natgillin/translations-raw huggingface dataset:
According to Article 10-1 in the Tax Act, the rules governing group contributions are applicable for “aksjeselskap, allmennaksjeselskap samt likestilt selskap og sammenslutning”.
Podľa článku 10-1 daňového zákona pravidlá upravujúce príspevky v rámci skupiny sú uplatniteľné v prípade týchto foriem obchodných spoločností „aksjeselskap, allmennaksjeselskap samt likestilt selskap og sammenslutning“.
As provided by Act of 13.6.1997 no 44, Articles 1-3 and 1-4.
Podľa zákona z 13.6.1997 č. 44, články 1-3 a 1-4.
Article 10-4(1) of the Tax Act.
Článok 10-4 ods. 1 daňového zákona.
The actual payment does not necessarily need to take place in the same year as the income is made, provided that it will be effected by a real transfer of wealth at a later date.
Samotná platba príspevku sa nemusí nevyhnutne uskutočniť v tom istom roku ako vznikol príjem poskytujúcej spoločnosti za predpokladu, že sa vykoná vo forme neskoršieho skutočného prevodu majetku.
Accordingly, it is sufficient that the granting company undertakes an unconditional obligation to make the contribution.
Preto stačí, ak sa poskytujúca spoločnosť bezpodmienečne zaviaže k vykonaniu príspevku.
Article 10-2(1) of the Tax Act.
Článok 10-2 ods. 1 daňového zákona.
Article 10-3(1) of the Tax Act.
Článok 10-3 ods. 1 daňového zákona.
The Norwegian authorities have explained that a parent company may grant a contribution to a subsidiary in the same year as the same subsidiary grants a group contribution to the parent.
Nórske orgány vysvetlili, že materská spoločnosť môže poskytnúť príspevok dcérskej spoločnosti v tom istom roku, v ktorom tá istá dcérska spoločnosť poskytne príspevok v rámci skupiny materskému podniku.
This would be the case if a parent company has incurred a tax loss of at least the same proportions as the taxable profits of its subsidiary.
Takýto prípad by nastal, ak by materskej spoločnosti vznikla daňová strata, ktorá je aspoň taká veľká ako zdaniteľné zisky dcérskej spoločnosti.
The subsidiary could grant a contribution to its parent company and claim a deduction for this.
Dcérska spoločnosť by mohla svojej materskej spoločnosti poskytnúť príspevok a znížiť si svoj daňový základ.
The parent company could set off the contribution received against its own tax loss.
Materská spoločnosť by mohla vykompenzovať prijatý príspevok svojou vlastnou daňovou stratou.
Simultaneously, the parent company could grant its own separate group contribution to the subsidiary.
Súčasne by materská spoločnosť mohla poskytnúť dcérskej spoločnosti svoj vlastný príspevok v rámci skupiny.
The latter group contribution would not be taxable for the receiving subsidiary as the parent company due to its own tax losses would not be in a position to deduct it.
Tento príspevok v rámci skupiny by nebol zdaniteľný pre prijímajúcu dcérsku spoločnosť, pretože by si ho materská spoločnosť vzhľadom na svoje vlastné daňové straty nemohla odpočítať.
In effect, the two group contributions would imply that the subsidiary could eliminate its tax base without eroding its net equity.
V skutočnosti by dva takéto príspevky v rámci skupiny mali za následok, že dcérska spoločnosť by mohla minimalizovať svoj daňový základ bez toho, aby došlo k poklesu jej čistého vlastného imania.
The Norwegian authorities have confirmed that no circular contributions involving AS Sporveisbussene were carried out in 2000–2004.
Nórske orgány potvrdili, že sa v rokoch 2000 – 2004 nevykonali žiadne vzájomné príspevky s účasťou AS Sporveisbussene.
“Standard cost calculation for the scheduled bus operations of AS Sporveisbussene”, report by Asplan Viak AS dated 25.5.2012, enclosed as Annex 13 to the letter from the Norwegian authorities of 4.6.2012 (Event No 636738).
„Štandardný výpočet nákladov prevádzkovania pravidelnej autobusovej dopravy spoločnosťou AS Sporveisbussene”, správa spoločnosti Asplan Viak AS z 25. mája 2012 pripojená ako príloha 13 k listu nórskych orgánov zo 4. júna 2012 (dokument č. 636738).
It must be pointed out that despite the findings in the Asplan Viak Report, the Norwegian authorities, in their comments to the opening decision, do not argue that the compensation granted to AS Sporveisbussene meets the Altmark criteria, see the assessment below.
Treba poukázať na to, že napriek zisteniam v správe Asplan Viak nórske orgány vo svojich pripomienkach k rozhodnutiu o začatí konania netvrdia, že kompenzácia poskytnutá spoločnosti AS Sporveisbussene spĺňa kritériá uvedené v rozsudku vo veci Altmark – pozri posúdenie ďalej v texte.
Case SA.21654 (ex NN-69/2007 and C-6/2008) Public Commercial Property Åland Industrihus, OJ L 125 12.5.2012 p. 33.
Vec SA.21654 (ex NN-69/2007 a C-6/2008) Åland Industrihus, Ú. v. L 125 12.5.2012, s. 33.
The Decision has been challenged before the General Court (see Case T-212/12).
Proti tomuto rozhodnutiu bolo podané odvolanie, o ktorom rozhoduje Všeobecný súd (pozri vec T-212/12).
The information available to the Authority at the time of the opening decision indicated that Oslo Municipality did not become the sole owner of AS Oslo Sporveier until July 2006 (see the opening decision at footnote 27).
Z informácií, ktoré mal Dozorný úrad k dispozícii v čase prijatia rozhodnutia o začatí konania, vyplývalo, že mesto Oslo sa stalo jediným vlastníkom spoločnosti AS Oslo Sporveier až v júli 2006 (pozri rozhodnutie o začatí konania, poznámku pod čiarou č. 27).
In their observations to the opening decision, the Norwegian authorities clarified that Oslo Municipality actually bought the holdings of the minority share holders in 2002.
Vo svojich pripomienkach k rozhodnutiu o začatí konania nórske orgány objasnili, že mesto Oslo v skutočnosti kúpilo podiely menšinových akcionárov v roku 2002.
See the opening decision at paragraphs 103–108, in particular paragraph 105.
Pozri rozhodnutie o začatí konania, odseky 103 až 108, najmä odsek 105.
Case C-280/00 Altmark [2003] ECR I-7747.
Vec C-280/00 Altmark, Zb. 2003, s. I-7747.
See among others Case C-409/00 Spain v Commission [2003] ECR I-1487, paragraph 47; Case C-88/03 Portugal v Commission [2006] ECR I-7115, paragraph 54.
Pozri okrem iného vec C-409/00 Španielsko/Komisia, Zb. 2003, s. I-1487, bod 47 a vec C-409/00 Portugalsko/Komisia, Zb. 2006, s. I-7115, bod 54.
OJ L 379 28.12.2006 p. 5, incorporated in the EEA agreement at point 1ea of Annex XV.
Ú. v. EÚ L 379, 28.12.2006, s. 5 začlenená do Dohody o EHP v bode 1ea prílohy XV.
See Commission Decision of 21.9.2005 on the implementation of an aid scheme N 192/1997 by Italy – Autonomous Province of Bolzano (OJ L 383 28.12.2006 p. 1, paragraphs 129-133); Commission Decision of 27.7.2011 concerning the State aid for financing screening of transmissible spongiform encephalopathies TSE in bovine animal implemented by Belgium (OJ L 274 19.10.2011 p. 36), part 6, Article 1, paragraph 133.
Pozri rozhodnutie Komisie z 21.9.2005 o implementácii schémy pomoci N 192/1997 Talianskom – autonómnou provinciou Bolzano (Ú. v. EÚ L 383, 28.12.2006 s. 1, odseky 129-133) a rozhodnutie Komisie z 27.7.2011 týkajúce sa štátnej pomoci, ktorú poskytlo Belgicko na financovanie skríningu prenosných spongiformných encefalopatií (TSE) hovädzieho dobytka (Ú. v. EÚ L, 274 19.10.2011 s. 36), časť 6, článok 1, ods. 133.
In this regard, it has to be pointed out that the general de minimis Regulation in force at the time this capital injection took place was Commission Regulation (EC) No 69/2001 of 12.1.2001 on the application of Articles 87 and 88 of the EC Treaty to de minimis aid.
V tejto súvislosti treba zdôrazniť, že všeobecné nariadenie de minimis, ktoré bolo v platnosti v čase, keď sa uskutočnila kapitálová injekcia, bolo nariadenie Komisie (ES) č. 69/2001 z 12.1.2001 o uplatňovaní článkov 87 a 88 Zmluvy o ES pri pomoci de minimis.
This Regulation however did not apply to the transport sector.
Toto nariadenie sa však neuplatňovalo na sektor dopravy.
As stated in Article 5, paragraph 1, of Commission Regulation (EC) No 1998/2006 “[…] this Regulation shall apply to aid granted before its entry into force to undertakings active in the transport sector […]”.
Ako sa uvádza v článku 5 ods. 1 nariadenia Komisie (ES) č. 1998/2006, „Toto nariadenie sa uplatňuje aj na pomoc poskytnutú podnikom pôsobiacim v sektore dopravy […]“.
Case C-39/94 SFEI v La Poste [1996] ECR I-3547, at paragraph 60.
Vec C-39/94, SFEI/La Poste, Zb. 1996, s. I-3547, bod 60.
This principle is explained in the Authority’s guidelines Part VI Rules on public service compensation, state ownership of enterprises and aid to public enterprises, application of state aid provisions to public enterprises in the manufacturing sector.
Táto zásada je vysvetlená v časti VI usmernení Dozorného úradu o štátnej pomoci (Pravidlá o kompenzácii za poskytovanie služieb vo verejnom záujme, štátnom vlastníctve podnikov a pomoci pre štátne podniky, oddiel Uplatňovanie ustanovení o štátnej pomoci na štátne podniky vo výrobnom sektore).
Cf. for example Opinion of Advocate General Jacobs, Joined Cases C-278/92, C-279/92 and C-280/92 Spain v Commission [1994] ECR I-4103, at paragraph 28.
Pozri napríklad návrhy generálneho advokáta Jacobsa, spojené veci C-278/92, C-279/92 a C-280/92, Španielsko/Komisia, Zb. 1994, s. I-4103, bod 28.
See also Case 40/85 Belgium v Commission (Boch) [1986] ECR 2321, at paragraph 13; Case C-301/87 France v Commission (Boussac) [1990] ECR I-307, at paragraphs 39–40; Case C-303/88 Italy v Commission (Lanerossi) [1991] ECR I-1433, at paragraph 24.
Pozri aj vec 40/85 Belgicko/Komisia (Boch), Zb. 1986, s. 2321, bod 13; vec C-301/87, Francúzsko/Komisia (Boussac), Zb. 1990, s. I-307, body 39 – 40; vec C-303/88, Taliansko/Komisia (Lanerossi), Zb. 1991, s. I-1433, bod 24.
See also the Authority’s Guidelines on the application of state aid rules on public service broadcasting, where at point 93 it is stated that: “(w)hen carrying out commercial activities, public service broadcasters shall be bound to respect market principles and, when they act through commercial subsidiaries, they shall keep arm’s length relations with these subsidiaries. EFTA States shall ensure that public service broadcasters respect the arm’s length principle, undertake their commercial investments in line with the market economy investor principle, and do not engage in anti-competitive practices with regard to their competitors, based on their public funding”.
Pozri tiež usmernenia Dozorného úradu o uplatňovaní pravidiel štátnej pomoci na verejnoprávne vysielanie, v ktorých sa v bode 93 uvádza: „pri vykonávaní komerčných aktivít majú verejnoprávni vysielatelia rešpektovať trhové princípy a ak konajú prostredníctvom komerčných dcérskych spoločností, musia byť od nich nezávislé a ich vzťahy musia byť rovnocenné. Štáty EFTA zabezpečia, aby verejnoprávni vysielatelia dodržiavali zásadu nezávislosti a rovnocennosti, uskutočňovali svoje komerčné investície v súlade so zásadou investora v trhovom hospodárstve a nevyužívali verejné financovanie na protisúťažné praktiky voči svojim konkurentom“.
Paragraphs 105–108.
Odseky 105 – 108.
Article 2 of Commission Directive 2006/111/EC on the transparency of financial relations between Member States and public undertakings (OJ L 318 17.11.2006 p. 17), incorporated at point 1a of Annex XV to the EEA Agreement.
Článok 2 smernice Komisie 2006/111/ES o transparentnosti finančných vzťahov členských štátov a verejných podnikov (Ú. v. ES L 318, 17.11.2006, s. 17), začlenený do bodu 1a prílohy XV k Dohode o EHP.
As regards, in particular, the quality bonus from AS Oslo Sporveier to AS Sporveisbussene of NOK 3,9 million, the Authority understands that the funds stem from state resources, or that the payment is imputable to the State.
Pokiaľ ide najmä o bonus za kvalitu vo výške 3,9 mil. NOK, ktorý poskytla AS Oslo Sporveier spoločnosti AS Sporveisbussene, Dozorný úrad konštatuje, že finančné prostriedky buď pochádzajú zo štátnych zdrojov, alebo že ich vyplatenie je možné pričítať štátu.
As Oslo Municipality is involved in all issues of commercial importance relating to the provision of scheduled bus transport in the Oslo region, and AS Oslo Sporveier is a publicly-owned company, the Authority concludes that the transaction must be held to be imputable to the State and thus represent state resources within the meaning of Article 61(1) of the EEA Agreement.
Keďže mesto Oslo je zapojené do všetkých aspektov, ktoré sú dôležité z komerčného hľadiska a ktoré sa týkajú poskytovania pravidelnej autobusovej dopravy v regióne Osla a AS Oslo Sporveier je spoločnosťou vo verejnom vlastníctve, Dozorný úrad dospel k záveru, že transakcia musí byť považovaná za pripísateľnú štátu, a preto predstavuje štátne prostriedky v zmysle článku 61 ods. 1 Dohody o EHP.
Case E-5/07 Private Barnehagers Landsforbund v EFTA Surveillance Authority [2008] EFTA Ct.
Vec E-5/07 Private Barnehagers Landsforbund/Dozorný úrad EFTA, Zb.
Rep. 62 at paragraph 78.
EZVO 2008, s. 62, bod 78.
Case C-35/96 Commission v Italy [1998] ECR I-3851 at paragraph 36.
Vec C-35/96 Komisia/Taliansko, Zb. 1998, s. I-3851, bod 36.
See also Case T-289/03 BUPA [2008] ECR II-81.
Pozri tiež vec T-289/03 BUPA [2008] Zb. II-81.
Case C-280/00 Altmark [2003] ECR I-7747, paragraphs 89–93.
Vec C-280/00 Altmark, Zb. 2003, s. I-7747, body 89 – 93.
Case C-280/00 Altmark [2003] ECR I-7747, paragraphs 94–95.
Vec C-280/00 Altmark, Zb. 2003, s. I-7747, body 94 – 95.
Case C-143/99 Adria-Wien Pipeline and Wietersdorfer & Peggauer Zementwerke ECR [2001] I-8365, paragraph 41.
Vec C-143/99, Adria-Wien Pipeline a Wietersdorfer & Peggauer Zementwerke, Zb. 2001, s. I-8365, bod 41.
Joined Cases E-5/04, E-6/04 and E-7/04, Fesil and Finnfjord and Others v EFTA Surveillance Authority [2005] EFTA Court Report 117 at paragraph 93.
Spojené veci E-5/04, E-6/04 a E-7/04, Fesil a Finnfjord a iní/Dozorný úrad EZVO, [2005] Správa Súdneho dvora EZVO za rok 117, bod 93.
Moreover, the Court of Justice observed in the Altmark judgment that since 1995 several EU Member States had voluntarily opened up certain urban, suburban or regional transport markets to competition from undertakings established in other EU Member States.
Okrem toho Súdny dvor v rozsudku vo veci Altmark uviedol, že od roku 1995 viacero členských štátov dobrovoľne sprístupnilo niektoré trhy mestskej, prímestskej alebo regionálnej dopravy konkurenčným podnikom usadeným v iných členských štátoch EÚ.
The risk to inter-Member State trade was thus not hypothetical but real, as the market was open to competition (paragraphs 69 and 79).
Riziko pre obchodu medzi členskými štátmi teda nebolo hypotetickým ale reálnym, pretože trh sa otvoril konkurencii (body 69 a 79).
Paragraphs 77 and 82 of the Altmark judgment.
Body 77 a 82 rozsudku Altmark.
See also Case 102/87 France v Commission [1988] ECR 4067, paragraph 19; Case C-305/89 Italy v Commission [1991] ECR I-1603, paragraph 26.
Pozri aj vec 102/87 Francúzska republika/Komisia, Zb. 1988, s. 4067, bod 19; vec C-305/89, Taliansko/Komisia, Zb. 1991, s. I-1603, bod 26.
Paragraphs 50 and 53.
Body 50 a 53.
Cf. Article 1.1 of Part I of Protocol 3.
Pozri článok 1.1 časti I protokolu 3.
The terms “aid schemes” and “systems of aid” are to be treated as synonyms in the Authority’s view.
Pojmy „schémy pomoci“ a „systémy pomoci“ sa majú podľa názoru Dozorného úradu považovať za synonymá.
Cf. Sinnaeve/Slot, The new Regulation on State aid Procedures, Common Market Law Review 36/1999, p. 1153, footnote 28.
Porovnaj Sinnaeve/Slot, Nové nariadenie o postupoch v oblasti štátnej pomoci, Common Market Law Review 36/1999, S. 1153, poznámka pod čiarou č. 28.
Council Regulation 659/1999 laying down detailed rules for the application of Article 93 of the EC Treaty (OJ L 83 27.3.1999 p. 1).
Nariadenie Rady 659/1999 ustanovujúce podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 93 Zmluvy o ES (Ú. v. ES L 83, 27.3.1999, s. 1).
See the Authority’s Decision No 405/08/COL HFF (OJ L 79 25.3.2010 p. 40 and the EEA Supplement No. 14, 25.3.2010, p. 20), Chapter II.2.3.1, p. 23: “The State guarantee on all State institutions for all their obligations follows from general unwritten rules of Icelandic public law predating the entry into force of the EEA Agreement. The guarantee is applicable to all State institutions, regardless of when they are established, or of their activities, or changes in those activities. This possible aid measure must be regarded as a scheme falling within the definition in Article 1 (d) in part II of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement.”
Pozri rozhodnutie Dozorného úradu 405/08/COL HFF (Ú. v. EÚ L 79, 25.3.2010, s. 40 a Dodatok EHP k Ú. v. EÚ č. 14, 25.3.2010, s. 20), kapitola II.2.3.1, s. 23: „Skutočnosť, že štát ručí v prípade všetkých štátnych inštitúcií za ich záväzky, vyplýva zo všeobecných nepísaných pravidiel islandského verejného práva, ktoré platili pred nadobudnutím platnosti Zmluvy o EHP. Toto ručenie sa týka všetkých štátnych inštitúcií, bez ohľadu na čas ich zriadenia, ich činnosti alebo zmeny týchto činností. Toto možné opatrenie štátnej pomoci sa musí považovať za schému podľa vymedzenia v článku 1, písm. d) časti II protokolu 3 Dohody o dozore a súde.“
See Commission Decision in Case E-45/2000 (Netherlands) Fiscal exemption in favour of Schiphol Group (OJ C 37 11.2.2004 p. 13).
Pozri rozhodnutie Komisie vo veci E-45/2000 (Holandsko) Daňová výnimka pre Schiphol Group (Ú. v. EÚ C 37, 11.2.2004, s. 13).
From the Authority’s Decision No 491/09/COL Norsk Film group (OJ C 174 1.7.2010 p. 3), Chapter II.2 p. 8: “the yearly payments made by the Norwegian State since the 1970s to Norsk FilmStudio AS/Filmparken AS for the production of feature films and to maintain an infrastructure necessary for the production of films were based on an existing system of aid. The Authority considers that in this case, where regular payments were consistently made over a very long period of time, the practice shows that state support was an essential element in the financing of the company. The Authority considers on that basis that the annual grants were made under an existing system of state aid within the meaning of Article 62 EEA.” In that case, the Authority opened the formal investigation into a payment of NOK 36 million that had been made in addition to the regular payments and an alleged preferential tax measure.
Z rozhodnutia Dozorného úradu č. 491/09/COL Norsk Film Group (Ú. v. EÚ C 174, 1.7.2010, s. 3), kapitola II.2, s. 8: ročné platby, ktoré nórsky štát uskutočňoval od 70-tych rokov 20. storočia v prospech Norsk FilmStudio AS/Filmparken AS za produkciu celovečerných filmov a za udržiavanie infraštruktúry potrebnej na produkciu filmov, sa zakladali na existujúcom systéme pomoci. Dozorný úrad sa domnieva, že v tomto prípade, keď sa pravidelné platby realizovali počas veľmi dlhého časového obdobia, prax ukazuje, že štátna podpora bola dôležitou súčasťou financovania spoločnosti. Dozorný úrad sa preto domnieva, že ročné granty boli poskytované v rámci existujúceho systému štátnej pomoci v zmysle článku 62 Zmluvy o EHP. V tejto veci Dozorný úrad začal formálne zisťovanie, pokiaľ ide o 36 miliónov NOK poskytnutých mimo pravidelných platieb a údajného preferenčného daňového zaobchádzania.
With Decision No 204/11/COL ( OJ L 287 18.10.2012 p. 14 and the EEA Supplement No. 58, 18.10.2012, p. 1) the Authority closed the procedure on the basis that the NOK 36 million payment was made on the basis of the existing aid scheme and that the tax measure did not constitute state aid.
Rozhodnutím č. 204/11/COL (Ú. v. EÚ L 287, 18.10.2012, s. 14 a Dodatok EHP k Ú. v. EÚ č. 58, 18.10.2012, s. 1) Dozorný úrad uzavrel konanie vo veci formálneho zisťovania s odôvodnením,, že platba vo výške 36 mil. NOK bola uskutočnená na základe existujúcej schémy pomoci a že daňové opatrenie nepredstavuje štátnu pomoc.
See Commission Decision in Case E-10/2000 (Germany) State guarantees for public banks in Germany (OJ C 150 22.6. 2002 p. 6).
Pozri rozhodnutie Komisie vo veci E-10/2000 (Nemecko) Štátne záruky pre verejné banky v Nemecku (Ú. v. EÚ C 150, 22.6. 2002, s. 6).
Article 1(d) of Part II of Protocol 3.
Pozri článok 1 písm. d) časti II protokolu 3.
See Commission Decision in Case E 4/2007 (France) Charges aéroportuaires, paragraph 56 (OJ C 83 7.4.2009 p. 16).
Pozri rozhodnutie Komisie vo veci E 4/2007 (Francúzsko) Charges aéroportuaires, bod 56 (Ú. v. EÚ C 83, 7.4.2009, s. 16).
See to that effect, the judgment of the EFTA Court in Case E-14/10 Konkurrenten, at paragraphs 74-75, where the EFTA Court states as follows:“In the case at hand, the City of Oslo was entitled, under the provisions of the 1976 Transport Act and the implementing regulations, to provide financial support in order to enable the operation of non-profitable scheduled bus services. The fact that the level of the compensation was “negotiated” does not, as such, entail that the payments did not cover actual losses incurred in the operation of those services and were per se not covered by the scheme. The Court considers that in so far as the compensation payments were indeed used to finance the operation of non-profitable scheduled bus services, the defendant may correctly have classified those payments as existing aid. The argument that the aid must be considered as new aid because it was granted on an annual and discretionary basis under the city budget must (…) be rejected.”
Pozri v tomto zmysle rozsudok Súdu EZVO vo veci E-14/10 Konkurrenten, body 74-75, kde Súd EZVO rozhodol:„V posudzovanom prípade bolo mesto Oslo podľa ustanovení zákona o doprave z roku 1976 a vykonávacích nariadení oprávnené na poskytovanie finančnej podpory s cieľom umožniť poskytovanie nerentabilnej pravidelnej autobusovej dopravy. Skutočnosť, že úroveň kompenzácie bola „dohodnutá“ neznamená, že platby nepokrývali skutočné straty vzniknuté v dôsledku prevádzkovania týchto služieb a neboli ako také predmetom schémy. Súd zastáva názor, že pokiaľ boli kompenzačné platby skutočne použité na financovanie nerentabilnej pravidelnej autobusovej dopravy, mohol odporca správne klasifikovať tieto platby ako existujúcu pomoc. Tvrdenie, že pomoc sa musí považovať za novú pomoc, pretože sa poskytovala na ročnom základe podľa uváženia mesta a v rámci jeho rozpočtu musí byť (…) zamietnuté.“
Cf. Case SA.21654 (ex NN-69/2007 and C-6/2008) Public Commercial Property Åland Industrihus (OJ L 125 12.5.2012 p. 33) paragraphs 107–109 in particular.
Vec SA.21654 (ex NN-69/2007 a C-6/2008) Public Commercial Property Åland Industrihus, (Ú. v. EÚ L 125, 12.5.2012, p. 33), najmä body 107 – 109.
Case C-44/93 Namur-Les Assurances du Crédit [1994] ECR I-3829, paragraph 28.
Vec C-44/93, Namur-Les Assurances du Crédit, Zb. 1994, s. I-3829, bod 28.
Opinion of Advocate- General Trabucchi in Case 51/74 Van der Hulst [1975] ECR 79.
Návrhy generálneho advokáta Trabucchia vo veci 51/74 Van der Hulst, Zb. 1975, s. 79.
See also the opinion of Advocate General Lenz in Namur.
Pozri tiež návrhy, ktoré predniesol generálny advokát Lenz vo veci Namur.
Case E 14/2005 (Portugal) Compensation payments to public service broadcaster RTP, at paragraph 79 (unofficial translation).
Vec E 14/2005 (Portugalsko) Kompenzačné platby verejnoprávnemu vysielateľovi RTP, bod 79 (neoficiálny preklad).
Paragraphs 73, 74 and 76.
Body 73, 74 a 76
The same logic applies for schemes that have been approved by the Authority or the European Commission.
To isté platí aj pre schémy, ktoré schválil Dozorný úrad alebo Európska komisia.
See for example Case C-47/91 Italy v Commission [1994] ECR-4635, paragraphs 25–26.
Pozri napríklad vec C-47/91 Taliansko/ Komisia, Zb. 1994, s. 4635, body 25 – 26.
Paragraph 87 of the judgment of the EFTA Court in Case E-14/10 Konkurrenten.
Bod 87 rozsudku Súdu EZVO vo veci E-14/10 Konkurrenten.
For clarity, the Authority notes that, the commercial activities capital injection was not granted on the basis of the existing aid scheme.
V záujme jasnosti Dozorný úrad poznamenáva, že časť kapitálovej injekcie týkajúca sa komerčných činností nebola poskytnutá na základe existujúcej schémy pomoci.
Had it represented state aid, that aid would consequently have been new aid.
Keby predstavovala štátnu pomoc, išlo by o novú pomoc.