crime such as human trafficking or sexual exploitation of minors.
Všetky členské štáty ustanovujú opatrenia na ochranu života, telesnej, duševnej a sexuálnej integrity a slobody obetí, ale v súčasnosti sú tieto opatrenia účinné len na území štátu, v ktorom boli prijaté a v prípade prekročenia hraníc ostávajú obete nechránené.
All the Member States provide for measures to protect victims' lives, physical, mental and sexual integrity and freedom, but at present such measures are effective only on the territory of the State which adopted them and they leave victims unprotected when they cross borders.
Ochrana, ktorú členský štát prizná obeti trestného činu, by sa preto nemala obmedzovať na jeho územie, ale mala by sa vzťahovať na obeť bez ohľadu na to, kde sa v rámci EÚ nachádza.
The protection which a Member State affords to crime victims should therefore not be confined to its territory but should apply to victims wherever they go in the EU.
Na základe dostupných údajov týkajúcich sa len rodovo motivovaných trestných činov možno predpokladať, že na viac ako 100 000 žien s pobytom v EÚ sa vzťahujú ochranné opatrenia rôzneho druhu prijaté členskými štátmi z dôvodu rodovo motivovaného násilia.
On the basis of the figures available, purely for gender-based offences, it would seem that over 100 000 women residing in the EU are covered by protective measures of various kinds adopted by Member States in response to gender-based violence.
Tieto údaje nezahŕňajú obete obchodovania s ľuďmi a iné trestné činy.
These figures do not take account victims of human trafficking and other offences.
Vzhľadom na to, ako ľahko sa páchatelia trestných činov môžu na území EÚ pohybovať, je správne a vhodné umožniť, aby bol rozsah pôsobnosti ochranných opatrení prijatých v jednom členskom štáte rozšírený s cieľom chrániť obeť trestného činu, ktorá si želá uplatniť právo voľného pohybu.
Given the ease with which perpetrators of crime can move within the EU, it would seem only right and proper that it should be possible to enable the scope of protective measures adopted in one Member State to be extended so as to protect a victim who wishes to exercise her right of free movement.
V opačnom prípade budú obete trestných činov postavené pred ťažké rozhodnutie medzi zrieknutím sa práva občana Únie na voľný pohyb a zrieknutím sa práva na ochranu.
Failing such action, victims would face a stark choice between forgoing their right of free movement as Union citizens or forgoing their right to protection.
Toto je neprijateľné.
This is unacceptable.
Parlament opakovane vyzval členské štáty, aby preskúmali vedenie súdnych konaní a prijali opatrenia na odstránenie prekážok, ktoré bránia ženám získať právnu ochranu.
Parliament has repeatedly called on the Member States to review the administration of legal procedures and take action to remove barriers which prevent women from obtaining legal protection.
Ďalej sa zdôrazňuje, že zákonodarca EÚ bol v oblasti ochrany obetí činný.
It is further pointed out that the EU legislator has not been inactive in the sphere of victim protection.
Ochrana obetí trestných činov je jedným z hlavných cieľov Európskej únie v priestore slobody, bezpečnosti a spravodlivosti a podľa Štokholmského programu na posilnenie slobody, bezpečnosti a spravodlivosti v EÚ, ktorý Európska rada schválila na zasadnutí 10. a 11. decembra 2009, by obetiam alebo svedkom trestných činov, ktorí sú v nebezpečenstve, mali byť ponúknuté osobitné ochranné opatrenia platné na území EÚ.
Indeed victim protection is one of the main objectives of the European Union in the area of freedom, security and justice and the Stockholm Programme to strengthen freedom, security and justice in the EU as approved by the European Council at its meeting on 10 and 11 December 2009 states that victims of crime or witnesses who are at risk should be offered special protection measures effective within the Union.
Právny servis Rady na jej žiadosť predložil 17. februára 2010 stanovisko
On 17 February 2010, the Council’s Legal Service delivered an opinion
Pozri dokument Rady 6516/10 zo 17. februára 2010 , v ktorom dospel k záveru, že článok 82 ods. 1 písm. d) možno považovať za právny základ návrhu smernice, aby však mala táto iniciatíva náležitú váhu ako nástroj uznávania justičných rozhodnutí, bolo by vhodné obrátiť sa taktiež na článok 82 ods. 1 písm. a) ZFEÚ.
See Council document 6516/10 of 17 February 2010. , at the Council’s request, in which it concludes that Article 82(1)(d) TFEU can be relied upon as legal basis for the draft Directive, but that in order to give the initiative its due as an instrument of recognition of judicial decisions, it would be appropriate to refer also to also 82(1)(a) TFEU.
Stanovisko príslušných výborov
The position of the competent committees
Na uvedenej spoločnej schôdzi Výboru pre práva žien a rodovú rovnosť a Výboru pre občianske slobody, spravodlivosť a vnútorné veci 29. septembra 2010 bolo po orientačnom hlasovaní, ktoré malo určiť mandát spravodajcov na rokovanie s Radou s cieľom dosiahnuť kompromis v prvom čítaní, schválené veľké množstvo pozmeňujúcich a doplňujúcich návrhov k navrhovanej smernici.
At the above-mentioned joint meeting of 29 September 2010 of the Committee on Women's Rights and Gender Equality and the Committee on Civil Liberties, Justice and Home Affairs, a large number of amendments to the proposed directive were adopted following an orientation vote to establish the rapporteurs' mandate for negotiating with the Council with a view to reaching a compromise in first reading.
Prvý pozmeňujúci a doplňujúci návrh príslušných pozmeňujúcich a doplňujúcich návrhov by doplnil článok 82 ods. 1 písm. a) ZFEÚ týkajúci sa uznávania všetkých foriem rozsudkov a iných justičných rozhodnutí ako dodatočný právny základ.
Amendment 1 of the amendments in question would add Article 82(1)(a) TFEU, concerning the recognition of all forms of judgments and judicial decisions as an additional legal basis.
Toto sa jasne vzťahuje na rozsudky a iné justičné rozhodnutia.
Clearly this refers to judgments and judicial decisions in criminal matters.
Taktiež boli prijaté ďalšie pozmeňujúce a doplňujúce návrhy (pozmeňujúce a doplňujúce návrhy 18 a 84), v ktorých sa jednoznačne uvádza, že navrhovaná smernica neovplyvní, nezmení a nedoplní a ani nenahradí existujúce nástroje vzájomného uznávania v občianskoprávnych otázkach.
At the same time, other amendments (Amendments 18 and 84) were adopted which explicitly state that the proposed directive will not affect the application of, nor amend or replace, existing mutual recognition instruments in civil matters.
Spravodajcovia v dôvodovej správe k návrhu správy z 20. mája 2010 uvádzajú, že do „značnej miery súhlasia s návrhom Rady“, a zároveň zdôrazňujú, že rozsah pôsobnosti iniciatívy je zámerne široký a že európsky ochranný príkaz „by sa mal vzťahovať na všetky obete trestných činov, ako sú obete obchodovania s ľuďmi, obete mrzačenia ženských pohlavných orgánov, nútených manželstiev, zabíjania v mene cti, incestu, rodovo motivovaného násilia, svedkov trestných činov, obete terorizmu a obete organizovaného zločinu, a to bez ohľadu na vek alebo pohlavie obete, v prípade odhalenia páchateľa“.
In the explanatory memorandum to the draft report of 20 May 2010 the rapporteurs state that they "largely agree with the Council’s proposal", while emphasising that the scope of the initiative is deliberately wide and that a European protection order "should be applicable to all victims of crime, such as victims of human trafficking, victims of female genital mutilations, forced marriages, honour killings, incest, gender violence, witnesses, victims of terrorism and victims of organised crime, regardless of the age or sex of the victim, where there is an identified aggressor".
Ďalej uvádzajú, že cieľom navrhovaných pozmeňujúcich a doplňujúcich návrhov je vylepšiť navrhnutý text „zabezpečením kontinuity právnej ochrany“ a „obmedzením dôvodov na odmietnutie uznania alebo zamietnutia európskeho ochranného príkazu“.
It is further stated that the proposed amendments aim at improving the proposed text by "ensuring continuity of legal protection" and "limiting the reasons for refusal to recognise, or rejection of, a European protection order".
Predložený právny základ navrhovanej smernice je článok 82 ods. 1 písm. d) ZFEÚ.
The legal basis put forward for the proposed directive is Article 82(1) point (d) of the TFEU.
Príslušné výbory navrhujú pridať písm. a) toho istého článku do právneho základu.
The competent committees propose adding point (a) of the same article to the legal basis.
Článok 82 ZFEÚ
Article 82 TFEU
(pôvodný článok 31 ZEÚ)
(ex Article 31 TEU)
písm. a) vytvorenie pravidiel a postupov na zabezpečovanie uznávania všetkých foriem rozsudkov a iných súdnych rozhodnutí v celej Únii ;
( a ) lay down rules and procedures for ensuring recognition throughout the Union of all forms of judgments and judicial decisions ;
písm. b) predchádzanie sporom o právomoc medzi členskými štátmi a ich riešenie;
(b) prevent and settle conflicts of jurisdiction between Member States;
písm. c) podpory vzdelávania sudcov a justičných pracovníkov;
(c) support the training of the judiciary and judicial staff;
písm. d) uľahčovanie spolupráce medzi justičnými orgánmi alebo rovnocennými orgánmi členských štátov v rámci trestného stíhania a výkonu rozhodnutí .
(d) facilitate cooperation between judicial or equivalent authorities of the Member States in relation to proceedings in criminal matters and the enforcement of decisions .
Analýza cieľa a obsahu
Analysis of aim and content
Ako potvrdil Súdny dvor
As the Court of Justice has confirmed,
Vzhľadom na rozsah otázky, na ktorú je potrebné odpovedať, je nevyhnutné k tejto otázke pristúpiť analýzou spôsobu fungovania európskeho ochranného príkazu.
Given the scope of the question which has to be answered, it is necessary to approach this question by analysing how the European Protection Order is intended to work.
Čo je európsky ochranný príkaz?
What is a European Protection Order?
Európsky ochranný príkaz (ďalej EOP) je súdne rozhodnutie týkajúce sa ochranného opatrenia vydaného členským štátom, ktorého cieľom je uľahčiť inému členskému štátu prijať v prípade potreby ochranné opatrenie podľa svojho vnútroštátneho práva na účely ochrany života, telesnej a duševnej integrity, slobody alebo sexuálnej integrity určitej osoby
A European Protection Order (hereinafter “EPO”) is a judicial decision relating to a protection measure issued by a Member State and aiming at facilitating the taking by another Member State, where appropriate, of a protection measure under its own national law with a view to safeguarding the life, physical and psychological integrity, freedom or sexual integrity of a person
Článok 1 navrhovanej smernice. .
Article 1 of the proposed directive. .
EOP môže byť následne vydaný len vtedy, ak už členský štát vydal ochranné opatrenie.
Consequently, an EPO may be issued only where the issuing State has already issued a protection measure.
Ochranné opatrenie je rozhodnutie prijaté príslušným orgánom členského štátu, ktorým sa osobe, ktorá predstavuje nebezpečenstvo, ukladá jedna alebo viacero povinností alebo zákazov uvedených v článku 2 ods. 2, pokiaľ porušenie takýchto povinností alebo zákazov predstavuje trestný čin podľa práva dotknutého členského štátu alebo ho možno v tomto členskom štáte potrestať odňatím slobody.
A protection measure is a decision adopted by a competent authority of a Member State imposing on a person causing danger one or more of the obligations or prohibitions referred to in Article 2(2), provided that the infringement of such obligations or prohibitions constitutes a criminal offence under the law of the Member State concerned or may otherwise be punishable by a deprivation of liberty in that Member State.
Zákazy a povinnosti stanovené v článku 2 ods. 2:
The prohibitions and obligations set out in Article 2(2) are as follows:
písm. a) povinnosť nevstupovať do určitých lokalít, miest alebo vymedzených oblastí, kde má pobyt chránená osoba alebo ktoré navštevuje;
(a) an obligation not to enter certain localities, places or defined areas where the protected person resides or that he visits;
písm. b) povinnosť zdržiavať sa na určenom mieste, prípadne v určitom čase;
(b) an obligation to remain in a specified place, where applicable during specified times;
písm. c) povinnosť zahŕňajúca obmedzenia týkajúce sa opustenia územia štátu pôvodu;
(c) an obligation containing limitations on leaving the territory of the issuing State;
písm. d) povinnosť vyhýbať sa kontaktu s chránenou osobou; alebo
(d) an obligation to avoid contact with the protected person; or
písm. e) zákaz približovať sa k chránenej osobe bližšie ako na určenú vzdialenosť.
(e) a prohibition on approaching the protected person closer than a prescribed distance.
Vydanie európskeho ochranného príkazu
Issue of an EPO
Európsky ochranný príkaz môže byť vydaný kedykoľvek v prípade, keď má chránená osoba v úmysle odísť alebo keď odišla zo štátu pôvodu do iného členského štátu.
An EPO may be issued at any moment when the protected person intends to leave or has left the issuing State for another Member State.
Vydanie európskeho ochranného príkazu je podmienené predchádzajúcim prijatím ochranného opatrenia v štáte pôvodu.
The issue of an EPO is conditional upon the prior adoption of a protection measure in the issuing State.
Európsky ochranný príkaz môže vydať iba justičný alebo iný príslušný orgán.
An EPO may be issued only by a judicial or other competent authority
Podľa článku 4 musia členské štáty oznámiť Generálnemu sekretariátu Rady orgán alebo orgány príslušné vydať a uznať európsky ochranný príkaz.
Under Article 4, Member States have to notify the General Secretariat of the Council of their authority or authorities competent to issue and recognise EPOs.
Členské štáty môžu určiť nejustičné orgány za príslušné orgány pod podmienkou, že takéto orgány majú právomoc prijímať rozhodnutia podobného charakteru podľa svojho vnútroštátneho práva a postupov.
Member States may designate non-judicial authorities as competent authorities, provided that such authorities have the competence to take decisions of a similar nature under their national law and procedures. of the issuing State at the request of the protected person.
(Chránená osoba môže požiadať príslušný orgán vykonávajúceho štátu, ale tento orgán musí následne postúpiť žiadosť príslušnému orgánu v štáte pôvodu).
(The protected person may make the request to the competent authority of the executing State, but that authority will then have to forward the request to the competent authority of the issuing State.)
Orgány, ktoré prijímajú ochranné opatrenie v zmysle tejto smernice, majú povinnosť informovať chránenú osobu o možnosti získať EOP v prípade, ak má táto osoba v úmysle odísť do iného členského štátu.
Authorities adopting a protection measure within the meaning of the directive are under a duty to inform the protected person about the availability of an EPO should that person intend to move to another Member State.
Taktiež majú povinnosť tejto osobe pporadiť, aby ešte pred odchodom požiadala o EOP.
They are also under a duty to advise that person to apply for an EPO before they go.
Forma európskeho ochranného príkazu
Form of the EPO
Štandardná forma sa nachádza v prílohe k navrhovanej smernici.
A standard form is annexed to the proposed directive.
Musí obsahovať údaje o identite a národnosti chránenej osoby
It has to contain information as to the identity and nationality of the protected person
Taktiež údaje o právnom zástupcovi tejto osoby, ak je táto osoba neplnoletá alebo nie je právne spôsobilá. ; o poskytnutí akýchkoľvek technických nástrojov tejto osobe; údaje o príslušnom zástupcovi orgánu žiadajúceho štátu; určenie ochranného opatrenia, na základe ktorého sa prijíma európsky ochranný príkaz; zhrnutie skutočností a okolností, ktoré viedli k uloženiu ochranného opatrenia; povinnosti alebo zákazy uložené v ochrannom opatrení, dĺžku ich trvania a výslovné uvedenie skutočnosti, že ich porušenie je trestným činom podľa práva štátu pôvodu alebo ho možno potrestať odňatím slobody; identifikáciu osoby, ktorá predstavuje nebezpečenstvo; akékoľvek iné okolnosti, ktoré môže ovplyvniť posúdenie ohrozenia a prípadne výslovné uvedenie skutočnosti, že rozsudok podľa článku 2 rámcového rozhodnutia Rady 2008/947/SVV alebo rozhodnutie o opatreniach dohľadu podľa článku 4 rámcového rozhodnutia Rady 2009/829/SVV už bolo zaslané do iného členského štátu, a označenie orgánu príslušného vykonať takýto rozsudok alebo rozhodnutie.
And of that person’s legal representative if the protected person is a minor or lacks legal capacity. ; the use of any technological instruments provided to the protected person; particulars of the competent authority of the issuing State; the identification of the protection measure on the basis of which the EPO is adopted; a summary of the facts and circumstances which led to the imposition of the protection measure; the obligations or prohibitions imposed by the protection measure, their length and the express indication that their infringement constitutes a criminal offence under the law of the issuing State or may otherwise be punishable by a deprivation of liberty; the identification of the person causing a danger; any other circumstances that could have an influence on the assessment of the danger, and, where appropriate, the express indication that a judgment, as defined by Article 2 of Council Framework Decision 2008/947/JHA, or a decision on supervision measures, as defined by Article 4 of Council Framework Decision 2009/829/JHA, has already been transferred to another Member State and the identification of the competent authority for the enforcement of such a judgment or decision.
Musí vykonávajúci štát uznať európsky ochranný príkaz?
Does the executing State have to recognise an EPO?
Článok 3 ukladá všetkým členským štátom povinnosť uznať EOP v súlade so smernicou a je potrebné poznamenať, že v ods. 2 článku 3 sa uvádza, že „touto smernicou nie je dotknutá povinnosť rešpektovať základné práva a základné právne zásady zakotvené v článku 6 ZEÚ.
Article 3 makes it obligatory for Member States to recognise an EPO made in accordance with the directive and it should noted that the second paragraph of Article 3 provides that the “directive shall not have the effect of modifying the obligation to respect fundamental rights and fundamental legal principles as enshrined in Article 6 of the TEU.”
Členský štát však podľa článku 9 môže udeliť odôvodnené zamietnutie žiadosti o EOP.
However, under Article 9, a Member State may give a reasoned refusal to recognise an EPO.
Povolené dôvody na zamietnutie:
The permitted grounds for refusal are:
a) európsky ochranný príkaz je neúplný alebo nebol vyplnený v lehote stanovenej príslušným orgánom vykonávajúceho štátu;
(a) the EPO is not complete or has not been completed within the time-limit set by the competent authority of the executing State;
b) nie sú splnené podmienky ustanovené v článku 2 ods. 2
(b) the requirements set out in Article 2(2)
Pozri vyššie. ;
See above. have not been met;
c) ochrana je odvodená od výkonu trestu alebo opatrenia, na ktoré sa vzťahuje amnestia podľa vnútroštátneho práva vykonávajúceho štátu, a týka sa skutku, ktorý podľa tohto práva patrí do právomoci vykonávajúceho štátu;
(c) the protection derives from the execution of a penalty or measure that is covered by amnesty according to the law of the executing State and relates to an act which falls within its competence according to that law;
d) na osobu, ktorá predstavuje nebezpečenstvo, sa podľa práva vykonávajúceho štátu vzťahuje imunita, čo znemožňuje prijať ochranné opatrenia.
(d) there is immunity conferred under the law of the executing State on the person causing danger, which makes it impossible to adopt the protection measures.
Čo prebieha vo vykonávajúcom štáte?
What happens in the executing State?