natgillin/translations-raw huggingface dataset:
AsV is present in plasma only at relatively low levels.
AsV sa v plazme nachádza len v relatívne nízkych hladinách.
asymptomatic
asymptomatické
Asymptomatic
Asymptomatický
asymptomatic
Pankreatitída11
Asymptomatic and
Asymptomatický a
Asymptomatic and mild elevations of serum bilirubin have been observed in CAPS patients treated with Ilaris without concomitant elevations of transaminases.
U pacientov s CAPS liečených Ilarisom sa pozorovali asymptomatické a mierne zvýšenia bilirubínu v sére, bez súčasného zvýšenia aminotransferáz.
Asymptomatic and mildly symptomatic HIV infections are not expected to affect the safety or efficacy of Rotarix.
Neočakáva sa, že asymptomatická alebo mierne symptomatická infekcia HIV ovplyvní bezpečnosť alebo účinnosť Rotarixu.
Asymptomatic and symptomatic cases of overdose have been reported in patients being treated with Tyverb.
U pacientov liečených Tyverbom sa hlásili asymptomatické a symptomatické prípady predávkovania.
Asymptomatic cases of bradycardia (heart rate less than 60 bpm) have been observed in 10 out of 525 (1.9%) patients treated with ceritinib in clinical studies.
Asymptomatické prípady bradykardie (srdcový tep menej ako 60 bpm) sa pozorovali u 10 pacientov z 525 (1,9%) liečených ceritinibom v klinických skúšaniach.
Asymptomatic creatine phosphokinase (CPK) elevations mainly in association with exercise have also been reported with dolutegravir therapy.
Pri liečbe dolutegravirom boli hlásené aj asymptomatické vzostupy hladiny kreatínfosfokinázy (CPK) hlavne v súvislosti s telesnou námahou.
Asymptomatic elevations in lipase and amylase were observed in patients receiving pasireotide in clinical studies.
U pacientov používajúcich pasireotid v klinických skúšaniach sa pozorovali asymptomatické zvýšenia lipázy a amylázy.
Asymptomatic elevations of GGT levels are the most frequent.
Najčastejšie sú asymptomatické zvýšenia hladín GGT.
asymptomatic elevations of hepatic aminotransferases(A LT, AST), especially in
Prechodné, asymptomati cké zvýšenie pečeňových aminotransferáz (ALT, AST),
Asymptomatic elevations of liver enzymes are frequently described and are not necessarily a contraindication to use nevirapine.
Asymptomatické zvýšenia pečeňových enzýmov sú často opisované a nie sú bezpodmienečne kontraindikáciou pre podanie nevirapínu.
Asymptomatic elevations of liver enzymes are frequently described and are not necessarily a contraindication to use nevirapine.
Asymptomatické zvýšenia pečeňových enzýmov sú často popisované a nie sú bezpodmienečne kontraindikáciou pre podanie nevirapínu.
Asymptomatic elevations of serum transaminases, in most cases mild and transient, occurred very commonly in patients treated with Betaferon during clinical trials.
Počas klinického skúšania sa u pacientov liečených Betaferonom veľmi často vyskytlo asymptomatické zvýšenie sérových transamináz, vo väčšine prípadov mierne a prechodné.
Asymptomatic elevations of serum transaminases, in most cases mild and transient, occurred very commonly in patients treated with Extavia during clinical trials.
Počas klinického skúšania sa u pacientov liečených Extaviou veľmi často vyskytlo asymptomatické zvýšenie sérových transamináz, vo väčšine prípadov mierne a prechodné.
Asymptomatic first- and second-degree AV block was reported in paediatric patients (see section 4.8).
Asymptomatická AV blokáda prvého a druhého stupňa bola hlásená u pediatrických pacientov (pozri časť 4.8).
Asymptomatic GGT elevations are not a contraindication to continue therapy.
Asymptomatické zvýšenia GGT nie sú kontraindikáciou pokračovania liečby.
Asymptomatic HIV infection is not expected to affect the safety or efficacy of RotaTeq.
Neočakáva sa, že asymptomatická infekcia HIV ovplyvní bezpečnosť alebo účinnosť očkovacej látky RotaTeq.
asymptomatic hyperlactatemia (build up of acid in your blood)
asymptomatická laktatémia (hromadenie kyseliny v krvi)
Asymptomatic increases in blood CPK levels were observed with a higher frequency in the Cotellic plus vemurafenib arm vs placebo plus vemurafenib arm in Study GO28141 (see section 4.2).
V štúdii GO28141 sa asymptomatické zvýšenia hladiny CPK v krvi pozorovali s vyššou frekvenciou výskytu v skupine s Cotellicom plus vemurafenibom v porovnaní so skupinou s placebom plus vemurafenibom (pozri časť 4.2).
Asymptomatic increases in laboratory parameters of hepatic function and decreases in white blood cells are also common.
Časté sú tiež asymptomaticky zvýšené laboratórne parametre funkcie pečene a znížený počet bielych krviniek.
Asymptomatic laboratory elevations in blood creatinine
Asymptomatické laboratórne zvýšenie kreatinínu v krvi.
Asymptomatic laboratory positive Cytomegalovirus (CMV) viraemia should not necessarily be considered a serious infection requiring interruption of therapy.
Asymptomatická laboratórne pozitívna cytomegalovírusová (CMV) virémia nemusí byť nutne považovaná za vážnu infekciu vyžadujúcu prerušenie liečby.
Asymptomatic laboratory positive Cytomegalovirus (CMV) viraemia should not necessarily be considered a serious infection requiring interruption of therapy.
Asymptomatická laboratórne pozitívna cytomegalovírusová (CMV) virémia nemusí byť nutne považovaná za závažnú infekciu vyžadujúcu prerušenie liečby.
Asymptomatic PR interval prolongation was more frequent in paediatric patients than adults.
Asymptomatický predĺžený PR interval sa vyskytol častejšie u pediatrických pacientov ako u dospelých.
Asymptomatic pyuria of unknown etiology was noted in 10.9 % (6/55) of paediatric patients who received CRIXIVAN.
U 10,9 % pediatrických pacientov (6/55), ktorí dostávali CRIXIVAN bola zaznamenaná asymptomatická pyúria neznámej etiológie.
Asymptomatic pyuria of unknown etiology was noted in 10.9 % (6/55) of paediatric patients who received CRIXIVAN.
U 10,9 % pediatrických pacientov (6/55), ktorí dostávali CRIXIVAN, bola zaznamenaná asymptomatická pyúria neznámej etiológie.
At
Po
At
Po 64.
At 1 and 24 hours, blood radioactivity decreases from 11 % to 0.14 % of the administered activity.
Po 1 a 24 hodinách sa rádioaktivita krvi zníži z 11. % na 0,14 % podanej aktivity.
At 1 and 24 hours, blood radioactivity decreases from 11.0 % to 0.14 % of the administered activity.
Po 1 a 24 hodinách sa rádioaktivita krvi zníži z 11,0 % na 0,14 % podaného množstva.
At 1 month following the 2-dose vaccination course, the percentages of subjects with hSBA ≥1:5 in individuals with complement deficiencies and asplenia or splenic dysfunction were 87% and 97% for antigen fHbp, 95% and 100% for antigen NadA, 68% and 86% for antigen PorA P1.4, 73% and 94% for antigen NHBA, respectively, indicating an immune response in these immunocompromised subjects.
Jeden mesiac po 2-dávkovej očkovacej schéme bolo percento osôb s hSBA ≥ 1:5 zistené u jedincov s deficitom zložiek komplementu a u jedincov s aspléniou alebo dysfunkciou sleziny v uvedenom poradí 87 % a 97 % v prípade antigénu fHbp, 95 % a 100 % v prípade antigénu NadA, 68 % a 86 % v prípade antigénu PorA P1.4, 73 % a 94 % v prípade antigénu NHBA, čo svedčí o dosiahnutí imunitnej odpovede u týchto osôb s oslabeným imunitným systémom.
At 1 month post-first vaccination, the percentages of subjects with hSBA ≥ 1:8 were consistently higher in the Menveo group for all four serogroups (63% vs 39%, 46% vs 39%, 78% vs 59%, and 65% vs 57% for Menveo as compared to ACWY-PS for serogroups A, C, W135, and Y, respectively).
Jeden mesiac po prvom očkovaní bolo percento osôb s hodnotou hSBA ≥ 1:8 trvalo vyššie v skupine Menveo pre všetky štyri séroskupiny (63 % oproti 39 %, 46 % oproti 39 %, 78 % oproti 59 % a 65 % oproti 57 % pre Menveo v porovnaní s očkovacou látkou ACWY-PS pre séroskupiny A, C, W135 a Y).
At 1 year (week 52), 89% of patients re-randomised to maintenance treatment were PASI 75 responders compared with 63% of patients re-randomised to placebo (treatment withdrawal) (p < 0.001).
V 1. roku (52. týždeň) u 89 % pacientov, ktorým bola pri ďalšej randomizácii určená udržiavacia liečba, sa dostavila klinická odpoveď (respondenti) PASI 75 v porovnaní so 63 % pacientov, ktorým bolo pri ďalšej randomizácii pridelené placebo (vysadenie liečby) (p < 0,001).
At 1 year post last vaccination, the percentages of subjects with hSBA ≥1:8 after the 2-dose series and the single dose were both lower than at 1 month post-vaccination (30% after the 2-dose series, 11%- 20% after the single dose for serogroup A; 61%-81% and 41%-55% for serogroup C; 92%-94% and 90%-91% for serogroup W135; 67%-75% and 57%-65% for serogroup Y).
V čase 1 rok po poslednom očkovaní bolo percento osôb s hodnotami hSBA ≥ 1:8 po dvojdávkovej sérii a po jednej dávke nižšie ako 1 mesiac po očkovaní (30 % po dvojdávkovej sérii, 11 % – 20 % po jednej dávke pri séroskupine A; 61 % – 81 % a 41 % – 55 % pri séroskupine C; 92 % – 94 % a 90 % – 91 % pri séroskupine W135; 67 % – 75 % a 57 % – 65 % pri séroskupine Y).
At 1 year post-transplant 14 of 216 patients (6.5%) who received Zenapax and 4 of 207 (1.9%) patients who received placebo died of an infection, a difference of 4.6% (95% CI: 0.3%, 8.8%).
V prvom roku po transplantácii 14 z 216 pacientov (6,5%), ktorí dostávali Zenapax a 4 pacienti z 207 (1,9%), ktorí dostávali placebo, zomreli v dôsledku infekcie, čo je rozdiel 4,6% (95% CI: 0,3%, 8,8%).
At 1.8 mg liraglutide, the average steady state concentration of liraglutide (AUCτ/24) reached approximately 34 nmol/l.
Pri dávke 1,8 mg liraglutidu dosiahla priemerná koncentrácia liraglutidu v ustálenom stave (AUCτ/24) približne 34 nmol/l.
At 10 mg/kg, the mean terminal half-life was 13.1 days, ranging from 8 to 25 days.
Pri dávke 10 mg/kg bol priemerný konečný polčas 13,1 dní, v rozmedzí od 8 do 25 dní.
At 10 minutes post injection, activity was observed in the bone and in the intestine.
10 minút po injekcii sa pozorovala aktivita v kostiach a v črevách.
At 10 years following the initiation of a 0, 1, 6 month schedule of Twinrix Paediatric in children aged 12-15 years, all subjects followed up retained ≥15 mIU/ml anti-HAV antibody and 85% had anti-HBs antibody ≥10 mIU/ml.
Desať rokov po úvodnej schéme 0, 1, 6 mesiacov očkovacou látkou Twinrix Paediatric u detí vo veku 12-15 rokov, si všetci sledovaní jedinci udržali hladiny protilátok anti-HAV ≥15 mIU/ml a 85 % malo hladinu protilátok anti-HBs ≥10 mIU/ml.
At 10 years following the initiation of a 0, 6 month schedule of Ambirix in children aged 1-15 years, all subjects followed up retained ≥15 mIU/ml anti-HAV antibody.
Desať rokov po úvodnej schéme 0, 6 mesiacov očkovacou látkou Ambirix u detí vo veku 1-15 rokov si všetci sledovaní jedinci udržali hladiny protilátok anti-HAV ≥15 mIU/ml.
At 10 years, 79 of 207 patients originally treated with 40 mg Humira every other week were evaluated radiographically.
Po 10 rokoch bolo rádiograficky vyhodnotených 79 z 207 pacientov pôvodne liečených dávkou 40 mg Humiry každý druhý týždeň.
At 10 μM concentrations, bortezomib does not inhibit any of a wide variety of receptors and proteases screened and is more than 1,500-fold more selective for the proteasome than for its next preferable enzyme.
V koncentráciách 10 μm, bortezomib neinhibuje žiadny z veľkého množstva sledovaných receptorov a proteáz, a je viac ako 1500-krát selektívnejší na proteazóm ako na svoj ďalší cieľový enzým.
At 10 M concentrations, bortezomib does not inhibit any of a wide variety of receptors and proteases screened and is more than 1,500-fold more selective for the proteasome than for its next preferable enzyme.
V koncentráciách 10 μm, bortezomib neinhibuje žiadny z veľkého množstva sledovaných receptorov a proteáz, a je viac ako 1500-krát selektívnejší na proteazóm ako na svoj ďalší cieľový enzým.
At 102 weeks there were 49 subjects still on infliximab treatment and among those, 30 (61%) were BASDAI 50 responders.
Po 102 týždňoch bolo 49 pacientov ešte stále liečených infliximabom, z ktorých 30 (61 %) dosiahlo BASDAI 50.
At 102 weeks there were 80 subjects still on infliximab treatment and among those, 71 (89%) were ASAS 20 responders.
102 týždňoch bolo 80 jedincov ešte stále liečených infliximabom, z ktorých 71 (89 %) dosiahlo ASAS 20.
At 102 weeks there were 80 subjects still on infliximab treatment and among those, 71 (89%) were ASAS 20 responders.
102 týždňoch bolo 80 osôb ešte stále liečených infliximabom, z ktorých 71 (89 %) dosiahlo ASAS 20.
At 102 weeks there were 80 subjects still on infliximab treatment and among those, 71 (89%) were ASAS 20 responders.
Po 102 týždňoch bolo 80 osôb ešte stále liečených infliximabom, z ktorých 71 (89 %) dosiahlo ASAS 20.
At 102 weeks, the difference for dapagliflozin as add-on to metformin compared with placebo or as add-on to insulin compared with placebo was -2.14 and -2.88 kg, respectively.
V 102. týždni bola odlišnosť pri dapagliflozíne ako prídavnej liečby k metformínu v porovnaní s placebom -2,14 alebo ako prídavnej liečby k inzulínu v porovnaní s placebom -2,88 kg.
At 102 weeks, the difference for dapagliflozin as add-on to metformin compared with placebo, or as add-on to insulin compared with placebo was -2.14 and -2.88 kg, respectively.
Po 102 týždňoch, rozdiel pre dapagliflozín po pridaní k metformínu v porovnaní s placebom alebo po pridaní k inzulínu bol v porovnaní s placebom -2,14 a -2,88 kg, v uvedenom poradí.
At 104 weeks of treatment LVM assessments were available for 10 patients, of which 9 decreased to within normal limits.
Po 104 týždňoch liečby boli hodnotenia LVM k dispozícii pre 10 pacientov, u ktorých sa u 9 znížilo na normálne limity.
At 104 weeks of treatment LVM assessments were available for 8 patients, of which 5 decreased to within normal limits.
Po 104 týždňoch liečby boli hodnotenia LVM k dispozícii pre 8 pacientov, u ktorých sa u 5 znížilo na normálne limity.
At 110 micrograms, median concentrations in those subjects with quantifiable levels were 14.3 pg/ml and 14.4 pg/ml for 2-5 yrs and 6-11 yrs, respectively.
Pri 110 mikrogramoch boli priemerné koncentrácie u jedincov s merateľnými hladinami 14,3 pg/ml u 2- až 5-ročných a 14,4 pg/ml u 6- až 11-ročných.
At 12 hours post injection 98.93% of the activity is decayed, at 24 hours post injection 99.99 % of the activity is decayed.
12 hodín po injekcii je 98,93 % aktivity rozloženej, 24 hodín po injekcii je 99,99 % aktivity rozloženej.
At 12 hours post-injection, up to approximately 30% of the injected radioactivity is excreted with urine.
Pri meraní uskutočnenom 12 hodín po podaní injekcie bolo v moči zistených v priemere až 30 % injekčne podanej rádioaktivity.
At 12 months
po 12 mesiacoch
At 12 months
Pri 12 mesiacoch
At 12 months
V 12. mesiaci
At 12 months 61% (148/242) of the patients treated with abatacept plus methotrexate and 53% (128/242) of the patients treated with methotrexate plus placebo had no progression (TSS ≤ 0).
Po 12 mesiacoch 61 % (148/242) pacientov liečených abataceptom a metotrexátom a 53 % (128/424) pacientov liečených metotrexátom a placebom nemalo žiadnu progresiu (TSS ≤ 0).
At 12 months median relative changes from baseline were –58.6 % for the intravenous injection of 3 mg every 3 months regimen and –62.6 % for oral 2.5 mg daily regimen.
Po 12 mesiacoch bola stredná hodnota relatívnych zmien od východiskovej hodnoty – 58,6 % pre schému s 3 mg intravenóznou injekciou každé 3 mesiace a –62,6 % pre schému s 2,5 mg dennou perorálnou dávkou.
At 12 months, the complete clearance rates in these groups were 31% and 19% respectively.
Po 12 mesiacoch došlo k úplnému zotaveniu v týchto skupinách u 31 % pacientov, respektíve 19 %.
At 12 months, the incidence of AE of infections were 59.6% (93), 68.5% (113), and the incidence of serious AE of infections were 1.9% (3) and 8.5% (14) for abatacept and infliximab groups, respectively.
12 mesiacoch bol výskyt nežiaducich udalostí súvisiacich s infekciami 59,6 % (93) a 68,5 % (113) a výskyt závažných nežiaducich udalostí súvisiacich s infekciami bol 1,9 % (3) v skupine s abataceptom a 8,5 % (14) v skupine s infliximabom.
At 12 months, the incidence of AE of infections were 59.6% (93), 68.5% (113), and the incidence of serious AE of infections were 1.9% (3) and 8.5% (14) for abatacept and infliximab groups, respectively.
Po 12 mesiacoch bol výskyt nežiaducich udalostí súvisiacich s infekciami 59,6 % (93) a 68,5 % (113) a výskyt závažných nežiaducich udalostí súvisiacich s infekciami bol 1,9 % (3) v skupine s abataceptom a 8,5 % (14) v skupine s infliximabom.
At 12 months, the incidence of iris hyperpigmentation with bimatoprost 0.1 mg/ml eye drops, solution was 0.5%.
Po 12 mesiacoch bol výskyt hyperpigmentácie dúhovky pri používaní bimatoprostu 0,1 mg/ml očnej roztokovej instilácie 0,5 %.
At 12 months, the incidence of iris pigmentation with bimatoprost 0.3 mg/mL (multi-dose formulation) was 1.5% (see section 4.8) and did not increase following 3 years treatment.
Po 12 mesiacoch bol výskyt sfarbenia dúhovky pri používaní bimatoprostu 0,3 mg/ml (viacdávkové zloženie) 1,5 % (pozri časť 4.8) a nasledujúce 3 roky sa nezvýšil.
At 12 months, the incidence of iris pigmentation with bimatoprost 0.3mg/ml was 1.5% (see section 4.8) and did not increase following 3 years treatment.
Po 12 mesiacoch bol výskyt sfarbenia dúhovky pri používaní bimatoprostu 0,3 mg/ml 1,5 % (pozri časť 4.8) a nasledujúce 3 roky sa nezvýšila.
At 12 months, the incidence with bimatoprost 0.3 mg/ml eye drops, solution was 1.5% (see section 4.8 Table 2) and did not increase following 3 years treatment.
Po 12 mesiacoch bol výskyt pri používaní bimatoprostu 0,3 mg/ml očnej roztokovej instilácie 1,5 % (pozri tabuľku 2 v časti 4.8) a nasledujúce 3 roky sa nezvýšila (pozri časť 4.8).
At 12 months, the Kaplan–Meier estimates of the likelihood of reaching the endpoint were 10 % in the nevirapine group, 6 % in the efavirenz group, and 13 percent in the abacavir group (P=0.10 according to an intention-to-treat analysis).
Po 12 mesiacoch, bol Kaplan-Meierov odhad pravdepodobnosti dosiahnutia cieľa v skupine s nevirapínom 10 %, v efavirenzovej skupine 6 % a 13 % v abakavirovej skupine (P=0.10) podľa ITT analýzy (intension-to-treat analysis).
At 12 months, the Kaplan–Meier estimates of the likelihood of reaching the endpoint were 10 % in the Viramune group, 6 % in the efavirenz group, and 13 percent in the abacavir group (P=0.10 according to an intention-to-treat analysis).
Po 12 mesiacoch, bol Kaplanov-Meierov odhad pravdepodobnosti dosiahnutia cieľa v skupine s Viramunom na 10 %, v efavirenzovej skupine na 6 % a na 13 % v abakavirovej skupine (P = 0.10) podľa ITT analýzy (intension-to-treat analysis).
At 12 months, the proportion of patients alive and progression-free was 192 (83%) for patients randomized to vandetanib and 63 (63%) for patients randomized to placebo.
Po 12 mesiacoch bol podiel pacientov, ktorí prežili a boli bez progresie 192 (83%) u pacientov randomizovaných na vandetanib a 63 (63%) pre pacientov randomizovaných na placebo.
At 12 months, there was a mean reduction in liver organ volume of 12.1% and a mean reduction in spleen volume of 19.0%.
V 12. mesiaci bolo priemerné zmenšenie objemu pečene 12,1% a priemerné zmenšenie objemu sleziny 19,0%.
At 12 monthsc Cumulative CCyRb
Kumulatívna CCyRb
At 12 weeks (primary endpoint), Enurev Breezhaler increased trough FEV1 by 108 ml in the 6-month study and by 97 ml in the 12-month study compared to placebo (both p<0.001).
Po 12 týždňoch (primárny ukazovateľ) zvýšil Enurev Breezhaler minimálny FEV1 o 108 ml v 6-mesačnom skúšaní a o 97 ml v 12-mesačnom skúšaní v porovnaní s placebom (pri oboch p<0,001).
At 12 weeks (primary endpoint), Enurev Breezhaler increased trough FEV1 by 72 ml in patients with the lowest degree of reversibility (<5%) and by 113 ml in those patients with a higher degree of reversibility at baseline (≥5%) compared to placebo (both p<0.05).
Po 12 týždňoch (primárny ukazovateľ) zvýšil Enurev Breezhaler minimálny FEV1 o 72 ml u pacientov s najnižším východiskovým stupňom reverzibility (<5 %) a o 113 ml u pacientov s vyšším stupňom reverzibility (<5 %) v porovnaní s placebom (pri oboch p<0,05).
At 12 weeks (primary endpoint), Seebri Breezhaler increased trough FEV1 by 108 ml in the 6-month study and by 97 ml in the 12-month study compared to placebo (both p<0.001).
Po 12 týždňoch (primárny ukazovateľ) zvýšil Seebri Breezhaler minimálny FEV1 o 108 ml v 6-mesačnom skúšaní a o 97 ml v 12-mesačnom skúšaní v porovnaní s placebom (pri oboch p<0,001).
At 12 weeks (primary endpoint), Seebri Breezhaler increased trough FEV1 by 72 ml in patients with the lowest degree of reversibility (<5%) and by 113 ml in those patients with a higher degree of reversibility at baseline (≥5%) compared to placebo (both p<0.05).
Po 12 týždňoch (primárny ukazovateľ) zvýšil Seebri Breezhaler minimálny FEV1 o 72 ml u pacientov s najnižším východiskovým stupňom reverzibility (<5 %) a o 113 ml u pacientov s vyšším stupňom reverzibility (<5 %) v porovnaní s placebom (pri oboch p<0,05).
At 12 weeks (primary endpoint), Tovanor Breezhaler increased trough FEV1 by 108 ml in the 6-month study and by 97 ml in the 12-month study compared to placebo (both p<0.001).
Po 12 týždňoch (primárny ukazovateľ) zvýšil Tovanor Breezhaler minimálny FEV1 o 108 ml v 6-mesačnom skúšaní a o 97 ml v 12-mesačnom skúšaní v porovnaní s placebom (pri oboch p<0,001).
At 12 weeks (primary endpoint), Tovanor Breezhaler increased trough FEV1 by 72 ml in patients with the lowest degree of reversibility (<5%) and by 113 ml in those patients with a higher degree of reversibility at baseline (≥5%) compared to placebo (both p<0.05).
Po 12 týždňoch (primárny ukazovateľ) zvýšil Tovanor Breezhaler minimálny FEV1 o 72 ml u pacientov s najnižším východiskovým stupňom reverzibility (<5 %) a o 113 ml u pacientov s vyšším stupňom reverzibility (<5 %) v porovnaní s placebom (pri oboch p<0,05).
At 12 weeks and 24 weeks the combination of fenofibrate 145 mg and simvastatin 40 mg (F145/S40) showed superiority over simvastatin 40 mg (S40) for TG reduction and HDL-C increase.
V 12. a 24. týždni bola zaznamenaná nadradenosť kombinácie 145 mg fenofibrátu a 40 mg simvastatínu (F145/S40) v porovnaní so 40 mg simvastatínu (S40) v znížení hladiny TAG a zvýšení hladiny HDL-C.
At 12, 24 and 36 months, graft and patient survival were similar for both groups.
V 12, 24 a 36 mesiacoch bolo prežívanie štepu a pacientov podobné v obidvoch skupinách.
At 14 days after initiation of treatment, 16.7 - 25.0% morbidity and 0.3 - 3.9% mortality were observed in the treated group in comparison to 50.0 - 53.3% morbidity and 0.3 - 4.5% mortality in an untreated group.
14 dní po začatí liečby sa zaznamenala 16,7-25,0 % morbidita a 0,3-3,9 % mortalita v liečenej skupine v porovnaní s 50,0-53,3 % morbiditou a 0,3-4,5 % mortalitou v neliečenej skupine.
At 144 weeks in the open-label phase of SINGLE, virologic suppression was maintained, the DTG +ABC/3TC arm (71%) was superior to the EFV/TDF/FTC arm (63%), treatment difference was 8.3% (2.0, 14.6).
V 144. týždni v otvorenej fáze štúdie SINGLE bola virologická supresia zachovaná, pričom v skupine s DTG + ABC/3TC (71 %) bola superiórna oproti skupine s EFV/TDF/FTC (63 %) a rozdiel medzi liečbami bol 8,3 % (2,0; 14,6).
At 144 weeks, the proportion of patients with HIV-1 RNA below 400 copies/ml and 50 copies/ml was 71% and 68% respectively in the tenofovir disoproxil 245 mg (as fumarate) arm, compared to 64% and 63% in the stavudine arm.
V 144. týždni bol podiel pacientov s HIV-1 RNA pod 400 kópií/ml a 50 kópií/ml 71% a 68% v uvedenom poradí v ramene tenofovir-dizoproxilu 245 mg (ako fumarát), v porovnaní so 64% a 63% v stavudínovom ramene.
At 15 mg/kg there was evidence of vomiting, and softened/mucoid faeces and an increase in clinical chemistry parameters reflecting renal function.
Pri 15 mg/kg bolo preukázané zvracanie a mäkká/mukoidná stolica a zvýšenie v klinických chemických parametroch odzrkadľujúcich funkciu obličiek.
At 16 weeks after commencing Xolair therapy patients should be assessed by their physician for treatment effectiveness before further injections are administered.
Po 16 týždňoch od začatia liečby Xolairom má lekár pred podaním ďalších injekcií u pacientov vyhodnotiť účinnosť liečby.