natgillin/translations-raw huggingface dataset:
If serum phosphate is < 1.5 mg/ dl (0.48 mmol/ l) or creatinine clearance is decreased to < 50 ml/ min in any patient receiving tenofovir disoproxil fumarate, renal function should be re-evaluated within one week, including measurements of blood glucose, blood potassium and urine glucose concentrations (see section 4.8, proximal tubulopathy).
Ak sú sérové fosfáty < 1, 5 mg/ dl (0, 48 mmol/ l) alebo klírens kreatinínu poklesne na < 50 ml/ min u niektorých pacientov užívajúcich tenofovir- dizoproxilfumarát, treba v priebehu jedného týždňa prehodnotiť renálnu funkciu vrátane meraní koncentrácií krvnej glukózy, krvného draslíka a glukózy v moči (pozri časť 4. 8, proximálna tubulopatia).
Consideration should also be given to interrupting treatment with tenofovir disoproxil fumarate in patients with creatinine clearance decreased to < 50 ml/ min or decreases in serum phosphate to < 1.0 mg/ dl (0.32 mmol/ l).
U pacientov s klírensom kreatinínu zníženým na < 50 ml/ min alebo so znížením sérových fosfátov na < 1, 0 mg/ dl (0, 32 mmol/ l), sa má tiež zvážiť prerušenie liečby tenofovir- dizoproxilfumarátom.
Use of tenofovir disoproxil fumarate should be avoided with concurrent or recent use of a nephrotoxic medicinal product (e. g. aminoglycosides, amphotericin B, foscarnet, ganciclovir, pentamidine, vancomycin, cidofovir or interleukin-2).
Treba sa vyhnúť použitiu tenofovir- dizoproxilfumarátu pri súbežnom alebo nedávnom použití nefrotoxických liekov (napr. aminoglykozidov, amfotericínu B, foskarnetu, gancykloviru, pentamidínu, vankomycínu, cidofoviru alebo interleukínu- 2).
If concomitant use of tenofovir disoproxil fumarate and nephrotoxic agents is unavoidable, renal function should be monitored weekly.
Ak sa súbežnému použitiu tenofovir - dizoproxilfumarátu a nefrotoxických látok nedá vyhnúť, musí sa týždenne sledovať renálna funkcia.
Tenofovir disoproxil fumarate has not been clinically evaluated in patients receiving medicinal products which are secreted by the same renal pathway, including the transport proteins human organic anion transporter (hOAT) 1 and 3 or MRP 4 (e. g. cidofovir, a known nephrotoxic medicinal product).
Tenofovir- dizoproxilfumarát sa klinicky nehodnotil u pacientov užívajúcich lieky, ktoré sa vylučujú pomocou tej istej renálnej cesty, vrátane tých istých transportných proteínov, ľudských organických aniónových transportérov (human organic anion transporter, hOAT) 1 a 3 alebo MRP 4 (napr. cidofovir, známy nefrotoxický liek).
Consequently, the pharmacokinetics of these medicinal products which are secreted by the same renal pathway including transport proteins hOAT 1 and 3 or MRP 4 might be modified if they are co-administered.
Farmakokinetika týchto liekov, ktoré sa vylučujú pomocou tej istej renálnej cesty, vrátane tých istých transportných proteínov, hOAT 1 a 3 alebo MRP 4, ak sa podávajú súbežne, môže byť v dôsledku toho modifikovaná.
Unless clearly necessary, concomitant use of these medicinal products which are secreted by the same renal pathway is not recommended, but if such use is unavoidable, renal function should be monitored weekly (see section 4.5).
Súbežné použitie týchto liekov, ktoré sa vylučujú pomocou tej istej renálnej cesty, sa neodporúča, pokiaľ to nie je jednoznačne nevyhnutné, ale ak sa takémuto použitiu nedá vyhnúť, musí sa týždenne sledovať renálna funkcia (pozri časť 4. 5).
In HIV infected patients, in a 144-week controlled clinical study that compared tenofovir disoproxil fumarate with stavudine in combination with lamivudine and efavirenz in antiretroviral-naïve patients, small decreases in bone mineral density of the hip and spine were observed in both treatment groups.
V 144 týždňovej kontrolovanej klinickej štúdii u pacientov infikovaných HIV, ktorá porovnávala tenofovir- dizoproxilfumarát so stavudínom v kombinácii s lamivudínom a efavirenzom sa u predtým antiretrovírusovo neliečených pacientov v oboch liečebných skupinách pozorovali malé zníženia hustoty minerálov v bedrových kostiach a kostiach chrbtice.
Decreases in bone mineral density of spine and changes in bone biomarkers from baseline were significantly greater in the tenofovir disoproxil fumarate treatment group at 144 weeks.
Zníženia hustoty minerálov v kostiach chrbtice a zmeny kostných biomarkerov oproti počiatočným hladinám boli významne väčšie u skupiny liečenej tenofovir- dizoproxilfumarátom v 144. týždni.
Decreases in bone mineral density of hip were significantly greater in this group until 96 weeks.
Zníženia hustoty minerálov v bedrových kostiach boli významne väčšie v tejto skupine do 96. týždňov.
If bone abnormalities are suspected then appropriate consultation should be obtained.
Pri podozrení na abnormalitu kostí sa má zaobstarať vhodná konzultácia.
Liver disease:
5 Ochorenie pečene:
The safety of tenofovir in patients with decompensated liver disease is being studied.
Bola študovaná bezpečnosť tenofoviru u pacientov s dekompenzovaným ochorením pečene.
At present the safety in this patient population has not been thoroughly evaluated.
Bezpečnosť u tejto populácie pacientov nebola doteraz úplne vyhodnotená.
No safety and efficacy data are available in liver transplant patients.
Nie sú k dispozícii údaje o bezpečnosti a účinnosti u pacientov s transplantáciou pečene.
5 Exacerbations of hepatitis:
Exacerbácie hepatitídy:
Flares on treatment:
Vypuknutie počas liečby:
Spontaneous exacerbations in chronic hepatitis B are relatively common and are characterised by transient increases in serum ALT.
Spontánne exacerbácie chronickej hepatitídy B sú relatívne časté a sú charakterizované prechodným zvýšením sérovej ALT.
After initiating antiviral therapy, serum ALT may increase in some patients as serum HBV DNA levels decline (see section 4.8).
Po začatí antivírusovej terapie sa môže u niektorých pacientov sérová ALT zvýšiť, kým sérová hladina HBV DNA klesá (pozri časť 4. 8).
Among tenofovir-treated patients on-treatment exacerbations typically occurred after 4-8 weeks of therapy.
U pacientov liečených tenofovirom sa exacerbácie typicky objavujú po 4- 8 týždňoch liečby.
Flares after treatment discontinuation:
Vypuknutie po prerušení liečby:
Acute exacerbation of hepatitis has also been reported in patients who have discontinued hepatitis B therapy.
Akútna exacerbácia hepatitídy bola tiež hlásená u pacientov, ktorí prerušili liečbu hepatitídy B.
Post-treatment exacerbations are usually associated with rising HBV DNA, and the majority appears to be self-limited.
Exacerbácie po ukončení liečby sú zvyčajne spojené s nárastom HBV DNA a väčšina sa zdá byť samoobmedzujúca.
Hepatic function should be monitored at repeated intervals with both clinical and laboratory follow-up for at least 6 months after discontinuation of hepatitis B therapy.
Funkcia pečene sa má sledovať na základe klinických a laboratórnych vyšetrení v opakovaných intervaloch najmenej 6 mesiacov po prerušení liečby hepatitídy B.
If appropriate, resumption of hepatitis B therapy may be warranted.
Ak je to potrebné, môže sa začať opätovná liečba hepatitídy B.
In patients with advanced liver disease or cirrhosis, treatment discontinuation is not recommended since post-treatment exacerbation of hepatitis may lead to hepatic decompensation.
U pacientov s významnou poruchou pečene alebo cirhózou sa prerušenie liečby neodporúča, pretože poliečebné exacerbácie hepatitídy môžu viesť k dekompenzácii pečene.
Co-infection with hepatitis C or D:
Súbežná infekcia hepatitídy C alebo D:
There are no data on the efficacy of tenofovir in patients co-infected with hepatitis C or D virus.
Neexistujú údaje o účinnosti tenofoviru u pacientov súbežne infikovaných vírusom hepatitídy C alebo D.
Co-infection with HIV-1 and hepatitis B:
Súbežná infekcia HIV- 1 a hepatitídy B:
Due to the risk of development of HIV resistance, tenofovir disoproxil fumarate should only be used as part of an appropriate antiretroviral combination regimen in HIV/ HBV co-infected patients.
Z dôvodu rizika vzniku rezistencie voči HIV sa má tenofovir - dizoproxilfumarát používať iba ako časť vhodnej kombinácie antiretrovírusovej terapie u pacientov súbežne infikovaných HIV/ HBV.
Patients with pre-existing liver dysfunction including chronic active hepatitis have an increased frequency of liver function abnormalities during combination antiretroviral therapy and should be monitored according to standard practice.
U pacientov s existujúcou pečeňovou dysfunkciou vrátane chronickej aktívnej hepatitídy je počas kombinovanej antiretrovírusovej terapie zvýšená frekvencia abnormalít funkcie pečene a preto musia byť sledovaní podľa štandardného postupu.
Lactic acidosis, usually associated with hepatic steatosis, has been reported with the use of nucleoside analogues.
Pri použití nukleozidových analógov bola hlásená laktátová acidóza, zvyčajne spojená so steatózou pečene.
The preclinical and clinical data suggest that the risk of occurrence of lactic acidosis, a class effect of nucleoside analogues, is low for tenofovir disoproxil fumarate.
Predklinické a klinické údaje naznačujú, že riziko výskytu laktátovej acidózy, skupinového účinku nukleozidových analógov, je pre tenofovir- dizoproxilfumarát nízke.
However, as tenofovir is structurally related to nucleoside analogues, this risk cannot be excluded.
Keďže tenofovir je štrukturálne príbuzný s nukleozidovými analógmi, toto riziko sa predsa len nemôže vylúčiť.
Early symptoms (symptomatic hyperlactatemia) include benign digestive symptoms (nausea, vomiting and abdominal pain), non-specific malaise, loss of appetite, weight loss, respiratory symptoms (rapid and/ or deep breathing) or neurological symptoms (including motor weakness).
Včasné symptómy (symptomatická hyperlaktatémia) zahŕňajú neškodné tráviace symptómy (nevoľnosť, vracanie a bolesť brucha), nešpecifický nepokoj, stratu chuti do jedla, úbytok na váhe, respiračné symptómy (rýchle a/ alebo hlboké dýchanie) alebo neurologické symptómy (vrátane motorickej slabosti).
Lactic acidosis generally occurred after a few or several months of treatment.
Laktátová acidóza sa zvyčajne vyskytla po niekoľko málo alebo viacerých mesiacoch liečby.
Treatment with nucleoside analogues should be discontinued in the setting of symptomatic hyperlactatemia and metabolic/ lactic acidosis, progressive hepatomegaly, or rapidly elevating aminotransferase levels.
Liečba nukleozidovými analógmi sa musí na podklade symptomatickej hyperlaktátémie a metabolickej/ laktátovej acidózy, progresívnej hepatomegálie, alebo rýchlo sa zvyšujúcich hladín transamináz ukončiť.
Caution should be exercised when administering nucleoside analogues to any patient (particularly obese women) with hepatomegaly, hepatitis or other known risk factors for liver disease and hepatic steatosis (including certain medicinal products and alcohol).
Pri podávaní nukleozidových analógov je potrebné postupovať opatrne u pacientov (najmä obéznych žien) s hepatomegáliou, hepatitídou alebo inými známymi rizikovými faktormi pre ochorenie pečene
Patients co-infected with hepatitis C and treated with alpha interferon and ribavirin may constitute a special risk.
Pacienti súbežne infikovaní hepatitídou C a liečení interferónom alfa a ribavirínom môžu byť vystavení osobitnému riziku.
Lipodystrophy (lipoatrophy/ lipomatosis):
Lipodystrofia (lipoatrofia/ lipomatóza):
In HIV infected patients, combination antiretroviral therapy has been associated with the redistribution of body fat (lipodystrophy).
U pacientov infikovaných HIV je kombinovaná antiretrovírusová terapia spojená s redistribúciou telesného tuku (lipodystrofia).
The long-term consequences 6 of these events are currently unknown.
Dlhodobé následky týchto javov nie sú doteraz známe.
A connection between visceral lipomatosis and protease inhibitors and lipoatrophy and nucleoside reverse transcriptase inhibitors has been hypothesised.
Predpokladá sa spojitosť medzi viscerálnou lipomatózou a proteázovými inhibítormi, a lipoatrofiou a nukledozidovými inhibítormi reverznej transkriptázy.
However, 144-week clinical data from antiretroviral-naïve HIV infected patients indicate that the risk of lipodystrophy was lower with tenofovir disoproxil fumarate than with stavudine when administered with lamivudine and efavirenz.
144 týždňové klinické údaje u predtým antiretrovírusovo neliečených pacientov infikovaných HIV však poukazujú na skutočnosť, že riziko vzniku lipodystrofie bolo nižšie, keď sa tenofovir- dizoproxilfumarát podával s lamivudínom a efavirenzom ako keď sa stavudín podával s lamivudínom a efavirenzom.
Any child exposed in utero to nucleoside and nucleotide analogues, even HIV negative children, should have clinical and laboratory follow-up and should be fully investigated for possible mitochondrial dysfunction in case of relevant signs or symptoms.
Každé dieťa vystavené nukleozidovým alebo nukleotidovým analógom in utero, dokonca aj HIV- negatívne deti, musia byť klinicky a laboratórne sledované a musia byť kompletne vyšetrené na možnú mitochondriálnu dysfunkciu v prípade závažných znakov a symptómov.
In HIV infected patients with severe immune deficiency at the time of institution of combination antiretroviral therapy (CART), an inflammatory reaction to asymptomatic or residual opportunistic pathogens may arise and cause serious clinical conditions, or aggravation of symptoms.
U HIV infikovaných pacientov s ťažkou imunodeficienciou môže na začiatku kombinovanej antiretrovírusovej terapie (Combination Antiretroviral Therapy, CART) vzniknúť zápalová reakcia na asymptomatické alebo reziduálne oportúnne patogény a spôsobiť závažné klinické stavy alebo zhoršenie symptómov.
Relevant examples are cytomegalovirus retinitis, generalised and/ or focal mycobacterium infections, and Pneumocystis jiroveci pneumonia.
Relevantnými príkladmi sú cytomegalovírusová retinitída, generalizované a/ alebo fokálne mykobakteriálne infekcie a pneumónia spôsobená Pneumocystis jiroveci.
Although the etiology is considered to be multifactorial (including corticosteroid use, alcohol consumption, severe immunosuppression, higher body mass index), cases of osteonecrosis have been reported particularly in patients with advanced HIV-disease and/ or long-term exposure to combination antiretroviral therapy (CART).
Aj keď sa etiológia považuje za mnohofaktorovú (vrátane používania kortikosteroidov, konzumácie alkoholu, ťažkej imunosupresie, vyššieho indexu telesnej hmotnosti), boli hlásené prípady osteonekrózy, najmä u pacientov s pokročilým HIV ochorením a/ alebo dlhodobou expozíciou kombinovanej antiretrovírusovej terapii (Combination Antiretroviral Therapy, CART).
Based on the results of in vitro experiments and the known elimination pathway of tenofovir, the potential for CYP450 mediated interactions involving tenofovir with other medicinal products is low.
Na základe výsledkov in vitro experimentov a známej cesty eliminácie tenofoviru je potenciál pre CYP450 sprostredkované interakcie tenofoviru s inými liekmi nízky.
Concomitant use not recommended:
7 Súbežné užívanie sa neodporúča:
Viread should not be administered with any other medicinal products containing tenofovir disoproxil fumarate (Truvada or Atripla).
Viread sa nesmie podávať so žiadnymi inými liekmi obsahujúcimi tenofovir- dizoproxilfumarát (Truvada alebo Atripla).
Viread should also not be administered concurrently with adefovir dipivoxil.
Viread sa tiež nesmie podávať súbežne s adefovir- dipivoxilom.
Co-administration of tenofovir disoproxil fumarate and didanosine is not recommended (see section 4.4 and Table 1).
Súbežné podávanie tenofovir- dizoproxilfumarátu a didanozínu sa neodporúča (pozri časť 4. 4 a tabuľku 1).
7 Renally eliminated medicinal products:
Lieky vylučované renálnou cestou:
Since tenofovir is primarily eliminated by the kidneys, co-administration of tenofovir disoproxil fumarate with medicinal products that reduce renal function or compete for active tubular secretion via transport proteins hOAT 1, hOAT 3 or MRP 4 (e. g. cidofovir) may increase serum concentrations of tenofovir and/ or the co-administered medicinal products.
Keďže je tenofovir primárne vylučovaný obličkami, može súbežné podávanie tenofovir- dizoproxilfumarátu s liekmi znižujúcimi renálnu funkciu alebo konkurujúcimi v aktívnej tubulárnej sekrécii pomocou transportných proteínov hOAT 1, hOAT 3 alebo MRP 4 (napr. cidofovir) zvýšiť sérové koncentrácie tenofoviru a/ alebo súbežne podávaných liekov.
Some examples include, but are not limited to, aminoglycosides, amphotericin B, foscarnet, ganciclovir, pentamidine, vancomycin, cidofovir or interleukin-2 (see section 4.4).
Niektoré príklady zahŕňajú aminoglykozidy, amfotericín B, foskarnet, gancyklovir, pentamidín, vankomycín, cidofovir alebo interleukín- 2, avšak nie sú obmedzené len na tieto lieky (pozri časť 4. 4).
Given that tacrolimus can affect renal function, close monitoring is recommended when it is co-administered with tenofovir disoproxil fumarate.
Keďže takrolimus môže mať vplyv na renálnu funkciu, odporúča sa v prípade súbežného podávania s tenofovir- dizoproxilfumarátom starostlivo sledovať pacientov.
Other interactions:
Iné interakcie:
Interactions between tenofovir disoproxil fumarate and protease inhibitors and antiretroviral agents other than protease inhibitors are listed in Table 1 below (increase is indicated as “↑”, decrease as “↓”, no change as “↔”, twice daily as “ b. i. d.”, and once daily as “ q. d.”).
Interakcie medzi tenofovir- dizoproxilfumarátom a inhibítormi proteázy a inými antiretrovírusovými látkami ako sú inhibítory proteázy sú uvedené nižšie v tabuľke 1 (nárast je označený ako „ ↑ “, pokles ako „ ↓ “, žiadna zmena ako „ ↔ “, dvakrát denne ako „ b. i. d. “ a jedenkrát denne ako „ q. d. “).
Interactions between tenofovir disoproxil fumarate and other medicinal products
Interakcie medzi tenofovir- dizoproxilfumarátom a inými liekmi
Medicinal product by
Liek podľa terapeutickej oblasti
therapeutic areas
(dávka v mg)
co-administration with tenofovir disoproxil fumarate 300 mg
súbežného podávania s tenofovir - dizoproxilfumarátom 300 mg
ANTI-INFECTIVES Antiretrovirals Protease inhibitors Atazanavir/ Ritonavir (300 q. d. / 100 q. d. / 300 q. d.)
ANTIINFEKTÍVA Antiretrovirotiká Inhibítory proteázy atazanavir/ ritonavir (300 q. d. / 100 q. d. / 300 q. d.)
AUC: ↓ 25% Cmax: ↓ 28% Cmin: ↓ 26% Tenofovir:
AUC: ↓ 25% Cmax: ↓ 28% Cmin: ↓ 26% tenofovir:
Renal function should be closely monitored (see section 4.4).
Zvýšené vystavenie sa tenofoviru môže zosilňovať nežiaduce účinky súvisiace s tenofovirom, vrátane poškodenia obličiek Renálna funkcia sa má starostlivo sledovať (pozri časť 4. 4).
Lopinavir/ Ritonavir (400 b. i. d. / 100 b. i. d. / 300 q. d.)
lopinavir/ ritonavir (400 b. i. d. / 100 b. i. d. / 300 q. d.)
Lopinavir/ ritonavir:
lopinavir/ ritonavir:
Tenofovir:
Žiadne závažné účinky na farmakokinetické parametre lopinavir/ ritonaviru. tenofovir:
Darunavir/ Ritonavir (300/ 100 b. i. d. / 300 q. d.) NRTIs
8 darunavir/ ritonavir (300/ 100 b. i. d. / 300 q. d.) NRTI
Tenofovir:
Žiadne závažné účinky na farmakokinetické parametre darunaviru/ ritonaviru. tenofovir:
fumarate and didanosine results in a 40-60% increase in systemic exposure to didanosine that may increase the risk for didanosine-related adverse events.
Súbežné podávanie tenofovir - dizoproxilfumarátu a didanozínu má za následok 40- 60% né zvýšenie systémového vystavenia sa didanozínu, čo môže zvýšiť riziko vzniku nežiaducich účinkov súvisiacich s didanozínom.
A decreased dosage of 250 mg didanosine co-administered with tenofovir disoproxil fumarate therapy has been associated with reports of high rates of virological failure within several tested combinations for the treatment of HIV-1 infection.
Dávka didanozínu znížená na 250 mg súbežne podávaná s tenofovir - dizoproxilfumarátom na liečbu infekcie HIV- 1 bola spojená s hláseniami vysokej miery virologického zlyhania vo viacerých testovaných kombináciách.
tenofovir disoproxil fumarate and didanosine is not recommended (see section 4.4).
Súbežné podávanie tenofovir - dizoproxilfumarátu a didanozínu sa neodporúča (pozri časť 4. 4).
Adefovir dipivoxil
adefovir dipivoxil
Tenofovir disoproxil fumarate should not be administered concurrently with adefovir dipivoxil (see section 4.4).
Tenofovir - dizoproxilfumarát sa nesmie podávať súbežne s adefovir- dipivoxilom (pozri časť 4. 4.).
Entecavir
entekavir
No clinically significant pharmacokinetic interactions when tenofovir disoproxil fumarate was co-administered with entecavir.
Žiadne klinicky významné farmakokinetické interakcie pri súbežnom podávaní tenofovir - dizoproxilfumarátu s entekavirom.
Studies conducted with other medicinal products:
Štúdie s inými liekmi:
There were no clinically significant pharmacokinetic interactions when tenofovir disoproxil fumarate was co-administered with emtricitabine, lamivudine, indinavir, efavirenz, nelfinavir, saquinavir (ritonavir boosted), methadone, ribavirin, rifampicin, tacrolimus, or the hormonal contraceptive norgestimate/ ethinyl oestradiol.
Nedošlo k žiadnym klinicky významným farmakokinetickým interakciám pri súbežnom podávaní tenofovir- dizoproxilfumarátu a emtricitabínu, lamivudínu, indinaviru, efavirenzu, nelfinaviru, saquinaviru (posilneného ritonavirom „ boosted “), metadónu, ribavirínu, rifampicínu, takrolimu alebo hormonálnej antikoncepcie norgestimátu/ etinylestradiolu.
Tenofovir disoproxil fumarate must be taken with food, as food enhances the bioavailability of tenofovir (see section 5.2).
Tenofovir- dizoproxilfumarát sa musí užívať s jedlom, keďže jedlo zvyšuje biologickú dostupnosť tenofoviru (pozri časť 5. 2).
Pregnancy For tenofovir disoproxil fumarate limited clinical data on exposed pregnancies are available.
Gravidita K dispozícii sú iba obmedzené klinické údaje o gravidných ženách vystavených účinku tenofovir - dizoproxilfumarátu.
Animal studies do not indicate direct or indirect harmful effects of tenofovir disoproxil fumarate with respect to pregnancy, foetal development, parturition or postnatal development (see section 5.3).
Štúdie na zvieratách nepreukázali priame alebo nepriame škodlivé účinky tenofovir - dizoproxilfumarátu na graviditu, fetálny vývoj, pôrod alebo postnatálny vývoj (pozri časť 5. 3).
Tenofovir disoproxil fumarate should be used during pregnancy only if the potential benefit justifies the potential risk to the foetus.
9 Tenofovir- dizoproxilfumarát má byť užívaný počas gravidity iba ak potenciálny prínos prevýši potenciálne riziko pre plod.
Given that the potential risks to developing human foetuses are unknown, the use of tenofovir disoproxil fumarate in women of childbearing potential must be accompanied by the use of effective contraception.
Keďže potenciálne riziko na vývoj ľudských plodov nie je známe, použitie tenofovir - dizoproxilfumarátu u žien vo fertilnom veku musí byť sprevádzané používaním účinnej antikoncepcie.
Lactation In animal studies it has been shown that tenofovir is excreted into milk.
Laktácia V štúdiách na zvieratách sa pozorovalo, že sa tenofovir vylučuje do mlieka.
It is not known whether tenofovir is excreted in human milk.
Nie je známe, či sa tenofovir vylučuje do ľudského materského mlieka.
Therefore, it is recommended that mothers being treated with tenofovir disoproxil fumarate do not breast-feed their infants.
Odporúča sa preto, aby matky liečené tenofovir - dizoproxilfumarátom nedojčili svoje deti.
9 As a general rule, it is recommended that HIV and HBV infected women do not breast-feed their infants in order to avoid transmission of HIV and HBV to the infant.
Ako všeobecné pravidlo sa odporúča, aby ženy infikované HIV a HBV nedojčili svoje deti, aby sa zabránilo prenosu HIV a HBV na dieťa.
However, patients should be informed that dizziness has been reported during treatment with tenofovir disoproxil fumarate.
Pacienti však musia byť informovaní, že počas liečby tenofovir- dizoproxilfumarátom boli hlásené závraty.