natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In study PROAB3006, seven cases (3%) were reported in 245 NRTI-experienced subjects treated with amprenavir and in 27 (11%) of 241 subjects treated with indinavir, in combination with various NRTIs for a median duration of 56 weeks (p < 0.001).
V štúdii PROAB3006, ktorej sa zúčastnili pacienti po predchádzajúcej liečbe NRTI, teraz liečení po strednú dobu 56 týždňov rôznymi NRTIs v kombinácii buď s amprenavirom alebo indinavirom, bolo vo vetve amprenavir/ NRTIs (245 jedincov) hlásených 7 prípadov (3%) a vo vetve indinavir/ NRTIs (241 jedincov) 27 prípadov (11%) redistribúcie tuku (p < 0, 001).
Combination antiretroviral therapy has been associated with metabolic abnormalities such as hypertriglyceridaemia, hypercholesterolaemia, insulin resistance, hyperglycaemia and hyperlactataemia (see section 4.4).
Kombinovaná antiretrovírusová terapia bola spojená s metabolickými abnormalitami ako sú hypertriglyceridémia, hypercholesterolémia, inzulínová rezistencia, hyperglykémia a hyperlaktatémia (pozri časť 4. 4).
Psychiatric disorders
12 Psychiatrické poruchy a ochorenia
Mood disorders, depressive disorders
Poruchy nálady, depresívne poruchy
Headache Oral/ perioral paraesthesia, tremors, sleep disorders
Bolesť hlavy Orálna/ periorálna parestézia, tremory, poruchy spánku
Diarrhoea, nausea, flatulence, vomiting Abdominal pain, abdominal discomfort, dyspeptic symptoms, loose stools
Hnačka, nauzea, plynatosť, dávenie Abdominálna bolesť, abdominálny diskomfort, príznaky dyspepsie, riedka stolica
12 Hepatobiliary disorders
Ochorenia pečene a
Elevated transaminases Hyperbilirubinaemia
Vzostup transamináz Hyperbilirubinémia
Elevated transaminases and hyperbilirubinaemia (grade 3-4) were reported primarily in patients with abnormal values at baseline.
Vzostup transamináz a hyperbilirubinémia (stupeň 3- 4) boli hlásené hlavne u pacientov s abnormálnymi východiskovými hodnotami.
Rash Angioedema Stevens Johnson syndrome
Exantém Angioedém Stevensov- Johnsonov syndróm
Rashes were usually mild to moderate, erythematous or maculopapular cutaneous eruptions, with or without pruritus, occurring during the second week of therapy and resolving spontaneously within two weeks, without discontinuation of treatment with amprenavir.
s pruritom alebo bez neho, objavujúce sa počas druhého týždňa liečby a ustupujúce spontánne v priebehu dvoch týždňov bez prerušenia liečby amprenavirom.
Severe or life-threatening skin reactions have also occurred in patients treated with amprenavir (see section 4.4).
Ťažké alebo život ohrozujúce kožné reakcie sa vyskytovali aj u pacientov liečených amprenavirom (pozri časť 4. 4).
The frequency of this is unknown (see section 4.4).
Frekvencia osteonekrózy nie je známa (pozri časť 4. 4).
In HIV-infected patients with severe immune deficiency at the time of initiation of combination antiretroviral therapy (CART), an inflammatory reaction to asymptomatic or residual opportunistic infections may arise (see section 4.4).
pacientov s ťažkou imunodeficienciou môže v čase zahájenia kombinovanej terapie (CART) vzniknúť zápalová reakcia na asymptomatické alebo reziduálne (pozri časť 4. 4).
In PI experienced patients receiving Agenerase capsules 600 mg twice daily and low dose ritonavir, 100 mg twice daily, the nature and frequency of adverse events (grade 2-4) and Grade 3/ 4 laboratory abnormalities were similar to those observed with Agenerase alone, with the exception of elevated triglyceride levels, and elevated CPK levels which were very common in patients receiving Agenerase and low dose ritonavir.
U pacientov po predchádzajúcej liečbe PI užívajúcich kapsuly Agenerase 600 mg dvakrát denne a nízku dávku ritonaviru, 100 mg dvakrát denne, bola povaha a frekvencia nežiaducich udalostí (stupeň 2- 4) a laboratórne abnormality stupňa 3/ 4 podobné nežiaducim udalostiam pozorovaným pri
If overdose occurs, the patient should be monitored for evidence of toxicity (see section 4.8) and standard supportive treatment provided as necessary.
Pri predávkovaní má byť pacient monitorovaný so zameraním sa na prejavy toxicity (pozri časť 4. 8) a v prípade potreby mu má byť poskytnutá štandardná podporná liečba.
13 Pharmacotherapeutic group; protease inhibitor; ATC Code:
ATC kód:
Mechanism of Action
Mechanizmus účinku
Amprenavir is a competitive inhibitor of HIV-1 protease.
Amprenavir je kompetitívnym inhibítorom HIV- 1 proteázy.
Amprenavir binds to the active site of HIV-1 protease and thereby prevents the processing of viral gag and gag-pol polyprotein precursors, resulting in the formation of immature non-infectious viral particles.
Amprenavir sa viaže na aktívne miesto HIV- 1 proteázy a tým zabraňuje spracovaniu vírusových polyproteínových prekurzorov Gag a Gag- Pol, čo vedie k tvorbe nezrelých neinfekčných vírusových častíc.
The in vitro antiviral activity of amprenavir was evaluated against HIV-1 IIIB in both acutely and chronically infected lymphoblastic cell lines (MT-4, CEM-CCRF, H9) and in peripheral blood lymphocytes.
Antivírusová aktivita amprenaviru voči HIV- 1 IIIB in vitro bola vyhodnotená v akútnych aj chronicky infikovaných lymfoblastových bunkových líniách (MT- 4, CEM- CCRF, H9) a v periférnych krvných lymfocytoch.
The 50% inhibitory concentration (IC50) of amprenavir ranged from 0.012 to 0.08 µM in acutely infected cells and was 0.41 µM in chronically infected cells (1 µM = 0.50 µg/ ml).
50% inhibičná koncentrácia (IC50) amprenaviru bola v rozsahu od 0, 012 do 0, 08 μM v akútne infikovaných bunkách a 0, 41 μM v chronicky infikovaných bunkách (1 μM = 0, 50 μg/ ml).
The relationship between in vitro anti-HIV-1 activity of amprenavir and the inhibition of HIV-1 replication in humans has not been defined.
Vzťah medzi in vitro anti- HIV- 1 aktivitou amprenaviru a inhibíciou replikácie HIV- 1 u ľudí nebol stanovený.
HIV-1 isolates with decreased susceptibility to amprenavir have been selected during in vitro serial passage experiments.
Počas experimentov sériového pasážovania in vitro boli vyselektované izoláty HIV- 1 so zníženou citlivosťou na amprenavir.
a) ART-naïve or PI-naïve patients
a) Pacienti bez predchádzajúcej ART alebo bez predchádzajúcej liečby PI
(Note:
(Poznámka:
Agenerase is not approved in ART-naive or PI-naive patients).
Agenerase nie je schválený na liečbu pacientov bez predchádzajúcej ART alebo bez predchádzajúcej liečby PI.)
Various regimens have been assessed in the amprenavir/ fosamprenavir development programs with and without co-administration of ritonavir.
V programoch vývoja amprenaviru/ fosamprenaviru sa hodnotili rôzne režimy so súbežným podávaním ritonaviru alebo bez neho.
Analysis of the virological failure samples across these regimens defined four main resistance pathways:
Analýza vzoriek hodnotiaca virologické zlyhanie pri všetkých týchto režimoch určila štyri hlavné cesty vzniku rezistencie:
V32I+I47V, I50V, I54L/ M and I84V.
V32I+I47V, I50V, I54L/ M a I84V.
Additional mutations observed which may contribute to resistance were:
Ďalšie pozorované mutácie, ktoré môžu prispievať k rezistencii boli:
L10V/ F/ R, I13V, K20R/ T, L33F/ V, M36I, M46I/ L, I47V/ L Q58E, I62V, L63P, V77I, I85V, and I93L.
L10V/ F/ R, I13V, K20R/ T, L33F/ V, M36I, M46I/ L, I47V/ L Q58E, I62V, L63P, V77I, I85V a I93L.
When ART naïve patients were treated with the currently approved doses of fosamprenavir/ ritonavir, as for other ritonavir boosted PI regimens, the mutations described were infrequently observed.
U šesťnástich zo 434 pacientov bez predchádzajúcej
Sixteen of 434 ART-naïve patients who received fosamprenavir 700mg/ ritonavir 100mg twice daily in ESS100732 experienced virological failure by Week 48 with 14 isolates genotyped.
14 ART, ktorí užívali fosamprenavir 700 mg/ ritonavir 100 mg dvakrát denne v štúdii ESS100732, došlo k virologickému zlyhaniu do 48. týždňa a u 14 izolátov bol určený genotyp.
One resistance mutation was observed in each of 3 isolates:
Jedna mutácia spojená s rezistenciou bola pozorovaná u každého z týchto 3 izolátov:
K20K/ R, I54I/ L and I93I/ L respectively.
K20K/ R, I54I/ L a I93I/ L.
b) PI-experienced patients
b) Pacienti po predchádzajúcej liečbe PI
14 In the studies of PI-experienced patients, PRO30017 (amprenavir 600 mg / ritonavir 100 mg twice daily in sub-study A and B with 80 and 37 patients respectively), the following mutations emerged in patients with virological failure:
V štúdiách u pacientov po predchádzajúcej liečbe PI, PRO30017 (amprenavir 600 mg / ritonavir 100 mg dvakrát denne, v podštúdii A u 80 pacientov a v podštúdii B u 37 pacientov), vznikli u pacientov s virologickým zlyhaním nasledujúce mutácie:
L10F/ I/ V, V11I, I13V, K20R, V32I, L33F, E34Q, M36I, M46I/ L, I47V, G48V, I50V, I54L/ M/ T/ V, Q58E, D60E, I62V, A71V, V77I, V82A/ I, I84V, I85V, L90M and I93L/ M.
L10F/ I/ V, V11I, I13V, K20R, V32I, L33F, E34Q, M36I, M46I/ L, I47V, G48V, I50V, I54L/ M/ T/ V, Q58E, D60E, I62V, A71V, V77I, V82A/ I, I84V, I85V, L90M a I93L/ M.
In the studies of PI-experienced patients, APV30003 and its extension, APV30005 (fosamprenavir 700 mg / ritonavir 100 mg twice daily: n=107), the following mutations emerged in patients experiencing virological failure through 96 weeks:
V štúdiách u pacientov po predchádzajúcej liečbe PI, APV30003 a v jej predĺžení, APV30005 (fosamprenavir 700 mg / ritonavir 100 mg dvakrát denne: n=107), vznikli u pacientov, u ktorých došlo k virologickému zlyhaniu počas 96 týždňov, nasledujúce mutácie:
L10F/ I, L24I, V32I, L33F, M36I, M46I/ L, I47V, I50V, I54L/ M/ S, A71I/ T/ V, G73S, V82A, I84V, and L90M.
L10F/ I, L24I, V32I, L33F, M36I, M46I/ L, I47V, I50V, I54L/ M/ S, A71I/ T/ V, G73S, V82A, I84V a L90M.
The current (July 2006) ANRS AC-11 algorithm for fosamprenavir / ritonavir defines resistance as the presence of the mutations V32I+I47A/ V, or I50V, or at least four mutations among:
Súčasný (júl 2006) ANRS AC- 11 algoritmus pre fosamprenavir / ritonavir definuje rezistenciu ako prítomnosť mutácií V32I+I47A/ V, alebo I50V, alebo aspoň štyroch mutácií spomedzi:
L10F/ I/ V, L33F, M36I, I54A/ L/ M/ S/ T/ V, I62V, V82A/ C/ F/ G, I84V and L90M and is associated with increased phenotypic resistance to fosamprenavir with ritonavir as well as reduced likelihood of virological response (resistance).
L10F/ I/ V, L33F, M36I, I54A/ L/ M/ S/ T/ V, I62V, V82A/ C/ F/ G, I84V a L90M, spolu so zvýšenou fenotypovou rezistenciou na fosamprenavir s ritonavirom ako aj so zníženou pravdepodobnosťou virologickej odpovede (rezistencia).
Resistance testing diagnostic companies have developed clinical phenotypic cut-offs for FPV/ RTV that can be used to interpret resistance test results.
Diagnostické spoločnosti testujúce rezistenciu vyvinuli hraničné hodnoty fenotypovej rezistencie na FPV/ RTV, ktoré sa môžu použiť na interpretáciu výsledkov testov rezistencie.
HIV-1 isolates with a decreased susceptibility to amprenavir have been selected during in vitro serial passage experiments.
Počas experimentov sériového pasážovania in vitro boli vyselektované izoláty HIV- 1 so zníženou citlivosťou na amprenavir.
Each of these four genetic patterns associated with reduced susceptibility to amprenavir produces some cross-resistance to ritonavir but susceptibility to indinavir, nelfinavir and saquinavir is generally retained.
Každá z týchto štyroch schém genetických zmien spojených so zníženou citlivosťou na amprenavir vedie k čiastočnej skríženej rezistencii na ritonavir, zatiaľ čo citlivosť na indinavir, nelfinavir a saquinavir obvykle zostáva
Based on data from twenty-five antiretroviral naïve patients failing a fosamprenavir containing regimen (one of whom showed Baseline resistance to lopinavir and saquinavir and another to tipranavir) the resistance pathways associated with amprenavir produce limited cross-resistance to atazanavir/ ritonavir (three of 25 isolates), darunavir/ ritonavir (four of 25 isolates), indinavir/ ritonavir (one of 25 isolates), lopinavir/ ritonavir (three of 24 isolates), saquinavir (three of 24 isolates) and tipranavir/ ritonavir (four of 24 isolates)..
Na základe údajov získaných u dvadsiatichpiatich pacientov bez predchádzajúcej antiretrovírusovej liečby, u ktorých zlyhala liečba režimom obsahujúcim fosamprenavir (pri zaradení do štúdie jeden z týchto pacientov vykazoval rezistenciu na lopinavir a sachinavir a ďalší pacient vykazoval rezistenciu na tipranavir), cesty vzniku rezistencie spojené s amprenavirom vedú k obmedzenej skríženej rezistencii na atazanavir/ ritonavir (tri z 25 izolátov), darunavir/ ritonavir (štyri z 25 izolátov), indinavir/ ritonavir (jeden z 25 izolátov), lopinavir/ ritonavir (tri z 24 izolátov), sachinavir (tri z 24 izolátov) a tipranavir/ ritonavir (štyri z 24 izolátov).
15 Cross resistance between amprenavir and reverse transcriptase inhibitors is unlikely to occur because the enzyme targets are different.
Výskyt skríženej rezistencie medzi amprenavirom a inhibítormi reverznej transkriptázy je nepravdepodobný vzhľadom na odlišnosť cieľových enzýmov.
The evidence of efficacy of Agenerase in combination with ritonavir 100 mg twice daily is based on study PRO30017, a randomized, open-label study, in which PI-experienced adults experiencing virological failure (viral load ≥ 1000 copies/ ml) received either Agenerase (600 mg twice daily) in combination with ritonavir (100 mg twice daily) and nucleoside analogues (NRTI) or a standard of care (SOC) PI, predominantly boosted with low-dose RTV.
Dôkazy o účinnosti Agenerase v kombinácii s ritonavirom 100 mg dvakrát denne vychádzajú zo štúdie PRO30017, randomizovanej, otvorenej štúdie, v ktorej dospelí po predchádzajúcej liečbe PI s virologickým zlyhaním (vírusová záťaž ≥ 1000 kópií/ ml) dostávali buď Agenerase (600 mg dvakrát denne) v kombinácii s ritonavirom (100 mg dvakrát denne) a nukleozidové analógy (NRTI), alebo PIs v štandardnom režime starostlivosti (standard of care, SOC), najmä posilnené nízkymi dávkami RTV.
One hundred and sixty-three (163) patients with virus sensitive to Agenerase, at least one other PI, and at least one NRTI were included in PRO30017 substudy A.
Do podštúdie A štúdie PRO30017 bolo zahrnutých stošesťdesiattri (163) pacientov s vírusom citlivým na Agenerase, s aspoň jedným ďalším PI a s aspoň jedným NRTI.
The primary analysis assessed the non- inferiority of APV/ r to the SOC PI group with respect to time-weighted average change from baseline (AAUCMB) in plasma viral load (HIV-1 RNA) at week 16 using a non-inferiority margin of 0.4 log10 copies/ ml.
Primárna analýza hodnotila neinferioritu APV/ r oproti skupine SOC PI s ohľadom na časovo váženú priemernú zmenu od východiskovej hodnoty vírusovej záťaže v plazme (HIV- 1 RNA) (AAUCMB) v 16. týždni s použitím marginálnej hodnoty neinferiority 0, 4 log10 kópií/ ml.
16 Results at week 16
16 Výsledky v 16. týždni
Treatment
Rozdiel liečby
Baseline characteristics
Východiskové charakteristiky
Median HIV-1 RNA (log10 copies/ ml) (range)
Stredná hodnota HIV- 1 RNA (log10 kópií/ ml) (rozmedzie)
4.11 (2.51– 5.97)
4, 11 (2, 51- 5, 97)
4.10 (2.34– 6.07)
4, 10 (2, 34- 6, 07)
Median CD4 (cells/ ml) (range)
Stredný počet CD4 (bunky/ ml) (rozmedzie)
265 (8– 837)
265 (8- 837)
322 (36– 955)
322 (36- 955)
Prior number of PIs taken [n (%)]
Predchádzajúci počet užívaných PIs [n (%)]
1 2 ≥ 3 Median number of PI
1 2 ≥3 Stredný počet
primary mutations 1 Prior number of NRTIs
primárnych PI- mutácií1 Predchádzajúci počet
1.0 (range 0-2)
1, 0 (rozmedzie 0- 2)
taken [n (%)] ≥ 4 Outcomes a
užívaných NRTIs [n (%)] ≥4 Výsledky a
− 1.315
Priemerná plazmatická
RNA AAUCMB (log10 copies/ ml)
(−0, 250; 0, 335) c HIV- 1 RNA AAUCMB (log10 kópií/ ml) Hodnota HIV- 1 RNA
Intent To Treat (Exposed) Population:
(−21; 9) c pod 400 kópií/ ml (%) a (Exponovaná) populácia všetkých randomizovaných pacientov (“ Intent To Treat “):
Observed analysis b Mean stratified difference c 95% confidence interval 1 Primary mutations were as defined by the IAS USA at the time of the original analysis, 2002 D30N, M46I/ L, G48V, I50V, V82A/ F/ T/ S, I84V, L90M.
Pozorovaná analýza b Priemerný stratifikovaný rozdiel c 95% interval spoľahlivosti 1 Primárne mutácie boli definované podľa IAS USA v čase pôvodnej analýzy, 2002 D30N, M46I/ L, G48V, I50V, V82A/ F/ T/ S, I84V, L90M.
The evidence of efficacy of unboosted Agenerase was based on two uncontrolled clinical studies involving 288 HIV infected children aged between 2 and 18 years, 152 of whom were PI experienced.
Dôkazy o účinnosti neposilneného Agenerase vychádzajú z dvoch nekontrolovaných klinických štúdií zahŕňajúcich 288 HIV- infikovaných detí vo veku 2 až 18 rokov, z ktorých 152 bolo predtým liečených PI.
The studies evaluated Agenerase oral solution and capsules at doses of 15 mg/ kg three times daily, 20 mg/ kg three times daily, 20 mg/ kg twice daily and 22.5 mg/ kg twice daily although the majority received 20 mg/ kg twice daily.
Štúdie hodnotili perorálny roztok a kapsuly Agenerase v dávkach 15 mg/ kg trikrát denne, 20 mg/ kg trikrát denne, 20 mg/ kg dvakrát denne a 22, 5 mg/ kg dvakrát denne, aj keď väčšina užívala 20 mg/ kg dvakrát denne.
Concomitant low dose ritonavir was not administered and the majority of the PI experienced subjects had prior exposure to at least one (78%) or two (42%) of the NRTIs co-administered with Agenerase.
Súčasná nízka dávka ritonaviru nebola podávaná a väčšina jedincov predtým liečených PI bola predtým vystavená najmenej jednému (78%) alebo dvom (42%) NRTIs súčasne podávaným s Agenerase.
At Week 48, approximately 25% of those enrolled had plasma HIV-1 RNA < 10,000 copies/ ml and 9% < 400 copies/ ml with a median change from baseline in CD4+ cells of 26 cells/ mm3 (n=74).
V 48. týždni malo približne 25% zo zaradených detí hodnotu plazmatickej HIV- 1 RNA < 10 000 kópií/ ml a 9% < 400 kópií/ ml s priemernou zmenou od východiskového počtu CD4+ buniek v hodnote 26 buniek/ mm3 (n=74).
Based on these data, careful consideration should be given to the expected benefit of unboosted Agenerase when optimising therapy for PI experienced children.
17 Na základe týchto údajov sa má pri optimalizovaní liečby detí predtým liečených PI pozorne zvážiť očakávaný prínos neposilneného Agenerase.
17 5.2 Pharmacokinetic properties
5. 2 Farmakokinetické vlastnosti
Absorption: after oral administration, amprenavir is rapidly and well absorbed.
Amprenavir sa po perorálnom podaní rýchlo a dobre vstrebáva.
Approximately 90% of an orally administered radiolabelled amprenavir dose was recovered in the urine and the faeces, primarily as amprenavir metabolites.
Približne 90% perorálne podanej dávky rádioaktívne označeného amprenaviru bolo vylúčené do moču a stolice, predovšetkým vo forme metabolitov amprenaviru.
Following oral administration, the mean time (tmax) to maximal serum concentrations of amprenavir is between 1-2 hours for the capsule and 0.5 to 1 hour for the oral solution.
Priemerný čas (tmax) do dosiahnutia maximálnych sérových koncentrácií amprenaviru po perorálnom podaní je u liekovej formy kapsúl 1- 2 hodiny a u liekovej formy perorálneho roztoku 0, 5- 1 hodina.
At therapeutic dosages (1200 mg twice daily), the mean maximum steady state concentration (Cmax, ss) of amprenavir capsules is 5.36 µg/ ml (0.92-9.81) and the minimum steady state concentration (Cmin, ss) is 0.28 µg/ ml (0.12-0.51).
Pri terapeutickom dávkovaní (1200 mg dvakrát denne) je priemerná maximálna koncentrácia v ustálenom stave (Cmax, ss) u kapsúl amprenaviru 5, 36 µg/ ml (0, 92- 9, 81) a minimálna koncentrácia v ustálenom stave (Cmin, ss) je 0, 28 µg/ ml (0, 12- 0, 51).
The mean AUC over a dosing interval of 12 hours is 18.46 µg. h/ ml (3.02- 32.95).
Priemerná hodnota AUC v dávkovacom intervale 12 hodín je 18, 46 µg. h/ ml (3, 02- 32, 95).
The bioavailability of the oral solution at equivalent doses is lower than that of the capsules, with an AUC and Cmax approximately 14% and 19% lower, respectively (see section 4.2).
Biologická dostupnosť amprenaviru z perorálneho roztoku je pri rovnakých dávkach nižšia ako z kapsúl, s hodnotou AUC nižšou asi o 14% a hodnotou C max nižšou asi o 19% (pozri časť 4. 2).
While administration of amprenavir with food results in a 25% reduction in AUC, it had no effect on the concentration of amprenavir 12 hours after dosing (C12).
Hoci podanie amprenaviru s jedlom má za následok 25% zníženie v AUC, neovplyvnilo koncentráciu amprenaviru 12 hodín po podaní (C12).
Therefore, although food affects the extent and rate of absorption, the steady-state trough concentration (Cmin, ss) was not affected by food intake.
I keď jedlo ovplyvňuje rozsah a rýchlosť absorpcie, minimálna koncentrácia v ustálenom stave (Cmin, ss) nebola jedlom ovplyvnená.
Distribution: the apparent volume of distribution is approximately 430 litres (6 l/ kg assuming a 70 kg body weight), suggesting a large volume of distribution, with penetration of amprenavir freely into tissues beyond the systemic circulation.
Zdanlivý distribučný objem je približne 430 litrov (6 l/ kg pri predpokladanej telesnej hmotnosti 70 kg), čo svedčí o veľkom distribučnom objeme s voľnou penetráciou amprenaviru zo systémovej cirkulácie do tkanív.
The concentration of amprenavir in the cerebrospinal fluid is less than 1% of plasma concentration.
Koncentrácia amprenaviru v mozgovomiechovom moku je v porovnaní s plazmatickou koncentráciou menšia ako 1%.
In in vitro studies, the protein binding of amprenavir is approximately 90%.
Väzba amprenaviru na proteíny je v štúdiách in vitro približne 90%.
Amprenavir is primarily bound to the alpha-1-acid glycoprotein (AAG), but also to albumin.
Amprenavir sa primárne viaže na kyslý alfa- 1- glykoproteín (AAG), ale aj na albumín.
While absolute free active substance concentrations remain constant, the percent of free active substance will fluctuate directly with total active substance concentrations at steady-state go from Cmax, ss to Cmin, ss over the course of the dosing interval.
Zatiaľ čo absolútne koncentrácie voľného liečiva zostávajú konštantné, percento voľného liečiva z jeho celkovej koncentrácie v plazme bude kolísať, a to úmerne k tomu, ako v priebehu dávkovacieho intervalu celková koncentrácia v ustálenom stave postupne prechádza z Cmax, ss až k Cmin, ss.
Therefore, interactions with amprenavir due to protein binding displacement are highly unlikely.
U liečiv primárne viazaných na AAG nie sú zvyčajne pozorované klinicky významné interakcie spočívajúce vo vytesňovaní z väzby na proteíny, a preto je tento typ interakcií u amprenaviru vysoko nepravdepodobný.
Metabolism: amprenavir is primarily metabolised by the liver with less than 3% excreted unchanged in the urine.
Obličkami sa v nezmenenej forme vylučuje menej ako 3% podanej dávky.
Therefore, medicinal products that are inducers, inhibitors or substrates of CYP3A4 must be used with caution when administered concurrently with Agenerase (see sections 4.3, 4.4 and 4.5).
Amprenavir je substrátom a inhibítorom CYP3A4, preto liečivá, ktoré sú induktormi, inhibítormi alebo substrátmi CYP3A4, sa v prípade súčasného podávania s Agenerase musia používať s opatrnosťou (pozri časti 4. 3, 4. 4 a 4. 5).
Elimination: the plasma elimination half-life of amprenavir ranges from 7.1 to 10.6 hours.
Plazmatický polčas eliminácie amprenaviru je v rozsahu od 7, 1 do 10, 6 hodín.
The metabolites and unchanged amprenavir
Hlavnou cestou vylučovania amprenaviru je hepatálny metabolizmus a v nezmenenej forme sa močom vylúči menej ako 3% podanej dávky.
18 account for approximately 14% of the administered amprenavir dose in the urine, and approximately 75% in the faeces.
Vo forme metabolitov a v metabolicky nezmenenej forme je možné dokázať približne 14% podanej dávky amprenaviru v moči a asi 75% v stolici.
Paediatrics: the pharmacokinetics of amprenavir in children (4 years of age and above) are similar to those in adults.
Farmakokinetika amprenaviru u detí (vo veku 4 rokov a starších) je podobná ako u dospelých.
Dosages of 20 mg/ kg twice a day and 15 mg/ kg three times a day with Agenerase capsules provided similar daily amprenavir exposure to 1200 mg twice a day in adults.
Dávka amprenaviru 20 mg/ kg dvakrát denne a 15 mg/ kg trikrát denne podávaná v liekovej forme kapsúl Agenerase viedla k podobnej dennej expozícii amprenaviru, akej sú vystavení dospelí pri dávkovaní 1200 mg dvakrát denne.