natgillin/translations-raw huggingface dataset:
According to the explanations provided by the Norwegian authorities, the three measures were intended to compensate Hurtigruten for: (i) new costs related to the introduction of the NOx tax related to the provision of the public service, and (ii) the general increase of the costs of input factors connected to the provision of the public service.
Podľa vysvetlení, ktoré poskytli nórske orgány, tri opatrenia boli určené na to, aby poskytli podniku Hurtigruten náhradu za: i) nové náklady súvisiace so zavedením dane z emisií oxidov dusíka v súvislosti s poskytovaním služby vo verejnom záujme a ii) všeobecné zvýšenie nákladov na vstupné faktory súvisiace s poskytovaním služby vo verejnom záujme.
The Authority is of the view that the approach of the Norwegian authorities to cost allocation does not demonstrate that the three measures do not lead to over-compensation of the public service.
Dozorný úrad zastáva názor, že prístup nórskych orgánov k prideľovaniu nákladov nepreukazuje, že uvedené tri opatrenia nevedú k nadmernej náhrade za poskytovanie služby vo verejnom záujme.
Inconsistent approach to fixed common costs
Nekonzistentný prístup k spoločným fixným nákladom
In cases where public service providers carry out commercial activities next to the public service, the commercial activities must, as a general principle, carry a proportionate share of fixed common costs [75].
V prípadoch, v ktorých poskytovatelia služieb vo verejnom záujme vykonávajú popri službe vo verejnom záujme komerčné činnosti, tieto komerčné činnosti musia na základe všeobecnej zásady znášať primeraný podiel spoločných fixných nákladov [75].
According to the Guidelines on public service compensation:‘The costs to be taken into consideration include all the costs incurred in the operation of the service of general economic interest. Where the activities of the undertaking in question are confined to the service of general economic interest, all its costs may be taken into consideration. Where the undertaking also carries out activities falling outside the scope of the service of general economic interest, only the costs associated with the service of general economic interest may be taken into consideration. The costs allocated to the service of general economic interest may cover all the variable costs incurred in providing the service of general economic interest, an appropriate contribution to fixed costs common to both the service of general economic interest and other activities and an adequate return on the own capital assigned to the service of general economic interest’ [76].
Podľa usmernení o náhradách za verejnú službu:„Náklady, ktoré sa majú zohľadniť, zahŕňajú všetky náklady spojené s poskytovaním služby všeobecného hospodárskeho záujmu. Ak sú aktivity príslušného podniku obmedzené na služby všeobecného hospodárskeho záujmu, možno zohľadniť všetky jeho náklady. Ak podnik vykonáva aj činnosti nespadajúce do rozsahu služby všeobecného hospodárskeho záujmu, možno zohľadniť len náklady súvisiace so službou všeobecného hospodárskeho záujmu. Náklady pridelené na služby všeobecného hospodárskeho záujmu môžu pokrývať všetky variabilné náklady vzniknuté z poskytovania služby všeobecného hospodárskeho záujmu, primeraný príspevok na spoločné fixné náklady pre služby všeobecného hospodárskeho záujmu, ako aj ostatné činnosti a adekvátnu návratnosť vlastného kapitálu prideleného na služby všeobecného hospodárskeho záujmu“ [76]. Odchýlky od tejto zásady môžu byť odôvodnené len mimoriadnymi okolnosťami.
Only exceptional circumstances can justify deviations from this principle; the Authority’s Guidelines on the application of state aid rules to public service broadcasting states that allocation of common costs between the public service activity and other activities is not mandatory when separation of costs is not ‘possible in a meaningful way’ [77].
Podľa usmernení dozorného úradu o uplatňovaní pravidiel štátnej pomoci na verejnoprávne vysielanie rozdelenie spoločných nákladov medzi činnosťou služby vo verejnom záujme a ostatnými činnosťami nie je povinné, ak oddelenie nákladov nie je „možné a zmysluplné“ [77].
In those cases however, the net benefits stemming from the activities outside the public service remit that share costs with the public service obligation, must be allocated to the public service side [78].
V takých prípadoch sa však čisté prínosy pochádzajúce z činností mimo rozsahu služby vo verejnom záujmu, ktoré majú spoločné náklady so záväzkom služby vo verejnom záujme, musia prideľovať na stranu služby vo verejnom záujme [78].
The Authority cannot see that Hurtigruten is in such an exceptional position.
Dozorný úrad nevie o tom, že by podnik Hurtigruten bol v takejto výnimočnej situácii.
Even if it may be argued that separating the fixed common costs of Hurtigruten’s activities inside and outside the public service remit may not always be a straightforward task, separation based on i.a. the revenue stemming from the turnover of the two forms of activities is indeed possible [79].On this basis, the Authority concludes that the generally applicable principle of cost sharing applies in the present case.
Hoci by sa mohlo argumentovať, že oddelenie spoločných fixných nákladov na činnosti podniku Hurtigruten v rámci služby vo verejnom záujme a mimo nej nemusí byť vždy jednoduchá úloha, oddelenie napríklad na základe príjmov pochádzajúcich z obratu uvedených dvoch foriem činností je určite možný [79].Na základe toho dozorný úrad dospel k záveru, že všeobecne platná zásada rozdelenia nákladov sa v tomto prípade uplatňuje.
Therefore the Authority cannot accept the approach taken under the third method of the PWC Report, where no distinction is made between the public service and the commercial activities of Hurtigruten.
Z toho dôvodu dozorný úrad nemôže prijať prístup použitý podľa tretej metódy správy PWC, v ktorej sa nerozlišuje medzi činnosťami služby vo verejnom záujme a komerčnými činnosťami podniku Hurtigruten.
Although Hurtigruten carries out activities outside the public service remit, the three reports do not consistently take into consideration the fact that the commercial activities must carry a proportionate share of fixed costs common to the public service and the commercial activities as required by the case-law mentioned above.
Hoci Hurtigruten vykonáva činnosti mimo rozsahu služby vo verejnom záujme, v troch správach sa dôsledne nezohľadňuje skutočnosť, že komerčné činnosti musia znášať primeraný podiel fixných nákladov, ktoré sú spoločné pre službu vo verejnom záujme, ako aj pre komerčné činnosti tak, ako sa vyžaduje v uvedenej jurisdikcii.
In the reports, several categories of such costs are fully allocated to the public service side (i.a. harbour charges, maintenance, fuel (less the Geirangerfjorden consumption)) whilst other categories of fixed common costs, while not fully covered by the public service side, do not appear to be allocated according to the proportions of the public service obligation on the one hand and the commercial activities on the other (the public service side carries 90 % of the NOx cost related to the fuel consumption) [80].Due to the insufficient allocation of fixed common costs, the Authority cannot conclude that the two first methods of the PWC Report or the two BDO Reports demonstrate that the three measures do not involve over-compensation for the public service.
V správach je viacero kategórií týchto nákladov pridelených v plnom rozsahu na stranu služby vo verejnom záujme [napr. prístavné poplatky, údržba, palivá (okrem spotreby v Geirangerfjorden)], zatiaľ čo ostatné kategórie spoločných fixných nákladov (ktoré sa nevzťahujú plne na službu vo verejnom záujme) zrejme neboli pridelené podľa podielov záväzku služby vo verejnom záujme na jednej strane a komerčných činností na druhej strane (strana služby vo verejnom záujme znáša 90 % nákladov na emisie oxidov dusíka, ktoré súvisia so spotrebou paliva) [80].Z dôvodu nedostatočného prideľovania spoločných fixných nákladov dozorný úrad nemôže dospieť k záveru, že prvé dve metódy v správe PWC alebo dve správy BDO prinášajú dôkaz, že tri opatrenia nepredstavujú nadmernú náhradu za službu vo verejnom záujme.
No separation of accounts
Neoddelenie účtovníctva
Although Hurtigruten carries out activities outside the public service remit, it has not implemented a separation of accounts between the public services and the other activities [81].
Hoci podnik Hurtigruten vykonáva činnosti mimo rozsahu služieb vo verejnom záujme, neuplatnil oddelené účtovníctvo medzi službami vo verejnom záujme a ostatnými činnosťami [81].
Hurtigruten’s actual costs and revenues should be used as the basis for the calculation of compensation.
Ako základ pre výpočet náhrady by sa mali použiť skutočné náklady a príjmy podniku Hurtigruten.
The Authority notes, firstly, that the PWC Report and the second BDO Report calculate the cost of the public service on the basis of the costs and revenues related to the operation of a hypothetical minimum fleet [83].
Dozorný úrad po prvé konštatuje, že v správe PWC a v druhej správe BDO sa počítajú náklady na službu vo verejnom záujme na základe nákladov a príjmov súvisiacich s prevádzkou hypotetickej minimálnej flotily [83].
The Norwegian authorities appear to justify the lack of allocation of common cost to the activities outside the public service remit by emphasising that the calculations are not based on the actual costs and revenues of operating the entire Hurtigruten fleet, but rather on the costs and profits of MS Narvik or MS Vesterålen.
Zdá sa, že nórske orgány odôvodňujú chýbajúce pridelenie spoločných nákladov na činnosti mimo rozsahu služby vo verejnom záujme tým, že zdôrazňujú, že výpočty nie sú založené na skutočných nákladoch a príjmoch z prevádzky celej flotily podniku Hurtigruten, ale len na nákladoch a ziskoch lodí MS Narvik alebo MS Vesterålen.
The argument appears to be that when the costs of the public service are calculated strictly on the basis of the costs related to operating a hypothetical ‘minimum fleet’, the cost of which is likely to be lower than the cost of operating the actual Hurtigruten fleet, the compensation will not exceed the actual costs incurred in the operation of the public service.
Argument zrejme spočíva v tom, že keď sa náklady za službu vo verejnom záujme vypočítajú prísne na základe nákladov súvisiacich s prevádzkou hypotetickej „minimálnej flotily“, ktorej náklady sú pravdepodobne nižšie ako náklady na prevádzku skutočnej flotily podniku Hurtigruten, náhrada neprekročí skutočné náklady vzniknuté vykonávaním služby vo verejnom záujme.
However, this method does not take into consideration the fact that the activities outside the public service remit must carry a proportionate share of the common costs.
Táto metóda však nezohľadňuje skutočnosť, že činnosti mimo rozsahu služieb vo verejnom záujme musia znášať primeraný podiel spoločných nákladov.
The Authority assumes that the actual fleet and the hypothetical minimum fleet will not have an identical ratio of public service activity on the one hand, and activities outside the public service remit on the other.
Dozorný úrad sa domnieva, že skutočná flotila a hypotetická minimálna flotila nebudú mať rovnaký pomer činnosti služby vo verejnom záujme na jednej strane a činností mimo rozsahu služby vo verejnom záujme na druhej strane.
The ‘minimum fleet’ method, as the name implies, is based on a minimum capacity fleet.
Ako naznačuje jej názov, metóda „minimálnej flotily“ je založená na flotile s minimálnou kapacitou.
It is most likely that the actual (higher capacity) fleet carries out a larger part of its activities outside the public service remit than the hypothetical minimum fleet.
Najpravdepodobnejšie je, že skutočná flotila (s vyššou kapacitou) vykonáva väčšiu časť svojich činností mimo rozsahu služby vo verejnom záujme ako hypotetická minimálna flotila.
If that is the case, the activities outside the public service remit should carry a larger share of the fixed common costs.
Ak je to tak, činnosti mimo rozsahu služby vo verejnom záujme by mali znášať väčší podiel spoločných fixných nákladov.
On this basis, the Authority rejects the argument that calculations related to the hypothetical minimum fleet demonstrate that Hurtigruten has not been over-compensated.
Na tomto podklade dozorný úrad odmieta argument, že výpočty súvisiace s hypotetickou minimálnou flotilou preukazujú, že podniku Hurtigruten nebola poskytnutá nadmerná náhrada.
Secondly, in the context of an ex-post calculation of the compensation for the provision of a public service, the actual fuel costs must be used as a basis for the calculation of the cost of providing the public service.
Po druhé treba v súvislosti s následným výpočtom náhrady za poskytovanie služby vo verejnom záujme použiť ako podklad pre výpočet nákladov na poskytovanie verejnej služby skutočné palivové náklady.
The Norwegian authorities cannot simply disregard Hurtigruten’s hedging activities, as that could lead to over-compensation whenever the hedging activities prove successful (as a lower price is attained by hedging).
Nórske orgány jednoducho nezohľadnili zaisťovacie činnosti podniku Hurtigruten, keďže by to viedlo k nadmerným náhradám vždy, ak by sa ukázalo, že zaisťovacie činnosti sú úspešné (keďže sa zaistením dosiahne nižšia cena).
Thirdly, the Authority has no reason to believe that the Norwegian authorities do not have access to the actual costs and revenues of Hurtigruten; indeed the second method in the PWC Report and the first BDO Report appears to be based on the costs of the actual fleet.
Po tretie dozorný úrad nemá dôvod veriť, že nórske orgány nemajú prístup k skutočným nákladom a príjmom podniku Hurtigruten; dokonca sa zdá, že druhá metóda v správe PWC a prvá správa BDO sa zakladajú na nákladoch skutočnej flotily.
As indicated above, it is the actual and representative costs that are relevant in calculating the public service cost.
Ako sa uviedlo, na výpočet nákladov za službu vo verejnom záujme sú relevantné skutočné a reprezentatívne náklady.
An assessment of unrepresentative hypothetical costs is not a substitute.
Posúdenie nereprezentatívnych, hypotetických nákladov neslúži ako náhrada.
The absence of separate accounts for public service activities and other commercial activities, the inconsistent approach to cost allocation and the reliance on unrepresentative hypothetical (and not actually incurred) costs, entails that the Authority cannot conclude that the three measures do not involve any over-compensation.
Neexistencia oddeleného účtovníctva činností služieb vo verejnom záujme a ostatných komerčných činností, nekonzistentný prístup k prideľovaniu nákladov a spoliehanie sa na nereprezentatívne, hypotetické (a nie skutočne vzniknuté) náklady znamená, že dozorný úrad nemôže dospieť k záveru, že tri opatrenia nepredstavujú žiadne nadmerné platby.
On this basis, the Authority concludes that the three measures cannot constitute public service compensation compatible with the functioning of the EEA Agreement on the basis of its Article 59(2).
Na tomto základe dozorný úrad dospel k záveru, že tri opatrenia nepredstavujú náhradu za služby vo verejnom záujme zlučiteľnú s fungovaním Dohody o EHP na základe jej článku 59 ods. 2.
Compatibility of the measures as an ‘emergency measure’ or restructuring aid
Zlučiteľnosť opatrení ako „núdzového opatrenia“ alebo pomoci na reštrukturalizáciu
The Authority recalls that direct aid aimed at covering operating losses is, in general, not compatible with the functioning of the EEA Agreement.
Dozorný úrad pripomína, že priama pomoc zameraná na pokrytie prevádzkových strát všeobecne nie je zlučiteľná s fungovaním Dohody o EHP.
Since the additional compensation under investigation in this decision cover costs related to the day-to-day operation of Hurtigruten, the measures are to be regarded as operating aid [84].Such operating aid may, exceptionally, be approved if the conditions set out in derogation provisions of the EEA Agreement are fulfilled.
Keďže dodatočná náhrada, ktorá sa skúma v tomto rozhodnutí, pokrýva náklady súvisiace s každodennou prevádzkou podniku Hurtigruten, opatrenia sa musia považovať za prevádzkovú pomoc [84].Takáto prevádzková pomoc sa môže vo výnimočných prípadoch povoliť, ak sú splnené podmienky stanovené v ustanoveniach o výnimkách v Dohode o EHP.
Article 61(3) of the EEA Agreement provides for such exemptions.
V článku 61 ods. 3 Dohody o EHP sa tieto výnimky ustanovujú.
The Norwegian authorities have, in their reply to the opening decision, invoked the exemption under Article 61(3)(c) and the Rescue and Restructuring Guidelines.
Nórske orgány sa vo svojej odpovedi na rozhodnutie o začatí konania odvolávali na výnimku podľa článku 61 ods. 3 písm. c) usmernení o záchrane a reštrukturalizácii.
This will be assessed below, but first the Authority will address the submission the Norwegian authorities have made referring to ‘emergency measures’.
To bude posudzované ďalej v texte, dozorný úrad však bude najprv riešiť písomný návrh nórskych orgánov, v ktorom sa odvolávajú na „núdzové opatrenia“.
Emergency measures – 61(3)(b), or rescue measure under Article 61(3)(c)EEA
Núdzové opatrenia podľa článku 61 ods. 3 písm. b) alebo záchranné opatrenie podľa článku 61 ods. 3 písm. c) Dohody o EHP
The Norwegian authorities have referred to the financial situation of Hurtigruten in 2008 and the imminent possibility that Hurtigruten would terminate the contract in order to avoid bankruptcy.
Nórske orgány odkazovali na finančnú situáciu podniku Hurtigruten v roku 2008 a bezprostrednú možnosť, že by Hurtigruten ukončil zmluvu, aby zabránil konkurzu.
According to the Norwegian authorities, these circumstances forced them to take emergency measures to ensure the continuation of the service.
Podľa nórskych orgánov ich tieto okolnosti prinútili prijať núdzové opatrenia na zabezpečenie pokračovania služby.
The Norwegian authorities have argued that the emergency measures may be regarded as legitimate in order to ensure the continuation of the service.
Nórske orgány argumentovali, že núdzové opatrenia sa môžu považovať za oprávnené na zabezpečenie pokračovania služby.
However, they have not referred to an exemption provided for under Article 61(3) or any other provision of the EEA Agreement.
Neodvolali sa však na výnimku uvedenú v článku 61 ods. 3, ani na iné ustanovenie Dohody o EHP.
In the Authority's view, this argument cannot be assessed as rescue aid under Article 61(3)(c) and the Rescue and Restructuring Guidelines, as rescue aid under the guidelines is by nature a temporary and reversible assistance.
Podľa názoru dozorného úradu tento argument nemožno posúdiť ako záchrannú pomoc podľa článku 61 ods. 3 písm. c) a usmernení o záchrane a reštrukturalizácii, keďže záchranná pomoc podľa usmernení je svojou povahou dočasná a vratná pomoc.
The three measures are not.
Na uvedené tri opatrenia sa to nevzťahuje.
Furthermore, the Authority has examined whether the situation described by the Norwegian authorities could be regarded as a serious disturbance within the meaning of Article 61(3)(b), even though not invoked by the Norwegian authorities, and therefore compatible aid.
Okrem toho dozorný úrad preskúmal, či by bolo možné považovať situáciu opísanú nórskymi orgánmi za vážne narušenie v zmysle článku 61 ods. 3 písm. b) a teda za zlučiteľnú pomoc, aj keď sa naň nórske orgány neodvolávali.
It is clear from case-law that the exemption in Article 61(3)(b) of the EEA Agreement needs to be applied restrictively and it must tackle a disturbance in the entire economy of a Member State (and not a sector or a region) [85].There is nothing in the information submitted by the Norwegian authorities indicating that the aid was aimed at tackling a disturbance in the entire economy of Norway.
Z jurisdikcie je jasné, že výnimku v článku 61 ods. 3 písm. b) Dohody o EHP je potrebné uplatňovať reštriktívne a že musí riešiť narušenie v celom hospodárstve členského štátu (nie v sektore alebo regióne) [85].V informáciách predložených nórskymi orgánmi nič nenasvedčuje tomu, že pomoc bola zameraná na riešenie narušenia v celom hospodárstve Nórska.
Even in the worst case scenario that Hurtigruten would have stopped providing the service and the State would have been compelled to sign a new contract for the whole or parts of the route, a temporary discontinuation of providing this transport service cannot be considered a serious disturbance in the entire economy of Norway, even taking into account the cultural, social and economic importance of the Hurtigruten service.
Aj v prípade najhoršieho scenára, keby podnik Hurtigruten zastavil poskytovanie služby a štát by bol nútený podpísať novú zmluvu na celú trasu alebo jej časti, dočasné prerušenie poskytovania tejto dopravnej služby nemožno považovať za vážne narušenie celého hospodárstva Nórska, a to ani so zreteľom na kultúrny, spoločenský a hospodársky význam služieb podniku Hurtigruten.
Therefore, the Authority does not consider the derogation under Article 61(3)(b) to be applicable in this case.
Z toho dôvodu dozorný úrad nezastáva názor, že je v tomto prípade uplatniteľná výnimka podľa článku 61 ods. 3 písm. b).
However, the Authority will address this argument put forward by the Norwegian authorities also under Article 61(3)(c) of the EEA Agreement, discussed below.
Dozorný úrad však bude riešiť tento argument predložený nórskymi orgánmi aj podľa článku 61 ods. 3 písm. c) Dohody o EHP, ktorý je opísaný ďalej.
Restructuring measures - Article 61(3)(c)EEA
Reštrukturalizačné opatrenia – článok 61 ods. 3 písm. c) Dohody o EHP
The Norwegian authorities have referred to the exemption under Article 61(3)(c) of the EEA Agreement and argued that the State’s intervention constitutes restructuring aid.
Nórske orgány odkazovali na výnimku podľa článku 61 ods. 3 písm. c) Dohody o EHP a argumentovali tým, že štátna intervencia predstavuje reštrukturalizačnú pomoc.
The Norwegian authorities have put forward their view that the material criteria for restructuring aid under the Authority’s Rescue and Restructuring Guidelines may be fulfilled.
Nórske orgány predložili svoj názor, že podstatné kritériá reštrukturalizačnej pomoci môžu byť podľa usmernení dozorného úradu o záchrane a reštrukturalizácii splnené.
They claim that Hurtigruten was and is an important company in accordance with Section 1(7) of the Rescue and Restructuring Guidelines and that it was a firm in difficulty according to the definition of the same guidelines [86].
Tvrdia, že Hurtigruten bol a je dôležitým podnikom v súlade s oddielom 1 ods. 7 usmernení o záchrane a reštrukturalizácii a bola podnikom v ťažkostiach podľa definície rovnakých usmernení [86].
The general principle in the Rescue and Restructuring Guidelines is to allow restructuring aid to be granted only in circumstances in which any distortions of competition will be offset by the benefits flowing from the firm's survival.
Všeobecnou zásadou usmernení o záchrane a reštrukturalizácii je umožniť, aby sa pomoc udeľovala len za okolností, v ktorých sa akékoľvek narušenie hospodárskej súťaže vyváži výhodami vyplývajúcimi z prežitia daného podniku.