natgillin/translations-raw huggingface dataset:
There was an increased reporting of lower respiratory tract infections (particularly pneumonia and bronchitis) in the TORCH study in patients with COPD receiving salmeterol/fluticasone propionate 50/500 micrograms twice daily compared with placebo as well as in studies SCO40043 and SCO100250 comparing a lower dose of salmeterol/fluticasone propionate 50/250 micrograms twice daily, (a dose not authorised for use in COPD) with salmeterol 50 micrograms twice daily only (see section 4.8 and section 5.1).
V štúdii TORCH u pacientov s CHOCHP dostávajúcich salmeterol/flutikazónpropionát 50/500 mikrogramov dvakrát denne v porovnaní s placebom, ako aj v štúdiách SCO40043 a SCO100250 porovnávajúcich nižšiu dávku salmeterolu/flutikazónpropionátu 50/250 mikrogramov dvakrát denne (dávku neschválenú na použitie pri CHOCHP) so samostatne podávaným salmeterolom 50 mikrogramov dvakrát denne, sa hlásil zvýšený výskyt infekcií dolných dýchacích ciest (hlavne zápal pľúc a bronchitída) (pozri časť 4.8 a časť 5.1).
There was an initial increase in the frequency of adverse reactions in about one in five patients, observed up to eight weeks after first changing from conventional hydrocortisone tablets given three times daily to once daily modified-release tablets.
Výskyt nežiaducich účinkov bol spočiatku vyšší, a to približne u jedného z piatich pacientov, pričom bol spozorovaný do ôsmich týždňov po prvom prechode z konvenčných tabliet hydrokortizónu podávaných trikrát denne na tablety s riadeným uvoľňovaním podávané raz denne.
There was an overall higher incidence of non-serious ocular adverse reactions, mainly related to signs of local irritation, in the brinzolamide/travoprost groups.
Pozoroval sa celkovo vyšší výskyt nezávažných očných nežiaducich reakcií, ktoré sa týkali hlavne príznakov lokálneho podráždenia, v skupinách brinzolamidu/travoprostu.
There was an overall increased frequency of adverse events in the older population compared to patients <65 years which was comparable across all treatment groups, including placebo.
Bolo pozorované celkové zvýšenie frekvencie nežiaducich udalostí v staršej populácii v porovnaní s pacientmi <65 rokov, ktoré bolo porovnateľné u všetkých liečebných skupín, vrátane placeba.
There was an un-vaccinated patient diagnosed with idiopathic membranous glomerulonephropathy who experienced meningococcal meningitis.
Bol medzi nimi jeden nezaočkovaný pacient s diagnózou idiopatickej membránovej glomerulonefropatie, ktorý mal meningokokovú meningitídu.
There was considerable overlap between the ranges of exposures seen in these two populations (see section 4.2).
Rozmedzia expozícií pozorované u týchto dvoch populácií sa v značnej miere prekrývali (pozri časť 4.2).
There was continuous improvement up to 36 months in the clinical outcome measure KOOS (the Knee Injury and Osteoarthritis Outcome Score) in both treatment arms.
Nepretržité zlepšovanie miery klinického výsledku KOOS (skóre výsledku poškodenia kolena a osteoartritídy) sa dosahovalo v období až do 36 mesiacov v obidvoch liečebných skupinách.
There was essentially no difference in the detection of the presence or absence of osteomyelitis between the 1-2 hour timepoint and the 5-8 hour timepoint after injection.
Pri zisťovaní prítomnosti alebo absencie osteomyelitídy sa nezistil žiadny významný rozdiel medzi zobrazením o 1-2 hodiny po aplikácii a o 5-8 hodín po injekcii.
There was evidence for a benefit of telmisartan compared to placebo in the pre-specified secondary composite endpoint of cardiovascular death, non-fatal myocardial infarction, and non-fatal stroke [0.87 (95 % CI 0.76 - 1.00, p = 0.048)].
V predšpecifikovanom sekundárnom kompozitnom koncovom ukazovateli: kardiovaskulárna smrť, nefatálny infarkt myokardu a nefatálna mozgová príhoda sa dokázal prínos telmisartanu v porovnaní s placebom [0,87 (95 % CI 0,76 – 1,00, p = 0,048)].
There was evidence of a mild thyroid hormonal imbalance induced by bosentan in rats.
U potkanov bola bosentanom vyvolaná mierna tyroidná hormonálna dysbalancia.
There was evidence of attenuation with repeated doses of voriconazole.
S opakovanými dávkami vorikonazolu dochádzalo dokázateľne k zmierneniu ťažkostí.
There was evidence of direct inhibition of CYP2E1 by fampridine at 30 μM (approximately 12% inhibition) which is approximately 100 times the average plasma fampridine concentration measured for the 10 mg tablet.
Bola dokázaná priama inhibícia CYP2E1 fampridínom pri koncentrácii 30 μmol (približne 12 % inhibícia), čo je asi 100-násobok priemernej plazmatickej koncentrácie fampridínu, meranej po podaní 10 mg tablety.
There was evidence of reversibility upon cessation of treatment.
Dokázala sa reverzibilita v nadväznosti na ukončenie liečby.
There was evidence of reversibility.
Preukázala sa reverzibilita.
There was evidence of some suppression of antibody response to two of the three pertussis antigens.
Existujú dôkazy o istom potlačení protilátkovej odpovede na dva z troch antigénov čierneho kašľa.
There was faster normalisation of corrected serum calcium at day 4 for 8 mg zoledronic acid and at day 7 for 4 mg and 8 mg zoledronic acid.
Normalizácia korigovaného vápnika v sére bola rýchlejšia na 4. deň pri 8 mg kyseliny zoledrónovej a na 7. deň pri 4 mg a 8 mg kyseliny zoledrónovej.
There was faster normalisation of corrected serum calcium at day 4 for zoledronic acid 8 mg and at day 7 for zoledronic acid 4 mg and 8 mg.
Normalizácia korigovaného vápnika v sére bola rýchlejšia na 4. deň pri 8 mg kyseliny zoledrónovej a na 7. deň pri 4 mg a 8 mg kyseliny zoledrónovej.
There was generally no change in the concentration-time profiles of the endogenous markers estradiol, progesterone, luteinizing hormone (LH), follicle stimulating hormone (FSH), and sex hormone binding globulin (SHBG).
Všeobecne nenastala žiadna zmena v profiloch koncentrácií v čase u endogénnych markerov estradiolu, progesterónu, luteinizačného hormónu (LH), folikuly stimulujúceho hormónu a globulínu viažúceho pohlavné hormóny (SHBG).
There was high between- patient variability in plasma imatinib AUC levels after an oral dose.
Po perorálnom podaní bola medzi pacientmi vysoká variabilita hodnôt AUC imatinibu v plazme.
There was high between-patient variability in plasma imatinib AUC levels after an oral dose.
Po perorálnom podaní bola medzi pacientmi vysoká variabilita hodnôt AUC imatinibu v plazme.
There was high dose maternal toxicity accompanied by a reduction in weaning index and reduced development of offspring in rats at approximately 4.3 times human exposure.
Pri použití dávok približne 4,3-krát vyšších ako sú expozície používané u ľudí sa zistila toxicita pre matky spojená s vysokými dávkami, ktorá bola sprevádzaná znížením indexu kojenia a spomaleným vývinom mláďat u potkanov.
There was however a class-related reversible reduction in foetal weight and a decrease in postnatal body-weight gain of offspring at the doses causing exaggerated pharmacodynamic effects in mothers.
Avšak v rámci druhu sa preukázalo reverzibilné zníženie hmotnosti plodu a zníženie prírastku telesnej hmotnosti po narodení potomka v dávkach, ktoré spôsobujú zosilnené farmakodynamické účinky u matiek.
There was increased local haemorrhage at the injection site.
V mieste injekcie sa pozorovalo výraznejšie lokálne krvácanie.
There was insufficient data in patients with severe renal impairment (CLcr < 30 ml/min) to assess its effect on pharmacokinetics (see sections 4.2 and 4.4).
K dispozícii nie sú dostatočné údaje u pacientov so závažným poškodením funkcie obličiek (CLcr < 30 ml/min), ktoré by umožnili posúdiť účinok na farmakokinetiku (pozri časti 4.2 a 4.4).
There was insufficient evidence to support its use as an add-on to other anticancer medicines.
Dôkaz na podporu používania lieku ako prídavku k ďalším protirakovinovým liekom nebol dostatočný.
There was less hyperbilirubinaemia and jaundice in the unboosted REYATAZ group compared with the REYATAZ + ritonavir group (18 and 28 subjects, respectively).
V skupine s REYATAZOM bez zosilneného účinku bolo v porovnaní so skupinou s REYATAZOM + ritonavirom menej hyperbilirubinémie a žltačky (18 a 28 jedincov, v uvedenom poradí).
There was less severe hypoglycaemia in the insulin glargine group as well.
V skupine s inzulínom glargín bola taktiež menej častý výskyt ťažkej hypoglykémie.
There was less severe hypoglycaemia in the insulin glargine group as well.
V skupine s inzulínom glargínom bola taktiež menej častý výskyt ťažkej hypoglykémie.
There was less use of morphinic analgesic (p < 0.01), non-morphinic analgesics (p < 0.01), other disease-related medicinal products (p = 0.06) and radiotherapy (p < 0.01) in patients treated with docetaxel at 75 mg/m² compared to those with BSC.
U pacientov liečených docetaxelom v dávke 75 mg/m2 sa v porovnaní s BSC použilo menej morfinových analgetík (p < 0,01), nemorfínových analgetík (p < 0,01), iných liečebných postupov v súvislosti s ochorením (p = 0,06) a rádioterapia (p < 0,01).
There was less use of morphinic analgesic (p <0.01), non-morphinic analgesics (p <0.01), other disease-related medicinal products (p = 0.06) and radiotherapy (p <0.01) in patients treated with docetaxel at 75 mg/m² compared to those with BSC.
U pacientov liečených docetaxelom v dávke 75 mg/m2 sa v porovnaní s BSC použilo menej morfínových analgetík (p < 0,01), nemorfínových analgetík (p < 0,01), iných liečebných postupov v súvislosti s ochorením (p = 0,06) a rádioterapia (p < 0,01).
There was less use of morphinic analgesic (p<0.01), non-morphinic analgesics (p<0.01), other disease related medications (p=0.06) and radiotherapy (p<0.01) in patients treated with docetaxel at 75 mg/m² compared to those with BSC.
U pacientov liečených docetaxelom v dávke 75 mg/m² v porovnaní s BSC sa pouţilo menej morfínových analgetík (p <0,01), nemorfínových analgetík (p <0,01), iných liečebných postupov v súvislosti s ochorením (p=0,06) a rádioterapie (p <0,01).
There was less use of morphinic analgesic (p<0.01), non-morphinic analgesics (p<0.01), other disease related medications (p=0.06) and radiotherapy (p<0.01) in patients treated with docetaxel at 75 mg/m² compared to those with BSC.
U pacientov liečených docetaxelom v dávke 75 mg/m² v porovnaní s BSC sa použilo menej morfínových analgetík (p <0,01), nemorfínových analgetík (p <0,01), iných liečebných postupov v súvislosti s ochorením (p=0,06) a rádioterapie (p <0,01).
There was less use of morphinic analgesic (p<0.01), non-morphinic analgesics (p<0.01), other disease related medications (p=0.06) and radiotherapy (p<0.01) in patients treated with docetaxel at 75 mg/m² compared to those with BSC.
U pacientov liečených docetaxelom v dávke 75 mg/m² v porovnaní s BSC sa použilo menej morfínových analgetík (p<0,01), nemorfínových analgetík (p<0,01), iných liečebných postupov v súvislosti s ochorením (p=0,06) a rádioterapie (p<0,01).
There was limited data available for moderate and severe hepatic impairment.
Pre stredne ťažkú a ťažkú poruchu funkcie pečene boli dostupné obmedzené údaje.
There was limited exposure in patients over 55 years of age in clinical studies with daclizumab.
V klinických štúdiách s daklizumabom bola obmedzená expozícia u pacientov starších ako 55 rokov.
There was more myelosuppression seen in CML patients than in GIST, which is probably due to the underlying disease.
Myelosupresia sa pozorovala vo väčšom rozsahu u pacientov s CML ako s GIST, čo je pravdepodobne dôsledkom základného ochorenia.
There was more myelosuppression seen in CML patients than in GIST, which is probably due to the underlying disease.
Myelosupresia sa pozorovala vo väčšom rozsahu u pacientov s CML ako u pacientov s GIST, čo je pravdepodobne dôsledkom základného ochorenia.
There was negligible urinary excretion of ivacaftor as unchanged drug.
Zanedbateľné množstvo ivakaftoru sa vylúči močom v nezmenenej podobe.
There was negligible urinary excretion of ivacaftor as unchanged parent (less than 0.01% following a single oral dose of 500 mg).
Ivakaftor sa len v zanedbateľnom množstve vylučoval močom v nezmenenej forme (menej ako 0,01 % po jednorazovej perorálnej dávke 500 mg).
There was negligible urinary excretion of ivacaftor as unchanged parent.
Ivakaftor sa vylučuje v malom množstve močom vo forme nezmenenej.
There was negligible urinary excretion of lumacaftor as unchanged drug.
Zanedbateľné množstvo lumakaftoru sa vylúči ako nezmenené liečivo močom.
There was no accumulation after multiple dose administration of 600 IU/kg administered subcutaneously weekly.
Po viacnásobnom subkutánnom podávaní dávok 600 IU/kg týždenne sa nepozorovala žiadna akumulácia.
There was no accumulation of bimatoprost in the blood over time and the safety profile was similar in elderly and young patients.
Kumulácia bimatoprostu v krvi v priebehu doby používania nie je známa a bezpečnostný profil pre starších i mladých pacientov je podobný.
There was no accumulation of the active substance in plasma after multiple doses given every 28 days.
Po opakovanom podávaní každých 28 dní nedošlo k akumulácii liečiva v plazme.
There was no accumulation of zoledronic acid in plasma after multiple doses given every 28 days.
Po opakovanom podávaní každých 28 dní nedošlo k akumulácii kyseliny zoledrónovej v plazme.
There was no additive effect of brivaracetam and valproate on the AUC of carbamazepine epoxide.
Neprejavil sa žiadny aditívny účinok brivaracetamu a valproátu na AUC pri epoxide karbamazepínu.
There was no advantage in survival (9.5 vs.
U týchto kombinácií cisplatiny/paklitaxel verzus cisplatina/teniposid sa neprejavilo žiadne zlepšenie prežitia (9,5 resp.
There was no adverse effect on renal function as determined by estimated glomerular filtration rate or CrCL at Week 12 and Week 52.
Stanovením rýchlosti glomerulárnej filtrácie alebo CrCl v 12.týždni a 52.týždni sa nezaznamenal žiadny nežiaduci účinok na funkciu obličiek.
There was no apparent accumulation in serum ustekinumab concentration over time when given subcutaneously every 12 weeks.
Nedochádzalo k zjavnej kumulácii sérovej koncentrácie ustekinumabu v priebehu času, keď sa podával subkutánne každých 12 týždňov.
There was no apparent correlation between the development of these antibodies and allergic reactions.
Nič nenasvedčovalo korelácii medzi vývojom týchto protilátok a alergickými reakciami.
There was no apparent correlation of anti-drug antibodies or neutralising antibodies development to clinical response, adverse reactions, or pharmacodynamic profile of daclizumab.
Tvorba protilátok proti lieku alebo neutralizačných protilátok sa neprejavila žiadnou zjavnou klinickou odpoveďou, nežiaducimi reakciami a neovplyvnila farmakodynamický profil daklizumabu.
There was no apparent difference in efficacy for entecavir based on gender (≈ 25% women in the clinical trials) or age (≈ 5% of patients > 65 years of age).
Nepozoroval sa viditeľný rozdiel v účinnosti entekaviru v závislosti na pohlaví (≈ 25 % žien v klinických štúdiách) alebo veku (≈ 5 % pacientov starších ako 65 rokov).
There was no apparent impact of the presence of anti-rituximab or anti-rHuPH20 antibodies on safety or efficacy (SABRINA).
Nezistil sa žiadny zjavný vplyv prítomnosti protilátok proti rituximabu alebo protilátok proti rHuPH20 na bezpečnosť alebo účinnosť (SABRINA).
There was no apparent impact of the presence of anti-rituximab or anti-rHuPH20 antibodies on safety or efficacy.
Nebol pozorovaný žiadny zjavný vplyv prítomnosti protilátok proti rituximabu alebo protilátok proti rHuPH20 na bezpečnosť alebo účinnosť.
There was no apparent influence of the fat content in the meal on the pharmacokinetics of lesinurad.
Nepozoroval sa žiadny zrejmý vplyv obsahu tuku v potrave na farmakokinetiku lesinuradu.
There was no apparent relationship between tasimelteon CL/F and renal function, as measured by either estimated creatinine clearance or eGFR.
Medzi CL/F tasimelteonu a funkciou obličiek sa nepozoroval zjavný vzťah na základe odhadnutého klírensu kreatinínu alebo eGFR.
There was no apparent relationship with respect to occurrence of adverse events in the clinical studies for patients receiving various categories of the most common concomitant medications.
V klinických štúdiách u pacientov, ktorým sa podávali rôzne skupiny najbežnejších súbežne užívaných liekov, neboli zistené žiadne spojitosti z hľadiska výskytu nežiaducich účinkov.
There was no association observed between the presence of antibody and adverse events.
Nepozoroval sa žiadny vzťah medzi prítomnosťou protilátok a nežiaducimi účinkami.
There was no association of the presence of anti-alemtuzumab or inhibitory anti-alemtuzumab antibodies with a reduction in efficacy, change in pharmacodynamics, or the occurrence of adverse reactions, including infusion associated reactions.
Nepozorovala sa žiadna súvislosť medzi prítomnosťou protilátok proti alemtuzumabu alebo inhibičných protilátok proti alemtuzumabu a znížením účinnosti, zmenou farmakodynamiky alebo výskytom nežiaducich reakcií vrátane reakcií súvisiacich s podávaním infúzie.
There was no attenuation of the bronchodilator effect over time in the 6- and 12-month studies.
V 6-mesačnom, ani 12-mesačnom skúšaní sa nevyskytlo oslabovanie bronchodilatačného účinku v čase.
There was no attenuation of the bronchodilator effect over time.
Oslabovanie bronchodilatačného účinku v čase sa nevyskytlo.
There was no attenuation of the bronchodilator effect over time.
V priebehu času sa nezistilo oslabenie bronchodilatačného účinku.
There was no carriage of serotypes 1 and 5 observed.
Nosičstvo sérotypov 1 a 5 nebolo pozorované.
There was no change from baseline in the standard of care cohort.
V kohorte so štandardnou starostlivosťou nebola zaznamenaná žiadna zmena oproti východiskovej hodnote.
There was no change in Cmax or AUC for the active metabolite, n-desmethylsildenafil.
n-desmethylsildenafilu, nedošlo k zmene Cmax ani AUC.
There was no change in metformin AUC; however, mean peak plasma concentration of metformin was decreased by 16% when administered with food.
Nedošlo k zmene AUC metformínu; priemerná maximálna koncentrácia v plazme však poklesla o 16 %, keď sa podával s jedlom.
There was no change in the infection rates in the pigs that were not vaccinated.
Nepozorovala sa žiadna zmena v miere infekcie v prípade ošípaných, ktoré neboli očkované.
There was no change in the kinetics of imatinib on repeated dosing, and accumulation was 1.5-2.5-fold at steady state when dosed once daily.
Kinetika imatinibu sa pri opakovanom podávaní nemenila a pri rovnovážnom stave a podávaní 1-krát denne bola akumulácia 1,5- až 2,5-násobná.
There was no change in the kinetics of imatinib on repeated dosing, and accumulation was 1.5–2.5-fold at steady state when dosed once daily.
Kinetika imatinibu sa pri opakovanom podávaní nemenila a pri rovnovážnom stave a podávaní 1-krát denne bola akumulácia 1,5- až 2,5-násobná.
There was no change in the time to peak plasma concentration (Tmax) for alogliptin, but there was a delayed Tmax for metformin of 1.5 hours.
U alogliptínu nedošlo k žiadnej zmene času dosiahnutia vrcholovej plazmatickej koncentrácie (Tmax), u metformínu však došlo k oneskoreniu Tmax o 1,5 hodiny.
There was no change to Tmax or half-life.
Nebola žiadna zmena v Tmax alebo v polčase.
There was no clear causal evidence of altered pharmacokinetic, efficacy, or toxicity profiles with anti-product antibody development based on the population pharmacokinetic and exposure-response analyses.
Na základe populačnej farmakokinetiky a analýzy odpovede po expozícii sa v súvislosti s vývojom protilátok proti lieku nezistila jasná príčinná súvislosť zmenenej farmakokinetiky, účinnosti alebo profilu toxicity.
There was no clear correlation between obtained plasma exposure and age or body weight.
Nebola nájdená jasná korelácia medzi získanou plazmatickou expozíciou a vekom alebo telesnou hmotnosťou.
There was no clear dose relationship.
Spojitosť s dávkou nebola zrejmá.
There was no clear evidence of a carcinogenic effect in mice.
U myší sa nepreukázal žiadny jasný dôkaz o karcinogénnom účinku.
There was no clear evidence of a difference in the change of KOOS in patients treated with ChondroCelect and those treated with microfracture.
Nepreukázal sa jasný rozdiel v zmene skóre KOOS u pacientov liečených liekom ChondroCelect a u pacientov liečených mikrofraktúrou.
There was no clear relationship between decreases in neutrophils below 1 x 109/L and the occurrence of serious infections.
Nezistila sa žiadna jasná súvislosť medzi poklesom počtu neutrofilov pod 1 x 109/l a výskytom závažných infekcií.
There was no clinical effect.
Nebol pozorovaný žiadny klinický účinok.
There was no clinical evidence in the vehicle-controlled studies of interactions with systemic antiretroviral agents, including protease inhibitors; macrolide antibiotics and azole antifungals.
V štúdiách kontrolovaných vehikulom neboli zistené žiadne klinické dôkazy liekových interakcií s celkovými antiretrovirálnymi preparátmi vrátane inhibítorov proteáz, makrolidových antibiotík a azolových antimykotík.
There was no clinically meaningful difference in clinical remission between treatment groups at these time points.
V týchto časových bodoch neexistoval medzi liečebnými skupinami žiadny významný rozdiel v klinickej remisii.
There was no clinically meaningful drug-drug interaction between ketoconazole and apremilast.
Nebola zistená žiadna klinicky významná lieková interakcia medzi ketokonazolom a apremilastom.
There was no clinically meaningful effect of age on raltegravir pharmacokinetics over the age range studied (19 to 71 years, with few (8) subjects over the age of 65).
V rámci študovaného vekového rozsahu (19 až 71 rokov, niekoľko (8) jedincov starších ako 65 rokov) nemal vek klinicky významný vplyv na farmakokinetiku raltegraviru.
There was no clinically meaningful increase in AUC when midazolam was dosed intravenously.
Nespozorovalo sa žiadne klinicky významné zvýšenie AUC, keď sa midazolam podával intravenózne.
There was no clinically relevant change in the pharmacokinetics of ruxolitinib upon administration with a high-fat meal.
Nezistili sa klinicky relevantné zmeny farmakokinetiky ruxolitinibu po podaní s jedlom s vysokým obsahom tuku.
There was no clinically relevant difference in pharmacokinetics of Levemir between older and young subjects.
Nezistil sa žiadny klinicky relevantný rozdiel vo farmakokinetických vlastnostiach lieku Levemir medzi staršími a mladými pacientami.
There was no clinically relevant difference in pharmacokinetics of Levemir between subjects with renal or hepatic impairment and healthy subjects.
Nezistil sa žiadny klinicky relevantný rozdiel vo farmakokinetických vlastnostiach lieku Levemir medzi osobami zdravými a osobami s poškodením funkcie obličiek alebo pečene.
There was no clinically relevant effect of age (18-64 years) or gender on the pharmacokinetics of lomitapide.
Vek (18 – 64 rokov) ani pohlavie nemali žiaden klinicky významný účinok na farmakokinetické vlastnosti lomitapidu.
There was no clinically relevant effect of age or sex on the pharmacokinetics of aztreonam.
Nepozoroval sa žiadny klinicky významný vplyv veku alebo pohlavia na farmakokinetické vlastnosti aztreonamu.
There was no clinically relevant effect on the overall exposure of either ethinylestradiol or levonorgestrel.
Neprejavil sa žiaden klinicky významný účinok na celkovú expozíciu etinylestradiolu ani levonorgestrelu.
There was no clinically relevant effect on the overall exposure of either ethinyloestradiol or levonorgestrel.
Neprejavil sa žiaden klinicky relevantný účinok na celkovú expozíciu, buď etinylestradiolu alebo levonorgestrelu.
There was no clinically relevant interaction between lacosamide and metformin.
Takisto neboli zaznamenané žiadne klinicky významné interakcie medzi lakosamidom a metformínom.
There was no clinically significant decrease in bioavailability or therapeutic effect when pravastatin was administered one hour before or four hours after colestyramine or one hour before colestipol.
Keď sa pravastatín podal jednu hodinu pred cholestyramínom alebo štyri hodiny po cholestyramíne, alebo jednu hodinu pred kolestipolom, nepozorovalo sa klinicky významné zníženie biologickej dostupnosti alebo terapeutického účinku.