natgillin/translations-raw huggingface dataset:
There was no statistically significant difference between nivolumab and chemotherapy in the preliminary OS analysis that was not adjusted for the potentially confounding effects of subsequent therapy.
V úvodnej analýze OS, ktorá nebola nastavená na potenciálne výrazné účinky následnej liečby, nebol štatisticky významný rozdiel medzi nivolumabom a chemoterapiou.
There was no statistically significant difference between pembrolizumab and chemotherapy in the preliminary OS analysis that was not adjusted for the potentially confounding effects of crossover.
V predbežnej analýze OS, ktorá nebola upravená na možné skresľujúce účinky prestupu, nebol štatisticky signifikantný rozdiel medzi pembrolizumabom a chemoterapiou.
There was no statistically significant difference in discontinuation due to adverse events between duloxetine and placebo groups during the 10 week acute treatment phase.
Počas 10-týždňovej fázy akútnej liečby sa neukázal žiaden štatisticky významný rozdiel v prerušení liečby z dôvodu nežiaducich reakcií medzi skupinami s duloxetínom a placebom.
There was no statistically significant difference in overall survival between the treatment groups at the time of the primary efficacy analysis (HR=0.73; 95%CI: 0.50, 1.07, p=0.1032).
V čase primárnej analýzy nebol žiaden štatisticky významný rozdiel v celkovom prežívaní medzi liečebnými skupinami (HR=0,73; 95 %CI: 0,50, 1,07; p=0,1032).
There was no statistically significant difference in progression-free survival (by blinded radiologist assessment) and overall survival between the two treatment arms.
Nezaznamenalo sa štatisticky významné zlepšenie v celkovom prežívaní bez progresie (podľa zaslepeného hodnotenia rádiológov) ani v celkovom prežívaní medzi oboma liečebnými ramenami.
There was no statistically significant difference in the incidence of major + CRNM, minor, and all bleeding between the apixaban 2.5 mg twice daily and placebo treatment groups (see Table 11).
Neobjavil sa žiadny štatisticky významný rozdiel vo výskyte závažného + CRNM krvácania, nezávažného krvácania a všetkých krvácaní medzi pacientami liečenými 2,5 mg apixabanu dvakrát denne a pacientami užívajúcimi placebo (pozri tabuľku 11).
There was no statistically significant difference in the incidence of major + CRNM, minor, and all bleeding between the apixaban 2.5 mg twice daily and placebo treatment groups (see Table 13).
Neobjavil sa žiadny štatisticky významný rozdiel vo výskyte závažného + CRNM krvácania, nezávažného krvácania a všetkých krvácaní medzi pacientami liečenými 2,5 mg apixabanu dvakrát denne a pacientami užívajúcimi placebo (pozri tabuľku 13).
There was no statistically significant difference in the incidence of major bleeding between apixaban and ASA (see Table 7).
V incidencii závažného krvácania sa nezistil žiadny štatisticky významný rozdiel medzi apixabanom a ASA (pozri tabuľku 7).
There was no statistically significant difference in the incidence of major bleeding between apixaban and ASA (see Table 9).
V incidencii závažného krvácania sa nezistil žiadny štatisticky významný rozdiel medzi apixabanom a ASA (pozri tabuľku 9).
There was no statistically significant difference in the primary endpoint of IRC assessed PFS (5.4 vs.
Nezistil sa žiadny štatisticky významný rozdiel v primárnom cieli, ktorým bolo PFS (5,4 vs.
There was no statistically significant difference in the rates of fatal bleeding (1.1% in the clopidogrel + ASA group and 0.7% in the placebo +ASA group) and haemorrhagic stroke (0.8% and 0.6%, respectively) between groups.
Medzi skupinami sa nezaznamenal štatisticky významný rozdiel vo výskyte fatálneho krvácania (1,1 % v skupine klopidogrel + ASA a 0,7 % v skupine placebo + ASA) a hemoragickej náhlej cievnej mozgovej príhody (0,8 % a 0,6 %, v uvedenom poradí).
There was no statistically significant difference in the rates of fatal bleeding (1.1% in the clopidogrel + ASA group and 0.7% in the placebo +ASA group) and haemorrhagic stroke (0.8% and 0.6%, respectively) between groups.
Medzi skupinami sa nezaznamenal štatisticky významný rozdiel vo výskyte fatálneho krvácania (1,1% v skupine klopidogrel + ASA a 0,7% v skupine placebo + ASA) a hemoragickej náhlej cievnej mozgovej príhody (0,8% a 0,6%, v uvedenom poradí).
There was no statistically significant effect of tadalafil on levonorgestrel which suggests the effect of ethinylestradiol is due to inhibition of gut sulphation by tadalafil.
Tadalafil nemal štatisticky významný účinok na levonorgestrel, čo svedčí o tom, že účinok etinylestradiolu spočíva v inhibícii črevnej sulfatácie tadalafilom.
There was no statistically significant evidence of a harmful effect of Dukoral exposure during pregnancy.
Neboli zistené žiadne štatisticky významné dôkazy škodlivého účinku Dukoralu počas gravidity.
There was no systematic difference in any of the kinetic parameters as a function of dose level (100 to 700 micromol/kg).
Nepozoroval sa žiadny systematický rozdiel akýchkoľvek kinetických parametrov závislý od veľkosti dávky (100 až 700 mikromolov/kg).
There was no teratogenicity with etravirine in rats and rabbits at exposures equivalent to those observed in humans at the recommended clinical dose.
Nezistila sa teratogenita etravirínu u potkanov a králikov pri expozíciách rovnajúcim sa expozíciám pozorovaným u ľudí pri odporúčanom klinickom dávkovaní.
There was no teratogenicity with rilpivirine in rats and rabbits.
Pri potkanoch a králikoch sa nezistila žiadna teratogenita rilpivirínu.
There was no teratogenicity with rilpivirine in rats and rabbits.
U potkanov a králikov nebol rilpivirínteratogénny.
There was no teratogenicity with rilpivirine in rats and rabbits.
U potkanov a králikov sa nezaznamenala teratogenita rilpivirínu.
There was no treatment-related effect on embryo- fetal development.
Nedošlo k žiadnemu účinku na embryofetálny vývoj súvisiacemu s liečbou.
There was no tumorigenic response in male rats or either sex of mice.
Žiadne tumorogénne reakcie neboli pozorované u samcov potkana ani u myší oboch pohlaví.
There was no tumorigenic response in mice of either sex.
U myší oboch pohlaví sa nepozorovala žiadna tumorogénna odpoveď na pioglitazón.
There was no tumourigenic response in mice of either sex.
U myší oboch pohlaví sa nepozorovala žiadna tumorogénna odpoveď na pioglitazón.
There was no tumourigenic response in mice of either sex.
U myší oboch pohlaví sa nepozorovala žiadna tumorogénna odpoveď.
There was no wash-out period.
Táto štúdia nemala žiadne vymývacie obdobie.
There was no worsening to Grade 3 or 4 in increased ALT, increased alkaline phosphatase, and increased creatinine.
Pri zvýšenej ALT, zvýšenej alkalickej fosfatáze a zvýšenom kreatiníne nedošlo k zhoršeniu do 3. alebo 4. stupňa.
There was no Y93H RAV present at baseline for genotype-3 infected patients treated for 12-weeks with sofosbuvir + daclatasvir + ribavirin, and thus SVR outcomes cannot be assessed.
U pacientov infikovaných genotypom 3 liečených počas 12 týždňov so sofosbuvirom + daklatasvirom + ribavirínom nebola na začiatku prítomná žiadna Y93H RAV, a preto výsledky SVR nemožno posúdiť.
There was not any evidence of worsening of depression up to 60 weeks treatment with Taltz as assessed by the Quick Inventory of Depressive Symptomatology Self Report.
Neboli žiadne dôkazy zhoršenia depresie počas 60 týždňov liečby Taltzom podľa hodnotenia Stručného súpisu sebahodnotiacej depresívnej symptomatológie (Quick Inventory of Depressive Symptomatology Self Report).
There was one ALK-positive patient >85 years old out of 154 patients in single-arm Study 1001 (see also section 4.2 and 5.2).
V štúdii 1001 s jednou skupinou bol jeden pacient s ALK-pozitivitou zo 154 pacientov vo veku >85 rokov (pozri tiež časti 4.2 a 5.2).
There was one case of fatal cerebral haemorrhage in the lenvatinib plus everolimus-treated group and one case of fatal intracranial haemorrhage in the lenvatinib-treated group.
Jeden prípad fatálneho cerebrálneho krvácania bol v skupine liečenej lenvatinibom a everolimom a jeden prípad fatálneho intrakraniálneho krvácania bol v skupine liečenej lenvatinibom.
There was one case of ovarian cancer in the 40 mg treatment group up to 5 years.
V skupine liečenej 40 mg počas 5 rokov bol jeden prípad rakoviny ovárií.
There was one case of symptomatic LVD in the Perjeta and trastuzumab-treated group.
V skupine liečenej Perjetou a trastuzumabom sa vyskytol jeden prípad symptomatickej LVD.
There was one completed suicide, which occurred during treatment in a subject treated with placebo in the non-psychiatric cohort.
Počas terapie došlo v nepsychiatrickej kohorte k jednej dokonanej samovražde a to u osoby liečenej placebom.
There was one completed suicide, which occurred during treatment in a subject treated with placebo in the non-psychiatric cohort.
Počas terapie došlo v nepsychiatrickej kohorte k jednej dokonanej samovražde, a to u osoby liečenej placebom.
There was one death in each group (less than 1%).
V každej skupine došlo len k jednému úmrtiu (menej ako 1 %).
There was one fatal case, although it was poorly documented.
Došlo k jednému smrteľnému prípadu, i keď bol nedostatočne dokumentovaný.
There was one Grade 4 ADR of hypokalaemia and one of hyponatraemia. c Refer to NCI CTCAE Criteria (Version 4.0) for each Grade of toxicity. d MedDRA preferred terms included are: blood potassium decreased and hypokalaemia. e MedDRA preferred terms included are: blood pressure increased and hypertension. f MedDRA preferred terms included are: abdominal pain, abdominal pain lower, abdominal pain upper, and hepatic pain.
Vyskytla sa iba jedna ADR hypokalémie 4. stupňa a jedna ADR hyponatrémie 4. stupňa. c Každý stupeň toxicity pozri v kritériách NCI CTCAE (verzia 4.0). d Zahŕňa tieto najvhodnejšie termíny MedDRA: znížený obsah draslíka v krvi a hypokalémia. e Zahŕňa tieto najvhodnejšie termíny MedDRA: zvýšený krvný tlak a hypertenzia. f Zahŕňa tieto najvhodnejšie termíny MedDRA: bolesť brucha, bolesť v dolnej časti brucha, bolesť v hornej časti brucha a bolesť v oblasti pečene.
There was one Grade 4 TEAE.
Vyskytla sa jedna reakcia súvisiaca s liečbou 4. stupňa.
There was one hospitalisation related to PAH worsening in the bosentan group and three hospitalisations in the placebo group.
V skupine liečenej bosentanom sa vyskytla len jedna hospitalizácia súvisiaca s PAH, kým v skupine s placebom sa vyskytli 3 hospitalizácie.
There was one report of CTCAE grade 3 post-herpetic neuralgia amongst the PV patients.
U pacientov s PV sa vyskytlo jedno hlásenie postherpetickej neuralgie CTCAE stupňa 3.
There was one reported malignancy amongst 77 control patients (median duration of follow-up 0.8 years; incidence 1.3% [95% CI 0.03%-7.0%]).
77 pacientov bola hlásená jedna malignita (medián trvania sledovania 0,8 roka; incidencia 1,3 % [95 % IS 0,03 % - 7,0 %]).
There was one reported malignancy amongst 77 control patients (median duration of follow-up 0.8 years; incidence 1.3% [95% CI 0.03%-7.0%]).
77 pacientov sa hlásila jedna malignita (medián trvania sledovania 0,8 roka; incidencia 1,3 % [95 % IS 0,03 % - 7,0 %]).
There was one reported malignancy amongst 77 control patients (median duration of follow-up 0.8 years; incidence 1.3% [95% CI 0.03%-7.0%]).
V kontrolnej skupine 77 pacientov sa hlásila jedna malignita (medián trvania sledovania 0,8 roka; incidencia 1,3 % [95 % IS 0,03 % - 7,0 %]).
There was one reported malignancy amongst 77 control patients (median duration of follow-up 0.8 years; incidence 1.3% [95% CI 0.03%-7.0%]).
V kontrolnej skupine 77 pacientov sa hlásila jedna malignita (medián trvania sledovania 0,8 roka; incidencia 1,3 % [95% IS 0,03 % - 7,0 %]).
There was potential for some accumulation with the KRYSTEXXA 8 mg every two weeks dosing regimen due to the long half-life of pegloticase (214 h; range: 123 - 444 h for terminal half-life).
Pri dávkovacom režime lieku KRYSTEXXA 8 mg každé dva týždne je možná akumulácia v dôsledku dlhého polčasu peglotikázy (214 h; rozsah: 123 - 444 h pre terminálny polčas).
There was reduced fertility at low exposure in female rats.
Pri nízkej expozícii bola znížená fertilita u samíc potkana.
There was significant improvement in DLQI scores in the ustekinumab groups as compared with placebo at week 24, which was maintained through weeks 52 and 100.
V 24. týždni sa zaznamenalo výrazné zlepšenie skóre DLQI v skupinách s ustekinumabom v porovnaní splacebom, ktoré bolo udržané do 52. a 100. týždňa.
There was significantly higher exposure to amifampridine in slow acetylators compared to fast acetylators.
V skupine osôb s pomalou acetylačnou aktivitou bola expozícia amifampridínu výrazne vyššia ako u osôb s rýchlou acetylačnou aktivitou.
There was significantly less anterior chamber cells and flare within the first 2 weeks post-surgery (85.1% of patients with flare score of ≤1) vs. placebo (52%).
V priebehu prvých 2 týždňov po operácii sa vyskytlo výrazne menej buniek v prednej očnej komore a rozptylu (85,1 % pacientov so skóre svetelného rozptylu ≤ 1) v porovnaní so skupinou pacientov užívajúcich placebo (52 %).
There was some evidence to support a benefit of re-treatment with Enbrel in patients initially responding to treatment.
Našli sa určité dôkazy podporujúce prospešnosť opakovanej liečby Enbrelom u pacientov, ktorí iniciálne odpovedajú na liečbu.
There was some evidence to support a benefit of re-treatment with etanercept in patients initially responding to treatment.
Našli sa určité dôkazy podporujúce prospešnosť opakovanej liečby etanerceptom u pacientov, ktorí iniciálne odpovedajú na liečbu.
There was substantial variability and significant overlap in exposures between patients with hepatic impairment and healthy volunteers.
U pacientov s poškodenou funkciou pečene a zdravých dobrovolníkov bola zaznamenaná výrazná variabilita a výrazný presah v expozíciách.
There was the reduction of relative risk of recurrent myocardial infarction by 35% compared to treatment with unfractionated heparin (p <0.001).
Nastalo zníženie relatívneho rizika recidívy infarktu myokardu o 35 % v porovnaní s liečbou nefrakcionovaným heparínom (p <0,001).
There was up to about 2.5-fold increase in AUC in subjects with hepatic impairment compared to healthy subjects.
U pacientov s poruchou funkcie pečene bolo až 2,5-násobné zvýšenie AUC v porovnaní so zdravými subjektami.
There was, however, an increased infant mortality in the stavudine + didanosine (10%) treatment group compared to the stavudine (2%), didanosine (3%) or zidovudine (6%) groups, with a higher incidence of stillbirths in the stavudine + didanosine group.
Bolo zaznamenané zvýšenie dojčenskej mortality v skupine liečenej stavudínom + didanozínom (10 %) v porovnaní so skupinami liečenými stavudínom (2 %), didanozínom (3 %) alebo zidovudínom (6 %) a vyššia incidencia narodenia mŕtveho plodu v skupine stavudín + didanozín.
There were 0.48 events/100 patient years in the placebo group and 0.36 events/100 patient years among FABLYN-treated patients (HR = 0.75; 95% CI 0.51, 1.10, p = 0.140).
Vyskytlo sa 0,48 príhod/100 pacientských rokov v placebovej skupine a 0,36 príhod/100 pacientských rokov v skupine pacientok liečených FABLYNom (HR = 0,75; 95 % IS 0,51, 1,10 p = 0,140).
There were 0.51 events/100 patient-years for FABLYN-treated patients compared to 0.75 events/100 patient-years in placebo-treated patients (HR 0.68; 95% CI 0.50, 0.93, p= 0.016).
U pacientok liečených FABLYNom sa vyskytlo 0,51 príhod/100 pacientských rokov v porovnaní s 0,75 príhodami/100 pacientských rokov u placebom liečených pacientok (HR 0,68; 95% IS 0,50, 0,93, p = 0,016).
There were 0.6 % and 0 % of patients with hypotension and 2.8 % and 3.1 % of patients with dizziness as adverse reactions reported in the combination and monotherapy groups, respectively
Ako nežiaduca reakcia sa hlásila hypotenzia u 0,6 % pacientov liečených kombináciou a u 0 % pacientov s monoterapiou a závrat u 2,8 % pacientov liečených kombináciou a u 3,1 % pacientov s monoterapiou.
There were 0.6 % and 0 % of patients with hypotension and 2.8 % and 3.1 % of patients with dizziness as adverse reactions reported in the combination and monotherapy groups, respectively.
Ako nežiaduca reakcia sa hlásila hypotenzia u 0,6 % pacientov liečených kombináciou a u 0 % pacientov s monoterapiou a závrat u 2,8 % pacientov liečených kombináciou a u 3,1 % pacientov s monoterapiou.
There were 0.6% and 0% of patients with hypotension and 2.8% and 3.1% of patients with dizziness as adverse reactions reported in the combination and monotherapy groups, respectively.
Hypotenzia sa vyskytla u 0,6% a 0% pacientov a u 2,8% a 3,1% pacientov sa vyskytla únava ako nežiaduce účinky jednotlivo v skupinách s kombinovanou liečbou a monoterapiou.
There were 10 new virologic failures between the Week 48 primary analysis and Week 96 (3 patients with baseline viral load ≤ 100,000 copies/mL and 7 patients with baseline viral load > 100,000 copies/mL).
Vyskytlo sa 10 nových virologických zlyhaní medzi primárnou analýzou v 48. týždni a 96. týždňom (3 pacienti s počiatočnou vírusovou záťažou ≤ 100 000 kópií/ml a 7 pacienti s počiatočnou vírusovou záťažou > 100 000 kópií/ml).
There were 114 out of 207 patients who continued on Humira 40 mg every other week for 60 months.
114 pacientom z 207 sa ďalej počas 60 mesiacov podávalo 40 mg Trudexy každý druhý týždeň.
There were 140 patients with ALL or LL enrolled and evaluated for safety; median age was 10 years (range 1 to 26).
140 pacientov s ALL alebo LL bolo zaradených a hodnotených z hľadiska bezpečnosti; medián veku 10 rokov (rozpátie 1 až 26).
There were 140 patients with ALL or LL enrolled and evaluated for safety; median age was 10 years (range 1 to 26).
140 pacientov s ALL alebo LL bolo zaradených a hodnotených z hľadiska bezpečnosti; medián veku 10 rokov (rozpätie 1 až 26).
There were 15 patients who received imatinib and no other second-generation TKI who met these criteria.
Identifikovaných bolo pätnásť pacientov, ktorí užívali imatinib a žiadny iný TKI druhej generácie.
There were 17 new virologic failures between the Week 48 primary analysis and Week 96 (6 patients with baseline viral load ≤ 100,000 copies/mL and 11 patients with baseline viral load > 100,000 copies/mL).
Vyskytlo sa 17 nových virologických zlyhaní medzi primárnou analýzou v 48. týždni a 96. týždňom (6 pacientov s počiatočnou vírusovou záťažou ≤ 100 000 kópií/ml a 11 pacientov s počiatočnou vírusovou záťažou > 100 000 kópií/ml).
There were 2 primary endpoints: proportion of patients with a rescue-free laxation within 4 hours of the first dose of study medicinal product and proportion of patients with a rescue-free laxation within 4 hours after at least 2 of the first 4 doses of medicinal product.
Primárne ciele boli dva: podiel pacientov s defekáciou bez záchranných laxatív v rámci 4 hodín po prvom podaní skúšaného lieku a podiel pacientov s defekáciou bez záchranných laxatív v rámci 4 hodín po aspoň 2 z prvých 4 podaní skúšaného lieku.
There were 23 patients (4.4%) with a QTc increase from baseline >60 msec.
Zvýšené QTc od vstupného vyšetrenia >60 msek sa objavilo u 23 pacientov (4,4%).
There were 25 adolescents 13 girls and 12 boys, 9 aged 12 -14 years and 16 aged 15-17 years enrolled in study MEA115588.
V štúdii MEA115588 bolo zaradených 25 dospievajúcich, 13 dievčat a 12 chlapcov, 9 z nich bolo vo veku 12 - 14 rokov a 16 bolo vo veku 15 - 17 rokov.
There were 3 cases (0.2%) of endometrial cancer and 1 case (0.1%) of endometrial hyperplasia in the placebo group.
V skupine liečenej placebom sa objavili 3 prípady (0,2 %) rakoviny endometria a 1 prípad (0,1 %) hyperplázie endometria.
There were 316 live births, 29 of which were reported to have birth defects.
Bolo medzi nimi 316 pôrodov živých detí, pričom u 29 z nich boli hlásené pôrodné defekty.
There were 32 patients aged 6-12 years, 41 patients aged 13-17 years and 114 patients aged 18 years and older.
Bolo tam 32 pacientov vo veku 6 – 12 rokov, 41 pacientov vo veku 13 – 17 rokov a 114 pacientov vo veku 18 rokov a starších.
There were 3678 subjects 18-60 years of age, 264 subjects 61-70 years of age, and 41 subjects greater than 70 years of age.
Štúdií sa zúčastnilo 3678 osôb vo veku 18-60 rokov, 264 osôb vo veku 61-70 rokov a 41 osôb starších ako 70 rokov.
There were 3872 subjects 18-60 years of age, 365 subjects 61-70 years of age, and 89 subjects greater than 70 years of age.
Štúdií sa zúčastnilo 3872 osôb vo veku 18-60 rokov, 365 osôb vo veku 61-70 rokov a 89 osôb starších ako 70 rokov.
There were 4 reports of macrophage activation syndrome in juvenile idiopathic arthritis clinical trials.
Boli hlásené 4 prípady syndrómu aktivácie makrofágov v klinických štúdiách juvenilnej idiopatickej artritídy.
There were 4,148 patients with type 2 diabetes, including 3,021 patients treated with Onglyza, randomised in six double-blind, controlled clinical safety and efficacy studies conducted to evaluate the effects of saxagliptin on glycaemic control.
V rámci randomizovaných šiestich dvojito-zaslepených, kontrolovaných klinických skúšaní bezpečnosti a účinnosti zameraných na zhodnotenie účinku saxagliptínu na kontrolu glykémie bolo 4148 pacientov s diabetes mellitus typu 2 vrátane 3021 pacientov liečených Onglyzou.
There were 4,148 patients with type 2 diabetes, including 3,021 patients treated with saxagliptin, randomised in six double-blind, controlled clinical safety and efficacy studies conducted to evaluate the effects of saxagliptin on glycaemic control.
V rámci šiestich dvojito-zaslepených, kontrolovaných klinických skúšaní bezpečnosti a účinnosti zameraných na hodnotenie účinku saxagliptínu na kontrolu glykémie bolo randomizovaných 4148 pacientov s diabetes mellitus typu 2, vrátane 3021 pacientov liečených saxagliptínom.
There were 45 different BCR-ABL mutations in 38% of patients enrolled in this study.
Vyskytlo sa 45 odlišných BCR-ABL mutácií u 38 % pacientov zúčastnených v tejto štúdii.
There were 5 cases of breast cancer per 4,591 person-years of follow-up in the bazedoxifene 20 mg group (1.09 per 1,000), 7 cases of breast cancer per 4,526 person-years of follow-up in the raloxifene 60 mg group (1.55 per 1,000), and 8 cases of breast cancer per 4,604 person-years of follow-up in the placebo group (1.74 per 1,000).
Objavilo sa 5 prípadov rakoviny prsníka na 4 591 pacientorokov sledovania v skupine liečenej bazedoxifenom 20 mg (1,09 na 1000), 7 prípadov rakoviny prsníka na 4 526 pacientorokov sledovania v skupine liečenej raloxifenom 60 mg (1,55 na 1 000) a 8 prípadov rakoviny prsníka na 4 604 pacientorokov sledovania v skupine liečenej placebom (1,74 na 1000).
There were 5 complete responses and 32 partial responses for an ORR of 70% (95% CI: 56%, 82%).
Dosiahlo sa 5 úplných odpovedí a 32 čiastočných odpovedí, čo tvorí spolu ORR 70 % (95 % CI: 56 %, 82 %).
There were 53 subjects who continued on 5 mg/kg every 6 weeks.
53 jedincov pokračovalo s 5 mg/kg každých 6 týždňov.
There were 53 subjects who continued on 5 mg/kg every 6 weeks.
53 osôb pokračovalo s 5 mg/kg každých 6 týždňov.
There were 570 patients treated with Bosulif in this trial including CP CML patients previously treated with only one prior TKI (imatinib), CP CML patients previously treated with imatinib and at least 1 additional TKI (dasatinib and/or nilotinib), CML patients in accelerated or blast phase previously treated with at least one TKI (imatinib) and patients with Ph+ ALL previously treated with at least one TKI (imatinib).
V tejto štúdii bolo liečených Bosulifom 570 pacientov vrátane pacientov s CP CML predtým liečených len jedným TKI (imatinib), CP CML pacientov predtým liečených imatinibom a najmenej 1 ďalším TKI (dasatinib a/alebo nilotinib), CML pacientov v akcelerovanej alebo blastickej fáze predtým liečených najmenej jedným TKI (imatinib) a pacientov s Ph+ ALL predtým liečených najmenej jedným TKI (imatinib).
There were 5897 patients enrolled, representing 49 % of patients originally randomly assigned to receive dabigatran etexilate in RE-LY and 86 % of RELY-ABLE–eligible patients.
Zaradených bolo 5897 pacientov, čo predstavuje 49 % pacientov, ktorí boli pôvodne náhodne zaradení tak, aby dostávali dabigatranetexilát v štúdii RE-LY a 86 % pacientov vhodných pre štúdiu RELY-ABLE.
There were 59% males and 41% females; 89.9% caucasian and 4.7% black patients.
59 % boli muži, 41 % ženy; 89,9% pacientov bolo bielych a 4,7 % čiernych.