natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The primary objective of State aid control in the field of environmental protection is to ensure that State aid measures will result in a higher level of environmental protection than would occur without the aid and to ensure that the positive effects of the aid outweigh its negative effects in terms of distortions of competition, taking account of the polluter pays principle (hereafter “PPP”) established by Article 73 of the EEA Agreement.
Hlavným cieľom kontroly štátnej pomoci v oblasti ochrany životného prostredia je zabezpečiť, aby opatrenia štátnej pomoci viedli k zvýšeniu ochrany životného prostredia v porovnaní so stavom bez štátnej pomoci, aby pozitívne účinky pomoci prevažovali nad jej negatívnymi účinkami súvisiacimi s narušením hospodárskej súťaže a aby sa zohľadňovala zásada ‚znečisťovateľ platí‘, ktorá vyplýva z článku 73 Dohody o EHP.
Economic activities can harm the environment not least through pollution.
Hospodárske činnosti môžu poškodzovať životné prostredie v neposlednom rade znečisťovaním.
In certain cases, in the absence of government intervention, undertakings can avoid bearing the full cost of the environmental harm arising from their activities.
Ak nedochádza k štátnym zásahom, v niektorých prípadoch sa môžu podniky vyhnúť tomu, aby niesli všetky náklady na poškodenie životného prostredia vyplývajúce z ich činnosti.
As a result, the market fails to allocate resources in an efficient manner, since the (negative) external effects of production are not taken into account by the producer, but are borne by society as a whole.
V dôsledku toho trh nie je schopný efektívnym spôsobom rozdeliť zdroje, pretože (negatívne) vonkajšie účinky výroby nezohľadňuje výrobca, ale znáša ich spoločnosť ako celok.
According to the PPP, these negative externalities can be tackled by ensuring that the polluter pays for its pollution, which implies full internalisation of environmental costs by the polluter.
Podľa zásady ‚znečisťovateľ platí‘ možno tieto negatívne externality riešiť tak, že sa zabezpečí, aby znečisťovateľ platil za ním spôsobené znečistenie, čím dôjde k úplnej internalizácii nákladov na životné prostredie znečisťovateľom.
This is intended to ensure that the private costs (borne by the undertaking) reflect the true social costs of the economic activity.
Tým by sa malo zabezpečiť, aby vlastné náklady (vynaložené podnikom) odrážali skutočné náklady na hospodársku činnosť pre spoločnosť.
Full implementation of the PPP would thus lead to correction of the market failure.
Úplná implementácia zásady ‚znečisťovateľ platí‘ by takto viedla k náprave zlyhania trhu.
The PPP can be implemented either by setting mandatory environmental standards or by market-based instruments [5].
Zásadu ‚znečisťovateľ platí‘ možno implementovať buď stanovením záväzných noriem v oblasti životného prostredia, alebo trhovými nástrojmi [5].
Some of the market-based instruments may involve the granting of State aid to all or some of the undertakings which are subject to them.
Niektoré z trhových nástrojov môžu zahŕňať poskytnutie štátnej pomoci všetkým alebo len niektorým podnikom, ktoré týmto nástrojom podliehajú.
Although there are currently limits to the application of the PPP, this regulatory failure should not prevent EFTA States from imposing requirements for environmental protection that go beyond Community requirements [6] and from reducing negative externalities to the greatest possible extent.
Napriek tomu, že v súčasnosti existujú hranice pri uplatňovaní zásady ‚znečisťovateľ platí‘, tento nedostatok právnej úpravy by nemal brániť štátom EZVO v tom, aby kládli požiadavky na ochranu životného prostredia, ktoré sú prísnejšie ako požiadavky Spoločenstva [6], a v tom, aby v čo najväčšej miere znižovali negatívne externality.
In order to increase the level of environmental protection, EFTA States may want to use State aid to create incentives on an individual level (at the level of the undertaking) to achieve a higher level of environmental protection than required by Community standards or to increase the environmental protection in the absence of Community standards.
S cieľom zvýšiť úroveň ochrany životného prostredia majú štáty EZVO možnosť využívať štátnu pomoc na vytváranie stimulov na individuálnej úrovni (na úrovni podniku), aby sa tak dosiahla vyššia úroveň ochrany životného prostredia, než sa požaduje normami Spoločenstva, alebo aby sa zvýšila úroveň ochrany životného prostredia v prípade, že príslušné normy Spoločenstva neexistujú.
They may also set national standards or environmental taxation at a higher level than that required by Community legislation or they may use environmental taxation to implement PPP unilaterally in the absence of Community legislation.
Štáty tiež môžu zaviesť vnútroštátne normy alebo environmentálne dane na vyššej úrovni, než akú vyžadujú právne predpisy Spoločenstva, alebo v prípade, že normy Spoločenstva neexistujú, môžu využiť environmentálne dane s cieľom jednostranne implementovať zásadu ‚znečisťovateľ platí‘.
According to the Community guidelines on aid for environmental protection aid to undertakings which go beyond Community standards may be declared compatible with the common market on certain conditions.
Podľa usmernení Spoločenstva o štátnej pomoci na ochranu životného prostredia môže byť pomoc poskytnutá podnikom, ktoré uplatňujú normy prísnejšie ako normy Spoločenstva, vyhlásená za určitých podmienok za zlučiteľnú so spoločným trhom.
Similarly, aid in the form of reductions or exemptions from harmonised Community taxes can on certain conditions be considered compatible with the common market.
Podobne sa môže pomoc vo forme zníženia alebo oslobodenia od harmonizovaných daní Spoločenstva za určitých podmienok považovať za zlučiteľnú so spoločným trhom.
Certain legislation establishing such Community standards may not be incorporated into the EEA Agreement.
Niektoré právne predpisy, ktorými sa zavádzajú takéto normy Spoločenstva, nemusia byť začlenené do Dohody o EHP.
Moreover, Community legislation on tax harmonisation falls as such outside the scope of the EEA Agreement.
Právne predpisy Spoločenstva o harmonizácii daní navyše nespadajú do pôsobnosti Dohody o EHP.
Nonetheless, with a view to ensure a uniform application of State aid provisions and equal conditions of competition throughout the European Economic Area (the EEA) the Authority will in general apply the same points of reference as that of the Community guidelines when assessing the compatibility of environmental aid with the functioning of the EEA Agreement, while taking into account the particular legislative situation of the EFTA States.
Bez ohľadu na to bude dozorný úrad s cieľom zabezpečiť jednotné uplatňovanie ustanovení o štátnej pomoci a rovnaké podmienky hospodárskej súťaže na celom území Európskeho hospodárskeho priestoru (EHP) pri posudzovaní zlučiteľnosti štátnej pomoci v oblasti životného prostredia s uplatňovaním Dohody o EHP uplatňovať vo všeobecnosti rovnaké referenčné kritériá, ako sú uvedené v usmerneniach Spoločenstva, pričom bude zohľadňovať osobitnú právnu situáciu štátov EZVO.
This implies that the present guidelines make reference to relevant Community standards and Community tax harmonisation measures where such have been adopted.
Z tohto vyplýva, že súčasné usmernenia odkazujú na príslušné normy Spoločenstva a opatrenia Spoločenstva týkajúce sa harmonizácie daní, ak sa také opatrenia prijali.
The Authority emphasises that such references to Community legislation do not imply that the EFTA States are obliged to comply with the Community legislation when such legislation has not been implemented in the EEA Agreement [7].
Dozorný úrad zdôrazňuje, že tieto odkazy na právne predpisy Spoločenstva neznamenajú, že štáty EZVO sú povinné dodržiavať právne predpisy Spoločenstva, pokiaľ tieto predpisy neboli implementované v rámci Dohody o EHP [7].
They serve only as a basis for assessing the compatibility of aid measures with the functioning of the EEA Agreement in terms of Article 61(3) of the Agreement.11.
Tieto odkazy iba slúžia ako základ posudzovania zlučiteľnosti opatrení štátnej pomoci s uplatňovaním Dohody o EHP v zmysle článku 61 ods. 3 dohody.11.
The Authority considers that it is necessary to revise the State aid Guidelines on environmental protection in order to meet similar objectives as those set out in the State Aid Action Plan, in particular to ensure better targeted aid, improved economic analysis and more effective procedures.
Dozorný úrad sa domnieva, že usmernenia o štátnej pomoci na ochranu životného prostredia je potrebné zrevidovať, aby spĺňali podobné ciele ako ciele stanovené v Akčnom pláne štátnej pomoci, najmä aby zabezpečili cielenejšiu pomoc, lepšiu hospodársku analýzu a účinnejšie postupy.
Furthermore, the Authority considers it necessary to take into account developments in environmental policy and environmental technologies and to adjust the rules in the light of experience.
Dozorný úrad ďalej považuje za potrebné zohľadniť vývoj environmentálnej politiky a environmentálnych technológií a upraviť pravidlá na základe skúseností.
The Authority will apply these Guidelines in the assessment of environmental aid, thereby increasing legal certainty and the transparency of its decision-making.
Dozorný úrad bude uplatňovať tieto usmernenia pri posudzovaní environmentálnej pomoci, čím zvýši právnu istotu a transparentnosť svojho rozhodovania.
Aid for environmental protection will primarily be justified on the basis of Article 61(3)(c) of the EEA Agreement.
Štátna pomoc na ochranu životného prostredia bude predovšetkým oprávnená na základe článku 61 ods. 3 písm. c) Dohody o EHP.
These Guidelines replace the State aid Guidelines on aid for environmental protection that came into force in 2001 [8].
Tieto usmernenia nahrádzajú usmernenia o štátnej pomoci na ochranu životného prostredia, ktoré nadobudli účinnosť v roku 2001 [8].
Guidelines are given for two types of assessments: a standard assessment for measures involving aid under a certain threshold or aid granted to installations with a production capacity below a certain threshold (Chapter 3) and a detailed assessment for measures involving aid above that threshold or aid granted to installations with a production capacity above that threshold as well as for aid granted to new plants producing renewable energy where the aid amount is based on a calculation of the external costs avoided (Chapter 5).
Usmernenia stanovujú pravidlá pre dva druhy posúdenia: štandardné posúdenie opatrení týkajúcich sa pomoci, ktorá neprekračuje určitú prahovú hodnotu, alebo pomoci poskytnutej zariadeniam, ktorých výrobná kapacita neprekračuje určitú prahovú hodnotu (kapitola 3), a podrobné posúdenie opatrení týkajúcich sa pomoci, ktorá presahuje tento prah, alebo pomoci poskytnutej zariadeniam, ktorých výrobná kapacita presahuje túto prahovú hodnotu, ako aj opatrení týkajúcich sa štátnej pomoci poskytnutej novým prevádzkam na výrobu obnoviteľnej energie, pri ktorých výška pomoci vychádza z výpočtu ušetrených vonkajších nákladov (kapitola 5).
These Guidelines will be applied to all measures notified to the Authority (either because the measure is not covered by a block exemption regulation (BER) or a BER imposes an obligation to notify aid individually, or because the EFTA State concerned decides to notify a measure which could in principle have been exempted under a BER), as well as in the assessment of all non-notified aid after the adoption of these Guidelines.
Tieto usmernenia budú platiť pre všetky opatrenia notifikované dozornému úradu [či už preto, lebo opatrenie nespadá do pôsobnosti nariadenia o skupinových výnimkách (‚BER‘), alebo BER ukladá povinnosť notifikovať pomoc individuálne, alebo preto, že daný štát EZVO sa rozhodne notifikovať pomoc, ktorá môže byť v zásade výnimkou podľa BER], ako aj pri posudzovaní všetkých druhov nenotifikovanej pomoci po prijatí týchto usmernení.
The balancing test and its application to aid for environmental protection
Test vyváženosti a jeho uplatňovanie na pomoc na ochranu životného prostredia
Less and better targeted aid, balancing test for the assessment of aid
Menšia a lepšie zacielená pomoc, test vyváženosti na posúdenie pomoci
In the State aid Action Plan, referred to above, the Commission announced that it will “when relevant, strengthen its economic approach to State aid analysis.”
V Akčnom pláne štátnej pomoci uvedenom v predchádzajúcom texte Komisia oznámila, že bude ‚tam, kde je to potrebné, posilňovať svoj ekonomický prístup k analýze štátnej pomoci‘.
In assessing whether an aid measure can be deemed compatible with the functioning of the EEA Agreement, the Authority balances the positive impact of the aid measure in reaching an objective of common interest against its potentially negative side effects, such as distortion of trade and competition.
Pri posudzovaní, či sa opatrenie pomoci môže považovať za zlučiteľné s uplatňovaním Dohody o EHP, vyvažuje dozorný úrad pozitívny účinok pomoci na dosiahnutie cieľa v spoločnom záujme oproti jej potenciálne negatívnym vedľajším účinkom, ako napríklad narušenie obchodu a hospodárskej súťaže.
The State aid Action Plan, building on existing practice, has formalised this balancing exercise in what has been termed a “balancing test” [9].
Akčný plán štátnej pomoci, ktorý vychádza zo súčasnej praxe, tento proces vyvažovania sformalizoval prostredníctvom takzvaného testu vyváženosti [9].
It operates in three steps; the first two steps address the positive effects of the State aid and the third addresses the negative effects and resulting balancing of the positive and negative effects.
Tento test funguje v troch krokoch: prvé dva kroky sa zameriavajú na pozitívne účinky štátnej pomoci a tretí sa zaoberá negatívnymi účinkami a výsledným vyvážením pozitívneho a negatívneho vplyvu.
The balancing test is structured as follows:
Test vyváženosti je štruktúrovaný takto:
Is the aid measure aimed at a well-defined objective of common interest? (for example: growth, employment, cohesion, environment, energy security).
Je opatrenie pomoci zamerané na jasne vymedzený cieľ spoločného záujmu (napríklad: na rast, zamestnanosť, súdržnosť, životné prostredie, energetickú bezpečnosť)?
In the context of these Guidelines, the relevant common interest objective is the protection of the environment.
Pokiaľ ide o tieto usmernenia, relevantným cieľom spoločného záujmu je ochrana životného prostredia.
Is the aid well designed to deliver the objective of common interest that is to say, does the proposed aid address the market failure or other objective?
Je pomoc navrhnutá tak, aby dosiahla splnenie cieľa spoločného záujmu, to znamená: rieši navrhovaná pomoc zlyhanie trhu alebo iný cieľ?
is State aid an appropriate policy instrument?
Je štátna pomoc vhodným politickým nástrojom?
is there an incentive effect, namely does the aid change the behaviour of undertakings?
Má pomoc stimulujúci účinok, čiže zmení správanie podnikov?
is the aid measure proportional, namely could the same change in behaviour be obtained with less aid?
Je opatrenie pomoci primerané, čiže mohla by sa rovnaká zmena v správaní dosiahnuť aj pri menšej pomoci?
Are the distortions of competition and effect on trade limited, so that the overall balance is positive?
Sú narušenia hospodárskej súťaže a vplyv na obchod také malé, že celkovo prevažujú pozitívne účinky?
This balancing test is applicable to the design of State aid rules as well as to the assessment of cases.
Tento test vyváženosti sa použije pri navrhovaní pravidiel štátnej pomoci, ako aj pri posudzovaní vecí.
The objective of common interest addressed by the Guidelines
Cieľ spoločného záujmu, ktorý upravujú tieto usmernenia
The ninth recital of the Preamble to the EEA Agreement states the EFTA States’ determination to preserve, protect and improve the quality of the environment and stipulates that sustainable development is one of their objectives.
V deviatom odôvodnení preambuly k Dohode o EHP sa uvádza odhodlanie štátov EZVO zachovávať, ochraňovať a zdokonaľovať životné prostredie a to, že trvalo udržateľný rozvoj je jedným z ich cieľov.
Promoting environmental protection is thus an important objective of common interest.
Presadzovanie ochrany životného prostredia je teda dôležitým cieľom spoločného záujmu.
In addition, Article 73(2) of the EEA Agreement mentions the need to integrate protection of the environment into the EFTA States’ other policies and it states that environment policy is to be based on the principles of prevention, rectifying pollution [10] at source and that the “polluter should pay”.
V článku 73 ods. 2 Dohody o EHP sa navyše spomína potreba začlenenia ochrany životného prostredia do iných politík štátov EZVO a uvádza sa, že environmentálna politika bude vychádzať zo zásady prevencie, nápravy škôd pri zdroji [10] a že ‚znečisťovateľ platí‘.
These Guidelines lay down the conditions for authorising the granting of State aid to address those market failures which lead to a sub-optimal level of environmental protection.
Tieto usmernenia stanovujú podmienky schvaľovania poskytovania štátnej pomoci na riešenie tých zlyhaní trhu, ktoré spôsobujú to, že úroveň ochrany životného prostredia nie je optimálna.
The most common market failure in the field of environmental protection is related to negative externalities.
Najbežnejšie zlyhanie trhu v oblasti ochrany životného prostredia je spojené s negatívnymi externalitami.
Undertakings acting in their own interest have no incentive to take the negative externalities arising from production into account either when they decide on a particular production technology or when they decide on the production level.
Podniky, ktoré konajú vo vlastnom záujme, nie sú pri rozhodovaní o konkrétnej výrobnej technológii alebo o rozsahu výroby stimulované, aby zohľadňovali negatívne externality vyplývajúce z výroby.
In other words, the production costs that are borne by the undertaking are lower than the costs borne by society.
Výrobné náklady znášané podnikmi sú, inými slovami, nižšie ako tie, ktoré znáša spoločnosť.
Therefore undertakings have no incentive to reduce their level of pollution or to take individual measures to protect the environment.
Podniky tak nie sú stimulované, aby znižovali mieru svojho znečisťovania alebo prijímali individuálne opatrenia na ochranu životného prostredia.
Governments confronted with this market failure tend to use regulation in order to ensure that the negative externalities arising from production are accounted for.
Vlády, ktoré musia riešiť tieto zlyhania trhu majú tendenciu využívať právne predpisy na to, aby zabezpečili prijatie zodpovednosti za negatívne externality vyplývajúce z výroby.
Through the introduction of standards, taxation, economic instruments and other regulation, the undertakings producing pollution have to pay for the cost to society of pollution in accordance with the PPP.
Podniky spôsobujúce znečistenie musia v dôsledku zavádzania noriem, daní, hospodárskych nástrojov a inej právnej úpravy platiť spoločnosti škody spôsobené znečistením v súlade so zásadou ‚znečisťovateľ platí‘.
Internalising these negative externalities will consequently raise the private costs borne by those undertakings, thereby negatively affecting their revenue.
Internalizácia týchto negatívnych externalít následne zvyšuje vlastné náklady podnikov, a tým negatívne ovplyvňuje ich príjmy.
Moreover, since the generation of pollution is unevenly spread among industries and undertakings, the costs of any environmentally friendly regulation tend to be differentiated, not only between undertakings, but also between EEA States.
Keďže miera tvorby znečistenia je medzi odvetviami a podnikmi nerovnomerná, náklady na prijímanie právnej úpravy priaznivej pre životné prostredie sú rozdielne, a to nielen medzi jednotlivými podnikmi, ale aj medzi štátmi z EHP.
EEA States may furthermore have a different appreciation of the need to introduce high environmental targets.
Štáty z EHP môžu okrem toho rôzne vnímať potrebu stanovovať vysoké ciele v oblasti životného prostredia.
In the absence of Community standards and market-based instruments fully reflecting the PPP level (regulatory failure), EFTA States may thus decide unilaterally to pursue a higher level of environmental protection.
Vzhľadom na chýbajúce normy Spoločenstva a trhové nástroje, ktoré by plne odrážali zásadu ‚znečisťovateľ platí‘ (zlyhanie právnych predpisov), štáty EZVO sa môžu jednostranne rozhodnúť pre uplatňovanie vyššej úrovne ochrany životného prostredia.
This may in turn create additional costs for the undertakings active in their territory.
Pre podniky pôsobiace na ich území sa však tým môžu vytvoriť dodatočné náklady.
For that reason, in addition to regulation, EFTA States may use State aid as a positive incentive to achieve higher levels of environmental protection.
Štáty EZVO preto môžu okrem právnej úpravy využiť štátnu pomoc ako pozitívny stimul na dosiahnutie vyššej úrovne ochrany životného prostredia.
They can do this in two ways:
Môžu tak uskutočniť dvoma spôsobmi:
positive individual incentives to reduce pollution and other negative impacts on the environment: First, EFTA States can create positive incentives on an individual level (at the level of the undertaking) to go beyond Community standards [11].
formou pozitívnych individuálnych stimulov na zníženie znečistenia a iných negatívnych vplyvov na životné prostredie: Po prvé štáty EZVO môžu na dosiahnutie vyššej úrovne ochrany, ako je upravená v normách Spoločenstva [11], vytvoriť pozitívne stimuly na individuálnej úrovni (na úrovni podniku).
In this case, the aid beneficiary reduces pollution because it receives aid to change its behaviour, and not because it has to pay for the costs of this pollution.
Príjemca pomoci zníži v tomto prípade znečistenie preto, že dostáva pomoc na to, aby zmenil svoje správanie, a nie preto, že musí platiť náklady tohto znečistenia.
The objective of State aid here is to address directly the market failure linked with the negative effects of pollution;
Cieľom štátnej pomoci je v tomto prípade riešiť priamo zlyhanie trhu spojené s negatívnymi účinkami znečistenia,
positive incentives to introduce national environmental regulation going beyond Community standards: Second, EFTA States can impose national regulation going beyond the Community standards.
formou pozitívnych stimulov na zavedenie vnútroštátnych právnych predpisov v oblasti životného prostredia, ktoré sú prísnejšie ako normy Spoločenstva: Po druhé štáty EZVO môžu prijať vnútroštátne právne predpisy, ktoré sú prísnejšie ako normy Spoločenstva.
However, this may lead to additional costs for certain undertakings, and thus affect their competitive conditions.
To však môže viesť v prípade niektorých podnikov k dodatočným nákladom, a tým ovplyvniť ich konkurenčné podmienky.
Moreover, such costs may not represent the same burden for all undertakings given their size, market position, technology and other specificities.
Tieto náklady navyše nemusia predstavovať rovnaké zaťaženie pre všetky podniky, lebo každý z nich má inú veľkosť, postavenie na trhu, technológiu a iné špecifiká.
In this case, State aid may be necessary, to lessen the burden on the most affected undertakings and thereby enable EFTA States to adopt national environmental regulation that is stricter than Community standards.
V tomto prípade môže byť štátna pomoc nevyhnutná na zmiernenie zaťaženia najviac postihnutých podnikov, čo umožní štátom EZVO prijať vnútroštátne právne predpisy v oblasti životného prostredia, ktoré sú prísnejšie než normy Spoločenstva.
There is a role for government intervention to ensure more adequate environmental protection.
Pri zabezpečovaní adekvátnejšej ochrany životného prostredia zohrávajú dôležitú úlohu zásahy vlády.
Regulation and market-based instruments are the most important tools to achieve environmental objectives.
Medzi najdôležitejšie nástroje na dosiahnutie cieľov v oblasti ochrany životného prostredia patrí právna úprava a trhovo orientované nástroje.
Soft instruments, such as voluntary eco-labels, and the diffusion of environmentally friendly technologies may also play an important role.
Dôležitú úlohu môžu hrať aj nástroje založené na princípe dobrovoľnosti, ako napríklad dobrovoľné ekologické nálepky a šírenie technológií šetrných k životnému prostrediu.