natgillin/translations-raw huggingface dataset:
To this argument the Authority notes that, in the case at hand, the question is the scope of the continuity principle in relation to the obligation to pay document duties and not the scope of the continuity principle as such, hereunder its application in company law.
K tomuto argumentu orgán poznamenáva, že v danom prípade je otázkou pôsobnosť zásady kontinuity vo vzťahu k povinnosti zaplatiť správne poplatky, a nie pôsobnosť zásady kontinuity ako takej za týchto podmienok jej uplatňovania v podnikovom práve.
Based on the analysis of the rules pertaining to excise duties given above under point I.4, the Authority takes the view that while the continuity principle might have had a fundamental place in Norwegian law at the time of the establishment of Entra, it was not, at that time, an inherent and general part of the rules and practice on excise duties in connection with other types of reorganisations of companies.
Na základe analýzy pravidiel zdaňovania uvedených v bode I.4 je orgán toho názoru, že hoci v čase vzniku spoločnosti Entra mohla mať zásada kontinuity v nórskych právnych predpisoch dôležité miesto, nebola v tom čase neodmysliteľnou a všeobecnou súčasťou pravidiel a postupu zdaňovania v súvislosti s inými druhmi reorganizácií spoločností.
As already stated, until July 2005, it was only where ownership was transferred, in the context of mergers between limited liability companies, that continuity considerations implied that a registration with the new title holder could be done as a change of name and not a change of title, triggering excise duty.
Ako sa už uviedlo, len v prípade prevodu vlastníctva v kontexte fúzií medzi spoločnosťami s ručením obmedzeným znamenali do júla 2005 úvahy o kontinuite to, že registráciu nového držiteľa vlastníckych práv možno urobiť ako zmenu názvu a nie zmenu vlastníctva, ktorá podlieha zdaneniu.
In contrast, excise duty was triggered as a result of the registration or the transfer or ownership of title in the Real Estate Registry for demergers, conversions from one corporate form to another, transfers of ownership from joint ownership to a form of partnership, and transfer of ownership from a municipality to a separate legal entity wholly owned by the municipality [47].
Na rozdiel od toho registrácia, resp. prevod vlastníckeho práva v registri nehnuteľností pri defúziách, zmeny z jednej podnikovej formy na inú, prevod vlastníctva zo spoločného vlastníctva na určitú formu partnerstva a prevod vlastníctva z obce na samostatný právny subjekt v úplnom vlastníctve obce podlieha zdaneniu [47].
The Norwegian authorities have explained that the logic behind the exemptions to the general rule on excise duty can be found in the continuity principle.
Nórske orgány vysvetľujú, že logiku výnimiek zo všeobecného pravidla o spotrebnej dani možno nájsť v zásade kontinuity.
However, the authorities have not explained the logic behind the different treatment of the above listed types of transfers.
Orgány však nevysvetľujú logiku diferencovaného posudzovania uvedených druhov prevodov.
On the contrary, the Norwegian Government has merely stated that it would in fact be more logical to treat mergers and certain other reorganisations alike.
Naopak, nórska vláda len tvrdí, že v skutočnosti je logickejšie posudzovať fúzie a niektoré iné reorganizácie rovnako.
Yet, only with effect from July 2005, approximately five years after the establishment of Entra, has the interpretation of the Act on Document Duty been changed so that the treatment of certain different situations has been aligned.
Výklad zákona o správnych poplatkoch sa až s účinkom od júla 2005, približne päť rokov po vzniku spoločnosti Entra, zmenila tak, že sa zjednotilo posudzovanie určitých rôznych situácií.
On this basis, the Authority finds it difficult to establish any other logic behind the interpretation of the Act on Document Duty that prevailed at the time of the establishment of Entra than what follows from the quoted Circulars, namely that only mergers between limited liability companies would escape excise duties otherwise payable.
Na tomto základe orgán pokladá za problematické stanoviť akúkoľvek inú logiku výkladu zákona o správnych poplatkoch prevažujúcu v čase založenia spoločnosti Entra než je tá, ktorá vyplýva z citovaných obežníkov, a to, že inak splatným spotrebným daniam sa vyhnú len fúzie spoločností s ručením obmedzeným.
The application of the continuity principle in relation to the Act on Document Duty was limited to such cases and not to other cases as mentioned above.
Uplatnenie zásady kontinuity v súvislosti so zákonom o správnych poplatkoch je obmedzené na takéto prípady a nie, ako je uvedené na iné prípady.
As stated above under point 1.2.1, the Authority, in any event, finds the establishment of Entra much more similar to these situations where a registration in the Real Estate Register at the relevant time would have entailed excise duties than those in which it did not.
Ako sa uvádza v bode 1.2.1, orgán v každom prípade pokladá založenie spoločnosti Entra omnoho podobnejšie situáciám, kde registrácia v registri nehnuteľností znamená zaplatiť spotrebnú daň, než situáciám, z ktorých zaplatenie nevyplýva.
On that basis, the Authority cannot see that the exemption in the contested Act can be justified by the nature and logic of the Norwegian rules pertaining to excise duty at the time the exemption was applied.
Na tomto základe nemôže orgán dovoliť, aby sa výnimka v spornom zákone odôvodňovala povahou a logikou nórskych pravidiel týkajúcich sa spotrebnej dane v čase uplatňovania výnimky.
It does not change the assessment that similar reorganisations of public commercial activities also have been exempted from excise duty.
To nemení hodnotenie, že výnimku zo spotrebnej dane dostali aj podobné reorganizácie verejných komerčných činností.
The pursuance of the underlying objectives of the continuity principle cannot justify that an exemption to the general rule on excise duties should be applicable to specific reorganisations if the most comparable private reorganisations are not subject to similar exemptions.
Sledovanie základných zámerov zásady kontinuity nemôže odôvodniť to, že výnimka zo všeobecného pravidla o spotrebnej dani by sa mala uplatňovať na osobitné reorganizácie, ak podobným výnimkám nepodliehajú najviac porovnateľné súkromné reorganizácie.
The ‘Italian case’
„Prípad Talianska“
The Norwegian Authorities have referred to a decision from the European Commission and argued that the factual situation of this case is the same as in the Entra case.
Nórske orgány sa odvolávajú na rozhodnutie Európskej komisie a argumentujú, že faktická situácia je v tomto prípade rovnaká ako v prípade spoločnosti Entra.
In the Commission Decision of 5 June 2002 [48], the Commission examined the Italian law which provided for a special tax regime for joint stock companies with a majority public shareholding set up under a specific law.
V rozhodnutí Komisie z 5. júna 2002 [48] skúmala Komisia talianske právne predpisy, ktoré počítajú s osobitným daňovým režimom pre akciové spoločnosti s väčšinovým verejným podielom zriadené podľa osobitného zákona.
In this regard the Italian law specifically provided for an exemption from all transfer taxes related to the conversion of special and municipal undertakings into joint stock companies (‘the transfer tax exemption’).
Z tohto hľadiska talianske právne predpisy osobitne uvádzajú výnimku zo všetkých daní z prevodu pre konverzie osobitných a obecných podnikov na akciové spoločnosti („výnimka z dane z prevodu“).
In the Italian legal system transfer taxes normally applied to the creation of a new economic entity or to the transfer of assets between different economic entities.
V talianskom právnom systéme sa dane z prevodu normálne uplatňujú na vytvorenie nového hospodárskeho subjektu alebo na prevod aktív medzi rôznymi hospodárskymi subjektami.
However, the Italian authorities had explained that Italian law generally reflected the principle of tax neutrality (which means that no tax is applied) in the context of the conversion of the legal status of a company (i.e. ‘when the legal status of a firm changes but the firm remains the same from an economic viewpoint’) [49].
Talianske orgány však vysvetlili, že talianske právne predpisy všeobecne odrážajú zásadu daňovej neutrality (čo znamená, že žiadna daň sa neuplatňuje) v kontexte zmeny právneho postavenia spoločnosti (t. j. „keď sa zmení právne postavenie spoločnosti, ale firma zostáva z hospodárskeho hľadiska rovnaká“) [49].
The Commission found that although it appeared as if the winding up of the municipal undertaking and the setting up of a ‘new’ joint stock company would be equivalent to creating a new economic entity, this was in appearance only due to legal technicalities.
Komisia zistila, že hoci sa zdá, že rozpustenie obecného podniku a založenie „novej“ akciovej spoločnosti je ekvivalentom vytvorenia nového hospodárskeho subjektu, je to len zdanie vyvolané použitou právnickou terminológiou.
In reality the new joint stock company was the same economic entity as the municipal undertaking operating under a different legal status.
V skutočnosti je nová akciová spoločnosť rovnaký hospodársky subjekt ako obecný podnik prevádzkovaný s iným právnym štatútom.
In the light of this the Commission accepted that the general principle of tax neutrality in Italian law was similarly applied with regard to the situations falling within the special tax regime.
Na základe toho Komisia akceptovala, že všeobecná zásada daňovej neutrality v talianskych právnych predpisoch sa podobne uplatňuje so zreteľom na situácie spadajúce do osobitného daňovému režimu.
Hence, no transfer tax had to be paid [50].
Daň z prevodu sa teda nemusí zaplatiť [50].
The Authority understands the reasoning of the Commission to be that where the national law pertaining to stamp duties in connection with conversions made by private undertakings builds upon a general principle of tax neutrality — so that the focus is on the continuation of the same economic entity rather than on whether the legal subject used thereto is the same — it will be within the logic of such a tax regime to extend that principle also to cover situations whereby the State or a municipality separates an economic entity that has hitherto been driven as a part of the State or municipality into a separate legal entity.
Orgán chápe odôvodnenie Komisie, že tam, kde sú vnútroštátne právne predpisy pre kolkovné v súvislosti s konverziami súkromných podnikov postavené na všeobecnej zásade daňovej neutrality – čiže sa sústreďujú skôr na pokračovanie rovnakého hospodárskeho subjektu než na to, či je rovnaká jeho právna subjektivita – logika takéhoto daňového režimu káže rozšíriť uplatňovanie tejto zásady aj na situácie, v ktorých štát alebo obec odčleňuje hospodársky subjekt, ktorý bol dovtedy riadený ako súčasť štátu alebo obce, do samostatnej právnickej osoby.
The Authority fully agrees with such an approach.
Orgán úplne súhlasí s takýmto prístupom.
However, the logic of each tax system must be assessed on its own merits.
Logiku každého daňového systému však treba posudzovať podľa jeho skutkovej podstaty.
The Commission Decision relied on the fact that the Italian legal system provided for a possibility of exempting transfer tax in the context of the conversion from one corporate form to another.
Rozhodnutie Komisie sa opieralo o skutočnosť, že taliansky právny systém počíta s možnosťou výnimky z dane z prevodu v kontexte konverzie z jednej podnikovej formy na inú.
In contrast, Norwegian legislation, as interpreted and applied by the tax authorities, did not provide for such a possibility.
Na rozdiel od toho nórske právne predpisy, ako ich interpretujú a uplatňujú daňové orgány, s takouto možnosťou nepočítajú.
In fact, as already stated, comparable cases to Entra concerning private reorganisations (regarding demergers or conversion from one corporate form to another) were not exempted from paying the excise duties.
Ako sa už uviedlo, prípady porovnateľné s Entrou, týkajúce sa súkromných reorganizácií (so zreteľom na defúzie alebo konverziu jednej podnikovej formy na inú), v skutočnosti nie sú oslobodené od zaplatenia spotrebných daní.
In the view of the Authority, the factual situations of the two cases are therefore different.
Podľa názoru orgánu sú teda faktické situácie týchto dvoch prípadov rôzne.
That the continuity principle might have existed in other areas of Norwegian law, including most notably company law and the legislation pertaining to direct taxation of the entity concerned, cannot be given weight in the assessment of the similarity between the Italian and the Norwegian situations.
V hodnotení podobnosti medzi talianskou a nórskou situáciou nemožno prikladať váhu tomu, že zásada kontinuity môže existovať v iných oblastiach nórskych právnych predpisov vrátane najmä podnikového práva a právnych predpisov týkajúcich sa priameho zdanenia daného subjektu.
Conclusion on selectivity
Záver o selektívnosti
In conclusion, the measure must be considered to be selective in the sense of Article 61(1) of the EEA Agreement and cannot escape that classification by reference to the nature and logic of the Norwegian rules on excise duties.
V závere sa opatrenie musí posudzovať ako selektívne v zmysle článku 61 ods. 1 Dohody o EHP a tejto klasifikácii nemôže uniknúť odvolávaním sa na povahu a logiku nórskych právnych predpisov o spotrebnej dani.
The measure must confer an advantage to the recipients that reduces the costs they normally bear in the course of the business
Opatrenie musí príjemcom udeľovať výhodu znižujúcu náklady, ktorú normálne znášajú v priebehu podnikania
According to the case law of the European Court of Justice (ECJ) [51] and Chapter 17B.3.1(2) of the Authority’s State Aid Guidelines ‘the measure must confer on recipients an advantage, which relieves them of charges that are normally borne from their budgets.
Podľa judikatúry Európskeho súdneho dvora [51] a kapitoly 17B.3.1 ods. 2 usmernení orgánu o štátnej pomoci „opatrenie musí príjemcom udeľovať výnimku, ktorá ich oslobodzuje od poplatkov, ktoré normálne znášajú zo svojich rozpočtov.
The advantage may be provided through a reduction in the firm’s tax burden in various ways, including:’ (…) ‘a total or partial reduction in the amount of tax (such as exemption or a tax credit)’.
Výhodu možno poskytnúť znížením daňového zaťaženia firmy rôznymi spôsobmi vrátane:“ (…) „celkového alebo čiastočného zníženia výšky dane (ako výnimky alebo daňového dobropisu)“.
By the adoption of the statutory provision in paragraph 3 of the contested Act, Entra was relieved of the cost of excise duties for approximately NOK 81 million (close to EUR 10 million).
Schválením zákonného ustanovenia v odseku 3 sporného zákona dostala Entra daňovú úľavu vo výške asi 81 miliónov NOK (takmer 10 miliónov eur).
As demonstrated above under point 1.1 and 1.2, these duties would otherwise have been payable from its budgets.
Ako sa uvádza v bode 1.1 a 1.2, tieto dane by inak museli zaplatiť z vlastných rozpočtov.
On that basis, the Authority, in its decision to open formal investigation, drew the preliminary conclusion that Entra did receive an advantage in the sense of Article 61(1) of the EEA Agreement.
Na tomto základe orgán vo svojom rozhodnutí začať konanie vo veci formálneho zisťovania vyvodil predbežný záver, že Entra dostala výhodu v zmysle článku 61 ods. 1 Dohody o EHP.
In contrast, the Norwegian Authorities have argued that the condition is not fulfilled for two reasons: firstly, that the exemption did not place Entra in a better competitive position compared to a private investor.
Na rozdiel od toho nórske orgány argumentujú, že podmienka nie je splnená z dvoch dôvodov: po prvé, že výnimka nestavia spoločnosť Entra do lepšieho konkurenčného postavenia v porovnaní so súkromným investorom.
Secondly, that the capital structure, the solidity and the total values in the company would have been unchanged if the excise duty had been paid.
Po druhé, že štruktúra kapitálu, solídnosť a celková hodnota spoločnosti by sa nezmenila, ak by sa spotrebná daň zaplatila.
In the following, the Authority will discuss these arguments in turn.
V ďalšom texte rozoberie tieto argumenty pre zmenu orgán.
The comparison with private firms
Porovnanie so súkromnými firmami
As referred to above under point I.3.1, in the proposal to the Parliament, the Norwegian Government stated that a private owner could choose not to transfer the title, but, for example, keep the title in a holding company, when a new company is established.
Ako sa uvádza v bode I.3.1, v návrhu pre parlament nórska vláda uviedla, že súkromný vlastník by sa pri zriaďovaní novej spoločnosti rozhodol nepreviesť vlastnícke právo, ale napríklad ponechať si vlastnícke právo v holdingovej spoločnosti.
The State, according to the Norwegian authorities, must transfer the properties to a new legal entity.
Štát musí podľa nórskych orgánov previesť nehnuteľnosti na novú právnickú osobu.
Thus, according to the Norwegian authorities, there is no distortion of competition when Entra is exempted from the document duty.
Podľa nórskych orgánov teda výnimka zo správnych poplatkov pre spoločnosť Entra nepredstavuje žiadne narušenie hospodárskej súťaže.
According to the European Court of First Instance, an advantage in the sense of Article 87(1) EC (corresponding to Article 61(1) EEA) does not necessarily exist in all situations where a measure is introduced in order to free a public company from a structural disadvantage that it has in relation to its private sector competitors [52].
Podľa Európskeho súdu prvého stupňa výhoda v zmysle článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES (ktorý zodpovedá článku 61 ods. 1 Dohody o EHP) nemusí nevyhnutne existovať vo všetkých situáciách, kde sa zavádza opatrenie preto, aby verejnú spoločnosť zbavilo štrukturálnej nevýhody, ktorú má oproti svojim súkromným konkurentom v sektore [52].
Article 61(1) of the EEA Agreement is aimed merely at prohibiting advantages for certain undertakings, and the concept of aid covers only benefits or release of burdens normally assumed in an undertaking’s budget and which are to be regarded as an economic advantage, which the recipient undertaking would not have obtained under normal market conditions.
Článok 61 ods. 1 Dohody o EHP je zameraný len na zakazovanie výhod pre určité podniky a pojem pomoci sa týka len výhod alebo zmierňovania zaťaženia, ktoré sa normálne predpokladá v rozpočte podniku, a ktoré sa má pokladať za ekonomickú výhodu, ktorú by za normálnych trhových podmienok prijímajúci podnik nezískal.
However, the Authority does not agree with the Norwegian authorities that the arguments advanced by Norway can lead to the conclusion that a comparison with private operators shows that Entra did not receive an advantage by being exempt from excise duties.The methods that a private owner can use to avoid paying excise duty are equally open to undertakings established in connection with state privatisations.
Orgán však nesúhlasí s nórskymi orgánmi, že argumenty, ktoré postúpilo Nórsko, môžu viesť k záveru, že porovnanie so súkromnými prevádzkovateľmi ukazuje, že výnimkou zo spotrebnej dane nedostala Entra žiadnu výhodu.Metódy, že súkromný vlastník sa môže vyhnúť zaplateniu spotrebnej dane, sú rovnako dostupné pre podniky zriadené v súvislosti s privatizáciou štátnych podnikov.
The structural disadvantage that the Norwegian authorities claim to have faced was not of a legal kind.
Štrukturálna nevýhoda, na ktorú sa sťažujú nórske orgány, nie je právnej povahy.
Norwegian law would not have precluded the establishment of and transfer of the properties to Entra without registering this in the Real Estate Register.
Nórske právne predpisy nevylučujú založenie spoločnosti Entra a prevod nehnuteľností na spoločnosť bez zaregistrovania prevodu v registri nehnuteľností.
Moreover, Entra and the Norwegian authorities could have taken the same precautions as a private operator.
Okrem toho Entra a nórske orgány môžu urobiť rovnaké opatrenia ako súkromný prevádzkovateľ.
The reason for not using these methods in relation to Statsbygg and Entra was merely that the Norwegian authorities found that the political, managerial and practical inconveniencies connected to such methods were so negative that Entra should become the new title holder.
Dôvodom nevyužitia týchto metód v súvislosti so Statsbyggom a Entrou je len to, že nórske orgány sa domnievajú, že politické, riadiace a praktické problémy spojené s týmito metódami sú natoľko negatívne, že Entra by sa mala stať novým držiteľom vlastníckeho práva.
In the opinion of the Authority, such considerations cannot lead to a conclusion that Entra was not granted an advantage by the exemption to pay the excise duty.
Podľa názoru orgánu nemôžu takéto úvahy viesť k záveru, že výnimkou zo spotrebnej dane nedostala Entra výhodu.
This follows already from the fact that the methods that can be used to avoid excise duties all are based on the non-registration of transfer of ownership (retaining of the title).
Tá vyplýva už zo skutočnosti, že metódy, ktoré možno použiť na vyhnutie sa spotrebným daniam, sú založené na nezaregistrovaní prevodu vlastníctva (zadržaní vlastníckych práv).
If the title (‘grunnbokshjemmel’) is not transferred, no excise duty is payable.
Ak sa vlastnícke právo („grunnbokshjemmel“) neprevedie, žiadna daň sa neplatí.
But the protection offered by the registration is not available to private operators not transferring the title, whereas Entra did obtain this protection.
Ochrana, ktorú ponúka registrácia, však nie je dostupná pre súkromných prevádzkovateľov, ktorí vlastnícke právo neprevedú, hoci Entra túto ochranu získala.
Such methods are therefore not equivalent to the procedure that took place in the present case where Entra became the new title holder.
Takéto metódy preto nie sú ekvivalentom postupu v tomto prípade, kde sa Entra stala novým držiteľom vlastníckeho práva.
Moreover, even if that had been the case, the Authority cannot see that the claimed structural problem for the Norwegian State is of a fundamentally different character than the one faced by private operators.
Okrem toho, aj keby tomu tak bolo, orgán nemôže dopustiť, že reklamovaný štrukturálny problém má pre nórsky štát zásadne iný charakter ako ten, ktorému čelia súkromní prevádzkovatelia.
It might be correct that a non-transfer of title in practice might, in some respects, pose greater inconveniencies to a publicly owned entity than to a privately owned company.
Môže byť pravdou, že neprevedenie vlastníckeho práva môže v niektorých ohľadoch vytvárať v praxi väčšie problémy pre subjekt vo verejnom vlastníctve než pre spoločnosť v súkromnom vlastníctve.
However, in the Authority’s opinion, questions concerning the inter partes relationship between the previous and the present owner of real estate should be viewed apart from the discussions relating to registration in the Real Estate Registry.
Podľa názoru orgánu by sa však otázky týkajúce sa inter partes vzťahu medzi predchádzajúcim a súčasným vlastníkom nehnuteľnosti mali skúmať nezávisle od diskusie o zaregistrovaní prevodu vlastníctva v registri nehnuteľností.
This registration will normally not affect the inter partes relation between the two legal subjects but only have importance in relation to third parties.
Táto registrácia normálne neovplyvňuje inter partes vzťah medzi dvoma právnymi subjektami, ale dôležitá je len vo vzťahu k tretím stranám.
Thus, registration might be important in order for the buyer to avoid that a third party, who in good faith, later buys the property from the previous owner, would have a stronger title to the real estate.
Registrácia teda môže byť dôležitá preto, aby sa kupujúci vyhol tomu, že tretia strana, ktorá v dobrej viere neskôr odkúpi nehnuteľnosť od predchádzajúceho vlastníka, bude mať na nehnuteľnosť silnejšie vlastnícke právo.
It also has important bearing on the protection against the creditors of the previous owner, just as it can influence the ability of the buyer to obtain mortgage and other loans.
Aj na ochranu pred veriteľmi predchádzajúceho vlastníka má výrazný dopad len preto, že môže ovplyvniť možnosť kupujúceho získať hypotéku a iné pôžičky.