natgillin/translations-raw huggingface dataset:
SPECIAL TAX PROVISIONS CONCERNING CAPTIVE INSURANCE COMPANIES
OSOBITNÉ DAŇOVÉ USTANOVENIA TÝKAJÚCE SA KAPTÍVNYCH POISŤOVNÍ
By virtue of an Act dated 18 December 1997 amending the Liechtenstein Tax Act [4], the Liechtenstein authorities introduced special tax rules applicable to captive insurance companies: new Articles 82a and 88d(3) were introduced into the Tax Act with effect from 1 January 1998 onwards and still apply today.
Lichtenštajnské orgány zákonom z 18. decembra 1997, ktorým sa mení a dopĺňa lichtenštajnský daňový zákon [4], zaviedli osobitné pravidlá zdaňovania kaptívnych poisťovní: s účinnosťou od 1. januára 1998 sa do daňového zákona zaviedol nový článok 82 písm. a) a článok 88 písm. d) ods. 3, ktoré sa uplatňujú dodnes.
Income and capital tax
Daň z príjmu a daň z kapitálu
Part 4, heading B of the Tax Act — Special company taxes (‘Besondere Gesellschaftssteuern’) — Articles 82 to 88, contains special tax provisions for certain forms of company such as insurance companies, holding companies, domiciliary companies and investment undertakings.
Články 82 až 88 časti 4 kapitoly B daňového zákona – osobitné dane z príjmov právnických osôb („Besondere Gesellschaftssteuern“) – obsahujú osobitné daňové ustanovenia pre určité formy spoločností, ako poisťovne, holdingové spoločnosti, spoločnosti so sídlom v tuzemsku a investičné spoločnosti.
Article 82a of the Tax Act refers to captive insurance companies.
Článok 82 písm. a) daňového zákona sa týka kaptívnych poisťovní.
Article 82a paragraph 1 of the Tax Act states as follows: ‘insurance companies in accordance with the definition of the Insurance Supervision Law, which exclusively engage in captive insurance (“Eigenversicherung”), pay a capital tax of 1 ‰ on the company’s own capital, cf. Article 82a(1) of the Tax Act. For capital exceeding 50 million the tax rate is reduced to ¾ ‰ and for capital in excess of 100 million to ½ ‰’ [5].
V článku 82 písm. a) ods. 1 daňového zákona sa ustanovuje: „poisťovne v zmysle definície zákona o dohľade nad poisťovňami, ktoré sa výhradne zaoberajú kaptívnym poistením (‚Eigenversicherung‘), platia daň z kapitálu vo výške 1 ‰ z vlastného kapitálu spoločnosti; pozri článok 82 písm. a) ods. 1 daňového zákona. V prípade kapitálu nad úrovňou 50 miliónov sa daňová sadzba znižuje na ¾ ‰ a v prípade kapitálu nad úrovňou 100 miliónov na ½ ‰.“ [5]
In other words, instead of paying the normal 0,2 % capital tax, captive insurance companies are only obliged to pay 0,1 %, and this rate is further reduced for amounts exceeding CHF 50 million and CHF 100 million.
Inými slovami, kaptívne poisťovne sú namiesto platenia 0,2 % dane z kapitálu povinné zaplatiť iba 0,1 %, a táto sadzba sa ďalej znižuje pri sumách nad úrovňou 50 miliónov CHF a 100 miliónov CHF.
Under paragraph 2 of Article 82a of the Tax Act, insurance companies which engage in both captive insurance and ordinary insurance activities for third parties are liable to pay the standard capital and income tax (set out in Articles 73 to 81 of the Tax Act) for that part of their activities which concerns insuring third parties.
Podľa článku 82 písm. a) ods. 2 daňového zákona sú poisťovne, ktoré sa zaoberajú činnosťami kaptívneho poistenia a zároveň činnosťami bežného poistenia pre tretie strany, povinné platiť štandardnú daň z kapitálu a daň z príjmu (uvedenú v článkoch 73 až 81 daňového zákona) za tú časť ich činností, ktorá sa týka poistenia tretích strán.
As Article 82a of the Tax Act constitutes a lex specialis with respect to Article 73 of the same Act, it can be concluded that captive insurance companies do not pay income tax [6].In conclusion, captive insurance companies only pay a reduced capital tax as described in Article 82a(1) of the Tax Act and no income tax.
Keďže článok 82 písm. a) daňového zákona predstavuje lex specialis vo vzťahu k článku 73 uvedeného zákona, možno usúdiť, že kaptívne poisťovne neplatia daň z príjmu [6].Na záver, kaptívne poisťovne platia len zníženú daň z kapitálu v súlade s článkom 82 písm. a) ods. 1 daňového zákona a žiadnu daň z príjmu.
‘Couponsteuer’ (coupon (withholding) tax)
„Couponsteuer“ [(zrážková) kupónová daň]
Under Liechtenstein legislation, a coupon tax is levied on the coupons of securities or documents equal to securities issued by a ‘national’ at a rate of 4 % on any distribution of dividends or profit shares.
Podľa lichtenštajnských právnych predpisov sa kupónová daň vyberá z kupónov cenných papierov alebo z listín rovnocenných cenným papierom, emitovaných „vnútroštátnym subjektom“ pri sadzbe 4 % z každej výplaty dividend alebo podielu na zisku.
By virtue of Article 88d(3) of the Tax Act, shares or parts of captive insurance companies are exempted from payment of the coupon tax.
Podľa článku 88 písm. d) ods. 3 daňového zákona sú akcie alebo podiely kaptívnych poisťovní oslobodené od platby kupónovej dane.
The Liechtenstein authorities have stated that these provisions were introduced in order to attract companies to Liechtenstein and establish and develop the captive insurance sector as a new field of economic activity.
Lichtenštajnské orgány uviedli, že tieto ustanovenia sa zaviedli s cieľom pritiahnuť spoločnosti do Lichtenštajnska a vybudovať a rozvinúť odvetvie kaptívneho poistenia ako novej oblasti hospodárskej činnosti.
In its decision opening the formal investigation, the Authority raised doubts regarding the compatibility of the tax classification of captive insurance companies with the State aid rules.
Dozorný úrad vo svojom rozhodnutí o začatí konania vo veci formálneho zisťovania vyslovil pochybnosti v súvislosti so zlučiteľnosťou daňovej klasifikácie kaptívnych poisťovní s pravidlami štátnej pomoci.
Contrary to the arguments brought forward by the Liechtenstein authorities, the Authority took the initial view that the provision of insurance is a service which is an economic activity, and that any entity carrying out an economic activity qualifies as undertaking irrespective of its corporate form, subsidiary status or financing.
V rozpore s argumentmi, ktoré predložili lichtenštajnské orgány dospel dozorný úrad na začiatku k záveru, že poskytovanie poistenia je služba, ktorá predstavuje hospodársku činnosť a že každý subjekt, ktorý vykonáva hospodársku činnosť, spĺňa požiadavky, aby sa považoval za podnik, bez ohľadu na jeho právnu formu, štatút dcérskej spoločnosti alebo financovanie.
Furthermore, the Authority had doubts as to whether the tax exemption in favour of captive insurance companies could be said to fall within the nature and logic of the tax system as argued by the Liechtenstein authorities.
Dozorný úrad vyslovil ďalej pochybnosti, či môže oslobodenie kaptívnych poisťovní od daní zodpovedať charakteru a logike daňového systému, ako tvrdili lichtenštajnské orgány.
On this basis, the Authority could not exclude that the tax rules applicable to captive insurance companies (full exemption from payment of income and coupon tax and a partial exemption from payment of capital tax) constitute State aid within the meaning of Article 61(1) of the EEA Agreement.
Dozorný úrad nemohol na tomto základe vylúčiť, že pravidlá zdaňovania kaptívnych poisťovní (úplné oslobodenie od platby dane z príjmu a kupónovej dane a čiastočné oslobodenie od platby dane z kapitálu) predstavujú štátnu pomoc v zmysle článku 61 ods. 1 Dohody o EHP.
The Authority also had doubts that these measures could be considered compatible with the State aid provisions of the EEA Agreement, in particular Article 61(3)(c).
Dozorný úrad mal tiež pochybnosti, či by sa tieto opatrenia mohli považovať za zlučiteľné s ustanoveniami Dohody o EHP o štátnej pomoci, najmä s článkom 61 ods. 3 písm. c).
The following comments were received from third parties during the course of the formal investigation.
Počas formálneho zisťovania zaslali tretie strany tieto pripomienky.
Comments from Company A
Pripomienky spoločnosti A
Company A commented in two letters dated 22 May and 9 September 2009, received from their legal representatives.
Spoločnosť A sa vyjadrila v dvoch listoch z 22. mája a 9. septembra 2009, ktoré zaslali jej právni zástupcovia.
Company A RE has operated a captive reinsurance company in Liechtenstein since 1997 through its subsidiary Company A RE Aktiengesellschaft.
Spoločnosť A RE prevádzkovala kaptívnu zaisťovňu v Lichtenštajnsku od roku 1997 prostredníctvom svojej dcérskej spoločnosti A RE Aktiengesellschaft.
It is Company A’s view that the Liechtenstein captive insurance company tax measures do not involve State aid.
Spoločnosť A zastáva názor, že lichtenštajnské daňové opatrenia, ktoré sa vzťahujú na kaptívne poisťovne, nepredstavujú štátnu pomoc.
In the alternative Company A argued that should the Authority conclude that aid is present it should be considered to be existing aid, failing which the company contends that it had legitimate expectations that the tax legislation was lawful and no recovery of aid should therefore be ordered.
Ako ďalšiu alternatívu spoločnosť A tvrdila, že ak by dozorný úrad dospel k záveru, že pomoc existuje, mala by sa považovať za existujúcu pomoc, a ak sa nebude za takú považovať, spoločnosť tvrdí, že mala oprávnené očakávanie, že daňová právna úprava je právoplatná, a nemalo by sa preto nariadiť vrátenie pomoci.
Company A argued that the tax measures do not involve State aid for the following reasons:
Spoločnosť A tvrdila, že daňové opatrenia nepredstavujú štátnu pomoc z týchto dôvodov:
its captive insurance company is not an undertaking within the meaning of Article 61(1) of the EEA Agreement as it does not operate on an open market [7] and because captive reinsurance operations are distinct from other open market operations as risks covered by the captive are either uninsurable or could be insured only with a prohibitive premium,the tax treatment of captives in Liechtenstein is a general measure as forming a captive does not require a certain economic strength and applies to all forms of company, citing similarities with decisions of the European Commission concerning an Irish Company Holding Regime [8] and a Spanish scheme reducing tax on revenue from certain intangible assets [9],in the alternative Company A argued that if the measure is selective it is nevertheless justified by the nature and logic of the Liechtenstein tax regime as captive reinsurance companies and open market reinsurance companies are in a different legal and factual position; and a differential (lower) tax treatment is merited if the activities are confined within a group of companies, and
jej kaptívna poisťovňa nepredstavuje podnik v zmysle článku 61 ods. 1 Dohody o EHP, keďže nepôsobí na voľnom trhu [7] a keďže operácie kaptívneho zaistenia sú odlišné od iných operácií na voľnom trhu, keďže riziká kryté kaptívnym poistením sú buď nepoistiteľné, alebo by sa mohli poistiť len pri prohibitívnom poistnom,režim zdaňovania kaptívnych poisťovní v Lichtenštajnsku predstavuje všeobecné opatrenie, keďže vytvorenie kaptívnej poisťovne nevyžaduje určitú ekonomickú silu a vzťahuje sa na všetky formy spoločnosti, pričom citovala podobnosti s rozhodnutiami Európskej komisie, týkajúcimi sa írskeho režimu pre účasť v spoločnosti [8] a španielskej schémy, ktorou sa znižuje daň z príjmu z určitého nehmotného majetku [9],spoločnosť A ako ďalšiu alternatívu uviedla, že ak je opatrenie selektívne, napriek tomu je oprávnené na základe charakteru a logiky lichtenštajnského daňového režimu, keďže kaptívne zaisťovne a zaisťovne na otvorenom trhu sú v odlišnej situácii, pokiaľ ide o skutkové a právne okolnosti a rozdielne (nižšie) zdanenie je zaslúžené, ak činnosti sú ohraničené v rámci skupiny spoločností a
captive reinsurance companies neither distort competition nor affect trade within the EEA as the captive does not compete for market share and the services it provides are not tradable.
kaptívne zaisťovne nenarúšajú hospodársku súťaž ani neovplyvňujú obchod na úrovni EHP, keďže kaptívna zaisťovňa nesúťaží o podiel na trhu a služby, ktoré poskytuje, nie sú obchodovateľné.
Company A also argued that the Liechtenstein tax measures on captive insurance companies, introduced in 1997, preceded the evolution of any assessment by the Authority or European Commission that such taxation on intra-group activities could involve State aid.
Spoločnosť A tiež tvrdila, že lichtenštajnské daňové opatrenia pre kaptívne poisťovne, ktoré sa zaviedli v roku 1997, predchádzali vývoju hodnotenia dozorného úradu alebo Európskej komisie, že takéto zdanenie vnútroskupinových činností by mohlo predstavovať štátnu pomoc.
In the alternative, it argued that in light of the principles of legitimate expectations and legal certainty, the Authority should not order recovery if it concludes that State aid has been granted.
Ako ďalšiu alternatívu tvrdila, že ak dozorný úrad dospeje k záveru, že bola poskytnutá štátna pomoc, z hľadiska zásad oprávneného očakávania a právnej istoty by dozorný úrad nemal nariadiť jej vrátenie.
In its second submission, Company A expanded upon its contention that captive insurance companies are not in a legally and factually comparable position to that of insurance companies providing services to unrelated companies, and that a differential tax treatment is justified, by making reference to the Commission’s decision concerning the Dutch Groepsrentebox scheme [10].3.2.
Spoločnosť A pri druhom predložení pripomienok rozvinula svoje tvrdenie, že kaptívne poisťovne nie sú v porovnateľnej situácii, pokiaľ ide o skutkové a právne okolnosti, s postavením poisťovní poskytujúcich služby neprepojeným spoločnostiam, a že diferencované zdaňovanie je oprávnené, s poukázaním na rozhodnutie Komisie týkajúce sa holandskej schémy Groepsrentebox [10].3.2.
Comments from Company B
Pripomienky spoločnosti B
Company B is a Liechtenstein based direct writing captive insurance company owned by Company C. Company C makes use not only of its captive, but also purchases both insurance and reinsurance on the international markets.
Spoločnosť B je kaptívna poisťovňa, ktorá sa zaoberá priamym upisovaním poistiek so sídlom v Lichtenštajnsku vo vlastníctve spoločnosti C. Spoločnosť C používa nielen svoju kaptívnu poisťovňu, ale poistenie a zaistenie kupuje aj na medzinárodných trhoch.
It stressed, however, that it is unable to insure all of its risks either because such insurance cover is not available or because it is not financially efficient.
Zdôraznila však, že nie je schopná poistiť všetky svoje riziká, a to buď preto, že takéto poistné krytie nie je dostupné, alebo preto, že nie je finančne efektívne.
Company B was founded in Liechtenstein in 2004 as a reaction to adverse insurance market developments after 2001 when commercial insurers and reinsurers began to demand higher retentions, limited their capacities, and sold insurance and reinsurance at higher prices and at more restrictive terms and conditions.
Spoločnosť B bola zriadená v Lichtenštajnsku v roku 2004 v reakcii na negatívny vývoj na poistnom trhu po roku 2001, keď komerčné poisťovne a zaisťovne začali požadovať vyššiu spoluúčasť, obmedzili svoje kapacity a predávali poistenie a zaistenie za vyššie ceny a za reštriktívnejších podmienok.
Company C argued in particular that a commercial risk transfer (to a general insurer) always involves the customer retaining a certain portion of the risk.
Spoločnosť C tvrdila najmä to, že presun komerčného rizika (na všeobecného poisťovateľa) vždy zahŕňa spoluúčasť klienta na určitej časti rizika.
It stated that it is considered uneconomic and inefficient to seek risk transfer up to a certain level of risk retention.
Uviedla, že do určitej úrovne spoluúčasti na riziku považuje za nehospodárne a neefektívne usilovať sa o presun rizika.
The company contended that there is market consensus on levels of risk that companies keep and that below this level ‘one cannot speak of a liquid insurance market’.
Spoločnosť tvrdila, že existuje trhový konsenzus o úrovni rizika, ktoré si spoločnosti ponechávajú, a že pod touto úrovňou „nie je možné hovoriť o likvidnom poistnom trhu“.
Company C also considered certain risks to be uninsurable and are therefore forcibly retained by companies, and that in this area captive insurance companies do not substitute commercial insurers.
Spoločnosť C zastávala aj názor, že určité riziká sú nepoistiteľné, a preto si ich spoločnosti nútene ponechávajú a že kaptívne poisťovne v tejto oblasti nenahrádzajú komerčné poisťovne.
Company C explained that in its opinion forming captives is merely one way of formalising and organising retained risk within a company, and that it is not an option limited to large corporations, and does not confer an economic advantage in comparison to companies that do not form captives.
Spoločnosť C vysvetlila, že vytváranie kaptívnych poisťovní je podľa jej názoru len jeden zo spôsobov formalizácie a organizácie rizika ponechaného v spoločnosti a nepredstavuje možnosť, ktorá sa obmedzuje na veľké spoločnosti, neprináša hospodársku výhodu v porovnaní so spoločnosťami, ktoré nevytvárajú kaptívne poisťovne.
Although Company C stated that it is not an option limited to large companies, it also accepted, however, that larger companies have a lower cost of risk (due to economies of scale, capital structure and risk diversification) than smaller ones, and are more likely to own captive insurance companies.
Hoci spoločnosť C uviedla, že táto možnosť sa neobmedzuje na veľké spoločnosti, uznala tiež, že veľké spoločnosti majú nižšie náklady na riziko (v dôsledku úspor z rozsahu, kapitálovej štruktúry a diverzifikácie rizika) ako menšie spoločnosti a že je pravdepodobnejšie, že budú vlastniť kaptívne poisťovne.
Company C emphasised that Company B is only able to operate within its group of companies, and that it does not participate in the commercial direct insurance market.
Spoločnosť C zdôraznila, že spoločnosť B môže pôsobiť len v rámci svojej skupiny spoločností a že nevstupuje na trh priameho komerčného poistenia.
Finally, Company C contended that its captive does not compete with other market recipients, and, as Company C is unable to procure the services offered by its captive from other market recipients, there is no effect on cross-border competition.
Spoločnosť C nakoniec tvrdila, že jej kaptívna poisťovňa nesúťaží s ostatnými účastníkmi trhu a keďže spoločnosť C nie je schopná obstarávať služby poskytované jej kaptívnou poisťovňou od ostatných účastníkov trhu, neexistuje vplyv na cezhraničnú hospodársku súťaž.
Comments from Company D
Pripomienky spoločnosti D
Company D described itself as the leading captive manager in Liechtenstein, providing management services to six of the 12 captive insurance companies currently located in the principality.
Spoločnosť D o sebe uviedla, že je popredná kaptívna manažérska spoločnosť v Lichtenštajnsku, poskytujúca manažérske služby pre 6 z 12 kaptívnych poisťovní, ktoré majú v súčasnosti sídlo v kniežatstve.
In its letter received on 11 May 2009, Company D stated that in its opinion the tax measures to which captive insurance companies are subject do not distort competition as the companies do not have competitors and there is, therefore, no market.
V liste doručenom 11. mája 2009 spoločnosť D uviedla, že podľa jej názoru daňové opatrenia, ktoré sa vzťahujú na kaptívne poisťovne, nenarúšajú hospodársku súťaž, keďže tieto spoločnosti nemajú konkurentov, a preto neexistuje trh.
Company D acknowledged that in terms of supply-side substitution, ‘many commercial insurers can insure the risks captives insure’, but contended that in terms of demand-side substitution, buyers of insurance do not view captives and commercial insurers as alternatives, but as separate products.
Spoločnosť D uznala, že z hľadiska substitúcie na strane ponuky „mnohé komerčné poisťovne môžu poistiť riziká, ktoré poisťujú kaptívne poisťovne“, ale tvrdila, že z hľadiska substitúcie na strane dopytu kupujúci poistenia nepovažujú kaptívne poisťovne a komerčné poisťovne za alternatívy, ale za samostatné produkty.
This is because commercial insurance is considered not to be as effective a risk management tool as using a captive; as the insurable risks are different (the products being complementary rather than interchangeable); and because in some countries commercial insurers and captives face different licence and regulatory requirements (Company D was of the view that it is unreasonable to classify captives as operating in the same market as commercial insurers when they do not have the same opportunity to participate in that market).
Dôvodom je, že komerčné poistenie sa nepovažuje za taký účinný nástroj riadenia rizika ako využitie kaptívnej poisťovne, keďže poistiteľné riziká sú rozdielne (produkty sú skôr vzájomne sa dopĺňajúce ako vzájomne zameniteľné); a že v niektorých krajinách sa na komerčné poisťovne a kaptívne poisťovne vzťahujú rozdielne požiadavky povoľovania a regulácie (spoločnosť D zastávala názor, že nie je primerané klasifikovať kaptívne poisťovne ako pôsobiace na tom istom trhu ako komerčné poisťovne, keďže nemajú rovnakú príležitosť zúčastňovať sa na tomto trhu).
Company D also argued that any decision by the Authority ordering recovery of unlawful State aid from captives in Liechtenstein would be contrary to general principles of law, as it would be retrospective and in breach of the legitimate expectation of the companies that they would not be subject to an increased tax burden.
Spoločnosť D tiež tvrdila, že rozhodnutie dozorného úradu, ktorým by sa kaptívnym poisťovniam v Lichtenštajnsku nariadilo vrátiť neoprávnenú štátnu pomoc, by bolo v rozpore so všeobecnými zásadami práva, keďže by bolo retroaktívne a bolo by v rozpore s oprávneným očakávaním spoločností, že nebudú podliehať vyššiemu daňovému zaťaženiu.
Comments from Company E
Pripomienky spoločnosti E
Company E is a captive insurance company located in Liechtenstein.
Spoločnosť E je kaptívna poisťovňa usadená v Lichtenštajnsku.
In its letter received by the Authority on 12 May 2009, Company E claimed that the Authority had made incorrect assumptions in its decision to open the formal procedure.
Spoločnosť E v liste, ktorý bol doručený dozornému úradu 12. mája 2009, tvrdila, že dozorný úrad prijal vo svojom rozhodnutí o začatí konania vo veci formálneho zisťovania nesprávne predpoklady.
Company E argued that a captive insurance company does not offset risk through the purchase of reinsurance as stated by the European Commission (and referred to by the Authority) in its decision concerning aid for captive insurance companies in Åland (Finland) [11] explaining that a captive carries all of the risks of its parent.
Spoločnosť E tvrdila, že kaptívna poisťovňa nevyrovnáva riziko nákupom zaistenia, ako uviedla Európska komisia (a ako poukázal dozorný úrad) vo svojom rozhodnutí o pomoci pre kaptívne poisťovne na Alandoch (Fínsko) [11], a vysvetlila, že kaptívna poisťovňa nesie všetky riziká svojej materskej spoločnosti.
Company E also argued that insurance through a captive is not an alternative to obtaining insurance on the ‘general market’, and indeed that captives are at a disadvantage compared to general insurers as they are unable to pool risks, and should be compared not with general insurers but with the uninsured risks that companies carry.
Spoločnosť E tiež tvrdila, že poistenie prostredníctvom kaptívnej poisťovne nepredstavuje alternatívu získania poistenia na „všeobecnom trhu“ a že kaptívne poisťovne sú v skutočnosti v nevýhode v porovnaní so všeobecnými poisťovňami, keďže nie sú schopné združovať riziká, a nemali by sa porovnávať so všeobecnými poisťovňami, ale s nepoistenými rizikami, ktoré spoločnosti znášajú.
Company E stated that it does not currently provide insurance to its group that cannot be bought on the international market.
Spoločnosť E uviedla, že v súčasnosti neposkytuje svojej skupine poistenie, ktoré nie je možné kúpiť na medzinárodnom trhu.
Company E stated that establishing a captive involves substantial costs and can only be justified on commercial grounds.
Spoločnosť E uviedla, že zriadenie kaptívnej poisťovne je spojené so značnými nákladmi a môže byť opodstatnené len z komerčných dôvodov.