natgillin/translations-raw huggingface dataset:
This was also true for grade 3/4 adverse reactions, except fatigue.
Toto platilo aj pre nežiaduce reakcie 3./4. stupňa, okrem únavy.
This was an open-label, multicenter, single-arm study of idursulfase infusions in male Hunter syndrome patients between the age of 16 months and 7.5 years.
Toto bola otvorená, multicentrická jednovetvová štúdia infúzií idursulfázy u mužov s Hunterovým syndrómom vo veku 16 mesiacov až 7,5 rokov.
This was assessed after 6 weeks in the first study and after 54 weeks in the second study.
To sa hodnotilo po 6 týždňoch v rámci prvej štúdie a po 54 týždňoch v rámci druhej štúdie.
This was associated with a reduction of the mean inhibition of platelet aggregation by 15% and 11%, respectively.
Toto bolo spojené so znížením priemernej inhibície agregácie trombocytov o 15 % a o 11 %.
This was associated with a reduction of the mean inhibition of platelet aggregation by 15% and 11%, respectively.
Toto bolo spojené so znížením priemernej inhibície agregácie trombocytov o 15% a o 11%.
This was associated with a reported improvement in symptoms affecting the cardiovascular system (heart and blood vessels) and the development of the nervous system in around three quarters of the patients taking Cystadane.
Bolo to spojené s hláseným zlepšením symptómov postihujúcich kardiovaskulárny systém (srdce a cievy) a dosiahnutou zmenou nervového systému asi u troch štvrtín pacientov užívajúcich Cystadane.
This was associated with a significant reduction in chronic neuropathic pain medication use and number of days on pain medication.
Toto zníženie bolo spojené s významnou redukciou užívania liekov na chronické neuropatické bolesti a počtu dní užívania liekov proti bolesti.
This was attributable to the action of pioglitazone in diminishing the maternal hyperinsulinaemia and increased insulin resistance that occurs during pregnancy thereby reducing the availability of metabolic substrates for foetal growth.
To je možné pripísať účinku pioglitazónu na zníženie hyperinzulinémie u matky a zvýšenie inzulínovej rezistencie počas tehotenstva, čím sa znižuje dostupnosť metabolických substrátov potrebných pre rast plodu.
This was attributable to the action of pioglitazone in diminishing the maternal hyperinsulinaemia and increased insulin resistance that occurs during pregnancy thereby reducing the availability of metabolic substrates for foetal growth.
Túto reštrikciu je možné pripísať účinku pioglitazónu v znížení matkinej hyperinzulinémie a zvýšení inzulínovej rezistencie, ktorá sa vyskytuje počas gravidity, čím sa znižuje dostupnosť metabolických substrátov pre rast plodu.
This was attributable to the action of pioglitazone in diminishing the maternal hyperinsulinaemia and increased insulin resistance that occurs during pregnancy thereby reducing the availability of metabolic substrates for foetal growth.
V štúdiách na zvieratách sa zistilo obmedzenie rastu plodu, čo je možné pripísať účinku pioglitazónu na zníženie hyperinzulinémie u matky a zvýšenie inzulínovej rezistencie počas gravidity, čím sa znižuje dostupnosť metabolických substrátov potrebných pre rast plodu.
This was attributable to the action of pioglitazone in diminishing the maternal hyperinsulinaemia and increased insulin resistance that occurs during pregnancy thereby reducing the availability of metabolic substrates for foetal growth.
V štúdiách na zvieratách sa zistilo obmedzenie rastu plodu, čo je možné pripísať účinku pioglitazónu na zníženie hyperinzulinémie u matky a zvýšenie inzulínovej rezistencie počas tehotenstva, čím sa znižuje dostupnosť metabolických substrátov potrebných pre rast plodu.
This was attributable to the action of pioglitazone in diminishing the maternal hyperinsulinaemia and increased insulin resistance that occurs during pregnancy, thereby reducing the availability of metabolic substrates for foetal growth.
Túto reštrikciu je možné pripísať účinku pioglitazónu v znížení matkinej hyperinzulinémie a zvýšení inzulínovej rezistencie, ktorá sa vyskytuje počas gravidity, čím sa znižuje dostupnosť metabolických substrátov pre rast plodu.
This was based on conventional studies of safety pharmacology, repeated dose toxicity, genotoxicity, carcinogenicity, and fertility.
Tieto zistenia sa zakladali na obvyklých štúdiách farmakologickej bezpečnosti, toxicity po opakovanom podávaní, genotoxicity, karcinogénneho potenciálu a fertility.
This was below the predefined number needed to show effectiveness (which is one infection per year), and was similar to that seen with other licensed human normal immunoglobulin products.
To bolo menej, ako je preddefinovaný počet potrebný na preukázanie účinnosti (t.j. jedna infekcia ročne), a zároveň to bola podobná hodnota, ako sa pozorovala pri iných povolených liekoch obsahujúcich normálny ľudský imunoglobulín.
This was classified as the patient’s platelet counts being above 50 million per millilitre for at least six of the last eight weeks of the 24-week treatment period, without the need for any other medicines for ITP.
Tá sa stanovila ako počet krvných doštičiek pacienta vyšší ako 50 miliónov na mililiter počas aspoň šiestich z posledných ôsmich týždňov 24-týždňového obdobia liečby, bez potreby iných liekov na ITP.
This was comparable to a reduction in 87% of patients (304 of 348) treated with atazanavir and ritonavir.
Bolo to porovnateľné so znížením u 87 % pacientov (304 z 348) liečených atazanavirom a ritonavirom.
This was compared with 22% of the patients taking allopurinol (60 out of 268) and none of the 134 patients taking placebo.
Na porovnanie, v skupine pacientov užívajúcich alopurinol bol tento pomer 22 % (60 z 268), pričom v skupine 134 pacientov užívajúcich placebo sa uvedené hodnoty nenamerali u žiadneho z pacientov.
This was compared with 23% of the patients adding placebo.
To sa porovnávalo s 23 % pacientov, ktorým sa pridalo placebo.
This was compared with 94% of the people receiving the comparator vaccine (347 out of 370).
Na porovnanie, u ľudí zaočkovaných porovnávacou očkovacou látkou bol tento podiel 94 % (347 z 370 osôb).
This was compared with 96% of patients receiving leuprorelin.
To sa porovnávalo s 96 % pacientov užívajúcich leuprorelín.
This was compared with a fall of 5.8 mmHg from 99.3 mmHg in the patients taking placebo.
To sa porovnalo s poklesom o 5,8 mmHg z 99,3 mmHg u pacientov, ktorí užívali placebo.
This was compared with a fall of 5.8 mmHg from 99.3 mmHg in the patients taking placebo.
To sa porovnávalo s poklesom o 5,8 mmHg z 99,3 mmHg v prípade pacientov, ktorí užívali placebo.
This was compared with an average of zero days in those taking the comparator, meaning that most of the patients taking the comparator did not respond to their treatment at all.
Tento výsledok sa porovnal s priemerom nula dní u pacientov užívajúcich porovnávací liek, čo znamená, že väčšina pacientov užívajúcich porovnávací liek vôbec na liečbu neodpovedala.
This was compared with an increase of 2.6 points from 22.5 in the patients taking placebo.
To sa porovnalo so zvýšením o 2,6 bodu z východiskovej úrovne 22,5 bodu u pacientov užívajúcich placebo.
This was compared with spontaneous recovery after muscle relaxation using succinylcholine (another muscle relaxant).
Porovnávalo sa to so spontánnym zotavením po relaxácii svalov s použitím sukcinylcholínu (iného svalového relaxancia).
This was confirmed by a dedicated comparative pharmacokinetic study in solid cancer patients with normal renal function (8 patients), moderate (8 patients) and severe (9 patients) renal impairment, who received several cycles of cabazitaxel in single IV infusion up to 25 mg/m2.
Toto bolo potvrdené aj v špecializovanej porovnávacej farmakokinetickej štúdii u pacientov so zhubnými solídnymi nádormi s normálnou funkciou obličiek (8 pacientov), so stredne ťažkou (8 pacientov) a ťažkou (9 pacientov) poruchou funkcie obličiek, ktorí sa liečili niekoľkými cyklami kabazitaxelu v samostatnej intravenóznej infúzii až do 25 mg/m2.
This was confirmed clinically with specific probe studies using midazolam (CYP 3A4 substrate) and warfarin (CYP 2C9 substrate) and digoxin (a P-gp substrate).
Klinicky sa to potvrdilo špecifickými štúdiami s použitím midazolamu (CYP 3A4 substrát), warfarínu (CYP 2C9 substrát) a digoxínu (a P-gp substrát).
This was confirmed in a pharmacokinetic study in non-smoking and currently cigarette smoking healthy subjects receiving a single oral dose of 150 mg erlotinib.
Dokázalo sa to vo farmakokinetickej štúdii u nefajčiarov a súčasných zdravých fajčiarov, ktorí dostávali jednu perorálnu dávku erlotinibu 150 mg.
This was confirmed in another multicentric randomized clinical trial where incidence of milk leakage was significantly lower among Velactis treated animals (3.9%) as compared to placebo treated animals (17.6%).
To bolo potvrdené v ďalšej náhodnej multicentrickej klinickej štúdii, kde výskyt poklesu tvorby mlieka bol významne nižší u liečených zvierat Velactisom (3,9%), v porovnaní s placebo liečenými zvieratami (17,6%).
This was confirmed in rats with partial urethral obstruction, where mirabegron decreased the frequency of non-voiding contractions without affecting the voided volume per micturition, voiding pressure, or residual urine volume.
Toto sa potvrdilo u potkanov s čiastočnou obštrukciou močovej rúry, kde mirabegron zniţoval výskyt kontrakcií bez močenia, bez toho aby ovplyvnil objem vymočeného moču, mikčný tlak alebo reziduálny objem moču.
This was confirmed in the fourth study.
To štvrtá štúdia potvrdila.
This was considered acceptable because chronic hepatitis C virus is very rarely cured without treatment and, at the time the studies started, other antiviral medications such as Zepatier were not available.
Považovalo sa to za prijateľné, lebo vírus chronickej hepatitídy C sa veľmi zriedkavo odstráni bež liečby a v čase začatia štúdií neboli k dispozícii iné antivírusové lieky, ako je liek Zepatier.
This was considered acceptable, given the laboratory data and taking into account that the Muscovy duck is a minor species.
Vzhľadom na laboratórne údaje a s ohľadom na skutočnosť, že kačica pižmová je menej významný druh, sa tento postup považoval za prijateľný.
This was considered sufficient to demonstrate that the benefits of Filgrastim Hexal are comparable to those of the reference medicine.
Táto skutočnosť sa považovala za dostatočnú na preukázanie porovnateľnosti prínosov lieku Filgrastim Hexal s prínosmi referenčného lieku.
This was considered sufficient to demonstrate that the benefits of Valtropin are comparable to those of the reference medicine.
Tento výsledok sa považuje za dostatočný dôkaz toho, že prínos lieku Valtropin je porovnateľný s prínosom referenčného lieku.
This was considered sufficient to demonstrate that the benefits of Zarzio are comparable to those of the reference medicine.
Táto skutočnosť sa považovala za dostatočnú na preukázanie porovnateľnosti prínosov lieku Zarzio s prínosmi referenčného lieku.
This was considered to be clinically meaningful and there was evidence that the benefits were maintained during long-term treatment.
To sa považovalo za klinicky významné a k dispozícii sú dôkazy, že prínosy sa počas dlhodobej liečby zachovávajú.
This was considered to be clinically meaningful and there were three-year data showing that this effect was maintained during long-term treatment.
To sa považovalo za klinicky významné a k dispozícii sú trojročné údaje, z ktorých vyplýva, že tento účinok sa počas dlhodobej liečby zachováva.
This was consistent across subgroups of patients defined by baseline characteristics, and type of fibrinolytic or heparin therapy.
Toto bolo konzistentné v celých podskupinách pacientov definovaných základnými charakteristikami a typom fibrinolytickej alebo heparínovej liečby.
This was consistent across subgroups of patients defined by baseline characteristics, and type of fibrinolytic or heparin therapy.
Toto bolo konzistentné v celých podskupinách pacientov definovaných základnými charakteristikami, typom fibrinolytickej alebo heparínovej liečby.
This was consistent across subgroups of patients defined by baseline characteristics, and type of fibrinolytic or heparin therapy.
Toto bolo konzistentné vo všetkých podskupinách pacientov definovaných základnými charakteristikami, typom fibrinolytickej alebo heparínovej liečby.
This was consistent across subgroups of patients defined by baseline characteristics, and type of fibrinolytic or heparin therapy.
Toto bolo zhodné vo všetkých podskupinách pacientov definovaných základnými charakteristikami a typom fibrinolytickej alebo heparínovej liečby.
This was consistent with clinical expectations and literature data.
Bolo to v súlade s klinickými očakávaniami a údajmi z literatúry.
This was consistent with the observations in animal studies.
Tieto nálezy sú v zhode so štúdiami na zvieratách.
This was defined as having no vomiting or retching (strong involuntary contractions of the stomach with the urge to vomit), no more than mild nausea and no need to take other anti-emetic medicines for quick relief after receiving chemotherapy.
To bolo definované neprítomnosťou vracania alebo dvíhania žalúdka (silné mimovoľné kontrakcie žalúdka s nutkaním na vracanie), maximálne mierna nauzea a žiadna potreba užívania iných antiemetických liekov na rýchlu úľavu po podaní chemoterapie.
This was demonstrated in a field trial over a period of 2 years.
Bolo to dokazované v terénnych pokusoch po dobu 2 rokov.
This was demonstrated in a single dose, 2-way crossover bioequivalence study of Triumeq (fasted) versus 1 x 50 mg dolutegravir tablet, plus 1 x 600mg abacavir/300 mg lamivudine tablet (fasted) in healthy subjects (n=66).
Preukázalo sa to v bioekvivalenčnej štúdii s dvoma spôsobmi skríženia liečby (2-way crossover) s jednorazovou dávkou Triumequ (nalačno) v porovnaní s jednou tabletou s 50 mg dolutegraviru plus jednou tabletou so 600 mg abakaviru/300 mg lamivudínu (nalačno) podanými zdravým osobám (n = 66).
This was demonstrated in a single dose, 3-way crossover bioequivalence study of FDC (fasted) versus 2 x 300 mg abacavir tablets plus 2 x 150 mg lamivudine tablets (fasted) versus FDC administered with a high fat meal, in healthy volunteers (n = 30).
Potvrdila to bioekvivalenčná štúdia jednorazovej dávky s trojramennou skríženou terapiou (tzv.“crossover”) na zdravých dobrovoľníkoch (n = 30) skúmajúca FCD (nalačno) oproti 2 x 300 mg tabletám abakaviru plus 2 x 150 mg tabletám lamivudínu (nalačno) oproti FDC podávanej s jedlom s vysokým obsahom tuku.
This was demonstrated in both the primary analysis at one year and in the confirmatory analysis at two years endpoint (Table 2).
Bolo to dokázané na základe primárnej analýzy jednoročných výsledkov, aj na základe potvrdzujúcej analýzy dvojročných konečných výsledkov (tabuľka 2).
This was demonstrated in both the primary analysis at one year and in the confirmatory analysis at two years endpoint (Table 2).
Bolo to dokázané v primárnej analýze jednoročných výsledkov, aj v konfirmačnej analýze dvojročných konečných výsledkov (tabuľka 2).
This was detected by looking at signs of repair of the fracture on an X-ray, whether the patient had any pain and was able to bear weight on the tibia, and whether there was any need for further treatment of the fractured tibia.
Skúmali sa známky zahojenia fraktúry na röntgenovom snímku, to, či má pacient nejaké bolesti, či je schopný prenášať váhu na tíbiu a či je potrebné ďalej liečiť zlomenú tíbiu.
This was determined by clinically relevant and statistically significant reductions in glycosylated haemoglobin (HbA1c) and fasting plasma glucose compared to control from baseline to study endpoint.
Toto sa potvrdilo klinicky a štatisticky významnými zníženiami hladiny glykovaného hemoglobínu (HbA1c) a hladiny plazmatickej glukózy nalačno v porovnaní s kontrolou od prvej až po poslednú návštevu štúdie.
This was determined by clinically relevant and statistically significant reductions in glycosylated haemoglobin (HbA1c) and fasting plasma glucose compared to control from baseline to study endpoint.
Toto sa potvrdilo klinicky a štatisticky významnými zníženiami hladiny glykovaného hemoglobínu (HbA1c) a plazmatickej glukózy nalačno v porovnaní s kontrolou od prvej až po poslednú návštevu štúdie.
This was determined by clinically relevant and statistically significant reductions in glycosylated haemoglobin (HbA1c) and fasting plasma glucose compared to control from baseline to study endpoint.
Toto sa potvrdilo klinicky a štatisticky významnými zníženiami hladiny glykovaného hemoglobínu (HbA1c) a plazmatickej glukózy nalačno v porovnaní s kontrolu od prvej až po poslednú návštevu štúdie.
This was driven by mild intensity nausea.
Nauzea bola miernej intenzity.
This was evidenced by a hazard ratio for death of 0.82 (95% CI, 0.68 to 0.99) among patients whose best response was stable disease or progressive disease.
Dosvedčuje to miera rizika úmrtia 0,82 (95 % CI, 0,68-0,99) u pacientov, ktorých najlepšou odpoveďou bola stabilizácia ochorenia alebo progresia ochorenia.
This was followed by 20 mg rivaroxaban once daily.
Potom nasledovalo 20 mg rivaroxabanu jedenkrát denne.
This was followed by 20 mg rivaroxaban once daily.
Potom nasledovalo podávanie 20 mg rivaroxabanu jedenkrát denne.
This was followed by a confirmatory study in a further 364 patients that was carried out at the request of the CHMP.
Po nej nasledovala potvrdzujúca štúdia, ktorá sa uskutočnila na žiadosť výboru CHMP a na ktorej sa zúčastnilo ďalších 364 pacientov.
This was followed by monotherapy TMZ (150 – 200 mg/m2) on Days 1 - 5 of every 28-day cycle for up to 6 cycles, starting 4 weeks after the end of RT.
Potom nasledovala monoterapia TMZ (150 – 200 mg/m2) 1. – 5. deň počas každého 28 - dňového cyklu, liečba trvala až 6 cyklov a začínalo sa s ňou 4 týždne po ukončení RT.
This was followed by monotherapy TMZ (150 – 200 mg/m2) on Days 1 - 5 of every 28-day cycle for up to 6 cycles, starting 4 weeks after the end of RT.
Potom nasledovala monoterapia TMZ (150 – 200 mg/m2) 1. – 5. deň počas každého 28-dňového cyklu, liečba trvala až 6 cyklov a začínalo sa s ňou 4 týždne po ukončení RT.
This was further confirmed by the population pharmacokinetic analysis (absence of relationship between vinflunine clearance and biology markers of hepatic impairment).
To sa následne potvrdilo farmakokinetickou analýzou populácie (chýbajúci vzťah medzi klírensom vinflunínu a biologickými markermi poruchy funkcie pečene).
This was mainly caused by more patients stopping Invirase treatment rather than by any differences in the effectiveness of the medicines.
To bolo spôsobené predovšetkým vyšším počtom pacientov, ktorí prerušili liečbu liekom Invirase, a nie rozdielmi v účinnosti liekov.
This was mainly due to a reduction in the need for ECMO, rather than a reduction in death rates.
Bolo to skôr v dôsledku zníženia potreby extrakorporálnej membránovej oxygenácie než v dôsledku zníženia miery úmrtí.
This was manifested as mortality and reduced foetal weight.
Prejavilo sa to ako mortalita a znížená hmotnosť plodov.
This was measured by delayed phototoxic index.
Zistilo sa to oneskorením fototoxického indexu.
This was measured using various means, such as visual or descriptive scales, analgesic (painkiller) use, and assessment by the doctor.
To sa hodnotilo rôznymi prostriedkami, ako sú vizuálne alebo deskriptívne škály, používanie analgetík (liekov proti bolesti) a hodnotenie lekára.
This was most distinct for patients ending on Instanyl 50 micrograms.
Rozdiel bol najvýraznejší u pacientov s koncovou dávkou 50 mikrogramov Instanylu.
This was not associated with any clinically significant effects on pharmacokinetics, efficacy, or safety.
Toto nesúviselo so žiadnym klinicky významným účinkom na farmakokinetiku, účinnosť ani bezpečnosť.
This was not associated with any muscle or neurological toxicity.
Toto nesúviselo so žiadnou svalovou alebo neurologickou toxicitou.
This was not confirmed in a dog study or in clinical trials.
Toto nebolo potvrdené štúdiou u psov ani v klinických skúškach.
This was not considered clinically relevant.
Nepovažovalo sa to za klinicky významné.
This was not considered clinically significant.
Toto nebolo považované za klinicky významné.
This was not observed in the aforementioned subgroup of patients with dyslipidaemia but there was also no clear evidence of benefit in dyslipidaemic women treated with fenofibrate plus simvastatin, and a possible harmful effect in this subgroup could not be excluded.
To sa nepozorovalo vo vyššie zmienenej podskupine pacientov s dyslipidémiou, ale rovnako sa nenašiel žiadny jasný dôkaz o prínose terapie fenofibrátom a simvastatínom u žien s dyslipidémiou a možný škodlivý účinok v tejto podskupine nemožno vylúčiť.
This was not observed in the aforementioned subgroup of patients with dyslipidaemia but there was also no clear evidence of benefit in dyslipidaemic women treated with fenofibrate plus simvastatin, and a possible harmful effect in this subgroup could not be excluded.
Toto sa nepozorovalo vo vyššie spomínanej podskupine pacientov s dyslipidémiou, ale nenašiel sa ani jasný dôkaz o prínose terapie fenofibrátom a simvastatínom u žien s dyslipidémiou a nemožno vylúčiť možný škodlivý účinok v tejto podskupine pacientov.
This was not seen at doses ≤ 20 mg/kg.
Toto sa nepozorovalo pri dávkach ≤ 20 mg/kg.
This was not seen at doses ≤ 20 mg/kg.
Toto sa nepozorovalo pri dávkach  20 mg/kg.
This was not seen at doses ≤ 20mg/kg.
Toto sa nepozorovalo pri dávkach  20 mg/kg.
This was not seen at doses ≤20 mg/kg.
Toto sa nepozorovalo pri dávkach  20 mg/kg.
This was not seen in morphologically normal pups.
Tento pokles nebol pozorovaný u morfologicky normálnych mláďat.
This was not significantly different from the 29% (90% CI 22%-35%) reduction in AUC of SVA observed when co-administration was 12 hours apart: simvastatin 40 mg in the evening and fenofibrate 145 mg in the morning.
Nebol to výrazný rozdiel v porovnaní so znížením hodnoty AUC SVA o 29 % (90% IS 22-35%) zaznamenaným pri ich podaní s odstupom 12 hodín: 40 mg simvastatínu večer a 145 mg fenofibrátu ráno.
This was noted in 38 (9%) subjects, particularly in the first 1 to 2 years of therapy with lesser tonsillar growth in subsequent years.
Tonzilárna hypertrofia sa zaznamenala u 38 (9 %) pacientov, najmä v prvom až druhom roku liečby s nižším rastom tonzily v nasledujúcich rokoch.
This was observed following 1.5-2 times of the recommended dose and was more pronounced at higher doses.
Strata chuti bola pozorovaná pri 1,5 – 2 násobnom prekročení odporúčanej dávky, pri vyšších dávkach bola strata chuti výraznejšia.
This was observed in 10.2% of patients compared to 5.0% of patients in the control arm.
Kašeľ sa pozoroval v prípade 10,2 % pacientov v porovnaní s 5,0 % pacientov v kontrolnej skupine.
This was observed in 7.8% of patients compared to 3.8% of patients in the control arm.
Kašeľ sa pozoroval u 7,8 % pacientov v porovnaní s 3,8 % pacientov v kontrolnej skupine.
This was observed in a higher proportion of patients taking methadone than those not taking methadone.
Bolo to pozorované u väčšieho podielu pacientov užívajúcich metadón ako u tých, ktorí metadón neužívali.
This was peripheral oedema, which occurred in the prevention population at an incidence of 3.1 % for Evista and 1.9 % for placebo; and in the treatment population occurred at an incidence of 7.1 % for Evista and 6.1 % for placebo.
Išlo o periférne edémy, ktoré sa objavovali v klinických štúdiách na prevenciu osteoporózy s incidenciou 3,1% pri Eviste a 1,9% pri placebe; v klinických štúdiách na liečbu osteoporózy 7,1% pri Eviste a 6,1% pri placebe.
This was peripheral oedema, which occurred in the prevention population at an incidence of 3.1 % for Optruma and 1.9 % for placebo; and in the treatment population occurred at an incidence of 7.1 % for Optruma and 6.1 % for placebo.
Išlo o periférne edémy, ktoré sa objavovali v klinických štúdiách na prevenciu osteoporózy s incidenciou 3,1% pri Optrume a 1,9% pri placebe; v klinických štúdiách na liečbu osteoporózy 7,1% pri Optrume a 6,1% pri placebe.