natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Limited safety data is available in patients ≥ 75 years of age and care should be exercised.
O bezpe nosti u pacientov vo veku 75 rokov sú k dispozícii obmedzené údaje a je u nich potrebná opatrnos.
Paediatric population TESAVEL is not recommended for use in children below 18 years of age due to a lack of data on its safety and efficacy.
Pediatrická populácia TESAVEL sa neodporú a na použitie u detí mladších ako 18 rokov z dôvodu nedostatku údajov o bezpe nosti a ú innosti.
Hypersensitivity to the active substance or to any of the excipients (see section 4.4 and 4.8).
Precitlivenos na lie ivo alebo na niektorú z pomocných látok (pozri asti 4. 4 a 4. 8).
General TESAVEL should not be used in patients with type 1 diabetes or for the treatment of diabetic ketoacidosis.
Všeobecné TESAVEL sa nesmie používa u pacientov s diabetom 1. typu alebo na lie bu diabetickej ketoacidózy.
Hypoglycaemia when used in combination with other anti-hyperglycaemic agents In clinical trials of TESAVEL as monotherapy and as part of combination therapy with agents not known to cause hypoglycaemia (i. e. metformin or pioglitazone), rates of hypoglycaemia reported with sitagliptin were similar to rates in patients taking placebo.
Hypoglykémia pri použití v kombinácii s inými antihyperglikemickými lie ivami V klinických skúškach s liekom TESAVEL ako monoterapiou a ako sú as ou kombinovanej lie by lie ivami, o ktorých nie je známe, že spôsobujú hypoglykémiu (t. j. metformín alebo pioglitazón), bol výskyt hypoglykémie hlásenej pri sitagliptíne podobný výskytu u pacientov užívajúcich placebo.
When sitagliptin was added to a sulphonylurea, the incidence of hypoglycaemia was increased over that of placebo (see section 4.8).
Ke sa sitagliptín pridal k sulfonylurei, incidencia hypoglykémie sa zvýšila nad incidenciu pri placebe (pozri as 4. 8).
Therefore, to reduce the risk of hypoglycaemia, a lower dose of sulphonylurea may be considered (see section 4.2).
Preto sa z dôvodu zníženia rizika hypoglykémie môže zváži nižšia dávka sulfonylurey (pozri as 4. 2).
The use of sitagliptin in combination with insulin has not been adequately studied.
Použitie sitagliptínu v kombinácii s inzulínom sa dostato ne neštudovalo.
Renal insufficiency As the experience is limited, patients with moderate to severe renal insufficiency should not be treated with TESAVEL (see section 5.2).
Renálna insuficiencia Z dôvodu limitovaných skúseností nemajú by pacienti so stredne ažkou až ažkou renálnou insuficienciou lie ení liekom TESAVEL (pozri as 5. 2).
Hypersensitivity Reactions Postmarketing reports of serious hypersensitivity reactions in patients treated with TESAVEL have been reported.
Hypersenzitívne reakcie U pacientov lie ených liekom TESAVEL boli hlásené postmarketingové správy o závažných hypersenzitívnych reakciách.
These reactions include anaphylaxis, angioedema, and exfoliative skin conditions including Stevens-Johnson syndrome.
Tieto reakcie zah ajú anafylaxiu, angioedém a exfoliatívne kožné choroby vrátane Stevensovho- Johnsonovho syndrómu.
Onset of these reactions occurred within the first 3 months after initiation of treatment with TESAVEL, with some reports occurring after the first dose.
Nástup týchto reakcií sa objavil v priebehu prvých 3 mesiacov po nasadení lie by liekom TESAVEL, pri om niektoré hlásenia sa vyskytli po prvej dávke.
If a hypersensitivity reaction is suspected, discontinue TESAVEL, assess for other potential causes for the event, and institute alternative treatment for diabetes (see section 4.8).
(Pozri as 4. 8.)
Effects of other medicinal products on sitagliptin Clinical data described below suggest that the risk for clinically meaningful interactions by co- administered medicinal products is low.
Ú inky iných liekov na sitagliptín Klinické údaje uvedené nižšie poukazujú na to, že riziko klinicky významných interakcií pri sú asnom podaní iných liekov je nízke.
3 Metformin:
3 Metformín:
A study was conducted to assess the effect of cyclosporine, a potent inhibitor of p-glycoprotein, on the pharmacokinetics of sitagliptin.
Uskuto nila sa štúdia na zhodnotenie ú inku cyklosporínu, silného inhibítora p- glykoproteínu, na farmakokinetiku sitagliptínu.
Metabolism may play a more significant role in the elimination of sitagliptin in the setting of severe renal insufficiency or ESRD.
Metabolizmus môže zohra významnejšiu úlohu v eliminácii sitagliptínu v podmienkach ažkej renálnej insuficiencie alebo ESRD.
For this reason, it is possible that potent CYP3A4 inhibitors (i. e. ketoconazole, itraconazole, ritonavir, clarithromycin) could alter the phamacokinetics of sitagliptin in patients with severe renal insufficiency or ESRD.
Z tohto dôvodu je možné, že silné inhibítory CYP3A4 (napr. ketokonazol, itrakonazol, ritonavir, klaritromycín) môžu ovplyvni farmakokinetiku sitagliptínu u pacientov s ažkou renálnou insuficienciou alebo ESRD.
The effects of potent CYP3A4 inhibitors in the setting of renal insufficiency has not been assessed in a clinical study.
Ú inky silných inhibítorov CYP3A4 sa v podmienkach renálnej insuficiencie nehodnotili v klinickej štúdii.
Effects of sitagliptin on other medicinal products In vitro data suggest that sitagliptin does not inhibit nor induce CYP450 isoenzymes.
Ú inky sitagliptínu na iné lieky Údaje in vitro nazna ujú, že sitagliptín neinhibuje ani neindukuje izoenzýmy CYP450.
Sitagliptin had a small effect on plasma digoxin concentrations, and may be a mild inhibitor of p- glycoprotein in vivo.
Sitagliptín mal malý ú inok na plazmatické koncentrácie digoxínu, a môže by miernym inhibítorom p- glykoproteínu in vivo.
Sitagliptin had a small effect on plasma digoxin concentrations.
Sitagliptín mal malý ú inok na plazmatické koncentrácie digoxínu.
Following administration of 0.25 mg digoxin concomitantly with 100 mg of TESAVEL daily for 10 days, the plasma AUC of digoxin was increased on average by 11%, and the plasma Cmax on average by 18%.
Po podaní 0, 25 mg digoxínu súbežne so 100 mg lieku TESAVEL denne po dobu 10 dní sa plazmatická AUC digoxínu zvýšila priemerne o 11% a plazmatická Cmax priemerne o 18%.
No dosage adjustment of digoxin is recommended.
Neodporú a sa žiadna úprava dávky digoxínu.
However, patients at risk of digoxin toxicity should be monitored for this when sitagliptin and digoxin are administered concomitantly.
Pacienti s rizikom digoxínovej toxicity však majú by na u sledovaní, ak sa sitagliptín a digoxín podávajú súbežne.
Pregnancy There are no adequate data from the use of TESAVEL in pregnant women.
Gravidita Nie sú k dispozícii dostato né údaje o použití lieku TESAVEL u gravidných žien.
Studies in animals have shown reproductive toxicity at high doses (see section 5.3).
Štúdie na zvieratách preukázali reproduk nú toxicitu pri vysokých dávkach (pozri as 5. 3).
The potential risk for humans is unknown.
Potenciálne riziko u udí nie je známe.
Due to lack of human data, TESAVEL should not be used during pregnancy.
Vzh adom na nedostatok údajov u udí sa TESAVEL nesmie užíva po as gravidity.
Lactation It is unknown whether sitagliptin is excreted in human breast milk.
Laktácia Nie je známe, i sa sitagliptín vylu uje do materského mlieka u udí.
Animal studies have shown excretion of sitagliptin in breast milk.
V štúdiách na zvieratách sa zistilo vylu ovanie sitagliptínu do materského mlieka.
TESAVEL should not be used during breast-feeding.
TESAVEL sa nesmie užíva po as doj enia.
However, when driving or operating machines, it should be taken into account that dizziness and somnolence have been reported.
Pri vedení vozidla alebo obsluhovaní strojov však treba zobra do úvahy, že boli hlásené závrat a somnolencia.
4 4.8 Undesirable effects
4 4. 8 Nežiaduce ú inky
In 9 large clinical trials of up to 2 years in duration, over 2700 patients have received treatment with TESAVEL 100 mg per day alone or in combination with metformin, a sulphonylurea (with or without metformin) or a PPARγ agent.
V 9 ve kých klinických skúškach, ktoré trvali až do 2 rokov, viac ako 2 700 pacientov dostávalo terapiu liekom TESAVEL 100 mg denne samostatne alebo v kombinácii s metformínom, sulfonylureou (s metformínom alebo bez metformínu) alebo PPARγ agonistom.
In these trials, the rate of discontinuation due to adverse experiences considered drug-related was 0.8% with 100 mg per day and 1.5% with other treatments.
V týchto skúškach bola miera prerušenia v dôsledku nežiaducich ú inkov považovaných za súvisiace s liekom 0, 8% pre 100 mg denne a 1, 5% pre iné lieky.
No adverse reactions considered as drug-related were reported in patients treated with sitagliptin occurring in excess (> 0.2% and difference > 1 patient) of that in patients treated with control.
U pacientov lie ených sitagliptínom neboli hlásené žiadne nežiaduce reakcie považované za súvisiace s liekom vyskytujúce sa vo vyššej miere (> 0, 2% a rozdiel > 1 pacient) než u pacientov s kontrolnou terapiou.
Adverse reactions considered as drug-related reported in patients treated with sitagliptin occurring in excess (> 0.2% and difference > 1 patient) of that in patients treated with placebo are listed below (Table 1) by system organ class and frequency.
Nežiaduce reakcie považované za súvisiace s liekom hlásené u pacientov lie ených sitagliptínom, ktoré sa vyskytli vo vyššej miere (> 0, 2% a rozdiel > 1 pacient) než u pacientov lie ených placebom, sú vymenované nižšie (tabu ka 1) pod a tried orgánových systémov a frekvencie.
Frequencies are defined as: very common (≥ 1/ 10); common (≥ 1/ 100, < 1/ 10); uncommon (≥ 1/ 1000, < 1/ 100); rare (≥ 1/ 10000, < 1/ 1000); and very rare (< 1/ 10000).
Frekvencie sú definované ako: ve mi asté (1/ 10); asté (1/ 100, < 1/ 10); menej asté (1/ 1 000, < 1/ 100); zriedkavé (1/ 10 000, < 1/ 1 000); a ve mi zriedkavé (< 1/ 10 000).
Table 1.
Tabu ka 1.
Frequency of adverse reaction by treatment regimen
Frekvencia nežiaducej reakcie pod a lie ebného režimu
Sitagliptin with Sitagliptin with Sitagliptin with 1 2
Sitagliptín Sitagliptín Sitagliptín
Sitagliptin with
s metformínon1
Metformin
s PPARγ
a Sulfonylurea
a sulfonylureou3
Metformin and a a PPARγ Agent Sulfonylurea3 (pioglitazone)4
lie ivom
Metabolism and nutrition disorders
(pioglitazón) 4
hypoglycaemia*
Poruchy metabolizmu a výživy hypoglykémia *
Very common
ve mi asté ve mi asté
Very common Common
asté
Gastrointestinal disorders
menej asté
diarrhea nausea flatulence constipation upper abdominal pain
Poruchy a ochorenia gastrointestináln eho traktu hna ka nauzea flatulencia zápcha boles v hornej asti brucha
Uncommon Common Uncommon
menej asté asté menej asté
Common
asté
Investigations blood glucose decreased *
Sitagliptín Sitagliptín Sitagliptín
Uncommon
Sitagliptín
In clinical trials of TESAVEL as monotherapy and sitagliptin as part of combination therapy with metformin or pioglitazone, rates of hypoglycaemia reported with sitagliptin were similar to rates in patients taking placebo.
(pioglitazón) 4 Abnormálne laboratórne a funk né vyšetrenia znížená hladina menej asté glukózy v krvi * V klinických skúškach s liekom TESAVEL v monoterapii a sitagliptínom ako sú as ou kombinovanej terapie s metformínom alebo pioglitazónom bola miera hypoglykémie hlásená pri sitagliptíne podobná miere hypoglykémie u pacientov užívajúcich placebo.
1 In this placebo-controlled 24-week study of sitagliptin 100 mg once daily in combination with metformin, the incidence of adverse reactions considered as drug-related in patients treated with sitagliptin/ metformin compared to treatment with placebo/ metformin was 9.3% and 10.1%, respectively.
1 V tejto 24- týžd ovej placebom kontrolovanej štúdii 100 mg sitagliptínu raz denne v kombinácii s metformínom bol výskyt nežiaducich reakcií považovaných za súvisiace s liekom u pacientov lie ených sitagliptínom/ metformínom 9, 3% v porovnaní s 10, 1% pri lie be placebo/ metformín.
5 In an additional 1-year study of sitagliptin 100 mg once daily in combination with metformin, the incidence of adverse reactions considered as drug-related in patients treated with sitagliptin/ metformin compared to sulphonylurea/ metformin was 14.5% and 30.3%, respectively.
V alšej 1- ro nej štúdii 100 mg sitagliptínu raz denne v kombinácii s metformínom bol výskyt nežiaducich reakcií považovaných za súvisiace s liekom u pacientov lie ených sitagliptínom/ metformínom 14, 5% v porovnaní s 30, 3% u pacientov lie ených sulfonylureou/ metformínom.
In pooled studies of up to 1 year in duration comparing sitagliptin/ metformin to a sulphonylurea agent/ metformin, adverse reactions considered as drug-related reported in patients treated with sitagliptin 100 mg occurring in excess (> 0.2% and difference > 1 patient) of that in patients receiving the sulphonylurea agent are as follows: anorexia (Metabolism and nutritional disorders; frequency uncommon) and weight decreased (Investigations; frequency uncommon).
V združených štúdiách trvajúcich až do 1 roka porovnávajúcich sitagliptín/ metformín s derivátom sulfonylurey/ metformín, nežiaduce reakcie považované za súvisiace s liekom hlásené u pacientov lie ených 100 mg sitagliptínu, ktoré sa vyskytli vo vyššej miere (> 0, 2% a rozdiel > 1 pacient) než u pacientov, ktorí dostávali derivát sulfonylurey, sú nasledovné: anorexia (poruchy metabolizmu a výživy; frekvencia menej astá) a úbytok hmotnosti (abnormálne laboratórne a funk né vyšetrenia; frekvencia menej astá).
2 In this 24-week study of sitagliptin 100 mg once daily in combination with glimepiride, the incidence of adverse reactions considered as drug-related in patients treated with sitagliptin/ glimepiride compared to treatment with placebo/ glimepiride was 11.3% and 6.6%, respectively.
2 V tejto 24- týžd ovej štúdii 100 mg sitagliptínu raz denne v kombinácii s glimepiridom bol výskyt nežiaducich reakcií považovaných za súvisiace s liekom u pacientov lie ených sitagliptínom/ glimepiridom 11, 3% v porovnaní s 6, 6% pri lie be placebom/ glimepiridom.
3 In this 24-week study of sitagliptin 100 mg once daily in combination with glimepiride and metformin, the incidence of adverse reactions considered as drug-related in patients treated with sitagliptin in combination with glimepiride/ metformin compared to treatment with placebo in combination with glimepiride/ metformin was 18.1% and 7.1%, respectively.
3 V tejto 24- týžd ovej štúdii 100 mg sitagliptínu raz denne v kombinácii s glimepiridom a metformínom bol výskyt nežiaducich reakcií považovaných za súvisiace s liekom u pacientov lie ených sitagliptínom v kombinácii s glimepiridom/ metformínom 18, 1% v porovnaní s 7, 1% pri lie be placebom v kombinácii s glimepiridom/ metformínom.
4 In this 24-week study of the combination of sitagliptin 100 mg once daily and pioglitazone, the incidence of adverse reactions considered as drug-related in patients treated with sitagliptin/ pioglitazone compared to patients treated with placebo/ pioglitazone was 9.1% and 9.0%, respectively.
4 V tejto 24- týžd ovej štúdii so 100 mg sitagliptínu raz denne a pioglitazónom v kombinácii bol výskyt nežiaducich reakcií považovaných za súvisiace s liekom u pacientov lie ených sitagliptínom/ pioglitazónom 9, 1% v porovnaní s 9, 0% u pacientov lie ených placebom/ pioglitazónom.
In addition, in monotherapy studies of up to 24 weeks in duration of sitagliptin 100 mg once daily alone compared to placebo, adverse reactions considered as drug-related reported in patients treated with sitagliptin in excess (> 0.2% and difference > 1 patient) of that in patients receiving placebo are headache, hypoglycaemia, constipation, and dizziness.
Okrem toho, v štúdiách monoterapie trvajúcich až do 24 týžd ov so 100 mg samotného sitagliptínu raz denne v porovnaní s placebom, nežiaduce reakcie považované za súvisiace s liekom u pacientov lie ených sitagliptínom, ktoré boli hlásené vo vyššej miere (> 0, 2% a rozdiel > 1 pacient) než u pacientov dostávajúcich placebo, sú boles hlavy, hypoglykémia, zápcha a závrat.
In addition to the drug-related adverse experiences described above, adverse experiences reported regardless of causal relationship to medication and occurring in at least 5% and more commonly in patients treated with TESAVEL included upper respiratory tract infection and nasopharyngitis.
Okrem nežiaducich ú inkov súvisiacich s liekom opísaných vyššie, nežiaduce ú inky hlásené bez oh adu na kauzálnu súvislos s lie bou a vyskytujúce sa najmenej v 5% a astejšie u pacientov lie ených liekom TESAVEL zah ali infekciu horných dýchacích ciest a nazofaryngitídu. alšie nežiaduce ú inky hlásené bez oh adu na kauzálnu súvislos s lie bou, ktoré sa vyskytli astejšie
Additional adverse experiences reported regardless of causal relationship to medication that occurred more frequently in patients treated with TESAVEL (not reaching the 5% level, but occurring with an incidence of > 0.5% higher with TESAVEL than that in the control group) included osteoarthritis and pain in extremity.
6 u pacientov lie ených liekom TESAVEL (nedosiahli 5% úrove, ale vyskytli sa s incidenciou > 0, 5% vyššou pri lieku TESAVEL ako v kontrolnej skupine), zah ali osteoartrózu a boles v kon atine.
In a 24-week study of initial combination therapy with sitagliptin and metformin administered twice daily (sitagliptin/ metformin 50 mg/ 500 mg or 50 mg/ 1000 mg), the overall incidence of adverse reactions considered as drug-related in patients treated with the combination of sitagliptin and metformin compared to patients treated with placebo was 14.0% and 9.7%, respectively.
V 24- týžd ovej štúdii po iato nej kombinovanej lie by sitagliptínom a metformínom podávanými dvakrát denne (sitagliptín/ metformín 50 mg/ 500 mg alebo 50 mg/ 1 000 mg) bol celkový výskyt nežiaducich reakcií považovaných za súvisiace s liekom u pacientov lie ených kombináciou sitagliptínu a metformínu 14, 0% v porovnaní s 9, 7% u pacientov lie ených placebom.
The overall incidence of adverse reactions considered as drug-related in patients treated with the combination of sitagliptin and metformin was comparable to metformin alone (14.0% each) and greater than sitagliptin alone (6.7%), with the differences relative to sitagliptin alone primarily due to gastrointestinal adverse reactions.
Celkový výskyt nežiaducich reakcií považovaných za súvisiace s liekom u pacientov lie ených kombináciou sitagliptínu a metformínu bola porovnate ná so samotným metformínom (obe 14, 0%) a vyššia ako pri samotnom sitagliptíne (6, 7%), s rozdielmi oproti samotnému sitagliptínu hlavne z dôvodu gastrointestinálnych nežiaducich reakcií.
Across clinical studies, a small increase in white blood cell count (approximately 200 cells/ microl difference in WBC vs. placebo; mean baseline WBC approximately 6600 cells/ microl) was observed due to an increase in neutrophils.
V klinických štúdiách sa pozorovalo malé zvýšenie po tu bielych krviniek (približne 200 krviniek/ mikrol rozdiel v po te bielych krviniek (WBC) oproti placebu; priemerná východisková hodnota WBC približne 6 600 krviniek/ mikrol) v dôsledku zvýšenia neutrofilov.
This observation was seen in most but not all studies.
Toto pozorovanie bolo zistené vo vä šine, ale nie vo všetkých štúdiách.
No clinically meaningful changes in vital signs or in ECG (including in QTc interval) were observed with TESAVEL treatment.
Pri terapii liekom TESAVEL sa nepozorovali žiadne klinicky významné zmeny vitálnych známok alebo EKG (vrátane QTc intervalu).
During post-marketing experience the following additional side effects have been reported (frequency not known): hypersensitivity reactions including anaphylaxis, angioedema, rash, urticaria, and exfoliative skin conditions including Stevens-Johnson syndrome (see section 4.4).
Skúsenosti po uvedení lieku do obehu Po uvedení lieku do obehu boli hlásené nasledujúce nežiaduce ú inky (frekvencia neznáma): hypersenzitívne reakcie vrátane anafylaxie, angioedému, vyrážky, urtikárie a exfoliatívnych kožných chorôb vrátane Stevensovho- Johnsonovho syndrómu (pozri as 4. 4).
During controlled clinical trials in healthy subjects, single doses of up to 800 mg sitagliptin were generally well tolerated.
Po as kontrolovaných klinických skúšok u zdravých osôb boli jednorazové dávky až do 800 mg sitagliptínu vo všeobecnosti dobre tolerované.
Minimal increases in QTc, not considered to be clinically relevant, were observed in one study at a dose of 800 mg sitagliptin.
V jednej štúdii pri dávke 800 mg sitagliptínu sa pozorovalo minimálne pred ženie QTc, ktoré sa nepovažovalo za klinicky významné.
There is no experience with doses above 800 mg in humans.
U udí nie sú žiadne skúsenosti s dávkami vyššími ako 800 mg.
In the event of an overdose, it is reasonable to employ the usual supportive measures, e. g., remove unabsorbed material from the gastrointestinal tract, employ clinical monitoring (including obtaining an electrocardiogram), and institute supportive therapy if required.
V prípade predávkovania sa odporú a vykona zvy ajné podporné opatrenia, napr. odstráni neabsorbovaný liek z gastrointestinálneho traktu, zavies klinické monitorovanie (vrátane EKG) a ak je to potrebné, nasadi podpornú lie bu.
Sitagliptin is modestly dialyzable.
Sitagliptín je mierne dialyzovate ný.
Prolonged hemodialysis may be considered if clinically appropriate.
Ak je to klinicky vhodné, môže sa zváži pred ženie hemodialýzy.
It is not known if sitagliptin is dialyzable by peritoneal dialysis.
Nie je známe, i je sitagliptín dialyzovate ný peritoneálnou dialýzou.
TESAVEL is a member of a class of oral anti-hyperglycaemic agents called dipeptidyl peptidase 4 (DPP-4) inhibitors.
TESAVEL je len skupiny perorálnych antihyperglykemických látok nazývaných inhibítory dipeptidyl peptidázy 4 (DPP- 4).
The improvement in glycaemic control observed with this agent may be mediated by enhancing the levels of active incretin hormones.
Zlepšenie glykemickej kontroly pozorované pri tomto lieku môže by sprostredkované zvýšením hladín aktívnych inkretínových hormónov.
Incretin hormones, including glucagon-like peptide-1 (GLP-1) and glucose-dependent insulinotropic polypeptide (GIP), are released by the intestine throughout the day, and levels are increased in response to a meal.
Inkretínové hormóny vrátane glukagónu podobnému peptidu- 1 (GLP- 1) a glukózo- dependentnému inzulínotropnému polypeptidu (GIP) sa uvo ujú revom po as d a a hladiny sa zvyšujú v odpovedi na jedlo.
The incretins are part of an endogenous system involved in the physiologic regulation of glucose homeostasis.
Inkretíny sú sú as ou endogénneho systému zapojeného do fyziologickej regulácie homeostázy glukózy.
When blood glucose concentrations are normal or elevated, GLP-1 and GIP increase insulin synthesis and release from pancreatic beta cells by intracellular signaling pathways involving cyclic AMP.
Ke sú koncentrácie glukózy v krvi normálne alebo zvýšené, GLP- 1 a GIP zvyšujú syntézu a uvo ovanie inzulínu z pankreatických beta buniek intracelulárnymi signálnymi dráhami zah ajúcimi cyklický
Treatment with GLP-1 or with DPP-4 inhibitors in animal models of type 2 diabetes has been demonstrated to improve beta cell responsiveness to glucose and stimulate insulin biosynthesis and release.
Lie ba s GLP- 1 alebo s inhibítormi DPP- 4 na zvieracích modeloch diabetu 2. typu preukázala zlepšenie odpovede beta buniek na glukózu a stimuláciu biosyntézy a uvo ovania inzulínu.
Decreased glucagon concentrations, along with higher insulin levels, lead to reduced hepatic glucose production, resulting in a decrease in blood glucose levels.
Znížené koncentrácie glukagónu spolu s vyššími hladinami inzulínu vedú k zníženiu tvorby hepatálnej glukózy, o vedie k zníženiu hladín glukózy v krvi.
The effects of GLP-1 and GIP are glucose-dependent such that when blood glucose concentrations are low, stimulation of insulin release and suppression of glucagon secretion by GLP-1 are not observed.
Ú inky GLP- 1 a GIP sú závislé od glukózy, teda ke je koncentrácia glukózy v krvi nízka, stimulácia uvo ovania inzulínu a potlá anie sekrécie glukagónu prostredníctvom GLP- 1 sa nepozoruje.
Further, GLP-1 does not impair the normal glucagon response to hypoglycaemia.
Pri GLP- 1 aj GIP je stimulácia sekrécie inzulínu zvýšená, ke glukóza stúpne nad normálne koncentrácie. alej, GLP- 1 neoslabuje normálnu glukagónovú odpove na hypoglykémiu.