natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In a retrospective responder analysis based on change in walking distance, WHO functional class and dyspnoea of the 95 patients randomised to Tracleer 125 mg twice daily in the placebo-controlled trials, it was found that at week 8, 66 patients had improved, 22 were stable and 7 had deteriorated.
V retrospektívnej analýze respondentov, založenej na zmenách zdolanej vzdialenosti, funkčnej klasifikácii WHO a dýchavičnosti 95 pacientov randomizovaných na liečbu Tracleerom 125 mg dvakrát denne v placebom kontrolovanom teste, bolo zistené, že v 8. týždni sa u 66 pacientov prejavilo zlepšenie, 22 bolo stabilizovaných a u 7 pacientov sa prejavilo zhoršenie.
Of the 22 patients stable at week 8, 6 improved at week 12/16 and 4 deteriorated compared with baseline.
Z 22 pacientov stabilizovaných v 8. týždni sa u 6 prejavilo zlepšenie v týždňoch 12/ 16 a u 4 sa v porovnaní so vstupnými hodnotami výkon zhoršil.
Of the 7 patients that deteriorated at week 8, 3 improved at week 12/16 and 4 deteriorated compared with baseline.
Zo 7 pacientov, u ktorých sa prejavilo zhoršenie 8. týždeň sa u 3 v týždňoch 12/ 16 výkon zlepšil a u 4 nastalo zhoršenie v porovnaní so základnou hodnotou.
Treatment with Tracleer led to a significant increase in cardiac index associated with a significant reduction in pulmonary artery pressure, pulmonary vascular resistance and mean right atrial pressure.
Liečba Tracleerom viedla k signifikantnému zvýšeniu srdcového indexu spojenému so signifikantným znížením pľúcneho arteriálneho tlaku, pľúcnej vaskulárnej rezistencie a stredného tlaku pravej predsiene.
A reduction in symptoms of pulmonary arterial hypertension was observed with Tracleer treatment.
Po liečení Tracleerom bolo pozorované zníženie symptómov pľúcnej arteriálnej hypertenzie.
Dyspnoea measurement during walk tests showed an improvement in Tracleer-treated patients.
Miera dyspnoe počas testu chôdze sa u pacientov liečených Tracleerom zlepšila.
In the AC-052-352 trial, 92% of the 213 patients were classified at baseline as WHO functional class III and 8% as class IV.
V teste AC- 052- 352, 92% z 213 pacientov bolo klasifikovaných podľa vstupných hodnôt ako stupeň III funkčnej klasifikácie WHO a 8% ako stupeň IV.
Treatment with Tracleer led to a WHO functional class improvement in 42.4% of patients (placebo 30.4%).
Liečba Tracleerom viedla ku zlepšeniu WHO funkčných stupňov u 42, 4% pacientov (placebo 30, 4%).
The overall change in WHO functional class during both trials was significantly better among Tracleer-treated patients as compared with placebo-treated patients.
Celková zmena podľa funkčnej klasifikácie WHO v priebehu oboch testov bola signifikantne lepšia medzi pacientmi liečenými Tracleerom v porovnaní s pacientmi liečenými placebom.
Treatment with Tracleer was associated with a significant reduction in the rate of clinical worsening compared with placebo at 28 weeks (10.7% vs 37.1%, respectively; p = 0.0015).
Liečba Tracleerom bola spojená so signifikantným znížením podielu klinického zhoršenia v porovnaní s placebom v 28. týždni (10, 7% oproti 37, 1%; p = 0, 0015).
(n = 93), or placebo (n = 92) for 6 months.
V randomizovanej dvojito slepej, multicentrickej, placebom kontrolovanej štúdii (AC- 052- 364; EARLY) dostávalo 185 pacientov s PAH funkčnej klasifikácie II podľa WHO (s priemernou vzdialenosťou v 6 minútovom teste chôdze 435 metrov) najskôr 62, 5 mg bosentanu dvakrát denne počas 4 týždňov a následne počas 6 mesiacov buď 125 mg bosentanu dvakrát denne (n = 93) alebo placebo (n = 92).
The co-primary endpoints were percentage change from baseline in PVR and change from baseline in 6-minute walk distance to Month 6 versus placebo.
Primárnymi cieľovými ukazovateľmi boli zmena PVR (v%) oproti začiatku a zmena vzdialenosti 6 minútového testu chôdze po šiestich mesiacoch od začiatku v porovaní s placebom.
The table below illustrates the pre- specified protocol analyses.
Nasledujúca tabuľka uvádza výsledky analýz, definovaných v protokole.
6-Minute Walk Distance (m)
6 minútový test chôdze - vzdialenosť (m)
Placebo (n =88) Bosentan (n=80) Placebo (n=91) Bosentan (n=86) Baseline (BL); mean (SD) Change from BL; mean (SD) Treatment effect
Placebo (n =88)
95% CL
14 Interval spoľahlivosti (95% CL)
P-value
Hladina štatistickej významnosti - p
Treatment with bosentan was associated with a reduction in the rate of clinical worsening, defined as a composite of symptomatic progression, hospitalisation for PAH and death, compared with placebo (proportional risk reduction 77%, 95% CI 20%–94%, p = 0.0114).
Liečba bosentanom preukázala v porovnaní s placebom redukciu početnosti klinického zhoršenia, definovanú ako kombinovaný parameter zložený zo zhoršenia symptómov, hospitalizácií v dôsledku PAH a úmrtí (proporcionálne zníženie rizika 77%, 95% CI 20% - 94%, p = 0, 0114).
There was one hospitalisation related to PAH worsening in the bosentan group and 3 hospitalisations in the placebo group.
V skupine liečenej bosentanom sa vyskytla len jedna hospitalizácia súvisiaca s PAH a v placebovej skupine sa vyskytli 3 hospitalizácie.
Only one death occurred in each treatment group during the 6-month double-blind study period, therefore no conclusion can be drawn on survival.
V súvislosti s ovplyvnením prežívania nemožno preto formulovať žiadne závery.
In a prospective, multi-centre, randomized, double-blind, placebo-controlled study (BREATHE-5), patients with pulmonary arterial hypertension WHO functional Class III and Eisenmenger physiology associated with congenital heart disease received Tracleer 62.5 mg bid for 4 weeks, then 125 mg b.i.d. for a further 12 weeks (n = 37), or placebo (n = 17).
V prospektívnej, multicentrickej, randomizovanej, dvojito slepej, placebom kontrolovanej štúdii (BREATHE- 5) dostávali pacienti s PAH III. funkčnej triedy WHO a Eisenmengerovým syndrómom združeným s vrodenými srdcovými chybami Tracleer 62, 5 mg dvakrát denne počas štyroch týždňov, potom 125 mg dvakrát denne počas ďalších 12 týždňov (n = 37) alebo placebo (n = 17).
The primary objective was to show that Tracleer did not worsen hypoxaemia.
Primárnym cieľom bolo ukázať, že Tracleer nespôsobil zhoršenie hypoxémie.
After 16 weeks, the mean oxygen saturation was increased in the bosentan group by 1.0% (95% CI –0.7; 2.8%) as compared to the placebo group, showing that
Po 16 týždňoch sa priemerná saturácia kyslíkom u skupiny používajúcej bosentan zvýšila o 1, 0% (95% CI - 0, 7; 2, 8%) v porovnaní so skupinou používajúcou placebo,, čo názorne dokazuje, že bosentan nespôsobil zhoršenie hypoxémie.
The mean pulmonary vascular resistance was significantly reduced in the bosentan group (with a predominant effect observed in the subgroup of patients with bidirectional intracardiac shunt).
Priemerná pľucná vaskulárna rezistencia bola významne znížená u skupiny používajúcej bosentan (s prevažujúcim účinkom pozorovaným u pacientov s obojsmerným vnútrosrdcovým skratom).
After 16 weeks, the mean placebo-corrected increase in 6-minute walk distance was 53 meters (p = 0.0079) reflecting improvement of exercise capacity.
Po 16 týždňoch bolo priemerné predĺženie vzdialenosti pri 6 minútovom teste chôdze 53 metrov (p = 0, 0079) oproti placebovej skupine, čo odráža zlepšenie funkčnej kapacity.
An open label, non-comparative study (AC-052-362; BREATHE-4) was performed in 16 patients with WHO Class III PAH associated with HIV infection.
Otvorená, nekomparatívna štúdia (AC- 052- 362; BREATHE- 4) bola vykonaná s 16 pacientmi s PAH III. stupňa funkčnej triedy WHO združenou s infekciou HIV.
Patients were treated with Tracleer 62.5 mg bid for 4 weeks followed by 125 mg bid for a further 12 weeks.
Pacienti boli liečený Tracleerom 62, 5 mg dvakrát denne počas štyroch týždňov a následne 125 mg dvakrát denne počas ďalších 12 týždňov.
After 16 weeks treatment, there were significant improvements from baseline in exercise capacity: mean increase in 6-minute walk test: +91.4 meters from 332.6 meters on average at baseline (p < 0.001).
Po 16 týždňoch liečby nastalo oproti východiskovej hodnote významné zlepšenie funkčnej kapacity: priemerné zlepšenie v 6 minútovom teste chôdze: +91, 4 metrov z 332, 6 metrov priemerného východiskového stavu (p < 0, 001).
As part of the safety assessment, the effect of bosentan on the antiretroviral therapy (i.e. reduced systemic concentrations of the co- administered antiretroviral agents with a potential negative impact on the efficacy of the antiretroviral therapy) was assessed through CD4 cell counts and HIV-1 RNA titers.
Ako časť hodnotenia bezpečnosti, účinok bosentanu na antiretrovirálnu terapiu (tj. snížené systémové koncentrácie spolupodávanych antiretrovirálnych liekov s potenciálnym negatívnym vplyvom na účinnosť antiretrovirálnej terapie) bol hodnotený podľa počtu CD4 buniek a titrov HIV- 1 RNA.
Given the limitations of the study (small number of patients, non-standardized pharmacokinetic investigation of antiretroviral drugs, heterogeneity of drug regimens), no formal conclusion can be drawn regarding the effects of bosentan on antiretroviral drug efficacy.
Pri obmedzení štúdie (malý počet pacientov, neštandardizovaný farmokokinetický výskum antiretrovirálnych liekov, rôznorodé liekové režimy) nemôže byť vyslovený formálny záver týkajúci sa účinkov bosentanu na účinnosť antiretrovirálnych liekov.
No clinical data are available after 16 weeks from this study.
Zvýšenie zaťaženia virom HIV bolo pozorované u 5 pacientov (pozri tiež bod 4. 4) Po 16 týždňoch nie sú z tejto štúdie k dispozícii žiadné klinické údaje.
There are no studies to demonstrate beneficial effects on survival of treatment with Tracleer.
Nie sú známe žiadne klinické štúdie, ktoré by poukazovali na pozitivne účinky na prežívanie pri liečbe Tracleerom.
However, long-term vital status was recorded for all 235 patients who were treated with bosentan in the two pivotal placebo-controlled trials (AC-052-351 and AC-052-352) and/or their two uncontrolled, open- label extensions.
Dlohodobé prežívanie bolo ale zaznamenané u všetkých 235 pacientov, ktorí boli liečení bosentanom v 2 kľúčových placebom kontrolovaných klinických štúdiách (AC052- 351 a AC- 052- 352) a / alebo v ich dvoch nekontrolovaných, otvorených predľženiach.
The mean duration of exposure to bosentan was 1.9 years ± 0.7 years; [min:
Priemerné trvanie podávania bosentanu bolo 1, 9 ± 0, 7 rokov (min.
0.1; max:
0, 1; max.
3.3 years] and patients were observed for a mean of 2.0 ± 0.6 years.
3, 3 roka), pričom pacienti boli sledovaní priemerne 2, 0 ± 0, 6 roka.
The majority of patients were diagnosed as PPH (72%) and were in WHO functional class III (84%).
Vačšina z nich mala diagnostikovanú primárnu pľúcnu hypertenziu (PPH) (72%) a bola v III. funkčňom štádiu podľa WHO (84%).
In this total population, Kaplan-Meier estimates of survival were 93% and 84% after 1 and 2 years after the start of treatment with Tracleer, respectively.
V tejto populácii bolo predpokladané prežívanie podľa Kaplan- Meierovej metódy 93% po 1 roku a 84% po 2 rokoch od začiatku liečby Tracleerom.
Survival estimates were lower in the subgroup of patients with PAH secondary to systemic sclerosis.
Hodnoty preživania boli horšie v podskupine pacientov so sekundárnou pľúcnou hypertenziou pri systémovej skleróze.
Study performed in children with pulmonary arterial hypertension One study has been conducted in children with pulmonary hypertension.
Štúdia uskutočnená s deťmi s pľúcnou arteriálnou hypertenziou U detí s pľúcnou hypertenziou bola uskutočnená jedna štúdia.
Tracleer has been evaluated in an open-label non-controlled study in 19 paediatric patients with pulmonary arterial hypertension (AC-052-356, BREATHE-3: primary pulmonary hypertension 10 patients, and pulmonary arterial hypertension related to congenital heart diseases 9 patients).
Tracleer bol hodnotený v otvorenej nekontrolovanej štúdii u 19 pediatrických pacientov s pľúcnou arteriálnou hypertenziou (AC- 052- 356, BREATHE- 3: primárna pľúcna hypertenzia 10 pacientov a pľúcna arteriálna hypertenzia súvisiaca s kongenitálnym ochorením srdca 9 pacientov).
This study was primarily designed as a pharmacokinetic study (see section 5.2).
Táto štúdia bola v prvom rade určená ako farmakokinetická štúdia (pozri časť 5. 2).
Patients were divided into and dosed according to three body- weight groups (see section 4.2) for 12 weeks.
Pacienti boli rozdelení a dávkovanie prebiehalo podľa troch hmotnostných skupín (pozri časť 4. 2) počas 12 týždňov.
Half of the patients in each group were already being treated with intravenous epoprostenol and the dose of epoprostenol remained constant for the duration of the trial.
15 liečená intravenózne podávaným epoprostenolom a dávka epoprostenolu zostala konštantná po celú dobu trvania testu.
The age range was 3–15 years.
Vekový rozsah bol 3- 15 rokov.
Patients were in WHO functional class II (N = 15 patients, 79%) or class III (N = 4 patients, 21%) at baseline.
(N = 15 pacientov, 79%) alebo III. stupeň (N = 4 pacienti, 21%) podľa funkčnej klasifikácie WHO.
The mean increase from baseline in cardiac index was 0.5 l/min/m2, the mean decrease in mean pulmonary arterial pressure was 8 mmHg, and the mean decrease in pulmonary vascular resistance was 389 dyn·sec·cm-5.
Srdcový index sa oproti vstupným hodnotám zvýšil priemerne o 0, 5 l/ min/ m2, pľúcny arteriálny tlak sa znížil priemerne o 8 mmHg a pľúcna vaskulárna rezistencia sa znížila priemerne o 389 dyn· sec· cm- 5.
These haemodynamic improvements from baseline were similar with or without co-administration of epoprostenol.
Tieto hemodynamické zlepšenia oproti vstupným hodnotám boli podobné v prípade aplikácie alebo bez súčasnej aplikácie epoprostenolu.
Changes in exercise test parameters at week 12 from baseline were highly variable and none were significant.
Zmeny parametrov záťažovej kapacity od vstupných hodnôt v 12. týždni boli veľmi variabilné a žiadna z nich nebola signifikantná.
Combination with epoprostenol The combination of Tracleer and epoprostenol has been investigated in two studies:
Kombinácia s epoprostenolom Kombinácia Tracleeru a epoprostenolu bola sledovaná vo dvoch štúdiách:
AC-052-355 (BREATHE-2) and AC-052-356 (BREATHE-3).
AC- 052- 355 (BREATHE- 2) a AC- 052- 356 (BREATHE- 3).
AC-052-355 was a multi-centre, randomised, double-blind, parallel-group trial of Tracleer versus placebo in 33 patients with severe pulmonary arterial hypertension who were receiving concomitant epoprostenol therapy.
AC- 052- 355 bola multicentrická, randomizovaná, placebom kontrolovaná dvojito slepá štúdia Tracleeru u 33 pacientov so závažnou pľúcnou arteriálnou hypertenziou, ktorí dostávali súčasne epoprostenol.
AC-052-356 was an open-label, non-controlled trial; 10 of the 19 paediatric patients were on concomitant Tracleer and epoprostenol therapy during the 12-week trial.
AC- 052- 356 bola otvorená, nekontrolovaná štúdia; v ktorej 10 z 19 pediatrických pacientov dostávalo súčasne Tracleer a epoprostenol počas dvanástich týždňov.
The safety profile of the combination was not different from the one expected with each component and the combination therapy was well tolerated in children and adults.
Bezpečnostný profil kombinácie sa nelíšil od profilu očakávaného u každej zložky a kombinovaná liečba bola dobre znášaná deťmi i dospelými.
15 Systemic sclerosis with digital ulcer disease Two randomised, double-blind, multi-centre, placebo-controlled trials have been conducted in 122 (Study AC-052-401, RAPIDS-1) and 190 (Study AC-052-331, RAPIDS-2) adult patients with systemic sclerosis and digital ulcer disease (either ongoing digital ulcers or a history of digital ulcers within the last year).
Systémová skleróza s vredovou chorobou prstov Boli uskutočnené dve randomizované dvojito slepé multicentrické a placebom kontrolované štúdie na 122 (Štúdia AC- 052- 401, RAPIDS- 1) a 190 (Štúdia AC- 052- 331, RAPIDS- 2) dospelých pacientoch so systémovou sklerózou a vredovou chorobou prstov (buď pretrvávajúce vredy prstov alebo údaj o vredoch prstov v priebehu posledného roku).
In study AC-052-331, patients had to have at least one digital ulcer of recent onset, and across the two studies 85% of patients had ongoing digital ulcer disease at baseline.
V štúdii AC- 052- 331 museli mať pacienti aspoň jeden nedávno vzniknutý vred na prste a počas obidvoch štúdií muselo mať 85% pacientov vznik vredu na prste na počiatku.
After 4 weeks of Tracleer 62.5 mg twice daily, the maintenance doses studied in both these trials were 125 mg twice daily.
Po 4týždňovom podávaní prípravku Tracleer v dávke 62, 5 mg dvakrát denne bola sledovaná udržiavacia dávka v obidvoch štúdiách 125 mg dvakrát denne.
The duration of double-blind therapy was 16 weeks in study AC-052-401, and 24 weeks in study AC-052-331.
Doba dvojito slepej liečby bola v štúdii AC- 052- 401 16 týždňov a v štúdii AC- 052- 331 24 týždňov.
Background treatments for systemic sclerosis and digital ulcers were permitted if they remained constant for at least 1 month prior to the start of treatment and during the double-blind study period.
Pôvodná liečba systémovej sklerózy a vredov na prstoch bola prípustná ak ostali bez zmeny najmenej po dobu jedného mesiaca predchádzajúceho počiatku liečby a v priebehu trvania dvojito slepej štúdie.
The number of new digital ulcers from baseline to study endpoint was a primary endpoint in both studies.
Počet nových vredov prstov od počiatku do ukončenia štúdie bol primárnym cieľovým parametrom pre obidve štúdie.
Treatment with Tracleer resulted in fewer new digital ulcers for the duration of therapy, compared with placebo.
Liečba Tracleerom viedla v porovnaní s placebom ku zníženiu výskytu nových vredov prstov v jej priebehu.
2.7 new digital ulcers in the placebo group (p = 0.0042).
V štúdii AC- 052- 401 v priebehu 16 týždňov dvojito slepej liečby, u skupiny pacientov s bosentanom sa objavili v priemere 1, 4 nových vredov na prstoch oproti 2, 7 nových vredov na prstoch v skupine s placebom (p = 0, 0042).
In study AC-052-331, during 24 weeks of double-blind therapy, the corresponding figures were 1.9 vs.
V štúdii AC- 052- 331 v priebehu 24 týždňov dvojito slepej liečby boli zhodné údaje pre nové vredy na prstoch 1, 9 resp.
2.7 new digital ulcers, respectively (p = 0.0351).
2, 7 (p = 0, 0351).
In both studies, patients on bosentan were less likely to develop multiple new digital ulcers during the study and took longer to develop each successive new digital ulcer than did those on placebo.
V obidvoch štúdiách boli pacienti na bosentane menej náchylní k vzniku viacpočetných nových vredov na prstoch v priebehu štúdie a dlhšie trvalo než sa každý nasledujúci vred rozvinul než tomu bolo u pacientov na placebe.
No effect of bosentan on time to healing of digital ulcers was observed in either study.
Ani v jednej zo štúdií sa nepozoroval žiadny účinok bosentanu na rýchlosť vyhojenia vredov na prstoch.
The pharmacokinetics of bosentan have mainly been documented in healthy subjects.
Farmakokinetické vlastnosti bosentanu boli dokumentované najmä u zdravých jedincov.
Limited data in patients show that the exposure to bosentan in adult pulmonary arterial hypertension patients is approximately 2-fold greater than in healthy adult subjects.
Obmedzené údaje pacientov ukazujú, že vplyv bosentanu na dospelých pacientov s pľúcnou arteriálnou hypertenziou je približne 2- krát väčší než u dospelých zdravých jedincov.
In healthy subjects, bosentan displays dose- and time-dependent pharmacokinetics.
U zdravých jedincov bosentan vykazuje farmakokinetiku závislú od dávky a času.
Clearance and volume of distribution decrease with increased intravenous doses and increase with time.
Klírens a distribučný objem sa znižuje so zvýšenými intravenóznymi dávkami a stúpa s časom.
At higher oral doses Cmax and AUC increase less than proportionally to the dose.
Pri vyšších perorálnych dávkach sa zvyšuje Cmax a AUC menej než úmerne dávke.
Absorption
16 Absorpcia
In healthy subjects the absolute bioavailability of bosentan is approximately 50% and is not affected by food.
U zdravých jedincov je absolútna biologická dostupnosť bosentanu približne 50% a nie je ovplyvnená potravou.
The maximum plasma concentrations are attained within 3–5 hours.
Maximálna plazmatická koncentrácia je dosiahnutá v priebehu 3– 5 hodín.
Bosentan is highly bound (> 98%) to plasma proteins, mainly albumin.
Bosentan je výrazne viazaný (> 98%) na plazmatické proteíny, najmä albumín.
After a single intravenous dose of 250 mg, the clearance was 8.2 l/h.
Po jednorázovej intravenóznej dávke 250 mg bol klírens 8, 2 l/ h.
The terminal elimination half-life (t1/2) is 5.4 hours.
Polčas rozpadu (t1/ 2) je 5, 4 hodiny.
16 Upon multiple dosing, plasma concentrations of bosentan decrease gradually to 50%–65% of those seen after single dose administration.
Pri viacnásobnom dávkovaní sa plazmatické koncentrácie bosentanu postupne znižujú až na 50% – 65% - nú hodnotu pôvodnej hodnoty stanovenej po podaní jednorázovej dávky.
Steady-state conditions are reached within 3–5 days.
Stabilný stav bol dosiahnutý v priebehu 3- 5 dní.
Less than 3% of an administered oral dose is recovered in urine.
Menej než 3% perorálne aplikovanej dávky sa nachádzajú v moči.
In adult patients, the exposure to the active metabolite is greater than in healthy subjects.
U dospelých pacientov je systémová dostupnosť aktívneho metabolitu väčšia než u zdravých jedincov.
Bosentan is an inducer of CYP2C9 and CYP3A4 and possibly also of CYP2C19 and the P-glycoprotein.
Bosentan je induktor CYP2C9 a CYP3A4 a možno tiež CYP2C19 a P- glykoproteínu.
Consequently, bosentan is not expected to increase the plasma concentrations of medicinal products metabolised by these isoenzymes.
Preto sa pod vplyvom bosentanu neočakáva zvyšovanie plazmatickej koncentrácie liečiv metabolizovaných týmito izoenzýmami.
Pharmacokinetics in special populations
Farmakokinetika v špeciálnych skupinách pacientov
No kinetic data are available in children under 3 years.
Pre deti mladšie ako 3 roky nie sú k dispozícii žiadne farmakokinetické údaje.
Children The pharmacokinetics of single and multiple oral doses were studied in paediatric patients with pulmonary arterial hypertension who were dosed on the basis of body weight (see sections 4.2 and 5.1).
Deti Farmakokinetika jednorazových a opakovaných perorálnych dávok sa skúmala u pediatrických pacientov s pľúcnou arteriálnou hypertenziou, pričom dávkovanie záviselo od telesnej hmotnosti (pozri časti 4. 2 a 5. 1).
The exposure to bosentan decreased with time in a manner consistent with the known auto- induction properties of bosentan.
Expozícia bosentanom sa znížila s časom, spôsobom konzistentným so znalosťami o autoindukčných vlastnostiach bosentanu.
The mean AUC (CV%) values of bosentan in paediatric patients treated with 31.25, 62.5 or 125 mg b.i.d. were 3496 (49), 5428 (79), and 6124 (27) ng·h/ml, respectively, and were lower than the value of 8149 (47) ng·h/ml observed in adult patients with pulmonary arterial hypertension receiving 125 mg b.i.d.
Stredné hodnoty AUC (CV%) bosentanu u pediatrických pacientov liečených 31, 25, 62, 5 alebo 125 mg dvakrát denne boli 3496 (49), 5428 (79) a 6124 (27) ng· h/ ml a boli nižšie než hodnota 8149 (47) ng· h/ ml pozorovaná u dospelých pacientov s pľúcnou arteriálnou hypertenziou, ktorí boli liečení 125 mg dvakrát denne.
At steady state the systemic exposure in paediatric patients weighing 10–20 kg, 20–40 kg and > 40kg were 43%, 67% and 75%, respectively, of the adult systemic exposure.
V stabilizovanom stave systémová dostupnosť u pediatrických pacientov vážiacich 10– 20 kg, 20– 40 kg a > 40 g tvorila 43%, 67% a 75% systémovej dostupnosti u dospelých.
The reason for this difference is unclear and possibly related to an increased hepatic metabolism and excretion.
Dôvod tohto rozdielu nie je jasný a možno súvisí so zvýšeným pečeňovým metabolizmom a exkréciou.
The consequences of these findings regarding hepatotoxicity are unknown.
Dôsledky týchto nálezov pre hepatotoxicitu nie sú známe.
Gender and the concomitant use of intravenous epoprostenol had no significant effect on the pharmacokinetics of bosentan.
Pohlavie a súčasné intravenózne použitie epoprostenolu nemalo na farmakokinetiku bosentanu významný vplyv.