natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In placebo-controlled trials in patients with hypertension, the overall incidence of adverse events did not differ between the irbesartan (56.2%) and the placebo groups (56.5%).
V placebo-kontrolovaných štúdiách s hypertenziou nebol rozdiel v celkovom výskyte nežiaducich účinkov medzi skupinami na irbesartane (56,2%) a placebe (56,5%).
In placebo-controlled trials, diabetes mellitus was reported in 0.32% in Xeplion-treated subjects compared to a rate of 0.39% in placebo group.
V placebom kontrolovaných klinických štúdiách bol u 0,32 % pacientov liečených Xeplionom hlásený diabetes mellitus v porovnaní s 0,39 % v skupine s placebom.
In placebo-controlled trials, no increase in the incidence of serious infections (fatal, life threatening, or requiring hospitalisation or intravenous antibiotics) was observed.
V placebom kontrolovaných klinických štúdiách nebol pozorovaný nárast incidencie závažných infekcií (smrteľných, život ohrozujúcich alebo vyžadujúcich hospitalizáciu alebo intravenózne antibiotiká).
In placebo-controlled trials, no increase in the incidence of serious infections (fatal, life-threatening, or requiring hospitalisation or intravenous antibiotics) was observed.
V placebom kontrolovaných klinických štúdiách nebol pozorovaný nárast incidencie závažných infekcií (smrteľných, život ohrozujúcich alebo vyžadujúcich hospitalizáciu alebo intravenózne antibiotiká).
In placebo-controlled trials, no increase in the incidence of serious infections (fatal, life-threatening, or requiring hospitalisation or intravenous antibiotics) was observed.
V placebom kontrolovaných klinických štúdiách sa nepozoroval nárast incidencie závažných infekcií (smrteľných, život ohrozujúcich alebo vyžadujúcich hospitalizáciu alebo intravenózne antibiotiká).
In placebo-controlled trials, no increase in the incidence of serious infections (fatal, life-threatening, or requiring hospitalisation or intravenous antibiotics) was observed.
V placebom kontrolovaných štúdiách sa nepozoroval nárast incidencie závažných infekcií (smrteľných, život ohrozujúcich alebo vyžadujúcich hospitalizáciu alebo intravenózne antibiotiká).
In placebo-controlled trials, the incidence of akathisia in bipolar patients was 12.1 % with aripiprazole and 3.2 % with placebo.
V placebom kontrolovaných skúšaniach bola u bipolárnych pacientov liečených aripiprazolom incidencia akatízie 12,1 % a u pacientov liečených placebom 3,2 %.
In placebo-controlled trials, the incidence of akathisia in bipolar patients was 12.1% with aripiprazole and 3.2% with placebo.
V placebom kontrolovaných skúšaniach bola u bipolárnych pacientov liečených aripiprazolom incidencia akatízie 12,1 % a u pacientov liečených placebom 3,2 %.
In plaque psoriasis and psoriatic arthritis, Stelara is given as an injection under the skin.
Pri ložiskovej psoriáze a psoriatrickej artritíde sa liek podáva ako podkožná injekcia.
In plaque psoriasis, infiltration by inflammatory cells including T-cells leads to increased TNF levels in psoriatic lesions compared with levels in uninvolved skin.
U pacientov s psoriázou s plakmi vedie infiltrácia zápalovými bunkami vrátane T-lymfocytov k zvýšeniu hodnôt TNF v psoriatickej lézii v porovnaní s hodnotami v nepostihnutej koži.
In plaque psoriasis, infiltration by inflammatory cells, including T-cells, leads to increased TNF levels in psoriatic lesions compared with levels in uninvolved skin.
U pacientov s psoriázou s plakmi vedie infiltrácia zápalovými bunkami vrátane T-lymfocytov k zvýšeniu hodnôt TNF v psoriatickej lézii v porovnaní s hodnotami v nepostihnutej koži.
In plaque psoriasis, infiltration by inflammatory cells, including T-cells, leads to increased TNF levels in psoriatic lesions compared with levels in uninvolved skin.
U pacientov so psoriázou s plakmi vedie infiltrácia zápalovými bunkami vrátane T-lymfocytov k zvýšeniu hodnôt TNF v psoriatickej lézii v porovnaní s hodnotami v nepostihnutej koži.
In plasma samples collected up to 24 hours after administration, lenvatinib constituted 97% of the radioactivity in plasma radiochromatograms while the M2 metabolite accounted for an additional 2.5%.
Vo vzorkách plazmy, ktoré sa zbierali počas 24 hodín po podaní, tvoril lenvatinib 97 % rádioaktivity v plazmatických rádiochromatografoch, zatiaľ čo metabolit M2 tvoril zvyšných 2,5 %.
In plasma, both brinzolamide and N- desethylbrinzolamide concentrations are low and generally below assay quantitation limits (<7.5 ng/ml).
V plazme sú nízke koncentrácie ako brinzolamidu tak i N-desetyl-brinzolamidu a vo všeobecnosti sú pod limitmi kvantitatívneho stanovenia vzoriek (7,5 ng/ml).
In plasma, cortisol is bound to corticosteroid-binding globulin (CBG, also called transcortin) and albumin.
V plazme sa kortizol viaže na globulín, ktorý viaže kortikosteroidy (CBG, nazývaný aj transkortín), a albumín.
In plasma, FXIII circulates as a heterotetramer [A2B2] composed of 2 FXIII A-subunits and 2 FXIII B- subunits held together by strong non-covalent interactions.
V plazme cirkuluje faktor XIII ako heterotetramér [A2B2] zložený z 2 podjednotiek A faktora XIII a 2 podjednotiek B faktora XIII, ktoré sú viazané silnými nekovalentnými väzbami.
In plasma, metabolites M-1 and M-2 were detected only at trace concentrations and metabolite M-5, the more abundant metabolite, accounted for a total of 6.5% relative to parent compound.
V plazme sa podarilo detegovať metabolity M-1 a M-2 len v stopových koncentráciách a metabolit M-5, ktorý sa vyskytoval v najväčšej miere, predstavoval celkovo 6,5% z materskej zlúčeniny.
In plasma, olanzapine is bound to albumin and α1-acid glycoprotein.
Olanzapín sa v plazme viaže na albumín a 1- kyslý glykoproteín.
In plasma, tacrolimus is highly bound (> 98.8%) to plasma proteins, mainly to serum albumin and α-1-acid glycoprotein.
V plazme sa takrolimus značne viaže (> 98,8 %) na plazmatické proteíny, hlavne na sérový albumín a α-1-kyslý glykoproteín.
In plasma, tacrolimus is highly bound (> 98.8%) to plasma proteins, mainly to serum albumin and α-1-acid glycoprotein.
V plazme sa takrolimus značne viaže (> 98.8 %) na plazmatické proteíny, hlavne na sérový albumín a α-1-kyslý glykoproteín.
In plasma, tacrolimus is highly bound (>98.8%) to plasma proteins, mainly to serum albumin and α-1-acid glycoprotein.
V plazme sa takrolimus viaže vo veľkej miere (> 98,8 %) na plazmatické proteíny, najmä na sérový albumín a α-1-kyslý glykoproteín.
In plasma, the N-glucuronide metabolite represented the predominant radioactive component (50% of circulating radioactivity) and unchanged axitinib and the sulfoxide metabolite each accounted for approximately 20% of the circulating radioactivity.
V plazme predstavoval N-glukuronidový metabolit predominantnú rádioaktívnu zložku (50 % rádioaktivity v cirkulácii) a nemetabolizovaný axitinib a sulfoxidový metabolit každý jeden tvorili približne 20 % rádioaktivity v cirkulácii.
In plasma, the principal circulating compound is the metabolite M1.
Hlavná cirkulujúca zlúčenina v plazme je metabolit M1.
In plasma, the relative exposures of the S- and R- enantiomers of lenalidomide are approximately 56% and 44%, respectively.
Relatívna expozícia S- a R- stereoizomérom lenalidomidu v plazme je približne 56 % a 44 %.
In plasma, unchanged thalidomide represents 80% of the circulatory components.
V plazme predstavuje nezmenený talidomid 80 % všetkých zložiek.
In plastic box: Lyophilisate: vial (glass) and Solvent: vial (glass)
V plastovej škatuľke: Lyofilizát: liekovka (sklo) a Rozpúšťadlo: liekovka (sklo)‌
In plastic box: Lyophilisate: vial (glass) and Solvent: vial (glass)
V plastovej škatuľke: Lyofilizát:‌ liekovka (sklo) a Rozpúšťadlo: liekovka (sklo)‌
In PLATO patients undergoing coronary artery bypass grafting (CABG), Possia had more bleeding than clopidogrel when stopped within 1 day prior to surgery but a similar rate of major bleeds compared to clopidogrel after stopping therapy 2 or more days before surgery (see section 4.8).
V štúdii PLATO bol výskyt krvácania u pacientov, ktorí podstúpili CABG (koronárnu bypassovú revaskularizáciu) u Possia vyšší ako u klopidogrelu pri jeho vysadení v priebehu 1 dňa pred chirurgickým zákrokom, ale výskyt veľkého krvácania pri vysadení liečby 2 alebo viac dní pred chirurgickým zákrokom bol porovnateľný s klopidogrelom (pozri časť 4.8).
In PLATO patients undergoing coronary artery bypass grafting (CABG), ticagrelor had more bleeding than clopidogrel when stopped within 1 day prior to surgery but a similar rate of major bleeds compared to clopidogrel after stopping therapy 2 or more days before surgery (see section 4.8).
V štúdii PLATO bol výskyt krvácania u pacientov, ktorí podstúpili koronárny artériový by –pass (coronary artery bypass grafting, CABG), vyšší pri tikagrelore ako pri klopidogrele pri jeho vysadení v priebehu 1 dňa pred chirurgickým zákrokom, ale výskyt veľkého krvácania pri vysadení liečby 2 alebo viac dní pred chirurgickým zákrokom bol podobný ako pri klopidogrele (pozri časť 4.8).
In PLATO study, patients on ticagrelor had a higher risk of hyperuricaemia than those patients receiving clopidogrel (see section 4.8).
V štúdii PLATO, pacienti užívajúci tikagrelor mali vyššie riziko hyperurikémie, než tí pacienti, ktorí užívali klopidogrel (pozri časť 4.8).
In PLATO, dyspnoea adverse events (AEs) (dyspnoea, dyspnoea at rest, dyspnoea exertional, dyspnoea paroxysmal nocturnal and nocturnal dyspnoea), when combined, was reported by 13.8% of patients treated with ticagrelor and by 7.8% of patients treated with clopidogrel.
V štúdii PLATO nežiaduce udalosti týkajúce sa dyspnoe (dyspnoe, kľudové dyspnoe, námahové dyspnoe, paroxyzmálne nočné dyspnoe a nočné dyspnoe) hlásili u 13,8% pacientov liečených s tikagrelorom a u 7,8% pacientov liečených s klopidogrelom.
In PNH clinical studies, 16 patients discontinued the Soliris treatment regimen.
V klinických štúdiách PNH 16 pacientov predčasne ukončilo liečebný režim Solirisom.
In PNH patients, pharmacodynamic activity correlates directly with eculizumab serum concentrations and maintenance of trough levels above  35 microgram/ml results in essentially complete blockade of haemolytic activity in the majority of PNH patients.
U pacientov s PNH farmakodynamická aktivita priamo koreluje s koncentráciami ekulizumabu v sére a s udržiavaním úrovní po celý čas  35 mikrogramov na 1 ml, čo má za následok v podstate úplné zablokovanie hemolytickej aktivity u väčšiny pacientov s PNH.
In PNH patients, uncontrolled terminal complement activation and the resulting complement- mediated intravascular haemolysis are blocked with Soliris treatment.
U PNH pacientov je nekontrolovaná aktivácia terminálneho komplementu a následná intravaskulárna hemolýza sprostredkovaná komplementom blokovaná liečbou Solirisom.
In PNH, chronic administration of Soliris resulted in a rapid and sustained reduction in complement- mediated haemolytic activity.
Pri PNH viedlo chronické podávanie Solirisu k rýchlemu a trvalému zníženiu hemolytickej aktivity, sprostredkovanej komplementom.
In PNH, treatment for patients aged 18 and over consists of an infusion (drip into a vein) of 600 mg over 25 to 45 minutes once a week, followed by 900 mg in the fifth week.
V prípade paroxyzmálnej nočnej hemoglobinúrie liečba pacientov vo veku 18 rokov a starších liekom Soliris pozostáva z infúzie (kvapkania do žily) v dávke 600 mg v trvaní 25 až 45 minút raz týždenne, pričom v piatom týždni nasleduje dávka 900 mg.
In polyarticular juvenile idiopathic arthritis, around 40% of patients aged between 4 and 17 years receiving Humira, either alone or in combination with methotrexate, had a flare-up of arthritis, compared with around 69% of those receiving placebo.
V prípade polyartikulárnej juvenilnej idiopatickej artritídy došlo u približne 40 % pacientov vo veku od štyroch do 17 rokov, ktorí dostávali liek Humira buď samostatne, alebo v kombinácii s metotrexátom, k opätovnému prepuknutiu artritídy v porovnaní so 69 % pacientov používajúcich placebo.
In polyarticular juvenile idiopathic arthritis, it took longer for the disease to flare up in the patients continuing to receive Orencia than those who switched to placebo.
Pokiaľ ide o polyartikulárnu juvenilnú idiopatickú artritídu, u pacientov pokračujúcich v liečbe liekom Orencia bol čas do opätovného vypuknutia ochorenia dlhší ako u pacientov, ktorí prešli na placebo.
In polyarticular juvenile idiopathic arthritis, Orencia infusion has been studied in one main study involving patients aged between six and 17 years whose previous treatment had failed.
V prípade polyartikulárnej juvenilnej idiopatickej artritídy sa liek Orencia vo forme infúzie skúmal v jednej hlavnej štúdii s pacientmi vo veku od 6 do 17 rokov, u ktorých bola predchádzajúca liečba neúspešná.
In polycythaemia vera the CHMP considered that Jakavi is of benefit to patients who do not respond or are intolerant to treatment with hydroxyurea, while the safety profile is acceptable.
V prípade polycytémie vera výbor CHMP usúdil, že liek Jakavi je prínosom pre pacientov, ktorí na liečbu hydroxyureou neodpovedajú alebo ju neznášajú, a že bezpečnostný profil lieku je prijateľný.
In polycythaemia vera treatment should also be stopped when haemoglobin levels are very low.
V prípade polycytémie vera sa liečba má zastaviť aj vtedy, ak sú veľmi nízke hladiny hemoglobínu.
In polycythaemia vera, 21% (23 out of 110) of patients given Jakavi showed an improvement after 8 months of treatment, compared with 1% (1 out of 112) of patients given the best available treatment.
V prípade polycytémie vera u 21 % pacientov (23 zo 110), ktorým sa podával liek Jakavi, došlo po ôsmich mesiacoch liečby k zlepšeniu v porovnaní s 1 % pacientov, ktorým sa podávala najlepšia dostupná liečba.
In polycythaemia vera, Jakavi was studied in one main study which involved 222 patients who were resistant or intolerant to treatment with hydroxyurea.
V prípade polycytémie vera sa liek Jakavi skúmal v jednej hlavnej štúdii, do ktorej bolo zahrnutých 222 pacientov, ktorí boli rezistentní voči liečbe liekom hydroxyurea alebo ju neznášali.
In polycythaemia vera, the company will extend the main study to provide long-term data on the safety and effectiveness of Jakavi.
V prípade polycytémie vera spoločnosť rozšíri hlavnú štúdiu, aby mohla predložiť údaje o bezpečnosti a účinnosti lieku Jakavi pri jeho dlhodobom používaní.
In polycythaemia vera, the most common side effects with Jakavi (seen in more than 1 patient in 10) are thrombocytopenia (low blood platelet counts), anaemia (low red blood cell counts), bleeding, bruising, hypercholesterolaemia (high blood cholesterol levels), hypertriglyceridemia (high blood fat levels), dizziness, raised liver enzyme levels and high blood pressure.
V prípade polycytémie vera sú najčastejšie vedľajšie účinky lieku Jakavi (pozorované u viac ako 1 pacienta z 10) trombocytopénia (nízka hladina krvných doštičiek), anémia (nízka hladina červených krviniek), krvácanie, podliatiny, hypercholesterolémia (vysoká hladina cholesterolu v krvi), hypertriglyceridémia (vysoké hladiny tukov v krvi), závraty, zvýšená hladina pečeňových enzýmov a vysoký krvný tlak.
In polycythaemia vera, the recommended starting dose is 10 mg twice a day.
V prípade polycytémie vera je odporúčaná počiatočná dávka 10 mg podávaná dvakrát denne.
In Pom + LD- Dex treated patients infections led to dose discontinuation in 2.0% of patients, to treatment interruption in 14.3% of patients, and to a dose reduction in 1.3% of patients.
U Pom + LD- Dex liečených pacientov viedli infekcie k vysadeniu dávky u 2,0 % pacientov, k prerušeniu liečby u 14,3 % pacientov a k zníženiu dávky u 1,3 % pacientov.
In Pom + LD-Dex treated patients neutropenia was infrequently serious (2.0% of patients), did not lead to treatment discontinuation, and was associated with treatment interruption in 21.0% of patients, and with dose reduction in 7.7% of patients.
Neutropénia u pacientov liečených liekmi Pom + LD-Dex bola zriedkavo závažná (2,0 % pacientov), neviedla k ukončeniu liečby a k prerušeniu liečby viedla u 21,0 % pacientov a k zníženiu dávky u 7,7 % pacientov.
In Pom + LD-Dex treated patients neutropenia was infrequently serious (2.0% of patients), did not lead to treatment discontinuation, and was associated with treatment interruption in 21.0% of patients, and with dose reduction in 7.7% of patients.
U Pom + LD-Dex liečených pacientov bola neutropénia zriedkavo závažná (2,0 % pacientov), neviedla k vysadeniu liečby a súvisela s prerušením liečby u 21,0 % pacientov a so znížením dávky u 7,7 % pacientov.
In Pom + LD-Dex treated patients pneumonia and upper respiratory tract infections were the most commonly reported infections (in 10.7% and 9.3% of patients, respectively);with 24.3% of reported infections being serious and fatal infections (Grade 5) occurring in 2.7% of treated patients.
U Pom + LD-Dex liečených pacientov boli pneumónia a infekcie horných dýchacích ciest najčastejšie hlásené infekcie (u 10,7 % a 9,3 % pacientov, v uvedenom poradí); pričom 24,3 % hlásených infekcií boli závažné a fatálne infekcie (5. stupeň) vyskytujúce sa u 2,7 % liečených pacientov.
In Pom + LD-Dex treated patients, thrombocytopenia was serious in 1.7% of patients, led to dose reduction in 6.3% of patients, to dose interruption in 8% of patients and to treatment discontinuation in 0.7% of patients.
U pacientov liečených liekmi Pom + LD-Dex trombocytopénia bola závažná u 1,7 % pacientov, k zníženiu dávky viedla u 6,3 % pacientov, k prerušeniu dávkovania u 8 % pacientov a k ukončeniu liečby u 0,7 % pacientov.
In Pom + LD-Dex treated patients, thrombocytopenia was serious in 1.7% of patients, led to dose reduction in 6.3% of patients, to dose interruption in 8% of patients and to treatment discontinuation in 0.7% of patients. (see sections 4.2 and 4.4)
U Pom + LD-Dex liečených pacientov bola trombocytopénia závažná u 1,7 % pacientov, viedla k zníženiu dávky u 6,3 % pacientov, k prerušeniu dávky u 8 % pacientov a k vysadeniu liečby u 0,7 % pacientov (pozri časti 4.2 a 4.4).
In Pom + LD-Dex treated patients, VTE was reported as serious in 1.7% of patients, no fatal reactions were reported in clinical studies, and VTE was not associated with dose discontinuation.
U Pom + LD-Dex liečených pacientov bola VTE hlásená ako závažná u 1,7 % pacientov, v klinických štúdiách neboli hlásené žiadne fatálne reakcie a VTE nesúvisela s vysadením dávky.
In PONV, Emend was as effective as ondansetron.
Pri PONV bol liek Emend rovnako účinný ako ondansetrón.
In PONV, the usual dose is one 40 mg capsule given to adults within the three hours before the patient is anaesthetised (‘put to sleep’).
Pri PONV sa dospelým zvyčajne podáva jedna 40 mg kapsula tri hodiny pred podaním anestézie (uspaním pacienta) pacientovi.
In PONV, two studies were carried out in a total of 1,727 adult patients, most of whom were women undergoing gynaecological operations.
Pri PONV sa uskutočnili dve štúdie, na ktorých sa zúčastnilo celkovo 1 727 dospelých pacientov, z ktorých väčšina boli ženy podstupujúce gynekologickú operáciu.
In pooled clinical studies with axitinib (N = 672) for the treatment of patients with RCC, arterial embolic and thrombotic events were reported in 2.8% of patients receiving axitinib.
V poolovaných klinických štúdiách s axitinibom (N = 672) v liečbe pacientov s RCC sa arteriálne embolické a trombotické príhody hlásili u 2,8 % pacientov užívajúcich axitinib.
In pooled clinical studies with axitinib (N = 672) for the treatment of patients with RCC, gastrointestinal perforation and fistula were reported in 1.9% of patients receiving axitinib.
V poolovaných klinických štúdiách s axitinibom (N = 672) v liečbe pacientov s RCC sa perforácia gastrointestinálneho traktu a fistula hlásili u 1,9 % pacientov užívajúcich axitinib.
In pooled clinical studies with axitinib (N = 672) for the treatment of patients with RCC, haemorrhagic events were reported in 25.7% of patients receiving axitinib.
V poolovaných klinických štúdiách s axitinibom (N = 672) v liečbe pacientov s RCC sa hemoragické príhody hlásili u 25,7 % pacientov užívajúcich axitinib.
In pooled clinical studies with axitinib (N = 672) for the treatment of patients with RCC, hypothyroidism was reported in 24.6% of patients receiving axitinib.
V poolovaných klinických štúdiách s axitinibom (N = 672) v liečbe pacientov s RCC sa hypotyreóza hlásila u 24,6 % pacientov užívajúcich axitinib.
In pooled clinical studies with axitinib (N = 672) for the treatment of patients with RCC, polycythaemia was reported in 1.5% of patients receiving axitinib.
V poolovaných klinických štúdiách s axitinibom (N = 672) v liečbe pacientov s RCC sa polycytémia hlásila u 1,5 % pacientov užívajúcich axitinib.
In pooled clinical studies with axitinib (N = 672) for the treatment of patients with RCC, venous embolic and thrombotic events were reported in 2.8% of patients receiving axitinib.
V poolovaných klinických štúdiách s axitinibom (N = 672) v liečbe pacientov s RCC sa venózne embolické a trombotické príhody hlásili u 2,8 % pacientov užívajúcich axitinib.
In pooled controlled studies using an every 2 week dosing interval, 796 of 3340 patients (23.8%) treated with Praluent had two consecutive values of LDL-C <25 mg/dL (<0.65 mmol/L), including 288 patients (8.6%) with two consecutive values <15 mg/dL (<0.39 mmol/L).
V súhrných kontrolovaných štúdiách s intervalom dávok jedenkrát za 2 týždne malo 796 pacientov (23,8 %) z 3 340 liečených Praluentom dve po sebe nasledujúce hodnoty LDL-C < 25 mg/dl (< 0,65 mmol/l) vrátane 288 pacientov (8,6 %) s dvomi po sebe nasledujúcimi hodnotami < 15 mg/dl (< 0,39 mmol/l.
In pooled data from the major efficacy trials, the proportion of patients experiencing successful penetration on vardenafil were as follows: psychogenic erectile dysfunction (77-87%), mixed erectile dysfunction (69-83%), organic erectile dysfunction (64-75%), elderly (52-75%), ischaemic heart disease (70-73%), hyperlipidaemia (62-73%), chronic pulmonary disease (74-78%), depression (59-69%), and patients concomitantly treated with antihypertensives (62-73%).
V zhromaždených údajoch z hlavných klinických skúšaní účinnosti bol pomer pacientov, ktorí mali úspešnú penetráciu po podaní vardenafilu nasledovný: psychogénna erektilná dysfunkcia (77-87 %), kombinovaná erektilná dysfunkcia (69-83 %), organická erektilná dysfunkcia (64-75 %), staršie osoby (52-75 %), ischemická choroba srdca (70-73 %), hyperlipidémia (62-73 %), chronické ochorenie pľúc (74-78 %), depresia (59-69 %) a pacienti súbežne liečení antihypertenzívami (62-73 %).
In pooled data from the major efficacy trials, the proportion of patients experiencing successful penetration on vardenafil were as follows: psychogenic erectile dysfunction (77-87%), mixed erectile dysfunction (69-83%), organic erectile dysfunction (64-75%), elderly (52-75%), ischaemic heart disease (70-73%), hyperlipidemia (62-73%), chronic pulmonary disease (74-78%), depression (59-69%), and patients concomitantly treated with antihypertensives (62-73%).
V súhrnných údajoch z hlavných skúšok účinnosti bol pomer pacientov, ktorí mali úspešnú penetráciu po podaní vardenafilu nasledujúci: psychogénna erektilná dysfunkcia (77-87%), zmiešaná erektilná dysfunkcia (69-83%), organická erektilná dysfunkcia (64-75%), staršie osoby (52-75%), ischemické ochorenie srdca (70-73%), hyperlipidémia (62-73%), chronické ochorenie pľúc (74-78%), depresia (59-69%) a pacienti súčasne liečení antihypertenzívami (62-73%).
In pooled data from the major efficacy trials, the proportion of patients experiencing successful penetration on vardenafil were as follows: psychogenic erectile dysfunction (77-87%), mixed erectile dysfunction (69-83%), organic erectile dysfunction (64-75%), elderly (52-75%), ischaemic heart disease (70-73%), hyperlipidemia (62-73%), chronic pulmonary disease (74-78%), depression (59-69%), and patients concomitantly treated with antihypertensives (62-73%).
V zhromaždených údajoch z hlavných klinických skúšaní účinnosti bol pomer pacientov, ktorí mali úspešnú penetráciu po podaní vardenafilu nasledovný: psychogénna erektilná dysfunkcia (77-87 %), kombinovaná erektilná dysfunkcia (69-83 %), organická erektilná dysfunkcia (64-75 %), staršie osoby (52-75 %), ischemická choroba srdca (70-73 %), hyperlipidémia (62-73 %), chronické ochorenie pľúc (74-78 %), depresia (59-69 %) a pacienti súbežne liečení antihypertenzívami (62-73 %).