natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Of the CP-CML patients previously treated with one, two, three or four prior TKIs, 75% (12/16), 67% (66/98), 45% (64/141), and 58% (7/12)) achieved a MCyR while on Iclusig, respectively.
Z CP-CML pacientov dosiahlo MCyR počas liečby Iclusigom 75 % (12/16) pacientov v minulosti liečených jedným, 67 % (66/98) pacientov v minulosti liečených dvoma, 45 % (64/141) pacientov v minulosti liečených troma a 58 % (7/12) pacientov v minulosti liečených štyrmi TKI.
Of the CP-CML patients with no mutation detected at entry, 49% (66/136) achieved a MCyR.
Z CP-CML pacientov bez žiadnych mutácií pri zaradení do štúdie dosiahlo MCyR 49 % (66/136).
Of the data collected, similar exposure was obtained compared with subjects < 65 years.
Zo získaných údajov vyplýva podobná expozícia ako v prípade pacientov < 65 rokov.
Of the dose infused, 10-13% is excreted in the urine, and 24-30% via the faeces; the remainder is excreted in the milk.
Z aplikovanej dávky je 10-13% vylúčených močom, 24-30% trusom a zbytok je vylúčený mliekom.
Of the enrolled patients, 22% had stage IV M1c disease and 53% of patients had received prior therapy for melanoma such as chemotherapy and cytokine-based immunotherapy in addition to surgery, adjuvant therapy or radiation.
Zo zaradených pacientov malo 22 % ochorenie štádia IV M1c a 53 % pacientov okrem chirurgického zákroku, adjuvantnej terapie alebo ožarovania absolvovalo predchádzajúcu liečbu melanómu, ako je chemoterapia a imunoterapia cytokínmi.
Of the enrolled patients, 79.5% had bilateral SEGAs, 42.7% had ≥2 target SEGA lesions, 25.6% had inferior growth, 9.4% had evidence of deep parenchymal invasion, 6.8% had radiographic evidence of hydrocephalus, and 6.8% had undergone prior SEGA-related surgery.
Zo zaregistrovaných pacientov malo 79,5% SEGA bilaterálne, 42,7 % malo ≥ 2 cieľových SEGA lézií, 25,6 % malo nižší vzrast, u 9,4% bola preukázaná hlboká parenchýmová invázia, 6,8 % malo rádiografický dôkaz hydrocefalu a 6,8 % predtým podstúpilo chirurgický zákrok súvisiaci so SEGA.
Of the enrolled patients, 83.1% had angiomyolipomas ≥4 cm (28.8% ≥8 cm), 78.0% had bilateral angiomyolipomas, and 39.0% had undergone prior renal embolisation/nephrectomy; 96.6% had skin lesions at baseline and 44.1% had target SEGAs (at least one SEGA ≥1 cm in longest diameter).
Spomedzi všetkých zahrnutých pacientov malo 83,1 % angiomyolipómy ≥ 4 cm (28,8 % ≥ 8 cm), 78,0 % malo bilaterálne angiomyolipómy a 39,0 % predtým podstúpilo renálnu embolizáciu/nefroktómiu; 96,6 % malo pri vstupe kožné lézie a 44,1 % malo SEGA (aspoň jeden SEGA ≥ 1 cm v priemere).
Of the first-line patients (n=282) in whom baseline cytogenetic (FISH) data were available in Study 4, chromosomal aberrations were detected in 82%, while normal karyotype was detected in 18%.
Z pacientov liečených v prvej líni, u ktorých boli v Štúdii 4 (n=282) dostupné pôvodné cytogenetické údaje (FISH) pred liečbou, sa chromozómové aberácie zistili u 82 %, zatiaľ čo normálny karyotyp sa zistil u 18 %.
Of the first-line patients (n=282) in whom baseline cytogenetic (FISH) data were available in Study 4, chromosomal aberrations were detected in 82%, while normal karyotype was detected in 18%.
Z pacientov liečených v prvej línii, u ktorých boli v Štúdii 4 (n=282) dostupné pôvodné cytogenetické údaje (FISH) pred liečbou, sa chromozómové aberácie zistili u 82 %, zatiaľ čo normálny karyotyp sa zistil u 18 %.
Of the hepatic AEs, increased ALT and AST were the most common events and the majority were either Grade 1 or 2.
Najčastejšími udalosťami z hepatálnych nežiaducich udalostí boli zvýšené hladiny ALT a AST a väčšina z nich bola 1. alebo 2. stupňa závažnosti.
Of the HIV-1 isolates from 10 patients with resistance development in the Genvoya group, the mutations that emerged were M184V/I (n = 9) and K65R/N (n = 2) in RT and T66T/A/I/V (n = 2), E92Q (n = 4), Q148Q/R (n = 1) and N155H (n = 2) in integrase.
V prípade izolátov HIV-1 od 10 pacientov v skupine s Genvoyou, u ktorých vznikla rezistencia, vznikli mutácie M184V/I (n = 9) a K65R/N (n = 2) v RT a T66T/A/I/V (n = 2), E92Q (n = 4), Q148Q/R (n = 1) a N155H (n = 2) v integráze.
Of the HIV-1 isolates from 8 patients with resistance development in the E/C/F/TDF group, the mutations that emerged were M184V/I (n = 6) and K65R/N (n = 3) in RT and E92E/Q (n = 2), and Q148R (n = 2), and N155H/S (n = 2) in integrase.
V prípade izolátov HIV-1 od 8 pacientov v skupine E/C/F/TDF, u ktorých vznikla rezistencia, vznikli mutácie M184V/I (n = 6) a K65R/N (n = 3) v RT a E92E/Q (n = 2), Q148R (n = 2) a N155H/S (n = 2) v integráze.
Of the immediate-release exenatide patients, 12% were treated with a thiazolidinedione and immediate-release exenatide and 82% were treated with a thiazolidinedione, metformin and immediate-release exenatide.
Z pacientov liečených exenatidom s okamžitým uvoľňovaním bolo 12 % liečených tiazolidíndiónom a exenatidom s okamžitým uvoľňovaním a 82 % bolo liečených tiazolidíndiónom, metformínom a exenatidom s okamžitým uvoľňovaním.
Of the individuals taking Truvada, 0.8% (13 out of 1,576) tested positive for HIV-1 infection over 1 year compared with 3.3% (52 out of 1,578) of those taking placebo.
Z celkového počtu osôb užívajúcich liek Truvada 0,8 % (13 z 1 576) malo počas 1 roka pozitívne test na infekciu HIV-1 v porovnaní s 3,3 % (52 z 1 578) osôb užívajúcich placebo.
Of the infliximab- treated patients who received at least one shortened infusion, infusion-related reactions occurred in 15% of patients and serious infusion reactions occurred in 0.4% of patients.
U pacientov liečených infliximabom, ktorí dostali aspoň jednu skrátenú infúziu, sa reakcie súvisiace s infúziou objavili u 15 % a závažné reakcie na infúziu u 0,4 % pacientov.
Of the infliximab-treated patients who received at least one shortened infusion, infusion-related reactions occurred in 15% of patients and serious infusion reactions occurred in 0.4% of patients.
U pacientov liečených infliximabom, ktorí dostali aspoň jednu skrátenú infúziu, sa reakcie súvisiace s infúziou objavili u 15 % a závažné reakcie na infúziu u 0,4 % pacientov.
Of the ITT population, 982 patients (89.8%) were evaluable for an EGFR protein expression analysis by immunohistochemistry (IHC) using Dako PharmDx Kit.
Z ITT populácie bolo vyhodnotiteľných 982 pacientov (89,8 %) na analýzu expresie EGFR proteínov imunohistochemickou (IHC) metódou použitím súpravy Dako pharmDx.
Of the metabolites found in urine only about 1% have been formed through oxidation.
Len asi 1 % metabolitov nájdených v moči vzniklo oxidáciou.
of the methadone dose may be
môže byť potrebná pri súčasnom
Of the most commonly reported, the following events occurred more often with Ranexa (placebo-corrected frequencies) in elderly ( 75 years of age) than younger patients (< 75 years of age): constipation (8% versus 5%), nausea (6% versus 3%), hypotension (5% versus 1%), and vomiting (4% versus 1%).
Spomedzi najčastejšie hlásených sa nasledujúce udalosti vyskytli častejšie s Ranexou (početnosti skorigované s ohľadom na početnosti pri podávaní placeba) u starších pacientov (vek  75 rokov) ako u mladších pacientov (< 75 rokov): zápcha (8 % verzus 5 %), nevoľnosť (6 % verzus 3 %), hypotenzia (5 % verzus 1 %) a vracanie (4 % verzus 1 %).
Of the need for the procedures/tests before and during teriflunomide treatment
Potreba opatrení/testov počas liečby teriflunomidom
Of the older subjects, 64 % were influenza-positive and of those with chronic cardiac and/or respiratory disease 62 % were influenza-positive.
Zo starších pacientov bolo 64 % nakazených chrípkovým vírusom a z pacientov s chronickým srdcovým a/alebo respiračným ochorením bolo 62 % nakazených chrípkovým vírusom.
Of the other 4 cases, detailed information was missing.
Ku ďalším 4 prípadom chýbajú podrobnejšie informácie.
Of the overall population of 4,536 subjects in the naltrexone / bupropion Phase 3 studies, 25% had hypertension, 33% had fasting glucose levels ≥100 mg/dL (5.6 mmol/L) at baseline, 54% had dyslipidaemia at study entry, and 11% had type 2 diabetes.
Z celkovej populácie 4 536 subjektov v skúšaniach fáze III s naltrexónom / bupropiónom, malo pri vstupe (baseline) 25 % hypertenziu, 33 % hladinu glukózy na lačno ≥100 mg/dl (5,6 mmol/l), 54 % malo pri vstupe dyslipidémiu a 11 % malo diabetes mellitus 2. typu.
Of the paediatric patients 52 were aged 2 to 5 years.
Z pediatrických pacientov 52 bolo vo veku 2 až 5 rokov.
Of the paediatric patients, 29 % in the aprepitant regimen and 28 % in the control regimen used dexamethasone as part of the regimen in Cycle 1.
Z týchto pacientov sa u 29 % v režime s aprepitantom a u 28 % v kontrolnom režime používal dexametazón ako súčasť režimu v 1. cykle.
Of the parameters examined (race, body mass index (BMI), gender, weight, age), only BMI could be classified as a potential covariate.
Z hodnotených parametrov (rasa, index telesnej hmotnosti (BMI), pohlavie, telesná hmotnosť, vek) sa len index BMI dal klasifikovať ako potenciálny kovariát.
Of the patients enrolled in the study 10 patients on vandetanib and 4 on placebo (4% of all patients) had a World Health Organization performance status (WHO PS) score of ≥ 2 and 28 (12.1%) patients on vandetanib and 10 (10.1%) on placebo had cardiac impairment.
Spomedzi pacientov zaradených do štúdie malo 10 pacientov užívajúcich vandetanib a 4 pacienti užívajúci placebo (4% všetkých pacientov) skóre výkonnostného stavu podľa svetovej zdravotníckej organizácie (WHO PS) ≥ 2 a 28 (12,1%) pacientov užívajúcich vandetanib a 10 (10,1%) užívajúcich placebo malo srdcovú poruchu.
Of the patients enrolled in these studies, the patients described below had received prior systemic therapy for locally advanced or metastatic disease.
Z pacientov zaradených do týchto štúdií, pacienti opísaní nižšie dostávali predtým systémovú liečbu pre lokálne pokročilé alebo metastazujúce ochorenie.
Of the patients entering the titration phase, only 7 (6.1 %) were unable to be titrated to an effective dose due to lack of efficacy and 6 (5.3 %) withdrew due to adverse events.
Len 7 (6,1 %) pacientov z tých, ktorí boli zaradení do titračnej fázy, nebolo možné titrovať na účinnú dávku kvôli nedostatku účinnosti a 6 (5,3 %) pacientov od štúdie odstúpilo kvôli nežiaducim príhodám.
Of the patients experiencing an increase of IOP of ≥10 mmHg from baseline, the greatest proportion showed this IOP increase between 45 and 60 days following an injection.
Medzi pacientmi, u ktorých došlo k zvýšeniu VOT o ≥ 10 mmHg od východiskovej hodnoty, sa najvyššie zvýšenie VOT prejavilo medzi 45 až 60 dňami po podaní injekcie.
Of the patients given Otezla in these two studies, 33% (168 of 562) and 29% (79 of 274) responded to treatment.
Pokiaľ ide o pacientov užívajúcich liek Otezla, v týchto dvoch štúdiách odpovedalo na liečbu 33 % pacientov (168 z 562) a 29 % pacientov (79 z 274).
Of the patients in PURSUIT, 13 % were managed with PCI during eptifibatide infusion, of whom approximately 50 % received intracoronary stents; 87 % were managed medically (without PCI during eptifibatide infusion).
Z pacientov v skúšaní PURSUIT sa 13 % podrobilo PCI počas infúzie eptifibatidu, z nich 50 % dostalo intrakoronárne stenty; 87 % sa liečilo medikamentózne (bez PCI počas infúzie eptifibatidu).
Of the patients in the azacitidine group who were RBC transfusion dependent at baseline, 45.0 % of these patients became RBC transfusion independent during the treatment period, compared with 11.4 % of the patients in the combined CCR groups (a statistically significant (p < 0.0001) difference of 33.6 % (95 % CI: 22.4, 44.6).
Z pacientov v skupine liečenej azacitidínom, ktorí boli na začiatku liečby závislí od transfúzie erytrocytov, sa 45,0 % počas liečby stalo nezávislými od transfúzie erytrocytov v porovnaní s 11,4 % pacientov v kombinácii skupín CCR (štatisticky významný (p < 0,0001) rozdiel bol 33,6 % (95 % CI: 22,4; 44,6)).
Of the patients in the fondaparinux group, 5.8% experienced an event by Day 9 compared to 5.7% for enoxaparin-treated patients (hazard ratio 1.01, 95% CI, 0.90, 1.13, one-sided non-inferiority p value = 0.003).
Z pacientov v skupine s fondaparínom malo 5,8 % udalosť do 9. dňa v porovnaní s 5,7 % pacientov liečených enoxaparínom (pomer rizika 1,01, 95 % CI, 0,90; 1,13, jednostranná p-hodnota pre nie menšiu účinnosť = 0,003).
Of the patients in the fondaparinux group, 5.8% experienced an event by Day 9 compared to 5.7% for enoxaparin-treated patients (hazard ratio 1.01, 95% CI, 0.90, 1.13, one-sided non-inferiority p value = 0.003).
Z pacientov v skupine s fondaparínom malo 5,8% udalosť do 9. dňa v porovnaní s 5,7% pacientov liečených enoxaparínom (pomer rizika 1,01, 95% CI, 0,90; 1,13, jednostranná p-hodnota pre nie menšiu účinnosť = 0,003).
Of the patients in the standard care group, 46% needed a further intervention within a year to repair their fracture, while the proportion was 26% for those also receiving Inductos.
Z pacientov, ktorí dostávali štandardnú starostlivosť, 46 % potrebovalo do jedného roka ďalší zákrok na opravu zlomeniny v porovnaní s 26 % pacientov, ktorí dostávali aj liek Inductos.
Of the patients in the Vidaza group who were platelet transfusion dependent at baseline, 40.6% (95% CI = 30.9, 50.8) of these patients became platelet transfusion independent during the treatment period, compared with 29.3% of (95% CI = 19.7, 40.4) patients in the combined CCR groups.
Z pacientov v skupine s Vidazou, ktorí boli na začiatku liečby závislí na transfúzii trombocytov, sa počas obdobia liečby stalo 40,6 % (95% CI = 30,9; 50,8) nezávislých na transfúzii trombocytov, v porovnaní s 29,3 % (95% CI = 19,7; 40,4) pacientov v kombinácii skupín CCR.
Of the patients in the Vidaza group who were RBC transfusion dependent at baseline, 38.5% (95% CI = 31.1, 46.2) of these patients became RBC transfusion independent during the treatment period, compared with 27.6% of (95% CI = 20.9, 35.1) patients in the combined CCR groups.
Z pacientov v skupine s Vidazou, ktorí boli na začiatku liečby závislí na transfúzii erytrocytov, sa počas obdobia liečby stalo 38,5 % (95% CI = 31,1; 46,2) nezávislých na transfúzii erytrocytov, v porovnaní s 27,6 % (95% CI = 20,9; 35,1) pacientov v kombinácii skupín CCR.
Of the patients originally receiving methotrexate alone, 81 % received MabThera either as rescue between weeks 16-24 or in the extension trial, before week 56.
Z pacientov, ktorí pôvodne dostávali samotný metotrexát, dostalo MabTheru 81 % pacientov buď ako pomocnú liečbu v období medzi 16. – 24. týždňom alebo v predĺženom skúšaní pred 56. týždňom.
Of the patients randomised to the chemotherapy arm, 48% crossed over and subsequently received treatment with pembrolizumab.
Z pacientov randomizovaných do skupiny s chemoterapiou 48 % prestúpilo a následne dostávali liečbu pembrolizumabom.
Of the patients treated with 600 mg or 8 mg/kg (or even higher), 43.8% achieved complete response.
Z pacientov, ktorí dostávali 600 mg alebo 8 mg/kg (alebo ešte vyššiu dávku), 43,8 % dosiahlo úplnú odpoveď.
Of the patients treated with a thrombolytic, 84% were
Z pacientov, ktorí boli liečení trombolytikom, bolo 84% liečených trombolytikom bez fibrínovej špecificity (predovšetkým streptokinázou).
Of the patients treated with a thrombolytic, 84% were treated with a non-fibrin specific agent (primarily streptokinase).
Z pacientov, ktorí boli liečení trombolytikom, bolo 84 % liečených trombolytikom bez fibrínovej špecificity (predovšetkým streptokinázou).
Of the patients who achieved at least a 20% reduction of parenteral nutrition at Weeks 20 and 24 in the initial study, 75% sustained this response on Revestive after up to 1 year of continuous treatment.
Z pacientov, ktorí dosiahli minimálne 20 % redukciu parenterálnej výživy v 20. a 24. týždni v úvodnej štúdii, si 75 % udržalo túto odpoveď na Revestive až 1 rok nepretržitej liečby.
Of the patients who achieved CCyR, 85% (95% CI: 78% - 93%) were maintaining response at 24 months.
Z pacientov, ktorí dosiahli CCyR, 85% (95% CI: 78% - 93%) si udržalo odpoveď do 24 mesiacov.
Of the patients who achieved HR, 53% (95% CI: 39% - 67%) were maintaining response at 24 months.
Z pacientov, ktorí dosiahli HR, 53% (95% CI: 39% - 67%) si udržalo odpoveď 24 mesiacov.
Of the patients who achieved MCyR, 63% (95% CI: 45% - 80%) were maintaining response at 24 months.
Z pacientov, ktorí dosiahli MCyR, 63% (95% CI: 45% - 80%) si udržalo odpoveď 24 mesiacov.
Of the patients who achieved MCyR, 77% (95% CI: 70% - 84%) were maintaining response at 24 months.
Z pacientov, ktorí dosiahli MCyR, 77% (95% CI: 70% - 84%) si udržalo odpoveď 24 mesiacov.
Of the patients who achieved the target, 90% did so on a 3 times-per-week dosing regimen.
90 % z pacientov, ktorí dosiahli cieľ, bolo v režime dávkovania 3-krát týždenne.
Of the patients who completed the study who were originally randomised to placebo + MTX, 86% received open-label tocilizumab 8 mg/kg in year 2.
Z pacientov, ktorí dokončili štúdiu a ktorí boli pôvodne randomizovaní do skupiny s placebom + MTX, v 2. roku 86 % pacientov pokračovalo v otvorenej fáze liečby tocilizumabom v dávke 8 mg/kg.
Of the patients who did not convert to sinus rhythm, the incidence of bradycardia events in the first 2 hours post-dose was similar in placebo and vernakalant treated groups (4.0% and 3.8%, respectively).
U pacientov, ktorí nekonvertovali na sínusový rytmus, bola incidencia bradykardie v priebehu prvých 2 hodín po podaní dávky podobná v skupine dostávajúcej placebo (4,0 %) aj liečenej vernakalantom (3,8 %).
Of the patients who did not meet stability criteria for the individual components, 12 of 15 Cerdelga patients and 3 of 3 Cerezyme patients remained within therapeutic goals for GD1.
Z pacientov, ktorí nesplnili kritérium stability pre individuálne komponenty, 12 z 15 pacientov užívajúcich Cerdelgu a 3 z 3 pacientov užívajúcich Cerezyme si zachovali terapeutické ciele pre GD1.
Of the patients who experienced an infusion reaction, 70% (23/33) had the reaction during the first dose.
Z pacientov, u ktorých sa vyskytla infúzna reakcia, malo 70 % (23/33) reakciu počas prvej dávky.
Of the patients who experienced cuSCC, approximately 33% experienced > 1 occurrence with median time between occurrences of 6 weeks.
Z pacientov, ktorí prekonali cuSCC, približne 33 % prekonalo > 1 výskyt s mediánom času medzi výskytmi 6 týždňov.
Of the patients who experienced injection site reactions 95% reported them as mild or moderate in severity.
U 95 % pacientov, ktorí hlásili reakcie v mieste vpichu, boli tieto reakcie slabé alebo mierne.
Of the patients who had achieved a complete response, 89.3% maintained response without relapsing.
Z pacientov, ktorí dosiahli úplnú odpoveď, si 89,3 % odpoveď udržalo bez relapsov.
Of the patients who had been clinically diagnosed with MCI at study entry, 9 (19%) converted to clinical AD 36 months later.
U 9 pacientov(19 %), ktorí boli klinicky diagnostikovaní ako MCI pri vstupe do štúdie, došlo o 36 mesiacov neskôr ku konverzii na klinickú AD.
Of the patients who lost adequate response after re-randomization to placebo who then enrolled into the open-label extension trial, 38% (25/66) and 55% (36/66) regained PASI 75 response after 12 and 24 weeks of re-treatment, respectively.
Z pacientov, ktorí po opätovnej randomizácii na placebo stratili schopnosť adekvátne odpovedať, a ktorí boli potom zaradení do otvorenej rozšírenej štúdie, 38 % (25/66) znova získalo odpoveď PASI 75 po 12 týždňoch liečby a 55 % (36/66) po 24 týždňoch liečby.
Of the patients who received nivolumab, the ORR in the BRAF mutation-positive subgroup (n=26) was 23% (95% CI: 9.0, 43.6), and 34% (95% CI: 24.6, 44.5) in patients whose tumours were BRAF wild-type (n=94).
Z pacientov, ktorí dostali nivolumab bola ORR v podskupine s pozitívnou mutáciou BRAF (n=26) 23 % (95 % CI: 9,0; 43,6) a 34 % (95 % CI: 24,6; 44,5) u pacientov, ktorých nádory boli BRAF divokého typu (n=94).
Of the patients who received Simponi, 71% (69 out of 97) had 20% reductions after 16 weeks, compared with 40% of patients who were given placebo (40 out of 100).
Z pacientov, ktorí dostávali liek Simponi, po 16 týždňoch došlo u 71% (69 zo 97) k 20 % zníženiu v porovnaní s 40% (40 zo 100) pacientov, ktorí dostávali placebo.
Of the patients who reported flu-like symptoms 90% reported them as mild or moderate in severity.
U 90 % pacientov, ktorí hlásili príznaky podobné chrípke, boli tieto príznaky slabé alebo mierne.
Of the patients who required a dose titration, 80% achieved clinical response and the majority (64%) of these required only one adjustment of 1.5 mg/kg.
Z ostatných pacientov, u ktorých bola titrácia dávky potrebná, dosiahlo klinickú odpoveď 80 % pacientov a väčšina (64 %) si vyžadovala iba jedno zvýšenie o 1,5 mg/kg.
Of the patients who were treated in the open label phase, 98% received an OZURDEX injection between 5 and 7 months after the initial treatment.
98 % z pacientov liečených v otvorenej fáze dostalo injekciu OZURDEXU v intervale 5 až 7 mesiacov od počiatočnej liečby.
Of the patients with a between-treatment difference in wound healing (N=35), the percentage of patients who showed earlier healing (primary endpoint) of their Episalvan treated wound half (85.7% [95% CI: 69.7%, 95.2%]) was higher than those who showed earlier healing of their standard of care control treated wound half (14.3% [95% CI: 4.8%, 30.3%]) (p < 0.0001, binomial test).
Pokiaľ ide o pacientov s rozdielom v hojení rany medzi terapiami (N = 35), percento pacientov, u ktorých sa skôr zahojila (primárny parameter) polovica rany ošetrovanej liekom Episalvan (85,7 % [95 % IS: 69,7 %, 95,2 %]) bolo vyššie ako percento pacientov, u ktorých sa skôr zahojila kontrolná polovica rany ošetrovaná štandardným prípravkom (14,3 % [95 % IS: 4,8 %, 30,3 %]) (p < 0,0001, binomický test).
Of the patients with at least a PASI-50 response who were re-randomized to placebo at Week 32, 24.2% were PASI-50 responders at Week 52.
Z pacientov dosahujúcich odpoveď aspoň PASI-50, ktorí boli v 32. týždni znovu randomizovaní do skupiny liečenej placebom, dosiahlo 24,2 % odpoveď PASI-50 v 52. týždni.
Of the patients with at least a PASI-75 response who were re-randomized to placebo at Week 32 during a Randomized Treatment Withdrawal Phase, 11.7% were PASI-75 responders at Week 52.
Z pacientov dosahujúcich odpoveď aspoň PASI-75, ktorí boli v 32. týždni znovu randomizovaní do skupiny užívajúcej placebo, v priebehu randomizovanej fázy s vysadením liečby dosiahlo 11,7 % odpoveď PASI-75 v 52. týždni.
Of the patients with confirmed disease progression in the chemotherapy arm, a total of 51 (47%) crossed over to receive trametinib.
Na liečbu trametinibom prešlo celkovo 51 (47 %) pacientov spomedzi pacientov s potvrdenou progresiou ochorenia v skupine s chemoterapiou.
Of the patients with grade 3 or 4 liver-associated laboratory toxicity, the proportions coinfected with hepatitis B or hepatitis C virus were 6.7 % and 20.0 % in the nevirapine twice daily group, 5.6 % and 11.1 % in the efavirenz group.
Z pacientov s 3. alebo 4. stupňom toxického poškodenia pečene, pomer koinfekcie s hepatitídou B alebo vírusovou hepatitídou C bol 6,7 % a 20,0 % v skupine nevirapínu 5,6 a 11,1 % v efavirenzovej skupine.
Of the patients with MI without a history of stroke or TIA, 21% were receiving acetylsalicylic acid without thienopyridine, 1% was receiving a thienopyridine without acetylsalicylic acid, and 77% were receiving both acetylsalicylic acid and a thienopyridine when they enrolled in the trial.
Z pacientov s IM bez anamnézy cievnej mozgovej príhody alebo TIA dostávalo pri zaradení do skúšania 21 % kyselinu acetylsalicylovú bez tienopyridínu, 1 % tienopyridín bez kyseliny acetylsalicylovej a 77 % kyselinu acetylsalicylovú aj tienopyridín.
Of the patients with PAD without a history of stroke or TIA, 61% were receiving acetylsalicylic acid without thienopyridine, 8% were receiving a thienopyridine without acetylsalicylic acid, and 27% were receiving both acetylsalicylic acid and a thienopyridine when they enrolled.
Z pacientov s PAO bez anamnézy cievnej mozgovej príhody alebo TIA dostávalo pri zaradení do skúšania 61 % kyselinu acetylsalicylovú bez tienopyridínu, 8 % tienopyridín bez kyseliny acetylsalicylovej a 27 % kyselinu acetylsalicylovú aj tienopyridín.