natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Under Protocol 3 to the Agreement between the EFTA States on the Establishment of a Surveillance Authority and a Court of Justice (hereinafter referred to as ‘Protocol 3’) [2] the Authority has systematically ordered the EFTA States to recover any unlawful aid found to be incompatible with the functioning of the Agreement on the European Economic Area (hereinafter referred to as ‘the EEA Agreement’), unless it has considered that this would be contrary to a general principle of EEA law.
Podľa protokolu 3 k Dohode medzi štátmi EZVO o zriadení dozorného orgánu a Súdneho dvora (ďalej len „protokol 3“) [2] dozorný orgán štátom EZVO systematicky nariaďoval, aby vymáhali vrátenie neoprávnenej pomoci, o ktorej sa zistilo, že bola nezlučiteľná s fungovaním Dohody o Európskom hospodárskom priestore (ďalej len „Dohoda o EHP“), pokiaľ sa nedomnieval, že by to bolo v rozpore so všeobecnou zásadou práva EHP.
The Authority has adopted 6 such recovery decisions.
Dozorný orgán prijal 6 takýchto rozhodnutí o povinnosti vrátiť pomoc.
It is essential for the integrity of the State aid regime that these decisions ordering EFTA States to recover unlawful state aid (hereinafter referred to as ‘recovery decisions’) are enforced in an effective and immediate manner.
V záujme integrity režimu štátnej pomoci je nevyhnutné, aby sa tieto rozhodnutia nariaďujúce štátom EZVO vymáhať vrátenie neoprávnene poskytnutej štátnej pomoci (ďalej len „rozhodnutia o povinnosti vrátiť pomoc“) presadzovali reálne a bezodkladne.
The experience of the Authority in recent years indicates that there is cause for real concern in this respect.
Skúsenosti, ktoré dozorný orgán počas posledných rokov získal, naznačujú, že v tomto ohľade je dôvod na skutočné znepokojenie.
The State Aid Scoreboard for the EFTA States presented in autumn 2008 [3] also shows that out of 6 recovery decisions adopted by the Authority, only one has been fully implemented by the EFTA State concerned [4].
Tabuľa výsledkov o štátnej pomoci za štáty EZVO predložená v jeseni 2008 [3] tiež ukazuje, že zo 6 rozhodnutí o povinnosti vrátiť pomoc prijatých dozorným orgánom, len jedno bolo v plnom rozsahu vykonané príslušným štátom EZVO [4].
In 2004, the European Commission (hereinafter referred to as ‘the Commission’) ordered a comparative study on the enforcement of EU State aid policy in different Member States (hereinafter referred to as the ‘Enforcement Study’) [5].
V roku 2004 Európska komisia (ďalej len „Komisia“) nariadila vypracovanie porovnávacej štúdie o presadzovaní politiky štátnej pomoci EÚ v jednotlivých členských štátoch (ďalej len „štúdia o presadzovaní“) [5].
One of the objectives of the study was to assess the effectiveness of recovery procedures and practices in a number of Member States.
Jedným z cieľov štúdie bolo posúdiť účinnosť postupov a praxe v oblasti vymáhania vrátenia pomoci v niekoľkých členských štátoch.
The authors of the Study found that the excessive length of recovery proceedings is a recurring theme in all country reports.
Autori štúdie zistili, že dlhé trvanie konaní o vrátenie pomoci je neustále sa opakujúcou témou v správach všetkých krajín.
Based on its own experience, the Authority has noticed that the recovery of unlawful and incompatible aid also faces a number of obstacles in the EFTA States.
Dozorný orgán na základe vlastnej skúsenosti oznámil, že povinnosť vrátiť neoprávnene poskytnutú a nezlučiteľnú pomoc sa v štátoch EZVO stretáva s celým radom prekážok.
Recovery proceedings, to which national law provisions are applicable, are particularly lengthy, and, in practice, recovery has not been completed within the deadline set out in any of the recovery decisions of the Authority.
Konania o vrátenie pomoci, na ktoré sa uplatňujú ustanovenia vnútroštátnych právnych predpisov sú obzvlášť zdĺhavé a v praxi sa žiadne vrátanie pomoci neuskutočnilo v rámci lehoty stanovenej v rozhodnutiach dozorného orgánu o povinnosti vrátiť pomoc.
Therefore, the Authority wishes to stress the need for an effective enforcement of recovery decisions.
Dozorný orgán preto chce zdôrazniť potrebu účinného výkonu rozhodnutí o povinnosti vrátiť pomoc.
It is clear that the implementation of such decisions is a shared responsibility between the Authority and the EFTA States, and will require considerable efforts by both in order to be successful.
Je zrejmé, že za vykonávanie týchto rozhodnutí je zodpovedný dozorný orgán spolu so štátmi EZVO, a na to, aby bolo úspešné, si vyžaduje značné úsilie obidvoch strán.
The purpose of the present Chapter is to explain the Authority’s policy towards the implementation of recovery decisions.
Účelom tejto kapitoly je vysvetliť politiku dozorného orgánu zameranú na vykonávanie rozhodnutí o povinnosti vrátiť pomoc.
It shall not examine the consequences that national courts may draw from the non respect of the notification and standstill obligation of Article 1(3) in Part I of Protocol 3.
Neskúma dôsledky, ktoré môžu vnútroštátne súdy vyvodiť z nesplnenia notifikačnej povinnosti a povinnosti pozastavenia poskytovania pomoci podľa článku 1 ods. 3 časti I protokolu 3.
The Authority considers that there is a need to clarify the measures it intends to take to facilitate the execution of recovery decisions and to set out actions EFTA States could take to ensure that they reach full compliance with the rules and principles as established by the body of EEA law, and, in particular, the case law of the Courts of the European Communities and of the EFTA Court.
Dozorný orgán sa domnieva, že je potrebné objasniť opatrenia, ktoré má v úmysle prijať na uľahčenie vykonávania rozhodnutí o povinnosti vrátiť pomoc, a stanoviť opatrenia, ktoré by štáty EZVO mohli prijať na zabezpečenie, aby dosiahli úplné dodržiavanie pravidiel a zásad, ktoré stanovuje súhrn právnych noriem EHP, a najmä judikatúra súdov Spoločenstva a Súd EZVO.
To this end, the present Chapter will first recall the purpose of recovery and the basic principles underlying the implementation of recovery decisions.
Na tento účel sa v tejto kapitole najprv pripomenie účel vrátenia pomoci a hlavné zásady vykonávania rozhodnutí o povinnosti vrátiť pomoc.
It will then present the practical implications of these basic principles for each of the actors involved in the recovery process.
Potom sa uvedú praktické dôsledky týchto hlavných zásad pre každý zo subjektov zapojených do procesu vymáhania vrátenia pomoci.
THE PRINCIPLES OF RECOVERY POLICY
ZÁSADY POLITIKY VYMÁHANIA VRÁTENIA POMOCI
A short history of recovery policy
Stručný prehľad politiky vymáhania vrátenia pomoci
Article 1(3) in Part I of Protocol 3 states that ‘[t]he EFTA Surveillance Authority shall be informed, in sufficient time to enable it to submit its comments, of any plans to grant or alter aid.
V článku 1 ods. 3 časti I protokolu 3 sa konštatuje, že „štáty informujú Dozorný orgán EZVO o všetkých plánoch poskytnúť alebo zmeniť pomoc v dostatočnom časovom predstihu.
[…] The State concerned shall not put its proposed measures into effect until this procedure has resulted in a final decision.’
[…] Príslušný štát nesmie uviesť do platnosti svoje navrhované opatrenia, kým sa toto konanie neuzavrie konečným rozhodnutím.“
In cases where an EFTA State does not notify the Authority of its plans to grant or alter aid prior to such aid being put into effect, the aid is unlawful in relation to EEA law from the time that it is granted.
V prípadoch, keď štáty EZVO neoznámia dozornému orgánu svoje plány poskytnúť alebo pozmeniť pomoc predtým, ako sa takáto pomoc poskytne, pomoc sa od okamihu jej poskytnutia považuje za neoprávnenú v zmysle práva Spoločenstva.
In its Kohlegesetz judgment [6] of 1973, the European Court of Justice (hereinafter referred to as the ECJ) confirmed for the first time that the Commission had the power to order the recovery of unlawful and incompatible State aid.
Európsky súdny dvor (ďalej len „ESD“) vo svojom rozsudku vo veci Kohlegesetz [6] z roku 1973 prvýkrát potvrdil, že Komisia má právomoc nariadiť vrátenie neoprávnene poskytnutej a nezlučiteľnej štátnej pomoci.
The Court held that the Commission was competent to decide that a Member State must alter or abolish a state aid that was incompatible with the common market.
Súd rozhodol, že Komisia bola príslušná rozhodnúť, že členský štát musí zmeniť a doplniť alebo zrušiť štátnu pomoc, ktorá bola nezlučiteľná so spoločným trhom.
It should therefore also be entitled to require repayment of this aid [7].
Preto by mala byť oprávnená požadovať vrátenie tejto pomoci [7].
In 2001, Protocol 3 was amended by inter alia inserting Part II which amongst others included basic rules on recovery [8].
V roku 2001 bol protokol 3 zmenený a doplnený okrem iného vložením časti II, ktorá okrem iného obsahovala základné pravidlá vymáhania vrátenia pomoci [8].
Further implementing provisions on recovery were included in Decision No 195/04/COL of 14 July 2004, as amended [9].
Ďalšie vykonávacie ustanovenia o povinnosti vrátiť pomoc boli zahrnuté do rozhodnutia č. 195/2004/COL zo 14. júla 2004 v znení neskorších zmien a doplnení [9].
Article 14(1) in Part II of Protocol 3 confirms the constant case law of the ECJ [10] and establishes an obligation on the Authority to order recovery of unlawful and incompatible aid unless this would be contrary to a general principle of law.
V článku 14 ods. 1 časti II protokolu 3 sa potvrdzuje stála judikatúra ESD [10] a zavádza sa povinnosť dozorného orgánu nariadiť vrátenie neoprávnene poskytnutej a nezlučiteľnej pomoci, pokiaľ to nebude v rozpore so všeobecnou zásadou práva Spoločenstva.
This article also provides that the EFTA State concerned shall take all necessary measures to recover unlawful aid that is found to be incompatible.
V tomto článku sa tiež ustanovuje, že príslušný štát EZVO prijme všetky potrebné opatrenia na vymáhanie vrátenia neoprávnenej pomoci, ak sa zistí, že je nezlučiteľná.
Article 14(2) establishes that the aid is to be recovered, including interest from the date on which the unlawful aid was at the disposal of the beneficiary until the date of its effective recovery.
V článku 14 ods. 2 sa ustanovuje, že pomoc je potrebné vrátiť spolu s úrokmi odo dňa, kedy dostal príjemca neoprávnenú poskytnutú pomoc k dispozícii, do dňa jej skutočného vrátenia.
Decision No 195/04/COL elaborates on the methods to be used for the calculation of recovery interest.
Rozhodnutie č. 195/04/COL sa podrobne zaoberá metódami, ktoré sa majú používať na výpočet úroku spojeného s vrátením pomoci.
Finally, Article 14(3) states that ‘[…] recovery shall be effected without delay and in accordance with the procedures under the national law of the EFTA State concerned, provided that they allow the immediate and effective execution of the EFTA Surveillance Authority’s decision.
V článku 14 ods. 3 sa konštatuje, že „[…] vrátenie sa vykoná bez zbytočného odkladu a v súlade s postupmi podľa vnútroštátneho práva príslušného štátu EZVO za predpokladu, že umožní bezodkladné a reálne vykonanie rozhodnutia Dozorného orgánu EZVO.
In a number of recent judgments, the ECJ further clarified the scope and interpretation of Article 14(3) of Council Regulation No 659/1999 (which corresponds to Article 14(3) in Part II of Protocol 3) thereby emphasising the need for an immediate and effective execution of recovery decisions [11].
Vo viacerých nedávnych rozsudkoch ESD bližšie objasnil rozsah pôsobnosti a výklad článku 14 ods. 3 nariadenia Rady č. 659/1999 (ktorý zodpovedá článku 14 ods. 3 časti II protokolu 3), čím zdôraznil potrebu bezodkladného a reálneho vykonávania rozhodnutí o povinnosti vrátiť pomoc [11].
In addition, the Authority has also started to apply the Deggendorf case law [12] in a systematic manner.
Okrem toho, dozorný orgán začal systematicky uplatňovať aj judikatúru [12] vo veci Deggendorf.
This case law enables the Authority, if certain conditions have been satisfied, to order EFTA States to suspend the payment of a new compatible aid to a company until that company has reimbursed old unlawful and incompatible aid that is subject to a recovery decision.
Táto judikatúra umožňuje dozornému orgánu, po splnení určitých podmienok, nariadiť štátom EZVO, aby pozastavili vyplácanie novej zlučiteľnej pomoci spoločnosti, kým táto spoločnosť nevráti starú neoprávnene poskytnutú a nezlučiteľnú pomoc, ktorá podlieha rozhodnutiu o povinnosti vrátiť pomoc.
Purpose and principles of recovery policy
Účel a zásady politiky vymáhania vrátenia pomoci
Purpose of recovery
Účel vymáhania vrátenia pomoci
The ECJ has held on several occasions that the purpose of recovery is to re-establish the situation that existed on the market prior to the granting of the aid.
ESD pri viacerých príležitostiach rozhodol, že účelom vrátenia pomoci je obnoviť situáciu, ktorá existovala na trhu pred poskytnutím pomoci.
This is necessary to ensure that the level-playing field in the internal market is maintained.
Je to nevyhnutné na zabezpečenie, aby sa na vnútornom trhu zachovali rovnaké podmienky pre všetkých.
In this context, the ECJ underlined that the recovery of unlawful and incompatible aid is not a penalty [13], but the logical consequence of the finding that it is unlawful [14].
V tejto súvislosti ESD zdôraznil, že vrátenie neoprávnene poskytnutej a nezlučiteľnej pomoci nie je sankciou [13], ale logickým dôsledkom zistenia, že je neoprávnená [14].
It can therefore not be regarded as disproportionate to the objectives of the EC Treaty as regards state aid [15].
Preto sa nemôže považovať za neprimerané cieľom Zmluvy o ES pokiaľ ide o štátnu pomoc [15].
According to the ECJ, the ‘re-establishment of the previously existing situation is obtained once the unlawful and incompatible aid is repaid by the recipient who thereby forfeits the advantage which he enjoyed over his competitors in the market, and the situation as it existed prior to the granting of the aid is restored’ [16].
Podľa ESD „sa obnovenie predtým existujúcej situácie dosiahne, hneď ako príjemca vráti neoprávnene poskytnutú a nezlučiteľnú pomoc, a tým príde o výhodu, ktorú mal v porovnaní s konkurentmi na trhu, a obnoví sa situácia, ktorá existovala pred poskytnutím pomoci“ [16].
In order to eliminate any financial advantages incidental to unlawful aid, interest is to be recovered on the sums unlawfully granted.
V záujme odstránenia finančných výhod sprevádzajúcich neoprávnene poskytnutú pomoc, je potrebné vrátiť aj úrok z neoprávnene poskytnutých súm.
Such interest must be equivalent to the financial advantage arising from the availability of the funds in question, free of charge, over a given period [17].
Tento úrok sa musí rovnať finančnej výhode vyplývajúcej z bezplatnej dostupnosti príslušných finančných prostriedkov počas daného obdobia [17].
Furthermore, the ECJ has insisted that in order for a recovery decision to be fully executed, the actions undertaken by a Member State must produce concrete effects as regards recovery [18] and that recovery must be immediate [19].
ESD okrem toho trval na tom, že v záujme úplného vykonania rozhodnutia o povinnosti vrátiť pomoc musia kroky, ktoré podnikne členský štát, priniesť konkrétne výsledky pokiaľ ide o vrátenie pomoci [18], a že vrátenie sa musí vykonať bezodkladne [19].
For recovery to reach its objective, it is indeed essential that the repayment of the aid takes place without delay.
Na to, aby vymáhanie vrátenia pomoci dosiahlo svoj cieľ, je skutočne nevyhnutné, aby sa vrátenie pomoci uskutočnilo bezodkladne.
The obligation to recover unlawful and incompatible state aid and its exceptions
Povinnosť vrátiť neoprávnene poskytnutú a nezlučiteľnú štátnu pomoc a výnimky z tejto povinnosti
Article 14(1) in Part II of Protocol 3 specifies that ‘[w]here negative decisions are taken in cases of unlawful aid, the EFTA Surveillance Authority shall decide that the EFTA State concerned shall take all necessary measures to recover the aid from the beneficiary’.
V článku 14 ods. 1 časti II protokolu 3 sa uvádza, že „pri prijatí zamietavých rozhodnutí v prípadoch neoprávnenej pomoci Dozorný orgán EZVO rozhodne, že príslušný štát EZVO má prijať všetky potrebné opatrenia na dosiahnutie vrátenia pomoci od príjemcu“.
The provisions in Protocol 3 impose two limits on the Authority’s power to order recovery of unlawful and incompatible aid.
V ustanoveniach protokolu 3 sa stanovujú dve obmedzenia právomoci dozorného orgánu nariadiť vrátenie neoprávnene poskytnutej a nezlučiteľnej pomoci.
Article 14(1) in Part II of Protocol 3 provides that the Authority shall not require recovery of the aid if this would be contrary to a general principle of law.
V článku 14 ods. 1 časti II protokolu 3 sa ustanovuje, že dozorný orgán nebude vyžadovať vrátenie pomoci, ak by to bolo v rozpore so všeobecnou zásadou práva.
The general principles of law most often invoked in this context are the principles of the protection of legitimate expectation [20] and of legal certainty [21].
Všeobecné zásady práva, na ktoré sa v tejto súvislosti najčastejšie odvoláva, sú zásady ochrany oprávneného očakávania [20] a právnej istoty [21].
It is important to note that the ECJ has given a very restrictive interpretation to these principles in the context of recovery.
Je potrebné poznamenať, že ESD dal k týmto zásadám v súvislosti s povinnosťou vrátiť pomoc veľmi obmedzujúci výklad.
Article 15 in Part II of Protocol 3 states that the powers of the Authority to recover aid shall be subject to a limitation period of 10 years (the so-called ‘prescription period’).
V článku 15 časti II protokolu 3 sa konštatuje, že právomoc dozorného orgánu vymáhať vrátenie pomoci podlieha desaťročnej premlčacej dobe (takzvanej „premlčacej dobe“).
The limitation period shall begin on the day on which the unlawful aid is awarded to the beneficiary either as individual aid or as aid under an aid scheme.
Premlčacia doba začína plynúť dňom poskytnutia neoprávnenej pomoci príjemcovi buď ako individuálnej pomoci, alebo ako pomoci v rámci schémy pomoci.
Any action taken by the Authority or the Commission [22] or by an EFTA State, acting at the request of the Authority, with regard to the unlawful aid, shall interrupt the limitation period.
Akýkoľvek úkon v súvislosti s neoprávnenou pomocou vykonaný dozorným orgánom alebo Komisiou [22] alebo štátom EZVO, konajúcim na žiadosť dozorného orgánu, sa plynutie premlčacej doby preruší.
The EFTA State to which a recovery decision is addressed is obliged to execute this decision [23].
Preto štát EZVO, ktorému je rozhodnutie o povinnosti vrátiť pomoc určené, je povinný toto rozhodnutie vykonať [23].
The ECJ has recognised only one exception to the obligation for a Member State to implement a recovery decision addressed to it, namely the existence of exceptional circumstances that would make it absolutely impossible for the Member State to execute the decision properly [24].
ESD uznal len jednu výnimku z tejto povinnosti členského štátu vykonať rozhodnutie o povinnosti vrátiť pomoc, ktoré mu bolo adresované, a to existenciu výnimočných okolností, ktoré by členskému štátu úplne znemožnili rozhodnutie riadne vykonať [24].
According to the ECJ, absolute impossibility can however not be merely supposed.
Podľa ESD však úplne znemožnenie nie je možné len predpokladať.
The Member State concerned must demonstrate that it attempted, in good faith, to recover unlawful aid and it must cooperate with the Commission in accordance with Article 10 of the EC Treaty, with a view to overcoming the difficulties encountered [25].
Príslušný členský štát musí preukázať, že sa v dobrej viere pokúsil vymôcť neoprávnenú pomoc a musí s Komisiou spolupracovať v zmysle článku 10 Zmluvy o ES s cieľom prekonať ťažkosti, ktoré sa vyskytli [25].
A review of the jurisprudence shows that the ECJ has interpreted the concept of ‘absolute impossibility’ in a very restrictive manner.
Preskúmanie judikátov ukazuje, že ESD vykladal pojem „úplné znemožnenie“ veľmi obmedzujúcim spôsobom.
The Court has confirmed on several occasions that a Member State may not plead requirements of its national law, such as national prescription rules [26] or the absence of a recovery title under national law [27], in order to justify its failure to comply with a recovery decision [28].
Súd pri viacerých príležitostiach potvrdili, že členský štát sa nemôže odvolávať na požiadavky svojho vnútroštátneho práva, ako napríklad vnútroštátne pravidlá o premlčaní [26] alebo neexistencia právneho nároku na vymáhanie vrátenia pomoci podľa vnútroštátneho práva [27], aby ospravedlnili nevykonanie rozhodnutia o povinnosti vrátiť pomoc [28].
In the same way, the ECJ held that the obligation to recover is not affected by circumstances linked to the economic situation of the beneficiary.
ESD rovnako rozhodol, že na povinnosť vrátiť pomoc nemajú vplyv okolnosti spojené s ekonomickou situáciou príjemcu pomoci.
It clarified that a company in financial difficulties does not constitute proof that recovery was impossible [29].
Vysvetlil, že spoločnosť, ktorá má finančné ťažkosti, nepredstavuje dôkaz, že vrátenie pomoci nebolo možné [29].
In such circumstances, the Court pointed out that the absence of any recoverable assets is the only way for a Member State to show the absolute impossibility of recovering the aid [30].
Súd za týchto okolností poukázal na to, že neexistencia vymáhateľných aktív je pre členský štát jediným spôsobom ako preukázať úplnú nemožnosť vrátenia pomoci [30].
In a number of cases, the Member State argued that they had not been able to execute the recovery decision because of the administrative or technical difficulties involved (e.g. the very high number of beneficiaries involved).
Členské štáty Vo viacerých prípadoch tvrdili, že nemohli vykonať rozhodnutie o povinnosti vrátiť pomoc v dôsledku súvisiacich administratívnych alebo technických ťažkostí (napr. veľmi vysokého počtu príjemcov, ktorých sa to týkalo).
The Court consistently refused to accept that such difficulties constitute an absolute impossibility to recover [31].
Súd dôsledne zakaždým odmietol akceptovať, že takéto ťažkosti predstavujú úplnú nemožnosť dosiahnutia vrátenia pomoci [31].
Finally, the apprehension of even insurmountable internal difficulties cannot justify a failure by a Member State to fulfil its obligations under Community law [32].
Napokon, dokonca ani obava z neprekonateľných vnútorných ťažkostí nemôže byť dôvodom na nesplnenie povinností vyplývajúcich z práva Spoločenstva zo strany členského štátu [32].
The use of national procedures and the necessity of an immediate and effective execution
Používanie vnútroštátnych postupov a nevyhnutnosť ich bezodkladného a reálneho vykonania
Article 14(3) in Part II of Protocol 3 specifies that ‘recovery shall be effected without delay and in accordance with the procedures under the national law of the EFTA State concerned, provided that they allow the immediate and effective execution of the EFTA Surveillance Authority’s decision’.
V článku 14 ods. 3 časti II protokolu 3 sa výslovne uvádza, že „vrátenie pomoci sa vykoná bez zbytočného odkladu a v súlade s postupmi podľa vnútroštátneho práva príslušného štátu EZVO za predpokladu, že umožní bezodkladné a reálne vykonanie rozhodnutia Dozorného orgánu EZVO“.
If EFTA States are free to choose, according to their national law, the means by which they implement recovery decisions, the measures chosen should give full effect to the recovery decision.
Ak si štáty EZVO môžu podľa svojho vnútroštátneho práva slobodne zvoliť prostriedky, ktorými rozhodnutia o povinnosti vrátiť pomoc vykonajú, zvolené opatrenia by mali v plnom rozsahu viesť k vykonaniu rozhodnutia o povinnosti vrátiť pomoc.
It is therefore necessary that the national measures taken by EFTA States lead to an effective and immediate execution of the Authority’s decision.
Je preto nevyhnutné, aby vnútroštátne opatrenia, ktoré štáty EZVO prijmú, viedli k reálnemu a bezodkladnému vykonaniu rozhodnutia dozorného orgánu.
In its Olympic Airways judgment [33], the ECJ underlined that the implementation measures taken by the Member State must be effective and produce a concrete outcome in terms of recovery.
ESD vo svojom rozsudku vo veci Olympic Airways [33] zdôraznil, že vykonanie opatrení, ktoré prijme členský štát, musí byť účinné a musí priniesť konkrétny výsledok, pokiaľ ide o vrátenie pomoci.