natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the absence of specific market information on a given debt transaction, the debt instrument's compliance with market conditions may be established on the basis of a comparison with comparable market transactions (that is to say through benchmarking).
Porovnateľnými transakciami na trhu môžu byť aj podobné transakcie týkajúce sa úveru alebo záruky, ktoré uskutočnila vzorka spoločností na porovnávanie, dlhopisy vydané vzorkou spoločností na porovnávanie alebo rozpätia pre swap na kreditné zlyhanie vzorky spoločností na porovnávanie.
In the case of loans and guarantees, information on the financing costs of the undertaking may, for example, be obtained from other (recent) loans taken by the undertaking in question, from yields on bonds issued by the undertaking or from credit default swap spreads on that undertaking.
Pokiaľ ide o záruky, ak sa na finančných trhoch nedá nájsť zodpovedajúca referenčná cena, celkové náklady financovania zaručeného úveru vrátane úrokovej sadzby úveru a poplatku za záruku by sa mali porovnať s trhovou cenou podobného nezaručeného úveru.
Comparable market transactions may also be similar loan or guarantee transactions undertaken by a sample of comparator companies, bonds issued by a sample of comparator companies or credit default swap spreads on a sample of comparator companies.
Metódy referenčného porovnávania možno doplniť metódami oceňovania na základe návratnosti kapitálu [175].
In the case of guarantees, if no corresponding price benchmark can be found on the financial markets, the total financing cost of the guaranteed loan, including the interest rate of the loan and the guarantee premium, should be compared to the market price of a similar non-guaranteed loan.
V záujme zjednodušenia posudzovania súladu opatrenia s kritériom súkromného subjektu v trhovom hospodárstve vytvoril dozorný úrad náhradné ukazovatele na zistenie toho, či poskytnuté úvery a záruky predstavujú pomoc.
Benchmarking methods may be complemented with assessment methods based on the return on capital [175].
V prípade úverov je metodika výpočtu referenčnej sadzby, ktorá by sa mala používať ako náhradný ukazovateľ trhovej ceny v situáciách, keď nie je jednoduché identifikovať porovnateľné transakcie na trhu [čo je pravdepodobnejšie pre transakcie zahŕňajúce nižšie sumy a/alebo transakcie zahŕňajúce malé a stredné podniky (MSP)], uvedená v usmerneniach o referenčných a diskontných sadzbách [176].
To facilitate assessment of whether a measure complies with the MEO test, the Authority has developed proxies to determine the aid character of loans and guarantees.
Treba pripomenúť, že táto referenčná sadzba je len náhradným ukazovateľom [177].
For loans, the methodology to calculate a reference rate, to act as a proxy for the market price in situations where comparable market transactions are not easy to identify (something that is more likely to apply to transactions involving limited amounts and/or transactions involving small and medium sized undertakings (SMEs)) is set out in the Reference and Discount Rates Guidelines [176].
Ak sa porovnateľné transakcie bežne uskutočňovali za nižšiu cenu, ako je cena stanovená ako náhradná referenčná sadzba, štát EHP môže túto nižšiu cenu považovať za trhovú cenu.
It should be recalled that this reference rate is only a proxy [177].
Ak, naopak, tá istá spoločnosť nedávno uskutočnila podobné transakcie za vyššiu cenu, ako je referenčná sadzba, a jej finančná situácia a prostredie trhu sa výrazne nezmenili, referenčná sadzba nemusí v tomto konkrétnom prípade predstavovať spoľahlivý náhradný ukazovateľ trhovej sadzby.
If comparable transactions have typically taken place at a lower price than that indicated as a proxy by the reference rate, the EEA State can consider this lower price to be the market price.
Dozorný úrad vypracoval podrobné usmernenie o náhradných ukazovateľoch (a nevyvrátiteľných domnienkach, tzv. bezpečných prístavoch, pre MSP) v súvislosti so zárukami v usmerneniach o zárukách [178].
If, on the other hand, the same company has carried out recent similar transactions at a higher price than the reference rate, and its financial situation and the market environment have remained substantially unchanged, the reference rate may not constitute a valid proxy of market rates for that specific case.
Podľa uvedeného oznámenia na vylúčenie prítomnosti pomoci spravidla stačí, aby dlžník nebol vo finančných ťažkostiach, aby záruka bola spojená s konkrétnou transakciou, aby veriteľ niesol časť rizika a aby dlžník zaplatil za záruku trhovo orientovanú cenu.
The Authority has developed detailed guidance on proxies (and irrebuttable presumptions (‘safe harbours’) for SMEs) relating to guarantees in the Guidelines on Guarantees [178].
Výhoda môže byť poskytnutá aj iným podnikom ako tým, ktorým sa priamo presunú štátne zdroje (nepriama výhoda) [179].
According to these Guidelines, in order to rule out the presence of aid, it is normally sufficient that the borrower is not in financial difficulty, that the guarantee is linked to a specific transaction, that the lender bears part of the risk and that the borrower pays a market-oriented price for the guarantee.
Opatrenie môže takisto predstavovať zároveň priamu výhodu pre podnik, ktorý je príjemcom opatrenia, i nepriamu výhodu pre iné podniky, napríklad pre podniky pôsobiace na nasledujúcich úrovniach činnosti [180].
An advantage can be conferred on undertakings other than those to which State resources are directly transferred (indirect advantage) [179].
Priamym príjemcom výhody môže byť podnik alebo subjekt (fyzická alebo právnická osoba), ktorý nevykonáva žiadnu hospodársku činnosť [181].
A measure can also constitute both a direct advantage to the recipient undertaking and an indirect advantage to other undertakings, for instance, undertakings operating at subsequent levels of activity [180].
Tieto nepriame výhody je potrebné odlíšiť od čisto sekundárnych hospodárskych účinkov, ktoré sú súčasťou takmer všetkých opatrení štátnej pomoci (napr. prostredníctvom zvýšenia výroby).
The direct recipient of the advantage can be either an undertaking or an entity (natural or legal person) not engaged in any economic activity [181].
Na tieto účely by sa mali vopred preskúmať predvídateľné účinky daného opatrenia.
Such indirect advantages should be distinguished from mere secondary economic effects that are inherent in almost all State aid measures (for example through an increase of output).
Nepriama výhoda je prítomná vtedy, keď je opatrenie navrhnuté tak, že jeho sekundárne účinky sú nasmerované na identifikovateľné podniky alebo skupiny podnikov.
For this purpose, the foreseeable effects of the measure should be examined from an ex ante point of view.
To sa deje napríklad vtedy, keď je priama pomoc de facto alebo de jure podmienená nákupom tovaru alebo služieb, ktoré vyrábajú alebo poskytujú len určité podniky (napr. len podniky sídliace v určitých oblastiach) [182].
An indirect advantage is present if the measure is designed in such a way as to channel its secondary effects towards identifiable undertakings or groups of undertakings.
SELEKTÍVNOSŤ
This is the case, for example, if the direct aid is, de facto or de jure, made conditional on the purchase of goods or services produced by certain undertakings only (for example only undertakings established in certain areas) [182].
Na to, aby sa na opatrenie štátu vzťahoval článok 61 ods. 1 Dohody o EHP, musí toto opatrenie zvýhodňovať „určité podniky alebo výrobu určitých druhov tovaru“.
SELECTIVITY
Nie na všetky opatrenia, ktoré zvýhodňujú hospodárske subjekty, sa však vzťahuje pojem pomoc – týka sa len tých opatrení, ktoré selektívnym spôsobom zvýhodňujú niektoré podniky alebo kategórie podnikov, alebo niektoré odvetvia hospodárstva.
To fall within the scope of Article 61(1) of the EEA Agreement, a State measure must favour ‘certain undertakings or the production of certain goods’.
Článok 61 ods. 1 Dohody o EHP sa nevzťahuje na opatrenia čisto všeobecného uplatnenia, ktorými sa nezvýhodňujú určité podniky alebo výroba iba určitého tovaru.
Hence, not all measures which favour economic operators fall under the notion of aid, but only those which grant an advantage in a selective way to certain undertakings or categories of undertakings or to certain economic sectors.
V judikatúre sa však ozrejmilo, že aj zásahy, ktoré sa na prvý pohľad týkajú podnikov vo všeobecnosti, môžu byť do určitej miery selektívne, a teda sa môžu pokladať za opatrenia určené na zvýhodnenie určitých podnikov alebo výrobu určitého tovaru [183].
Measures of purely general application which do not favour certain undertakings only or the production of certain goods only do not fall within the scope of Article 61(1) of the EEA Agreement.
Veľký počet oprávnených podnikov (ktorý môže dokonca zahŕňať všetky podniky z daného odvetvia) ani rozmanitosť a veľkosť odvetví, do ktorých podniky patria, nie sú dôvodom na vyvodenie záveru, že opatrenie štátu predstavuje všeobecné opatrenie hospodárskej politiky, ak toto opatrenie nemôžu využiť všetky odvetvia hospodárstva [184].
However, the case-law has made it clear that even interventions which, at first appearance, apply to undertakings in general may be selective to a certain extent and, accordingly, be regarded as measures designed to favour certain undertakings or the production of certain goods [183].
Skutočnosť, že pomoc nie je zameraná na jeden alebo viac konkrétnych a vopred vymedzených prijímateľov, ale že podlieha súboru objektívnych kritérií, podľa ktorých sa môže v rámci vopred určených celkových rozpočtových prostriedkov poskytnúť nekonečnému počtu príjemcov, ktorí nie sú na začiatku individuálne určení, nestačí na spochybnenie selektívnej povahy opatrenia [185].
Neither a large number of eligible undertakings (which can even include all undertakings of a given sector), nor the diversity and size of the sectors to which they belong, provide grounds for concluding that a State measure constitutes a general measure of economic policy, if not all economic sectors can benefit from it [184].
Na objasnenie pojmu selektívnosť v rámci práva štátnej pomoci je užitočné rozlišovať medzi materiálnou a regionálnou selektívnosťou.
The fact that the aid is not aimed at one or more specific recipients defined in advance, but that it is subject to a series of objective criteria according to which it may be granted, within the framework of a predetermined overall budget allocation, to an indefinite number of beneficiaries who are not initially individually identified, is insufficient to call into question the selective nature of the measure [185].
Okrem toho je užitočné uviesť ďalšie usmernenia o niektorých otázkach týkajúcich sa daňových (alebo podobných) opatrení.
To clarify the notion of selectivity under State aid law, it is useful to distinguish between material and regional selectivity.
Materiálna selektívnosť opatrenia znamená, že opatrenie sa týka len určitých podnikov (skupiny podnikov) alebo určitých odvetví hospodárstva v príslušnom štáte EHP.
Moreover, it is useful to provide further guidance on certain issues specific to tax (or similar) measures.
Materiálnu selektívnosť možno stanoviť de jure alebo de facto.
The material selectivity of a measure implies that the measure applies only to certain (groups of) undertakings or certain sectors of the economy in a given EEA State.
Selektívnosť de jure vyplýva priamo z právnych kritérií na poskytnutie opatrenia, ktoré je oficiálne vyhradené len pre určité podniky (napríklad tie, ktoré majú určitú veľkosť, pôsobia v určitých odvetviach [186] alebo majú určitú právnu formu [187], spoločnosti zapísané v obchodnom registri alebo novokótované na regulovanom trhu v konkrétnom období [188], spoločnosti patriace do skupiny s určitými charakteristikami alebo poverené určitými funkciami v rámci skupiny [189], spoločnosti v ťažkostiach [190] alebo vývozné podniky alebo podniky vykonávajúce činnosti súvisiace s vývozom [191]).
Material selectivity can be established de jure or de facto.
O selektívnosti de facto možno hovoriť v prípadoch, keď oficiálne kritériá uplatňovania opatrenia sú síce formulované všeobecne a objektívne, ale štruktúra opatrenia je taká, že jeho účinky výrazne zvýhodňujú konkrétnu skupinu podnikov (ako v príkladoch v predchádzajúcej vete) [192].
De jure selectivity results directly from the legal criteria for granting a measure that is formally reserved for certain undertakings only (for instance: those having a certain size, active in certain sectors [186] or having a certain legal form [187]; companies incorporated or newly listed on a regulated market during a particular period [188]; companies belonging to a group having certain characteristics or entrusted with certain functions within a group [189]; ailing companies [190]; or export undertakings or undertakings performing export-related activities [191]).
Selektívnosť de facto môže byť výsledkom podmienok alebo prekážok vytvorených štátmi EHP, ktoré bránia určitým podnikom využiť opatrenie.
De facto selectivity can be established in cases where, although the formal criteria for the application of the measure are formulated in general and objective terms, the structure of the measure is such that its effects significantly favour a particular group of undertakings (as in the examples in the preceding sentence) [192].
Napríklad uplatnenie daňového opatrenia (napr. daňového úveru) len na investície prekračujúce určitú hraničnú hodnotu (inú ako malú hraničnú hodnotu z dôvodov administratívnej účelnosti) môže znamenať, že opatrenie je de facto vyhradené pre podniky so značnými finančnými zdrojmi [193].
De facto selectivity may be the result of conditions or barriers imposed by EEA States preventing certain undertakings from benefiting from the measure.
Opatrenie, ktorým sa poskytnú určité výhody iba na krátke obdobie, môže byť takisto de facto selektívne [194].
For example, applying a tax measure (for example a tax credit) only to investments exceeding a certain threshold (other than a minor threshold for reasons of administrative expediency) may mean that the measure is de facto reserved for undertakings with significant financial resources [193].
Všeobecné opatrenia, ktoré sa prima facie týkajú všetkých podnikov, ale sú obmedzené právomocou voľného uváženia verejnej správy, sú selektívne [195].
A measure granting certain advantages for a brief period only may also be de facto selective [194].
Platí to v prípade, keď splnenie daného kritéria automaticky nevedie k nároku na opatrenie.
General measures which prima facie apply to all undertakings but are limited by the discretionary power of the public administration are selective [195].
Orgány verejnej správy majú pri uplatňovaní opatrenia právomoc voľného uváženia najmä vtedy, keď sú kritériá poskytnutia pomoci formulované veľmi všeobecným alebo neurčitým spôsobom, ktorý nevyhnutne obsahuje určitú možnosť voľného uváženia pri posudzovaní.
This is the case where meeting the given criteria does not automatically result in an entitlement to the measure.
Jedným z príkladov je, že daňová správa môže zmeniť podmienky poskytnutia daňovej úľavy podľa charakteristík investičného projektu, ktorý jej bol predložený na posúdenie.
Public administrations have discretionary power in applying a measure, in particular, where the criteria for granting the aid are formulated in a very general or vague manner that necessarily involves a margin of discretion in the assessment.
Podobne, ak má daňová správa široký priestor na voľné uváženie pri určovaní príjemcov alebo podmienok, za ktorých sa poskytuje daňové zvýhodnenie, na základe kritérií, ktoré nesúvisia s daňovým systémom, ako je napríklad zachovanie zamestnanosti, musí sa vykonávanie tohto voľného uváženia považovať za zvýhodňovanie „určitých podnikov alebo výroby určitých druhov tovaru“ [196].
One example would be that the tax administration can vary the conditions for granting a tax concession according to the characteristics of the investment project submitted to it for assessment.
Skutočnosť, že si oslobodenie od dane vyžaduje vydanie správneho povolenia vopred, automaticky neznamená, že ide o selektívne opatrenie.
Similarly, if the tax administration has broad discretion to determine the beneficiaries or the conditions under which a tax advantage is granted on the basis of criteria unrelated to the tax system, such as maintaining employment, the exercise of that discretion must then be regarded as favouring ‘certain undertakings or the production of certain goods’ [196].
K takejto situácii nedochádza, ak je vopred vydané správne povolenie založené na objektívnych, nediskriminačných a vopred známych kritériách, a teda je obmedzený priestor orgánov verejnej správy pre voľné uváženie.
The fact that a tax relief requires prior administrative authorisation does not automatically mean that it constitutes a selective measure.
Takáto schéma vopred vydávaných správnych povolení musí byť takisto založená na procesnom systéme, ktorý je ľahko prístupný a schopný zaistiť, že žiadosť o povolenie sa bude riešiť objektívne a nestranne v rámci primeranej lehoty, pričom musí byť takisto možné napadnúť zamietnutie vydania povolenia v rámci súdneho alebo kvázisúdneho konania [197].
This is not the case where a prior administrative authorisation is based on objective, non-discriminatory criteria which are known in advance, thus circumscribing the exercise of the public administrations' discretion.
Keď štáty EHP prijmú pozitívne opatrenia ad hoc, ktorými zvýhodnia jeden alebo viacero jasne identifikovaných podnikov (napríklad poskytnutie peňažných prostriedkov alebo aktív určitým podnikom), zvyčajne možno jednoducho dospieť k záveru, že tieto opatrenia majú selektívny charakter, pretože zvýhodnené zaobchádzanie je obmedzené na jeden podnik alebo niekoľko podnikov [198].
Such a prior administrative authorisation scheme must also be based on a procedural system which is easily accessible and capable of ensuring that a request for authorisation will be dealt with objectively and impartially within a reasonable time and refusals to grant authorisation must also be capable of being challenged in judicial or quasi-judicial proceedings [197].
Situácia je zvyčajne menej jasná, keď štáty EHP prijmú širšie opatrenia týkajúce sa všetkých podnikov, ktoré spĺňajú určité kritériá, pričom týmito opatreniami sa znižujú poplatky, ktoré by tieto podniky za bežných okolností museli hradiť (napríklad oslobodenie od dane alebo odvodov do systému sociálneho zabezpečenia pre podniky spĺňajúce určité kritériá).
When EEA States adopt ad hoc positive measures benefiting one or more identified undertakings (for instance, granting money or assets to certain undertakings), it is normally easy to conclude that such measures have a selective character, as they reserve favourable treatment for one or a few undertakings [198].
V týchto prípadoch by sa selektívnosť opatrení mala spravidla posudzovať analýzou v troch krokoch.
The situation is usually less clear when EEA States adopt broader measures applicable to all undertakings fulfilling certain criteria, which mitigate the charges that those undertakings would normally have to bear (for instance, tax or social security exemptions for undertakings fulfilling certain criteria).
Po prvé sa musí identifikovať referenčný systém.
In such cases, the selectivity of the measures should normally be assessed by means of a three-step analysis.
Po druhé je potrebné stanoviť, či dané opatrenie predstavuje výnimku v rámci tohto systému tým, že sa pri ňom rozlišuje medzi hospodárskymi subjektmi, ktoré sú vzhľadom na vlastné ciele systému v porovnateľnej skutkovej a právnej situácii.
First, the system of reference must be identified.
Stanovenie toho, či existuje výnimka, je kľúčovým prvkom tejto časti testu a umožňuje dospieť k záveru v súvislosti s tým, či je opatrenie prima facie selektívne.
Second, it should be determined whether a given measure constitutes a derogation from that system insofar as it differentiates between economic operators who, in light of the objectives intrinsic to the system, are in a comparable factual and legal situation.
Ak predmetné opatrenie nepredstavuje výnimku v rámci referenčného systému, nie je selektívne.
Assessing whether a derogation exists is the key element of this part of the test and allows a conclusion to be drawn as to whether the measure is prima facie selective.
Ak však áno (a teda je prima facie selektívne), musí sa v treťom kroku testu určiť, či je táto výnimka odôvodnená povahou alebo všeobecnou štruktúrou (referenčného) systému [199].
If the measure in question does not constitute a derogation from the reference system, it is not selective.
Ak je prima facie selektívne opatrenie odôvodnené povahou alebo všeobecnou štruktúrou systému, nebude sa považovať za selektívne, a nebude sa naň teda vzťahovať článok 61 ods. 1 Dohody o EHP [200].
However, if it does (and therefore is prima facie selective), it needs to be established, in the third step of the test, whether the derogation is justified by the nature or the general scheme of the (reference) system [199].
Túto analýzu v troch krokoch však v niektorých prípadoch nemožno použiť vzhľadom na praktické účinky predmetných opatrení.
If a prima facie selective measure is justified by the nature or the general scheme of the system, it will not be considered selective and will thus fall outside the scope of Article 61(1) of the EEA Agreement [200].
Treba zdôrazniť, že v článku 61 ods. 1 Dohody o EHP sa nerozlišuje medzi opatreniami zásahu štátu podľa ich príčin alebo cieľov, ale tieto opatrenia sú tu definované na základe ich účinkov bez ohľadu na použité metódy [201].
However, the three-step analysis cannot be applied in certain cases, taking into account the practical effects of the measures concerned.
To znamená, že v určitých výnimočných prípadoch nestačí posúdiť, či sa dané opatrenie odchyľuje od pravidiel referenčného systému definovaných príslušným štátom EHP.
It must be emphasised that Article 61(1) of the EEA Agreement does not distinguish between measures of State intervention in terms of their causes or aims, but defines them in relation to their effects, independently of the techniques used [201].
Je tiež potrebné vyhodnotiť, či hranice referenčného systému boli navrhnuté konzistentným spôsobom, alebo, naopak, jednoznačne svojvoľne alebo neobjektívne tak, aby zvýhodnili určité podniky, ktoré sú v porovnateľnej situácii vzhľadom na základnú logiku predmetného systému.
This means that in certain exceptional cases it is not sufficient to examine whether a given measure derogates from the rules of the reference system as defined by the EEA State concerned.
V spojených veciach C-106/09 P a C-107/09 P [202] týkajúcich sa daňovej reformy v Gibraltári preto Súdny dvor rozhodol, že hoci referenčný systém definovaný príslušným štátom EHP bol založený na kritériách všeobecného charakteru, v praxi diskriminoval medzi spoločnosťami, ktoré sa nachádzali v porovnateľnej situácii vzhľadom na cieľ daňovej reformy.
It is also necessary to evaluate whether the boundaries of the system of reference have been designed in a consistent manner or, conversely, in a clearly arbitrary or biased way, so as to favour certain undertakings which are in a comparable situation with regard to the underlying logic of the system in question.
To viedlo k poskytnutiu selektívnej výhody „offshore“ spoločnostiam [203].
Thus, in Joined Cases C-106/09 P and C-107/09 P [202] concerning the Gibraltar tax reform, the Court of Justice found that the reference system as defined by the EEA State concerned, although founded on criteria that were of a general nature, discriminated in practice between companies which were in a comparable situation with regard to the objective of the tax reform, resulting in a selective advantage being conferred on offshore companies [203].
Súdny dvor v tejto súvislosti rozhodol, že skutočnosť, že „offshore“ spoločnosti neboli zdanené, nebol náhodný dôsledok režimu, ale nevyhnutný dôsledok toho, že základy posúdenia boli osobitne stanovené tak, aby „offshore“ spoločnosti nemali žiadny základ dane [204].