natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Rokovania k dohode na obdobie po roku 2012 na konferencii o klimatických zmenách v Kodani (COP 15) treba úspešne ukončiť koncom roku 2009, aby bolo možné zabrániť prestávke medzi prvým a druhým záväzným obdobím.
The negotiations on a post-2012 agreement at the Copenhagen Climate Conference (COP 15) at the end of 2009 must be successfully concluded, in order to prevent a gap between the first and second commitment periods.
Medzinárodná angažovanosť je dôležitá aj preto, že zmena klímy môže ďalej vyostrovať už existujúci potenciál konfliktu v medzinárodných vzťahoch, napríklad v dôsledku migrácie spôsobenej zmenou klímy, v dôsledku straty krajiny a hraničných sporov na základe záplav a ustupovania pobrežnej línie, ako aj v dôsledku konfliktu kvôli zdrojom na základe úbytku poľnohospodárskych úžitkových plôch alebo zvyšujúceho sa nedostatku vody.
International commitment is also important because climate change may further heighten existing conflict potential in international relations, e.g. as a result of environment-induced migration, loss of land and border disputes owing to flooding and receding coastlines, conflicts over resources arising from the shrinkage of agricultural land, or increasing scarcity of water.
Podľa World Energy Outlook z roku 2006 je ropa celosvetovo s približne 35 % najdôležitejším zdrojom energie pre primárnu spotrebu energie, nasleduje ju uhlie s 25 % a zemný plyn s 21 %.
According to the World Energy Outlook of 2006, petroleum is the most important energy source in the world, accounting for 35% of primary energy consumption, followed by coal at 25% and natural gas at 21%.
Spoľahlivé zdroje a predpovede poukazujú na značný nárast potreby energie vo svete a v Európe do roku 2020 a neskôr.
Reliable sources and predictions point to a substantial increase in energy needs in the world by 2020 and beyond.
Medzinárodná energetická agentúra tak do roku 2030 očakáva nárast svetovej potreby energie o minimálne 60 %.
For example, the International Energy Agency expects an increase in world energy needs of at least 60% by 2030.
S tým v rastúcej miere súvisí aj distribučný problém, pretože rastúca potreba energie v rozvíjajúcich sa krajinách v nasledujúcich rokoch ešte vyostrí konkurenčnú situáciu okolo bezpečného prístupu k fosílnym zdrojom energie, a to predovšetkým aj preto, že obdobie lacnej fosílnej energie, ktorej je prebytok, sa blíži ku koncu.
This is linked to an increasing extent with a distribution problem, since the rising need for energy in emerging countries will further exacerbate the competition for secured access to fossil fuel sources in the next few years, particularly because the age of cheap and abundant fossil energy is coming to an end.
Pri uspokojení tejto rastúcej potreby čelí svetové spoločenstvo enormnej výzve.
To meet this growing need, the world community is faced with enormous challenges.
Vzhľadom na pribúdajúce obyvateľstvo sveta sa pritom zdá nepravdepodobné, že bude možné uspokojiť rastúcu potrebu energie v len zvyšovaním účinnosti.
It seems unlikely that the increasing energy needs of a growing world population can be met solely by efficiency improvements.
Preto rozhodnutia o investíciách v ďalších rokoch určia štruktúru energetického systému a energetického mixu pre budúce desaťročia.
Accordingly, investment decisions taken in the next few years will determine the structure of the energy system and the energy mix over the coming decades.
Súčasná politika v oblasti biopalív vyústila do konfliktu cieľov, ktorý je na jednej strane ovplyvnený nedostatkom potravín a zvyšovaním ich cien a na druhej strane rastúcou potrebou energie a hľadaním alternatívnych pohonných látok.
Present-day biofuels policy has resulted in a conflict of objectives marked on the one hand by scarcity of foodstuffs and rising food prices and on the other by increasing energy needs and the search for alternative fuels.
Otázka trvalo udržateľnej politiky v oblasti biopalív sa stáva stále naliehavejšou a mala by sa orientovať na to, aby sa definovali tak kritériá trvalo udržateľného vývoja pre výrobu biopalív prvej generácie, ako aj aby sa podporoval neideologický vývoj biopalív druhej generácie.
Meanwhile the issue of a sustainable biofuels policy is becoming ever more acute and should be geared both to setting sustainability criteria for first-generation biofuels and to the ideology-free development of the second generation.
Energetická účinnosť
Energ y effi c ien cy
Predložené vedecké údaje hovoria jasnou rečou: 40 % konečnej spotreby energie pripadajú na sektor budov a tým 33 % všetkých emisií skleníkových plynov na zastavané prostredie.
The existing scientific data speak for themselves: 40% of final energy consumption is accounted for by the buildings sector, which means that 33% of all greenhouse gas emissions derive from the built environment.
Sektor budov (obytné budovy, ako aj priemyselné a verejné nehnuteľnosti) tak má enormný a z hľadiska nákladov využiteľný potenciál znižovania CO 2 prostredníctvom modernizácie tepelnej izolácie a vykurovacích, prípadne chladiacich systémov, elektrických prístrojov a vetracích zariadení.
Accordingly the buildings sector (residential accommodation as well as commercial and public buildings) has an immense and cost-effective potential for CO 2 reduction by modernising heat insulation and heating and cooling systems, electric appliances and ventilation systems.
Centrálny význam má pritom predovšetkým otázka, aké stimuly možno vytvoriť, aby sa zaviedli tieto nevyhnutné rozsiahle modernizačné opatrenia.
One crucial issue in this connection is what incentives can be created to trigger these necessary massive modernisation measures.
Funkčné oddelenie rastu dopravy od všeobecného hospodárskeho rastu je síce kľúčovým cieľom dopravnej politiky EÚ, dopyt po dopravných službách však narástol silnejšie ako HDP a už tak vysoký podiel dopravných emisií na produkcii skleníkových plynov v EÚ ďalej rastie.
While the separation of transport growth from general economic growth is a key objective of EU transport policy, demand for transport services has nevertheless outstripped GDP growth and the already high share of transport emissions as a percentage of overall greenhouse gas emissions in the EU is continuing to rise.
V súčasnosti pripadá približne jedna tretina konečnej spotreby energie v EÚ na dopravu, pričom dopravný sektor je skoro úplne (na 97 %) závislý od palív na báze ropy (benzín a nafta).
At present transport accounts for around one third of final energy consumption in the EU, with the transport sector almost completely (97%) dependent on petroleum-based fuels (petrol and diesel).
Mestská mobilita je na jednej strane priamo spojená s individuálnou kvalitou života, na druhej strane však práve individuálna doprava v mestách značne prispieva k emisiám skleníkových plynov a iným problémom životného prostredia, ako je znečisťovanie vzduchu a hluk.
On the one hand urban mobility is directly linked to individual quality of life, yet on the other hand it is individual traffic in cities which makes a substantial contribution to greenhouse gas emissions and to other environmental problems such as air pollution and noise.
Ani tu nesmieme pred výzvami cúvnuť: koniec koncov aj dopravný sektor musí vyhovieť klimatickým cieľom EÚ, do roku 2020 znížiť emisie CO2 o minimálne 20 % oproti roku 1990 a v tom istom časovom období zvýšiť energetickú účinnosť o 20 %.
Ultimately the transport sector must also meet the EU’s climate goals of reducing CO2 emissions by at least 20% below 1990 levels by 2020 and increasing energy efficiency by 20% over the same period.
Preto musíme spoločne zodpovedať otázku, ako môžeme zosúladiť európsky hospodársky a sociálny model, ktorý sa zakladá na zabezpečení disponibility osôb a tovaru pri uprednostnení časovej efektívnosti s potrebnou efektívnosťou zdrojov pre trvalo udržateľný vývoj.
We therefore need to give a common answer to the question how we are to reconcile the European economic and social model – which is based on the availability of people, goods and services, giving priority to efficiency of time – with the efficiency of resources needed for sustainable development.
Desatina všetkých svetových kultúrnych pamiatok alebo svetových kultúrnych oblastí je podľa UNESCO ohrozená následkami zmeny klímy.
According to UNESCO, one tenth of all world heritage sites and traditional landscapes are endangered by the effects of climate changes.
V Európe je tým odvetvie turizmu ťažko postihnuté, pretože Európa je podľa Svetovej organizácie cestovného ruchu (UNWTO) najdôležitejším turistickým regiónom sveta, pričom 55 % všetkých medzinárodných turistických ciest pripadalo v roku 2006 na Európu.
In Europe this means that the tourist industry is hard hit, because according to the UN World Tourism Organisation (UNWTO) Europe is the most important tourist region in the world, with 55% of all international tourist arrivals in 2006.
Zmena klímy môže spôsobiť, ako je známe, zmeny v turistických tokoch, ktoré by znamenali značné ekonomické škody pre postihnuté dovolenkové regióny.
It is well known that climate change can alter tourist flows, which would result in significant economic disadvantages for the holiday regions in question.
Systém obchodovania s emisiami a priemyselné emisie
Emissions Trading Scheme and industrial emissions
Európska únia vytvorila svojím systémom obchodovania s emisiami jedinečný nástroj na dosiahnutie znižovania emisií pri maximálnej účinnosti.
With its Emissions Trading Scheme the European Union has created a unique instrument for achieving emissions reductions with maximum efficiency.
Prvý multinárodný obchod s emisnými právami vstúpil do platnosti 1. januára 2005.
The first multi-national emissions allowance trading entered into force on 1 January 2005.
Ako prvý systém tohto druhu na celom svete má pre našich medzinárodných partnerov predovšetkým vzorovú funkciu.
As the first scheme of its kind in the world, it has the potential in particular to serve as a model for our international partners.
Zmena klímy stavia poľnohospodárstvo v Európe a na svete pred viacero rovnocenných výziev.
Climate change confronts agriculture in Europe and the world with several challenges of equal magnitude.
Samotné poľnohospodárstvo musí predovšetkým znížiť emisie a vyvinúť adaptačné stratégie na meniace sa klimatické podmienky.
Agriculture needs first of all to reduce its own emissions and develop adaptation strategies to changing climatic conditions.
Ako producent biomasy a materiálu pre biopalivá dodáva poľnohospodárstvo dôležité východiskové produkty pre obnoviteľné energetické nosiče.
As a producer of biomass and materials for biofuels it supplies the essential raw materials for emerging sources of energy.
Okrem toho musí vyprodukovať dostatok potravín pre naďalej pribúdajúce obyvateľstvo sveta.
At the same time sufficient food must be produced to feed the world’s still growing population.
Tým rastie odvetvie chovu dobytka silnejšie ako všetky ostatné oblasti poľnohospodárstva.
This means that the livestock rearing sector will be growing faster than any other sector of the agriculture industry.
Súčasne je chov dobytka v rámci celého reťazca tvorby hodnôt zodpovedný za 18 % emisií skleníkových plynov, a produkuje tak viac skleníkových plynov ako sektor dopravy!
At the same time, all along the value chain, livestock production is responsible for 18% of global greenhouse gas emissions and thus produces more greenhouse gases than the transport sector!
Zmeny v poľnohospodárskej praxi, európske právne predpisy pre oblasť životného prostredia, ako aj najnovšie štrukturálne reformy spoločnej poľnohospodárskej politiky, ktoré sa omnoho viac sústreďujú na trvalo udržateľný rozvoj, vedú bezpochybne nepriamo cez lepšie využitie disponibilných zdrojov k znižovaniu emisií.
Changes to agricultural practice, European legislation and the most recent structural reforms to the Common Agricultural Policy, which increasingly aim at sustainability, will undoubtedly lead indirectly, via improved use of available resources, to emissions reductions.
Nesmieme však ignorovať fakt, že v poľnohospodárstve chýbajú tak špecifické ciele ochrany klímy, ako aj systémy stimulov, ktoré by využívali už existujúce potenciály zmierňovania.
However, one should not ignore the fact that there are no specific climate objectives for agriculture, nor are there any incentives to exploit existing mitigation potential.
Tak ako v iných sektoroch, získava moderná charakteristika tohto povolania s jasným klimaticko-politickým profilom stále viac na význame.
As in other sectors, a modern career with a clear climate profile is becoming more and more important.
Klimaticky priaznivá poľnohospodárska prax si preto vyžaduje sprostredkovanie nových poznatkov v obhospodarovaní pôdy a profesijné vzdelávanie mladých ľudí sa musí intenzívnejšie zaoberať následkami zmeny klímy alebo významom poľnohospodárskej produkcie z hľadiska klímy, aby sa postavili výzve, ktorú prináša zmena klímy pre poľnohospodárstvo a chov dobytka.
Climate-friendly agricultural practice therefore calls for the transmission of new knowledge in soil management, and the professional training of young farmers must increasingly take account of the impact of climate change and the climate impact of agricultural production in order to confront the challenge which climate change represents for agriculture and livestock rearing.
Niet pochýb o tom, že lesy majú veľkú hodnotu pre našu biosféru.
There can be no doubt that forests are of immense value for our biosphere.
Vyše 30 % celosvetovej zemskej masy je predsa pokrytej lesmi, v ktorých sa nachádzajú viac ako dve tretiny všetkých druhov žijúcich na Zemi.
30% of the world's land surface is covered in forests, which are home to more than two thirds of all the species on earth.
Okrem toho absorbujú lesy približne 30 % ročných emisií skleníkových plynov.
Furthermore some 30% of annual greenhouse gas emissions are absorbed by forests.
Tak zohrávajú lesy dôležitú úlohu pri zmierňovaní zmeny klímy.
Forests thus play a major role in combating climate change.
Napriek tomu však nemajú ako celok, napriek ich početným funkciám v globálnom ekosystéme, žiadnu trhovú cenu.
And yet, in spite of their many functions in the global ecosystem, they have no overall market price.
Navyše minimálne jedna tretina celosvetových lesov je už postihnutá následkami zmeny klímy.
Moreover, at least a third of the world's forests are already affected by the consequences of climate change.
Celkovo ide o to, aby sme uznali ekoslužby a sociálne funkcie lesov alebo – trochu voľnejšie povedané, to, že les je niečo viac ako len súčet svojich stromov.
We should recognise these eco-services and social functions performed by forests – or, to put it rather flippantly, we should acknowledge that the forest is more than the sum of its trees.
Pôda je najdôležitejším priestorovým podkladom pre hospodársku činnosť.
The soil is the most important spatial basis for economic activity.
Predovšetkým je základom pre výrobu 90 % všetkých ľudských potravín, celkového krmiva pre dobytok, všetkých textílií a všetkých palív.
On the one hand it is the basis for the production of 90% of all human food, animal feed, textiles and fuels.
Európska pôda je následkom rastúcich a často protichodných nárokov zo skoro všetkých hospodárskych sektorov, medzi nimi poľnohospodárstva, domácností, priemyslu a remesla, dopravy a cestovného ruchu, vystavená omnoho rýchlejšie než kedykoľvek predtým nezvratným škodám spôsobeným zastavaním a eróziou pôdy, klesajúcim obsahom organických látok, znečistením, zasolením, zhutnením, ochudobnením biologickej rozmanitosti pôdy, ako aj záplavami a zosuvmi pôdy.
As a result of the increasing and often contradictory demands placed on it by nearly all sectors of the economy, including agriculture, private homes, industry and trade, transport and tourism, the soil is exposed more rapidly than ever before to irreversible damage by sealing and erosion, organic matter decline, pollution, salination, compaction, loss of biodiversity, flooding and landslides.
Vzniká jasná súvislosť medzi zmenou klímy, trvalo udržateľným vývojom, kvalitou životného prostredia a degradáciou pôdy.
There is a clear link between climate change, sustainable development, environmental quality and soil degradation.
Pôda tiež trpí v dôsledku klimatických zmien, ktoré môžu priniesť ďalšiu degradáciu pôdy.
The soil is affected by climate changes which may in turn lead to further degradation of the soil.
Súčasne hrá pôda prostredníctvom dynamiky humusu dôležitú úlohu pri viazaní uhlíka z atmosféry.
At the same time the soil plays an important role via the dynamics of humus in binding atmospheric carbon.
Organická pôdna substancia sa v dôsledku degradácie pôdy stráca (a s ňou aj organicky viazaný pôdny uhlík), a tým sa znižuje schopnosť pôdy fungovať ako nástroj ovplyvňujúci pokles množstva uhlíka.
Soil degradation leads to the loss of organic soil material (and thus of organically bound carbon), which in turn entails a loss of the soil’s capacity to operate as a carbon sink.
Preto musíme urobiť všetko pre to, aby sa etablovala politika ochrany pôdy prostredníctvom vhodných metód obrábania pôdy, ktorá zohľadňuje význam organických látok v pôde pre jej úrodnosť, schopnosť zadržiavať vodu a schopnosť fungovať ako úložisko uhlíka.
We must therefore do all we can to establish a policy of soil protection by appropriate soil treatment measures taking account of the importance of organic substances in the soil for its fertility, its water storage capacity and its ability to function as a carbon sink.
Vodné hospodárstvo
Water management
Na základe negatívnych následkov zmeny klímy a na základe čiastočne nerozumného manažmentu vody nie je kvalita európskeho vodstva ani zďaleka uspokojivá.
Owing to the negative effects of climate change and sometimes inept water management, the quality of the EU’s water is far from satisfactory.
Kvalita vody je vystavená mimoriadnym nebezpečenstvám v dôsledku rôznorodých vplyvov, ako je napríklad vypúšťanie, emisie alebo úniky nebezpečných látok.
Water quality is subject to particular dangers from a number of sources including releases, emissions and losses of hazardous substances.
Ľudské aktivity siahajú tak hlboko do štruktúry globálneho vodstva, že vodstvo sa takmer nemôže regenerovať.
Human activities impact so deeply on the structure of global hydrology that it is barely possible for water to regenerate.
Predovšetkým však voda zohráva aj ústrednú úlohu v zmene klímy, pretože tak, ako podmieňuje procesy meniace klímu vo forme vody z topiaceho sa snehu, aj ona samotná podlieha zmene.
Most of all, however, water also has a central role to play in climate change in that it not only triggers climate-changing processes (e.g. in the form of meltwater) but is also itself subject to change.
Následky zmeny klímy na vodný režim môžu opäť vyvolať domino efekt a postihnúť rôzne sektory hospodárstva, ako napríklad poľnohospodárstvo (vyššia potreba zavlažovania), energetiku (klesanie potenciálu vodnej energie a nižšia dostupnosť chladiacej vody), ľudské zdravie (horšia kvalita vody), voľný čas a rekreácia (obmedzenia turizmu), rybárstvo a loďstvo, ako aj negatívne následky na už ohrozenú rôznorodosť druhov.
The effects of climate change on the hydrological cycle may in turn unleash a domino effect on a number of economic sectors such as agriculture (increased need for watering), energy (less hydroelectric potential and reduced availability of water for cooling), human health (poorer water quality), leisure and recreation (restrictions on tourism), fisheries and shipping, as well as negative effects on already threatened biodiversity.
Centrálnou výzvou, ktorej sa musíme postaviť, je otázka integrovaného vodného hospodárstva, ktoré vychádza zo súčasnej a budúcej potreby vody, a tým predstavuje kľúč k úspešnému zvládnutiu vplyvov zmeny klímy na disponibilné vodné zdroje.
The central challenge we need to face is the issue of integrated water management based on present and future water requirements, which is the key to coping successfully with the impact of climate change on available water resources.
Rybné hospodárstvo
Fi s heri es
Priemerná svetová teplota stúpla počas posledných sto rokov o ~0,6°C, hladina mora o 0,17 m.
Over the past hundred years, the average global temperature has risen by some 0.6°C, and sea levels by 0.17m.
V tomto období sa ohriali tak systémy morskej vody, ako aj sladkovodné systémy o 0,04 °C, zatiaľ čo povrchová teplota stúpla súčasne o 0,6 °C.
During that period both seawater and freshwater systems have warmed by 0.04°C, while surface temperatures have risen by 0.6°C.
Možno predpokladať, že zmena klímy prinesie so sebou dôležité zmeny pre morský rybolov a morskú akvakultúru Európskej únie.
It is predictable that climate change will bring major changes to sea fishing and marine aquaculture in the European Union.
Okrem iného sa počíta s nárastom teploty a následne s nárastom morskej hladiny, so zmenou atlantickej termohalinnej cirkulácie, so zmenou salinity, ako aj geografickým šírením organizmov, s premiestnením populácie rýb, ako aj kvantitatívnym znížením rastlinného planktónu.
For example, a rise in temperature and thus in sea levels is expected, as is a change in the Atlantic thermohaline circulation, a change in salinity and the geographical distribution of organisms, shifts in fish populations and a quantitative reduction in phytoplankton.
Následne má meniaca sa klíma priamy vplyv na mieru prežitia, rozšírenie, fertilitu a správanie jednotlivých živočíchov, a tým aj na veľkosť a rozšírenie priemyselného stavu rýb.
Consequently the changing climate will have a direct influence on survival rates, spread, fertility and behaviour of individual animals and thus on the size and distribution of industrial fish stocks.
Preto potrebujeme rozsiahly rámcový plán pre moria, ako sa to predpokladá v smernici o morskej stratégii, aby sa zabezpečilo lepšie a trvalo udržateľnejšie hospodárenie morských oblastí a zdrojov.
We therefore need a comprehensive framework plan for the sea, as provided for in the Marine Strategy Directive, to ensure a better and more sustainable management of marine areas and resources.
Náš manažment odpadu a zdrojov stojí pred úplne zásadnými výzvami: na jednej strane môžeme konštatovať, že európske právne predpisy v oblasti odpadu už prispeli k tomu, aby sa znížili netto emisie skleníkových plynov zo sektoru odpadu.
Our waste and resource management is faced with crucial challenges: on the one hand it is clear that European waste legislation already contributes to reducing net greenhouse gas emissions from the waste sector.
Toto je istotne úspech.
That is certainly a success.
Musíme však, žiaľ, konštatovať, že množstvo odpadu napriek všetkým snahám neustále narastá.
However, it is regrettably also clear that waste quantities continue to increase in spite of our best efforts.
Prognózy pre budúcnosť sľubujú podobný trend: Európska environmentálna agentúra (EEA) očakáva v rokoch 2005 až 2020 nárast množstva odpadu z domácností o 25 %.
Forecasts promise that this trend will continue: the European Environmental Agency expects a 25% rise in the quantity of household waste between 2005 and 2020.
Napriek tomu predpovedá EUA značný pokles emisií zo sektoru odpadu o viac ako 80 % v porovnaní s obdobím neskorých osemdesiatych rokov.
Nevertheless, the Agency predicts a clear (more than 80%) drop in emissions from the waste sector as compared with the late 1980s.
Preto sa musíme v záujme zabránenia priamych emisií zo skládok intenzívnejšie sústrediť na biologické predtriedenie, ako aj recykláciu materiálu.
We must therefore rely more on biological presorting and material recycling in order to avoid direct emissions from landfill sites.
Okrem toho energetické zhodnocovanie odpadu s následnou výrobou energie a tepla výrazne prispieva k zabráneniu nepriamych emisií tak, že nahrádza fosílne palivá na výrobu elektrického prúdu a tepla.
Moreover, energy recovery from waste in conjunction with cogeneration systems makes an important contribution to avoiding indirect emissions, as it replaces fossil fuels to generate electricity and heat.