natgillin/translations-raw huggingface dataset:
When access to European debt securities markets became more limited, the banks financed their activities on US markets, with Icelandic debt securities packaged into collateralised debt obligations.
Potom, čo investičné skupiny Baugur a FL významne zvýšili svoje podiely v banke, bola na jar 2007 vymenovaná nová správna rada banky Glitnir.
In the period before the collapse, the banks were increasingly reliant on short-term borrowing, leading to major and, according to the SIC, foreseeable re-financing risks.
V druhej polovici roku 2007 a začiatkom roku 2008 sa úvery skupine Baugur a spoločnostiam prepojeným s touto skupinou takmer zdvojnásobili a v čase najväčšieho rozmachu pôžičiek smerujúcich do tejto skupiny predstavovali 80 % vlastného kapitálu banky [14].
The gearing of the banks' owners
Nárast objemu pôžičiek hlavným akcionárom pokračoval napriek skutočnosti, že banka Glitnir začala čeliť problémom s likviditou a refinancovaním.
In the case of each major Icelandic bank, the principal owners were among the biggest debtors [13].
Komisia SIC bola toho názoru, že určití akcionári mali ako vlastníci bánk neprimerane jednoduchý prístup k pôžičkám.
Glitnir's loans to major shareholders of the Baugur Group and related parties, in particular the FL Group, were substantial.
Komisia takisto dospela k záveru, podľa ktorého existovali závažné indície, že v prípade každej banky neboli jasné hranice medzi záujmami najväčších akcionárov a záujmami banky.
In the spring of 2007 a new Glitnir board was appointed after the Baugur and FL Groups significantly increased their shareholdings in the bank.
Zameranie na najväčších akcionárov bolo preto na úkor ostatných akcionárov a veriteľov.
Over the latter part of 2007 and beginning of 2008 loans to Baugur and companies related to Baugur nearly doubled, and at its peak lending to this group amounted to 80 % of the bank's equity [14].
Keď nastal kolaps banky, nesplatené úvery poskytnuté skupine Baugur a pridruženým spoločnostiam predstavovali približne 2 miliardy EUR, asi 70 % vlastného kapitálu banky Glitnir.
This increase in lending to major shareholders occurred despite the fact that Glitnir was starting to face liquidity and refinancing problems.
Komisia SIC takisto spochybnila činnosti fondov peňažného trhu prevádzkovaných dcérskymi spoločnosťami bánk, ktoré masívne investovali do cenných papierov spojených s vlastníkmi bánk.
The SIC was of the view that certain shareholders had abnormally easy access to borrowing from the banks in their capacity as owners.
Glitnir Funds, dcérska spoločnosť banky Glitnir, poskytla približne 300 miliónov EUR skupinám Baugur a FL tak, že nakúpila ich cenné papiere v hodnote 20 % svojho celkového kapitálu.
It also concluded that there were strong indications that Baugur and the FL Group had tried to exert undue influence on the bank's management, and that the boundaries between the interests of the largest shareholders and the interest of the bank were blurred.
Koncentrácia rizika
The emphasis on the major shareholders was therefore to the detriment of other shareholders and creditors.
S nadmernou angažovanosťou voči hlavným akcionárom súviselo aj zistenie komisie SIC o tom, že portfólio bankových aktív bolo nedostatočne diverzifikované.
When the bank collapsed its outstanding loans to the Baugur Group and affiliated companies was approximately 2 billion euros, around 70 % of its equity.
Komisia SIC sa vyslovila, že výklad európskych pravidiel o veľkej angažovanosti bol zužujúci hlavne vo vzťahu k akcionárom a že banka sa snažila o ich obchádzanie.
The SIC also questioned the operation of money market funds operated by subsidiaries of the banks, which invested heavily in securities connected to the owners of the banks.
Slabý vlastný kapitál
Glitnir Funds, a subsidiary of Glitnir, lent around 300 million euros to Baugur and the FL Group by investing 20 % of its total capital in their securities.
I keď podiel kapitálu banky Glitnir a ďalších dvoch najväčších islandských bánk bol podľa výkazov mierne vyšší ako zákonné minimum, komisia SIC prišla k záveru, že podiely kapitálu nevyjadrovali verne finančnú silu bánk.
Concentration of risk
Spôsobovala to najmä expozícia voči vlastným akciám cez primárne zabezpečenie (akcie slúžili ako primárna zábezpeka) a forwardové obchody na tieto akcie.
Related to the issue of the abnormal exposure to major shareholders was the conclusion of the SIC that the banks' portfolios of assets were insufficiently diversified.
Akciový kapitál, ktorý si v skutočnosti spoločnosti financovali samé, označený komisiou SIC ako „slabý vlastný kapitál“ [15], predstavoval viac ako 25 % vlastného kapitálu bánk (či dokonca viac ako 50 % pri porovnaní s jadrovou zložkou kapitálu, t. j. vlastného kapitálu po odpočítaní nehmotných aktív).
The SIC was of the view that European rules on large exposure were interpreted in a narrow way, in particular in the case of the shareholders, and that the banks had sought to evade the rules.
K uvedenému bolo potrebné pridať problémy spôsobené rizikom, ktorému banky čelili preto, lebo navzájom vlastnili svoje akcie.
Weak equity
V polovici roku 2008 predstavovalo priame financovanie vlastných akcií a krížové financovanie akcií ostatných dvoch bánk spolu približne 400 miliárd ISK, okolo 70 % jadrovej zložky kapitálu.
Although the capital ratio of Glitnir and the other two major Icelandic banks was always reported to be slightly higher than the statutory minimum, the SIC concluded that the capital ratios did not accurately reflect the financial strength of the banks.
Komisia SIC vyslovila názor, že rozsah financovania akcionárskeho vlastného kapitálu pôžičkami zo systému bol taký, že to ohrozovalo stabilitu systému.
This was due to risk exposure of the banks' own shares through primary collaterals and forward contracts on the shares.
Banky držali významný počet vlastných akcií vo forme zábezpek za poskytnuté úvery, a preto pri poklese ceny akcií klesala kvalita ich úverového portfólia.
Share capital financed by the companies themselves, referred to by the SIC as ‘weak equity’ [15], represented more than 25 % of the banks' capital bases (or over 50 % when assessed against the core component of the capital, i.e. shareholders' equity less intangible assets).
To malo vplyv na výkonnosť banky a spôsobovalo ďalší tlak na cenu akcií; v reakcii na čo (komisia SIC to vyvodila z informácií, ktoré mala k dispozícii) sa banky pokúšali umelo vytvoriť dopyt po vlastných akciách.
Added to this were problems caused by the risk that the banks were exposed to by holding each other's shares.
Veľkosť bánk
By the middle of 2008 direct financing by the banks of their own shares, as well as cross-financing of the other two banks' shares, amounted to approximately 400 billion ISK, around 70 % of the core component of the capital.
V roku 2001 súvahy troch hlavných bánk (spolu) o niečo presahovali ročný hrubý domáci produkt (HDP) Islandu.
The SIC was of the opinion that the extent of financing of shareholders' equity by borrowing from the system itself was such that the system's stability was threatened.
Na konci roku 2007 sa banky stali medzinárodnými a držali aktíva v hodnote 9-krát väčšej ako HDP Islandu.
The banks held a substantial amount of their own shares as collateral for their lending and therefore as share prices fell the quality of their loan portfolios declined.
V správe komisie SIC sa uvádza, že v roku 2006 pozorovatelia uviedli, že bankový systém prerástol kapacitu CBI a vyslovili obavy, či CBI dokáže zastať úlohu veriteľa poslednej inštancie.
This affected the banks' performance and put further downward pressure on their share prices; in response to which (the SIC assumed from the information in their possession), the banks attempted to artificially create abnormal demand for their own shares.
Na konci roku 2007 bol objem krátkodobých záväzkov Islandu (ktoré vznikali hlavne v dôsledku financovania bánk) 15-krát väčší ako devízové rezervy a aj zahraničné vklady v predmetných troch bankách boli 8-krát väčšie ako devízové rezervy.
The size of the banks
V porovnaní s vkladmi v bankách boli vo Fonde na ochranu vkladateľov a investorov minimálne zdroje na ich výplatu.
In 2001 the balance sheets of the three main banks (collectively) amounted to just over a year of the gross domestic product (GDP) of Iceland.
Tieto faktory podľa záverov komisie SIC zvyšovali riziko, že Island bude čeliť hromadnému výberu vkladov zo svojich bánk.
By the end of 2007 the banks had become international and held assets worth nine times the Icelandic GDP.
Náhly rast bánk v porovnaní s regulačnou a finančnou infraštruktúrou
The SIC report notes that by 2006, observers were commenting that the banking system had outgrown the capacity of the CBI and doubted whether it could fulfil the role of lender of last resort.
Komisia SIC dospela k záveru, že relevantné orgány dohľadu na Islande nemali kredibilitu, ktorá je potrebná v prípade, keď veriteľ poslednej inštancie nedisponuje dostatočnými zdrojmi.
By the end of 2007 Iceland's short-term debts (mainly incurred due to financing of the banks) were 15 times larger than the foreign exchange reserves, and the foreign deposits in the three banks were also 8 times larger than the foreign exchange reserves.
V správe sa uvádza, že FME a CBI nemali dostatok vedomostí a skúseností na riadenie bánk v zložitých hospodárskych časoch, mohli však podniknúť opatrenia na zníženie úrovne rizika, ktorému boli banky vystavené.
The Depositors and Investors Guarantee Fund held minimal resources in comparison with the bank deposits that it was meant to guarantee.
FME napríklad kapacitne nerástol proporčne k rastu bánk a regulačná prax zaostávala za rýchlym vývojom v činnostiach bánk.
These factors, the SIC concludes, made Iceland susceptible to a run on its banks.
V správe sa takisto kriticky hodnotí vláda, ktorá mala podľa záverov prijať opatrenia na zníženie potenciálneho dosahu bánk na hospodárstvo zmenšením ich veľkosti alebo požiadavkou, aby jedna alebo viac bánk presunuli svoje ústredie do zahraničia [16].
The sudden growth of the banks in comparison with the regulatory and financial infrastructure
Nerovnováha a nadmerný rast islandského hospodárstva ako celku
The SIC concluded that the relevant supervisory bodies in Iceland lacked the credibility that was necessary in the absence of a sufficiently resourced lender of last resort.
V správe komisie SIC sa takisto poukazuje na skutočnosti týkajúce sa celého hospodárstva, ktoré mali dosah aj na rýchly rast bánk a prispeli k nerovnováhe vo veľkosti a vplyve medzi odvetvím finančných služieb a zvyškom hospodárstva.
The report concludes that the FME and CBI lacked the expertise and experience to regulate the banks in difficult economic times, but that they could have taken action to reduce the level of risk that the banks were incurring.
V správe sa konštatuje, že vládne politiky (hlavne fiškálna politika) s veľkou pravdepodobnosťou prispeli k nadmernému nárastu a nerovnováhe a že monetárna politika CBI nebola dostatočne reštriktívna.
The FME, for example, did not grow in the same proportion as the banks and the regulator's practices did not keep up with the rapid developments in the banks' operations.
V správe sa takisto uvádza, že uvoľnenie pravidiel poskytovania pôžičiek z Islandského fondu na financovanie bývania bolo „jednou z najväčších chýb monetárneho a fiškálneho riadenia v čase, ktorý predchádzal kolapsu bánk“ [17].
The report is also critical of the government, concluding that the authorities should have taken action to reduce the potential impact of the banks on the economy by reducing their size or requiring one or more banks to move their headquarters abroad [16].
Správa sa takisto kriticky stavia k ľahkosti, s akou si banky mohli požičiavať od CBI, pričom došlo k nárastu objemu krátkodobých lombardných úverov poskytnutých CBI z 30 miliárd ISK na jeseň roku 2005 až na 500 miliárd ISK na začiatku októbra 2008.
Imbalance and overexpansion of the Icelandic economy as a whole
Islandská koruna, externé nerovnováhy a prémie CDS
The SIC report makes reference to events concerning the wider economy that also impacted upon the banks' rapid growth and contributed to the imbalance in size and influence between the financial services sector and the remainder of the economy.
V správe sa poznamenáva, že v roku 2006 bola hodnota islandskej koruny neprimerane vysoká, schodok bežného účtu Islandu prekročil 16 % HDP a záväzky v cudzích menách nekryté majetkom takmer dosahovali výšku celkového ročného HDP.
The report concluded that government policies (in particular fiscal policy) most likely contributed to the overexpansion and imbalance and that the CBI's monetary policy was not sufficiently restrictive.
Existovali všetky predpoklady finančnej krízy.
The report also refers to relaxing the Icelandic Housing Financing Fund's lending rules as ‘one of the biggest mistakes in monetary and fiscal management made in the period leading up to the banks' collapse’ [17].
Ku koncu roku 2007 začala klesať hodnota islandskej koruny a exponenciálne začali rásť prémie swapov na kreditné zlyhanie (CDS) týkajúce sa Islandu a jeho bánk.
The report is also critical of the ease with which the banks were able to borrow from the CBI, with the stock of CBI short-term collateral loans increasing from 30 billion ISK in the autumn of 2005 to 500 billion ISK by the beginning of October 2008.
Opatrenia prijaté na obnovu bankového sektora
The report notes that in 2006, the value of the Icelandic króna was unsustainably high, the Icelandic current account deficit was over 16 % of GDP, and liabilities in foreign currencies less assets neared total annual GDP.
Minister financií získal oprávnenie vyplatiť finančné prostriedky v mene štátnej pokladnice s cieľom zriadiť nové finančné podniky.
The prerequisites for a financial crisis were in place.
Okrem toho sa ustanovilo, že v prípade konkurzného konania finančných podnikov majú vklady prednosť pred ostatnými pohľadávkami.
By the end of 2007 the value of the króna was depreciating and credit default swap spreads (CDS) on Iceland and the banks rose exponentially.
Vláda vyhlásila, že vklady v domácich komerčných bankách a sporiteľniach a ich pobočkách na Islande budú chránené v celom rozsahu.
Measures taken to reconstruct the banking sector
Politické priority sa zamerali v prvom rade na zabezpečenie fungovania základných činností domáceho bankovníctva, systému platieb a zúčtovacieho systému.
Following the collapse of the three biggest commercial banks in October 2008 (including Glitnir) the Icelandic authorities were faced with the unprecedented challenge of safeguarding continued banking operations in Iceland [18].
V prvých týždňoch po kolapse navyše islandská vláda v spolupráci s Medzinárodným menovým fondom (MMF) pripravila ekonomický program, ktorý 20. novembra 2008 viedol k odsúhlaseniu žiadosti Islandu o dvojročný program pomoci (IMF Stand-by Arrangement), ktorého súčasťou bol aj úver vo výške 2,1 miliardy USD poskytnutý MMF na posilnenie menovej rezervy Islandu.
The policy followed by the Icelandic government is primarily laid down in the Emergency Act [19] adopted by the Icelandic Parliament on 6 October 2008.
Ďalšie úvery v celkovom objeme do 3 miliárd USD poskytli severské krajiny a ďalší obchodní partneri.
The law grants extraordinary powers to the FME to take control of financial undertakings and to dispose of their assets and liabilities as required.
Z úveru od MMF sa suma 827 miliónov USD poskytla okamžite a zvyšok bol rozdelený na 8 zhodných tranží naviazaných na štvrťročné preskúmania programu.
The Minister of Finance was authorised, on behalf of the Treasury, to disburse funds in order to establish new financial undertakings.
V prípade programu MMF išlo o rozsiahly stabilizačný program zameraný na tri hlavné ciele.
Moreover, in bankruptcy proceedings of financial undertakings, deposits would be given priority over other claims.
V prvom rade išlo o stabilizáciu a obnovenie dôvery v islandskú korunu, aby sa zmiernil negatívny dosah krízy na hospodárstvo.
The government declared that deposits in domestic commercial and savings banks and their branches in Iceland would be fully protected.
Súčasťou tohto opatrenia bolo zavedenie kontrol kapitálu, aby sa zabránilo jeho masívnemu odlivu.
Policy priorities focused initially on securing the basic functioning of the domestic banking, payment and settlement systems.
Okrem toho program obsahoval komplexnú stratégiu reštrukturalizácie bánk zameranú na opätovné vybudovanie životaschopného bankového systému na Islande a na ochranu medzinárodných finančných vzťahov krajiny.
In the first weeks after the crash, the Icelandic Government also prepared an economic program in collaboration with the International Monetary Fund (the IMF), leading to the approval on 20 November 2008 of Iceland's request for a two year stand-by-arrangement from the Fund, which included a 2,1 billion USD loan from the IMF aimed at strengthening Iceland's currency reserves.
Súčasťou stratégie bolo aj zabezpečiť spravodlivé ohodnotenie aktív bánk, maximalizovať uspokojenie pohľadávok z tohto majetku a posilniť postupy bankového dohľadu.
Additional loans of up to 3 billion USD were secured from other Nordic countries as well as certain other trading partners.
Tretím cieľom programu bolo zabezpečiť udržateľné verejné financie obmedzením prenosu strát zo zlyhania bánk na celú spoločnosť a zavedením strednodobého programu fiškálnej konsolidácie.
Of the IMF loan, 827 million USD was made available immediately, while the remaining amount was disbursed in eight equal instalments, subject to quarterly reviews of the program.
Islandské orgány upozornili na skutočnosť, že s ohľadom na výnimočné okolnosti spojené s veľkosťou bankového systému v porovnaní s finančnou kapacitou štátnej pokladnice mali orgány obmedzený rozsah dostupných politických opatrení.
The IMF Program was a broad-based stabilisation program focusing on three key objectives.
Riešenia, ktoré sa nakoniec prijali, boli preto do značnej miery odlišné od opatrení, ktoré uplatnili vlády ostatných krajín ohrozených finančnou nestabilitou.
Firstly, to stabilise and restore confidence in the króna so as to contain the negative impact of the crisis on the economy.
Na základe zákona o stave núdze boli tri veľké komerčné banky Glitnir Bank, Landsbanki Íslands a banka Kaupthing rozdelené na „staré“ a „nové“ banky.
The measures included the introduction of capital controls aimed at stemming capital flight.
Ministerstvo financií založilo tri akciové spoločnosti, ktoré prevzali domáce činnosti starých bánk, a vymenovalo v nich členov predstavenstiev.
Secondly, the program included a comprehensive bank restructuring strategy, ultimately aimed at rebuilding a viable financial system in Iceland as well as safeguarding the country's international financial relations.
FME prevzal kontrolu nad starými bankami, presunul gro ich domácich aktív a záväzkov (vkladov) na nové banky, ktoré pokračovali vo výkone bankových činností na Islande, zatiaľ čo v starých bankách boli ustanovené výbory na riešenie problémov (resolution committees), ktoré riadili ich nútenú správu.
Among subsidiary goals was to ensure fair valuation of the banks' assets, maximise asset recovery and strengthen supervisory practices.
Zahraničné aktíva a záväzky boli väčšinou ponechané v starých bankách, voči ktorým boli neskôr začaté konkurzné konania, čo viedlo k zastaveniu ich zahraničných činností.
Thirdly, the program aimed at ensuring sustainable public finances, by limiting the socialisation of losses in the failed banks and implementing a medium-term fiscal consolidation program.
[21]
The Icelandic authorities have underlined that due to the exceptional circumstances linked to the large size of the banking system in relation to the financial capacity of the Treasury, the policy options available to the authorities were limited.
V provizórnej počiatočnej súvahe troch nových bánk zo 14. novembra 2008 sa odhadovalo, že celkové kombinované aktíva dosiahnu 2886 miliárd ISK, s vlastným kapitálom poskytnutým zo strany štátu vo výške 385 miliárd ISK.
The solutions relied upon were therefore in many ways different to the measures taken by the governments of other countries facing threats to financial stability.
Celkový objem dlhopisov, ktoré mali nové banky vydať v prospech starých bánk ako protihodnotu za prevedené aktíva po odpočítaní záväzkov, bol odhadovaný na 1153 miliárd ISK.
On the basis of the Emergency Act, the three large commercial banks, Glitnir Bank, Landsbanki Íslands and Kaupthing Bank, were split into ‘old’ and ‘new’ banks.
FME vymenoval spoločnosť Deloitte LLP, aby ocenila hodnotu prevádzaných aktív a záväzkov.
The Minister of Finance founded three limited liability companies to take over the domestic operations of the old banks and appointed them boards of directors.
Počas tohto procesu vyšlo najavo, že nezávislé ocenenie nepovedie k stanoveniu pevnej čistej hodnoty prevádzaných aktív, ale k určeniu rozpätia hodnoty.
The FME took control of the old banks, allocated essentially their domestic assets and liabilities (deposits) to the new banks which continued banking operations in Iceland, while the old banks were placed under the supervision of their respective resolution committees [20].
Takisto sa zistilo, že veritelia bánk vyjadrili nesúhlas s procesom ocenenia.
Foreign assets and liabilities were in the main placed in the old banks, which were later submitted to winding-up procedures and the eventual closure of all foreign operations [21].
Namietali, že nie je nestranný a sťažovali sa, že nemohli chrániť svoje záujmy.
In the provisional opening balance sheets of the three new banks of 14 November 2008 it was estimated that the banks' combined total assets would amount to 2886 billion ISK, with an equity to be provided by the State of 385 billion ISK.
Tieto komplikácie viedli ku zmene prístupu k zúčtovaniu finančných vzťahov medzi novými a starými bankami, čo znamená, že namiesto použitia nezávislého ocenenia ako východiskovej bázy sa strany snažili prostredníctvom rokovaní dosiahnuť dohodu o hodnote čistých prevádzaných aktív.
The total amount of bonds to be issued by the new banks in favour of the old banks as payment for the value of the assets transferred in excess of liabilities was estimated at 1153 billion ISK.
Bolo zrejmé, že sa nepodarí dosiahnuť dohodu na základe ocenení, keďže pri ich vypracovávaní sa zreteľne vychádzalo z mnohých predpokladov, na ktoré mali strany zjavne odlišné názory.
The FME appointed Deloitte LLP to perform assessments of the value of transferred assets and liabilities.
Štát sa usiloval o dosiahnutie dohôd o východiskových oceneniach poskytujúcich pevné základy pre počiatočnú kapitalizáciu nových bánk.
In this process it transpired that the independent assessment would not result in fixed values of net assets transferred but valuations within certain ranges.
Cenová výkonnosť aktív nad rámec základného ocenenia by mohla byť ponúknutá veriteľom vo forme viazaných podmienených dlhopisov (contingent bonds) alebo navýšenia akciového kapitálu bánk, nakoľko sa počas rokovaní zistilo, že výbory na riešenie problémov banky Glitnir a Kaupthing a väčšina ich veriteľov by mohli mať záujem o podiely v nových bankách a takéto riešenie by im umožnilo profitovať z možného rastu hodnoty prevedených aktív.
It also emerged that the banks' creditors raised disagreements concerning the valuation process, which they considered not to be impartial, and complained that they were unable to protect their interests.
Úplná kapitalizácia troch nových bánk a podklad pre dohodu s veriteľmi starých bánk boli oznámené 20. júla 2009.
These complications resulted in a change of policy for settling the accounts between the old and the new banks, entailing that instead of relying on valuations by an independent expert, the parties would try through negotiations to reach agreements on the value of the net assets transferred.
Vláda ako jediný vlastník troch nových bánk uzatvorila s výbormi na riešenie problémov starých bánk predbežné dohody, pokiaľ ide o to, akým spôsobom sa bude platiť náhrada za prevod čistých aktív do nových bánk.