natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the study in children, six out of seven patients did not need any transfusion of red blood cell and haemoglobin levels improved during treatment with Soliris.
V štúdii u detí, šesť zo siedmich pacientov počas liečby liekom Soliris nepotrebovalo žiadnu transfúziu červených krviniek a hladiny hemoglobínu sa u nich zlepšili.
In the study in children, the main measure of effectiveness was the proportion of patients in whom the number of seizures was at least halved between the 8 weeks before treatment started and the 12-week period when a stable dose was used.
V štúdii s deťmi bol hlavným meradlom účinnosti podiel pacientov, u ktorých sa počet záchvatov znížil aspoň o polovicu v období medzi 8 týždňami pred začiatkom liečby a 12 týždňami, keď sa používala stabilná dávka.
In the study in children/adolescents aged 1 – 18 years with de novo ALL (study MC-ASP.5/ALL), by day 33 of induction treatment 10 patients in the Spectrila group (10.3 %) and 9 in the reference group (8.9 %) were measured positive for anti-asparaginase antibodies at least at one time point.
V štúdii u detí/dospievajúcich vo veku 1 – 18 rokov s de novo ALL (štúdia MC-ASP.5/ALL) sa do 33. dňa indukčnej liečby namerali pozitívne anti-asparaginázové protilátky najmenej v jednom časovom bode u 10 pacientov v skupine so Spectrilou (10,3 %) a u 9 pacientov v referenčnej skupine (8,9 %).
In the study in chronic phase CML patients who could not tolerate imatinib or whose disease had stopped responding to it, 156 (49%) of the 320 patients had a major cytogenetic response after having received Tasigna for an average of 341 days (around eleven months).
V štúdii pacientov v chronickej fáze CML, ktorí nemohli tolerovať imatinib alebo ktorých choroba prestala reagovať na imatinib, zaznamenalo 156 (49 %) z 320 pacientov veľkú cytogenetickú odpoveď po tom, ako dostávali liek Tasigna v priemere 341 dní (približne 11 mesiacov).
In the study in chronic phase CML, the primary endpoint was MCyR in imatinib-resistant patients.
V štúdii s chronickou fázou CML bola MCyR primárnym koncovým ukazovateľom u pacientov rezistentných na imatinib.
In the study in dogs, the occurrence and severity of these lesions was reduced by lowering the dose or prolonging the intervals between doses.
V štúdii na psoch sa znížil výskyt a závažnosť týchto porúch, ak sa znížili dávky alebo ak sa predĺžil interval medzi nimi.
In the study in HBeAg positive patients, HBeAg seroconversion (12 %) and HBeAg loss (24 %) was observed significantly more frequently in patients receiving 10 mg adefovir dipivoxil than in patients receiving placebo (6 % and 11 %, respectively) after 48 weeks of treatment.
V štúdii s HBeAg pozitívnymi pacientmi sa HBeAg sérokonverzia (12 %) a HBeAg úbytok (24 %), pozorovali významne častejšie u pacientov, ktorí dostávali 10 mg adefovir-dipivoxilu ako u pacientov, ktorí dostávali placebo (6 % a 11 %, v uvedenom poradí) po 48 týždňoch liečby.
In the study in male patients, the bone density in the lower part of the spine increased by 7% after one year of treatment in patients taking Osseor, compared with an increase of 1.7% in patients taking placebo.
V štúdii, na ktorej sa zúčastnili muži, sa hustota kostí v dolnej časti chrbtice zvýšila o 7 % po jednom roku liečby u pacientov užívajúcich liek Osseor v porovnaní so zvýšením o 1,7 % u pacientov užívajúcich placebo.
In the study in male patients, the bone density in the lower part of the spine increased by 7% after one year of treatment in patients taking Protelos, compared with an increase of 1.7% in patients taking placebo.
V štúdii, na ktorej sa zúčastnili muži, sa hustota kostí v dolnej časti chrbtice zvýšila o 7 % po jednom roku liečby u pacientov užívajúcich liek Protelos v porovnaní so zvýšením o 1,7 % u pacientov užívajúcich placebo.
In the study in men, Forsteo increased bone density in the spine by about 6% after an average of almost 12 months.
V štúdii s mužmi sa ukázalo, že liek Forsteo zvýšil hustotu kostí chrbtice o približne 6 % v priemere po takmer 12 mesiacoch.
In the study in men, GONAL-f, used in combination with hCG, was effective in stimulating sperm production, with 63% of the men starting to produce sperm.
V štúdií, v ktorej sa skúmali muži, bol liek GONAL-f používaný v kombinácii s hCG účinný pri stimulácii tvorby spermií, pričom u 63 % mužov začalo dochádzať k tvorbe spermií.
In the study in metastatic disease, patients treated with Perjeta lived for longer without their disease getting worse than patients given placebo.
V štúdii sledujúcej metastatické ochorenie bol u pacientov liečených liekom Perjeta čas do zhoršenia ochorenia dlhší ako u pacientov dostávajúcich placebo.
In the study in metastatic pancreatic cancer, patients taking Tarceva as initial therapy survived without their disease getting worse for an average of 5.9 months, compared with 5.1 months in those taking placebo.
V štúdii skúmajúcej metastatickú rakovinu pankreasu, pacienti dostávajúci liek Tarceva ako prvú liečbu prežili bez zhoršenia ochorenia v priemere 5,9 mesiaca v porovnaní s 5,1 mesiaca v prípade pacientov užívajúcich placebo.
In the study in neurological surgery, TachoSil was comparable to current techniques: around 7% (25 out of 361) of patients treated with TachoSil had a leak of CSF, compared with around 8% (30 out of
V štúdii skúmajúcej neurologické operácie mal liek TachoSil porovnateľné účinky ako bežné techniky: u približne 7 % (25 z 361) pacientov liečených liekom TachoSil sa vyskytol únik cerebrospinálnej tekutiny v porovnaní s približne 8 % (30 z 365) pacientov liečených bežnými technikami.
In the study in newly diagnosed patients with chronic phase CML, Tasigna was more effective than imatinib at reducing the number of white blood cells containing the Philadelphia chromosome: 125 (44%) of the 282 patients taking Tasigna 300 mg twice a day and 120 (42.7%) of the 281 patients taking Tasigna 400 mg twice a day had a major molecular response compared with 63 (22.3%) of the 283 patients taking imatinib.
V štúdii s novo diagnostikovanými pacientmi v chronickej faze CML bol liek Tasigna účinnejší ako imatinib pri znižovaní počtu bielych krviniek obsahujúcich chromozóm Philadelphia: 125 (44 %) z 282 pacientov užívajúcich liek Tasigna v dávke 300 mg dvakrát denne a 120 (42,7 %) z 281 pacientov užívajúcich liek Tasigna v dávke 400 mg dvakrát denne malo veľkú molekulárnu odpoveď v porovnaní so 63 (22,3 %) z 283 pacientov užívajúcich imatinib.
In the study in patients who already had undetectable viral loads with ritonavir-boosted Reyataz capsules, these were maintained in 68 of 87 patients (78%) who continued treatment with a higher dose of Reyataz without ritonavir, and in 64 of 85 (75%) who continued with the boosted combination.
V štúdii s pacientmi, ktorí už mali nezistiteľnú vírusovú záťaž s kapsulami lieku Reyataz posilneného ritonavirom, sa táto záťaž udržala u 68 z 87 pacientov (78 %), ktorí pokračovali v liečbe s vyššou dávkou lieku Reyataz bez ritonaviru, a u 64 z 85 pacientov (75 %), ktorí pokračovali s posilnenou kombináciou.
In the study in patients who had experienced a single attack of demyelination, the probability of developing MS over 24 months was lower for patients treated with Rebif than patients treated with placebo.
V štúdii skúmajúcej pacientov, u ktorých sa vyskytol jeden atak demyelinizácie, bola pravdepodobnosť vzniku SM počas 24 mesiacov nižšia u pacientov liečených liekom Rebif ako u pacientov liečených placebom.
In the study in patients who have had acute coronary syndrome, 6.1% (313 out of 5,114) of patients treated with Xarelto had an ‘event’ such as a heart attack, stroke or death due to heart problems during the study, compared with 7.4% (376 out of 5,113) of patients receiving placebo.
V štúdii pacientov s akútnym koronárnym syndrómom sa u 6,1 % (313 z 5 114) pacientov liečených liekom Xarelto zaznamenala tzv. udalosť, napr. srdcový infarkt, mŕtvica, alebo smrť v dôsledku srdcových problémov počas štúdie, v porovnaní so 7,4 % (376 z 5 113) pacientov užívajúcich placebo.
In the study in patients whose disease had not responded to previous treatment, 49% of the patients whose previous treatment with both fludarabine and alemtuzumab had failed (47 out of 95) responded to treatment with Arzerra.
V štúdii u pacientov, ktorých ochorenie neodpovedalo na predchádzajúcu liečbu, 49 % pacientov, ktorých predchádzajúca liečba fludarabínom a alemtuzumabom bola neúspešná (47 z 95), odpovedalo na liečbu liekom Arzerra.
In the study in patients with acute DVT, 2.1% (36 out of 1,731) of patients treated with Xarelto had either DVT recurrence or pulmonary embolism, compared with 3.0% (51 out of 1,718) of patients receiving enoxaparin/VKA.
V štúdii, na ktorej sa zúčastnili pacienti s akútnou DVT, sa zaznamenal buď návrat DVT alebo pľúcna embólia u 2,1 % (36 z 1 731) pacientov liečených liekom Xarelto v porovnaní s 3,0 % (51 z 1 718) pacientov dostávajúcich enoxaparín/VKA.
In the study in patients with bipolar disorder, patients taking 4.5 mg of Adasuve had an average fall in PEC score of 8.2 points, and patients taking 9.1 mg had an average fall of 9.2 points.
V štúdii s pacientmi s bipolárnou poruchou mali pacienti, ktorí používali dávku 4,5 mg lieku Adasuve, priemerný pokles skóre PEC o 8,2 bodov a pacienti, ktorí užívali dávku 9,1 mg priemerný pokles skóre o 9,2 bodov.
In the study in patients with erectile dysfunction secondary to diabetes, the mean per-subject proportion of successful attempts were 41 and 46 % on CIALIS 5 mg and 2.5 mg, respectively, as compared to 28 % with placebo.
V štúdii s pacientami so sekundárnou erektilnou dysfunkciou pri diabete bol priemerný podiel úspešnosti pohlavných stykov 41 a 46 % pri CIALISE 5 mg, resp. pri CIALISE 2,5 mg v porovnaní s 28 % pri placebe.
In the study in patients with erectile dysfunction secondary to diabetes, the mean per-subject proportion of successful attempts were 41 and 46% on tadalafil 5 mg and 2.5 mg, respectively, as compared to 28% with placebo.
V štúdii s pacientami so sekundárnou erektilnou dysfunkciou pri diabete bol priemerný podiel úspešnosti pohlavných stykov 41 a 46% pri tadalafile 5 mg, resp. pri tadalafile 2,5 mg v porovnaní s 28% pri placebe.
In the study in patients with more aggressive cancer, progression-free survival was 6.7 months when Avastin was added to paclitaxel, topotecan, or pegylated liposomal doxorubicin, compared with 3.4 months when these chemotherapies were used on their own.
V štúdii zahŕňajúcej pacientov s agresívnejšou rakovinou, čas prežitia bez progresie ochorenia bol 6,7 mesiaca, keď sa liek Avastin pridával k paklitaxelu, topotekanu alebo pegylovanému lipozomálnemu doxorubicínu v porovnaní s 3,4 mesiaca, keď sa tieto chemoterapie použili samostatne..
In the study in patients with non-transfusion-dependent thalassaemia syndromes, Exjade was shown to be more effective than placebo at reducing iron levels in the liver: in patients treated with Exjade (at a starting dose of 10 mg/kg/day) liver iron levels decreased on average by 3.8 mg per gram of liver compared with an average increase of 0.4 mg per gram of liver in patients treated with placebo.
V štúdii skúmajúcej pacientov so syndrómami talasémie nezávislej od transfúzie sa liek Exjade preukázal ako účinnejší v porovnaní s placebom pri znižovaní hladiny železa v pečeni: u pacientov liečených liekom Exjade (s úvodnou dávkou 10 mg/kg/deň) sa hladina železa znížila v priemere o 3,8 mg v porovnaní s priemerným zvýšením 0,4 mg na gram pečene u pacientov liečených placebom.
In the study in patients with non-valvular atrial fibrillation, 2.7% (188 out of 6958) of patients treated with Xarelto had either a stroke or a blood clot in a blood vessel, compared with 3.4% (241 out of 7004) of patients receiving warfarin.
V štúdii, na ktorej sa zúčastnili pacienti s nevalvulárnou atriálnou fibriláciou, malo buď mŕtvicu alebo krvnú zrazeninu v krvnej cieve 2,7 % (188 zo 6 958) pacientov liečených liekom Xarelto v porovnaní s 3,4 % (241 zo 7 004) pacientov užívajúcich warfarín.
In the study in patients with pulmonary embolism, 2.1% (50 out of 2,419) of patients treated with Xarelto had a recurrence of either DVT or pulmonary embolism, compared with 1.8% (44 out of 2,413) of patients receiving enoxaparin/VKA.
V štúdii, na ktorej sa zúčastnili pacienti s pľúcnou embóliou, sa zaznamenal buď návrat DVT alebo pľúcna embólia u 2,1 % (50 z 2 419) pacientov liečených liekom Xarelto v porovnaní s 1,8 % (44 z 2 413) pacientov dostávajúcich enoxaparín/VKA.
In the study in patients with schizophrenia, patients taking 4.5 mg of Adasuve had an average fall in PEC score of 8.0 points and patients taking 9.1 mg had an average fall of 8.7 points.
V štúdii s pacientmi so schizofréniou mali pacienti, ktorí používali dávku 4,5 mg lieku Adasuve, priemerný pokles skóre PEC o 8,0 bodov a pacienti, ktorí užívali dávku 9,1 mg priemerný pokles skóre o 8,7 bodov.
In the study in patients with unresectable and/or metastatic GIST, 7 (5 %) patients experienced CTC grade 3/4 GI bleeds (3 patients), intra-tumoural bleeds (3 patients) or both (1 patient).
V klinickom skúšaní s pacientmi s neresekovateľným a/alebo metastazujúcim GIST sa vyskytlo u 7 (5 %) pacientov krvácanie 3./4. stupňa podľa všeobecných kritérií toxicity (CTC), a to gastrointestinálne krvácanie (3 pacienti), krvácanie vo vnútri nádoru (3 pacienti) alebo oboje (1 pacient).
In the study in patients with unresectable and/or metastatic GIST, 7 (5%) patients experienced CTC grade 3/4 GI bleeds (3 patients), intra-tumoural bleeds (3 patients) or both (1 patient).
V klinickej štúdii s pacientmi s neresekovateľným a/alebo metastazujúcim GIST sa vyskytlo u 7 (5 %) pacientov krvácanie 3./4. stupňa podľa všeobecných kritérií toxicity (CTC), a to gastrointestinálne krvácanie (3 pacienti), krvácanie vo vnútri nádoru (3 pacienti), alebo oboje (1 pacient).
In the study in patients with unresectable and/or metastatic GIST, 7 (5%) patients experienced CTC grade 3/4 GI bleeds (3 patients), intra-tumoural bleeds (3 patients) or both (1 patient).
V klinickom skúšaní s pacientmi s neresekovateľným a/alebo metastazujúcim GIST sa vyskytlo u 7 (5 %) pacientov krvácanie 3./4. stupňa podľa všeobecných kritérií toxicity (CTC), a to gastrointestinálne krvácanie (3 pacienti), krvácanie vo vnútri nádoru (3 pacienti), alebo oboje (1 pacient).
In the study in patients with unresectable and/or metastatic GIST, 7 (5%) patients experienced CTC grade 3/4 GI bleeds (3 patients), intra-tumoural bleeds (3 patients) or both (1 patient).
V klinickom skúšaní s pacientmi s neresekovateľným a/alebo metastazujúcim GIST sa vyskytlo u 7 (5%) pacientov krvácanie 3./4. stupňa podľa všeobecných kritérií toxicity (CTC), a to gastrointestinálne krvácanie (3 pacienti), krvácanie vo vnútri nádoru (3 pacienti), alebo oboje (1 pacient).
In the study in patients with unresectable and/or metastatic GIST, 7 (5%) patients experienced CTC grade 3/4 GI bleeds (3patients), intra-tumoural bleeds (3patients) or both (1patient).
V klinickom skúšaní s pacientmi s neresekovateľným a/alebo metastazujúcim GIST sa vyskytlo u 7 (5 %) pacientov krvácanie 3./4. stupňa podľa všeobecných kritérií toxicity (CTC), a to gastrointestinálne krvácanie (3 pacienti), krvácanie vo vnútri nádoru (3 pacienti), alebo oboje (1 pacient).
In the study in patients with unresectable and/or metastatic GIST, both gastrointestinal and intra- tumoural haemorrhages were reported (see section 4.8).
V klinickej štúdii s pacientmi s neresekovateľným a/alebo metastazujúcim GIST sa zaznamenalo gastrointestinálne krvácanie aj krvácanie vo vnútri nádoru (pozri časť 4.8).
In the study in patients with unresectable and/or metastatic GIST, both gastrointestinal and intra- tumoural haemorrhages were reported (see section 4.8).
V klinickom skúšaní s pacientmi s neresekovateľným a/alebo metastazujúcim GIST sa zaznamenalo gastrointestinálne krvácanie aj krvácanie vo vnútri nádoru (pozri časť 4.8).
In the study in patients with unresectable and/or metastatic GIST, both gastrointestinal and intra-tumoural haemorrhages were reported (see section 4.8).
V klinickom skúšaní s pacientmi s neresekovateľným a/alebo metastazujúcim GIST sa zaznamenalo gastrointestinálne krvácanie aj krvácanie vo vnútri nádoru (pozri časť 4.8).
In the study in patients with unresectable and/or metastatic GIST, both gastrointestinal and intratumoural haemorrhages were reported (see section 4.8).
V klinickom skúšaní s pacientmi s neresekovateľným a/alebo metastazujúcim GIST sa zaznamenalo gastrointestinálne krvácanie aj krvácanie vo vnútri nádoru (pozri časť 4.8).
In the study in patients with unresectable and/or metastatic GIST, grade 3 and 4 anaemia was reported in 5.4 % and 0.7 % of patients, respectively, and may have been related to gastrointestinal or intratumoural bleeding in at least some of these patients.
V klinickom skúšaní u pacientov s neresekovateľným a/alebo metastazujúcim GIST sa zaznamenala anémia 3. stupňa v 5,4 % a 4. stupňa v 0,7 % prípadov a mohla súvisieť s gastrointestinálnym krvácaním alebo krvácaním vo vnútri nádoru aspoň u niektorých z týchto pacientov.
In the study in patients with unresectable and/or metastatic GIST, grade 3 and 4 anaemia was reported in 5.4 % and 0.7 % of patients, respectively, and may have been related to gastrointestinal or intratumoural bleeding in at least some of these patients.
V klinickom skúšaní u pacientov s neresekovateľným a/alebo metastazujúcim GIST sa zaznamenala anémia 3. stupňa v 5,4% a 4. stupňa v 0,7% prípadov a mohla súvisieť s gastrointestinálnym krvácaním alebo krvácaním vo vnútri nádoru aspoň u niektorých z týchto pacientov.
In the study in patients with unresectable and/or metastatic GIST, grade 3 and 4 anaemia was reported in 5.4% and 0.7% of patients, respectively, and may have been related to gastrointestinal or intra- tumoural bleeding in at least some of these patients.
V klinickom skúšaní u pacientov s neresekovateľným a/alebo metastazujúcim GIST sa zaznamenala anémia 3. stupňa v 5,4 % a 4. stupňa v 0,7 % prípadov a mohla súvisieť s gastrointestinálnym krvácaním alebo krvácaním vo vnútri nádoru aspoň u niektorých z týchto pacientov.
In the study in patients with unresectable and/or metastatic GIST, grade 3 and 4 anaemia was reported in 5.4% and 0.7% of patients, respectively, and may have been related to gastrointestinal or intra- tumoural bleeding in at least some of these patients.
V klinickom skúšaní u pacientov s neresekovateľným a/alebo metastazujúcim GIST sa zaznamenala anémia 3. stupňa v 5,4% a 4. stupňa v 0,7% prípadov a mohla súvisieť s gastrointestinálnym krvácaním alebo krvácaním vo vnútri nádoru aspoň u niektorých z týchto pacientov.
In the study in patients with unresectable and/or metastatic GIST, grade3 and 4 anaemia was reported in 5.4% and 0.7% of patients, respectively, and may have been related to gastrointestinal or intra- tumoural bleeding in at least some of these patients.
V klinickom skúšaní u pacientov s neresekovateľným a/alebo metastazujúcim GIST sa zaznamenala anémia 3. stupňa v 5,4 % a 4. stupňa v 0,7 % prípadov a mohla súvisieť s gastrointestinálnym krvácaním alebo krvácaním vo vnútri nádoru aspoň u niektorých z týchto pacientov.
In the study in previously treated patients, those treated with Xalkori lived on average for nearly 8 months without their disease getting worse compared with 3 months in patients who were treated with either pemetrexed or docetaxel.
V štúdii s pacientmi, ktorí predtým boli liečení, pacienti, ktorí užívali liek Xalkori žili v priemere takmer 8 mesiacov bez zhoršenia choroby v porovnaní s 3 mesiacmi u pacientov, ktorí boli liečení liekmi obsahujúcimi pemetrexed alebo docetaxel.
In the study in previously untreated patients, those treated with Xalkori lived on average for nearly 11 months without their disease getting worse compared with 7 months in patients who were treated with pemetrexed-containing therapy.
V štúdii s pacientmi, ktorí predtým neboli liečení, pacienti, ktorí užívali liek Xalkori žili v priemere 11 mesiacov bez zhoršenia choroby v porovnaní so 7 mesiacmi u pacientov, ktorí boli liečení liekmi obsahujúcimi pemetrexed.
In the study in rabbits mortality was reduced from 23% in untreated rabbits to 11% in those given 20 mg valnemulin per kg of feed, and about 8% in those given 35 mg valnemulin per kg feed.
V štúdii skúmajúcej králikov sa mortalita znížila z 23 % v prípade neliečených králikov na 11 % v prípade králikov, ktoré dostávali 20 mg valnemulínu na kg krmiva, a asi na 8 % v prípade králikov, ktoré dostávali 35 mg valnemulínu na kg krmiva.
In the study in rats there were no malformed fetuses in either the conestat alfa or the control group.
V štúdii potkanov neexistovali žiadne znetvorené zárodky, a to ani v skupine, ktorej sa podával konestat alfa, ani v kontrolnej skupine.
In the study in ROS1-positive patients, around 70% of patients (37 out of 53) responded completely or partially to treatment.
V štúdii týkajúcej sa ROS1-pozitívnych pacientov 70 % pacientov (37 zo 53) reagovalo na liečbu úplne alebo čiastočne.
In the study in which NovoSeven was given in the home setting, 90% of the bleeding episodes were controlled effectively.
V štúdii, kde bol liek NovoSeven podávaný v domácom prostredí, bolo účinne kontrolovaných 90 % prípadov krvácania.
In the study in which sitagliptin was added to glimepiride and metformin, the levels of HbA1c were reduced by 0.59% after 24 weeks, compared with an increase of 0.30% in the patients adding placebo.
V štúdii, v ktorej sa sitagliptín pridával ku glimepiridu a metformínu, sa hladiny HbA1c po 24 týždňoch znížili o 0,59 % v porovnaní so zvýšením o 0,30 % u pacientov, ktorým bolo k liečbe pridané placebo.
In the study involving adults, the main measure of effectiveness was the change in the frequency of partial seizures between the 12 weeks before treatment started and the 18-week period when a stable dose was used.
V štúdii s dospelými bola hlavným meradlom účinnosti zmena frekvencie parciálnych záchvatov v období medzi 12 týždňami pred začiatkom liečby a 18 týždňami, keď sa používala stabilná dávka.
In the study looking at Aloxi capsules, all three doses of Aloxi were as effective as the solution for injection over 24 hours, with around three-quarters of the patients not vomiting.
V štúdii skúmajúcej kapsuly lieku Aloxi boli všetky tri dávky lieku Aloxi rovnako účinné ako injekčný roztok v priebehu 24 hodín, pričom približne tri štvrtiny pacientov nevracali.
In the study looking at booster vaccination, antibody levels against rhinotracheitis herpesvirus and calicivirus infection remained stable at a high level or increased slightly.
V štúdii skúmajúcej posilňujúcu dávku ostali hladiny protilátok proti herpesvírusu rinotracheitídy a proti kalicivírusovej infekcii stabilné na vysokej úrovni alebo sa trochu zvýšili.
In the study looking at booster vaccination, antibody levels against rhinotracheitis herpesvirus, calicivirus infection and C. felis remained stable at a high level or increased slightly.
V štúdii skúmajúcej posilňujúcu dávku ostali hladiny protilátok proti herpesvírusu rinotracheitídy, proti kalicivírusovej infekcii a proti C. felis stabilné na vysokej úrovni alebo sa trochu zvýšili.
In the study looking at booster vaccination, antibody levels against rhinotracheitis herpesvirus, calicivirus infection and feline panleucopenia remained stable at a high level or increased slightly.
V štúdii skúmajúcej posilňujúce očkovanie ostali hladiny protilátok proti herpesvírusu rinotracheitídy, proti kalicivírusovej infekcii a proti panleukopénii mačiek stabilné, na vysokej úrovni alebo sa trochu zvýšili.
In the study looking at booster vaccination, antibody levels against rhinotracheitis herpesvirus, calicivirus infection and feline panleucopenia remained stable at a high level or increased slightly.
V štúdii zameranej na očkovanie posilňujúcou dávkou zostali protilátky proti herpesvírusu rinotracheitídy, infekcii kalicivirózou a panleukopénii mačiek stabilné s vysokou hladinou alebo slabo sa ich hladina mierne zvýšila.