natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Secora AS is a specialised contractor in the development of safe and efficient harbours and coastal waterways.
Secora AS je špecializovaný dodávateľ stavebných prác pre výstavbu bezpečných a efektívnych prístavov a pobrežných vodných ciest.
The limited liability company was established on 1 January 2005.
Spoločnosť s ručením obmedzeným bola založená 1. januára 2005.
The activities were previously carried out by the production unit of the Norwegian Coastal Administration (‘Kystverket’).
Tieto činnosti dovtedy vykonávala výrobná jednotka Nórskej pobrežnej správy („Kystverke“).
Secora AS is 100 % owned by the Norwegian State represented by the Ministry of Fisheries and Coastal Affairs.
Secora AS je v stopercentnom vlastníctve nórskeho štátu v zastúpení ministerstva rybolovu a pobrežných vecí.
The Norwegian Coastal Administration is the Norwegian national agency for coastal management, marine safety and communication.
Nórska pobrežná správa je nórska vnútroštátna agentúra pre pobrežnú správu, námornú bezpečnosť a komunikáciu.
The proposal to establish Secora AS was presented in St.prp. nr. 1 (2004-2005) Om omdanning av Kystverkets produksjonsvirksomhet til statlig aksjeselskap m.m [31]. and in Ot.prp. nr. 20 (2004-2005) Om lov om omdanning av Kystverkets produksjonsvirksomhet til statsaksjeselskap [32].
Návrh na zriadenie spoločnosti Secora AS bol predložený v St. prp. č. 1 (2004 – 2005) Om omdanning av Kystverkets produksjonsvirksomhet til statlig aksjeselskap m.m. [31] a v Ot. prp. č. 20 (2004 – 2005) Om lov om omdanning av Kystverkets produksjonsvirksomhet til statsaksjeselskap [32].
Ot.prp. nr. 20 (2004-2005) and the subsequent law (Law of 17 December 2004) do not contain any provision similar to paragraph 3 in the contested Act.
Ot. prp. č. 20 (2004 – 2005) a následný zákon (zákon zo 17. decembra 2004) neobsahujú žiadne ustanovenie podobné odseku 3 sporného zákona.
Statkraft AS is the biggest producer of electricity in Norway.
Statkraft AS je najväčším výrobcom elektriny v Nórsku.
The limited liability company was established on 1 October 2004.
Spoločnosť s ručením obmedzeným bola založená 1. októbra 2004.
The company was previously a state undertaking (‘Statsforetak (SF)’), and the state undertaking Statkraft SF still exists as the formal owner of Statkraft AS.
Spoločnosť bola predtým štátnym podnikom (Statsforetak (SF)) a štátny podnik Statkraft SF je stále formálnym vlastníkom spoločnosti Statkraft AS.
The first proposal to establish the limited liability company was presented to the Parliament in St.meld. nr. 22 (2001-2002) Et mindre og bedre statlig eierskap [33] and thereafter in St.prp. nr. 53 (2003-2004) Statens eierskap i Statkraft SF [34] and in Ot.prp. nr. 63 (2003-2004) Om lov om omorganisering av Statkraft SF [35].
Prvý návrh na zriadenie spoločnosti s ručením obmedzeným bol predložený parlamentu v St. meld. č. 22 (2001 – 2002) Et mindre og bedre statlig eierskap [33] a potom v St. prp. č. 53 (2003 – 2004) Statens eierskap i Statkraft SF [34] a v Ot. prp. č. 63 3 – 2004) Om lov om omorganisering av Statkraft SF [35].
In St. prp. nr. 53 (2003-2004) the Government stated that the reorganisation would entail that Statkraft AS would have to pay excise duties (unofficial translation by the Authority) ‘in accordance with the normal rules of the act’ on excise duties and that the costs would reduce the surplus for the undertaking and thus also the basis for dividends.
V St. prp. č. 53 (2003 – 2004) vláda tvrdila, že reorganizácia znamená, že Statkraft AS bude musieť zaplatiť spotrebné dane (neoficiálny preklad orgánu) „v súlade s normálnymi pravidlami zákona“ o spotrebných daniach, a že nákladmi sa zníži zisk podniku a tým aj základ dividend.
The excise duties were estimated to be NOK 1500 million (approximately EUR 188 million) [36].II.
Výška dane bola stanovená na 1500 miliónov NOK (približne 188 miliónov eur) [36].II.
The existence of State aid
Existencia štátnej pomoci
‘Save as otherwise provided in this Agreement, any aid granted by EC Member States, EFTA States or through State resources in any form whatsoever which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods shall, insofar as it affects trade between Contracting Parties, be incompatible with the functioning of this Agreement.’
„Ak nie je v tejto dohode uvedené inak, akákoľvek pomoc poskytnutá členskými štátmi ES, štátmi EZVO alebo zo štátnych prostriedkov v akejkoľvek forme, ktorá narušuje alebo hrozí narušením hospodárskej súťaže uprednostňovaním určitých podnikov alebo výrobou určitých tovarov v rozsahu, ktorý ovplyvňuje obchodovanie medzi zmluvnými stranami, je nezlučiteľná s touto dohodou.“
To be considered as State aid under Article 61(1) of the EEA Agreement, a measure must fulfil all the following four criteria:
Na to, aby sa opatrenie posudzovalo ako štátna pomoc podľa článku 61 ods. 1 Dohody o EHP, musí spĺňať všetky tieto štyri kritériá:
The aid must be granted by the State or through State resources;
pomoc musí byť poskytnutá štátom alebo zo štátnych prostriedkov;
the aid must confer an advantage to the recipients that reduces the costs they normally bear in the course of the business;
pomoc musí poskytovať príjemcom výhodu, ktorá znižuje náklady normálne znášané pri podnikaní;
the advantage must be specific or selective in that it favours certain undertakings or the production of certain goods;
výhoda musí byť osobitná, čiže selektívna v tom, že uprednostňuje určité podniky alebo výrobu určitých tovarov;
the aid must distort or threaten to distort competition and affect trade between the Contracting Parties.
pomoc musí narúšať alebo hroziť narušením hospodárskej súťaže a ovplyvňovať obchodovanie medzi zmluvnými stranami.
Whereas the Authority, in its decision to open formal investigations, made the preliminary conclusion that all the said conditions were fulfilled, the Norwegian Government have argued that none of the conditions were fulfilled [37].
Zatiaľ čo orgán vo svojom rozhodnutí začať konanie vo veci formálneho zisťovania urobil predbežný záver, že všetky uvedené podmienky boli splnené, nórska vláda argumentovala, že žiadna z podmienok nebola splnená [37].
With regard to the first condition mentioned above, it is established case law [38] that this condition is fulfilled when a measure directly or indirectly entails some form of financial burden on public funds.In its decision to open the formal investigation procedure, the Authority made the preliminary conclusion that the provision in paragraph 3 in the contested Act entailed that an excise duty otherwise payable was not paid.
So zreteľom na prvú uvedenú podmienku judikatúra stanovuje [38], že táto podmienka je splnená vtedy, keď opatrenie priamo alebo nepriamo v nejakej forme finančne zaťažuje verejné fondy.Orgán vo svojom rozhodnutí začať konanie vo veci formálneho zisťovania urobil predbežný záver, že ustanovenie odseku 3 sporného zákona znamená, že nebola zaplatená inak splatná spotrebná daň.
This exemption from paying excise duty entailed a direct loss of tax revenue for the Norwegian State which was equivalent to the consumption of State resources.
Táto výnimka zo zaplatenia spotrebnej dane znamenala pre nórsky štát priamu stratu daňového príjmu, čo je ekvivalentné čerpaniu štátnych prostriedkov.
Therefore, the Authority drew the preliminary conclusion that the first condition was fulfilled.
Preto orgán vyvodil predbežný záver, že prvá podmienka bola splnená.
In their comments to the opening decision, the Norwegian authorities, however, argued [37] Letter dated 16 September 2004 from the Ministry of Trade and Industry.
Nórske orgány vo svojich pripomienkach k rozhodnutiu o začatí konania však argumentovali [37] List ministerstva obchodu a priemyslu zo 16. septembra 2004.
that as the obligation on Entra to pay the document duty was never released (because ‘the transfer of title in the case at hand was done as a name change and not by transfer of title’), there had been no loss of tax revenue and hence, no consumption of State resources.
, že spoločnosti Entra nikdy nevznikla povinnosť zaplatiť správne poplatky (lebo „prevod vlastníckeho práva sa v danom prípade vykonal ako zmena názvu a nie prevodom vlastníctva“), že nedošlo k strate daňového príjmu a teda ani k čerpaniu štátnych prostriedkov.
The Authority cannot agree with that argument.
Orgán s týmto argumentom nemôže súhlasiť.
A benefit in the form of a tax exemption covered by Article 61(1) is typically made by way of an express exemption.
Výhoda vo forme daňovej výnimky uvedená v článku 61 ods. 1 sa zvyčajne robí výslovnou výnimkou.
However, as Article 61(1) focuses on the effect of, and not the formality behind, the national legal system, it also covers situations where a tax relief is brought about indirectly by reference to a particular legal notion (in casu‘name change’) the result of which is that no tax should be paid.
Keďže sa však článok 61 ods. 1 sústreďuje na účinok a nie na formalitu v pozadí - vnútroštátny právny systém, týka sa aj situácií, kde je daňová úľava nepriamo výsledkom určitého právnického pojmu (v tomto prípade„zmenou názvu“), z ktorého vyplýva, že by sa nemala platiť žiadna daň.
In both situations, and with reference to the case at hand, the effect is that a registration in the real estate register could take place without triggering excise duties only because of the particular legislative provision.
V oboch situáciách, a s odvolaním sa na daný prípad, je účinok taký, že preregistrovanie v registri nehnuteľností možno vykonať bez dane len vďaka určitému legislatívnemu ustanoveniu.
No such tax-free registration could have taken place had it not been for the special provision.
Keby toto osobité ustanovenie neexistovalo, nemohlo by dôjsť k žiadnej takejto nezdanenej registrácii.
In the proposal to the Parliament [39], the Norwegian Government stated that it was highly uncertain if the transfer of the properties from Statsbygg to Entra would trigger the excise duty.
V návrhu pre parlament [39] nórska vláda tvrdila, že si vôbec nie je istá, či bude prevod nehnuteľností zo Statsbyggu na Entru príčinou spotrebnej dane.
However, as demonstrated below under point 1.2, the Norwegian Government has not convincingly shown that the registration of the transfer of properties from the State to Entra could have been exempted from excise duty in the absence of the particular provision in paragraph 3 of the Act of 18 February 2000.
Ako však ukazuje bod 1.2, nórska vláda nepresvedčivo uvádza, že registrácia prevodu nehnuteľností zo štátu na spoločnosť Entra môže byť vyňatá zo spotrebnej dane, lebo v odseku 3 zákona z 18. februára 2000 neexistuje konkrétne ustanovenie.
No other provision in Norwegian law explicitly prescribed that such a transaction was exempted from the general rule that registration of change of ownership triggers excise duty.
Žiadne iné ustanovenie v nórskych právnych predpisoch výslovne nepredpisuje, že takáto transakcia je výnimkou zo všeobecného pravidla, že zaregistrovanie zmeny vlastníctva podlieha spotrebnej dani.
Moreover, the Authority cannot see how the reorganisation of Statsbygg — in the absence of Paragraph 3 in the Act of 18 February 2000 — could have been exempted under the Registration Act as it was then interpreted.
Okrem toho orgán nemôže zistiť, ako možno reorganizácii Statsbyggu – bez odseku 3 v zákone z 18. februára 2000 – udeliť výnimku podľa registračného zákona, ako sa v tom čase interpretoval.
The Authority therefore maintains that the first condition is fulfilled.
Orgán preto trvá na tom, že prvá podmienka je splnená.
The measure must be specific or selective in that it favours ‘certain undertakings or the production of certain goods’
Opatrenie musí byť osobitné alebo selektívne v tom, že uprednostňuje „určité podniky alebo výrobu určitých tovarov“
Material selectivity
Vecná selektívnosť
In its decision to open formal investigations, the Authority made the preliminary conclusion that the adoption of a special law exempting it from paying excise duty, (for one company only (Entra)), should be classified as a selective measure.
Orgán vo svojom rozhodnutí začať konanie vo veci formálneho zisťovania urobil predbežný záver, že schválenie osobitného zákona o daňovej výnimke (pre jedinú spoločnosť (Entra)) by sa malo kvalifikovať ako selektívne opatrenie.
In contrast, with reference to its above presented arguments concerning the continuity principle, the Norwegian authorities have argued that the practice with name changes as a procedure for transferring property title did not constitute a de facto derogation from the common tax system.
Na rozdiel od toho nórske orgány, odvolávajúc sa na predložené argumenty o zásade kontinuity, argumentovali tým, že prax so zmenami názvu ako postup pre prevod vlastníckeho práva k nehnuteľnostiam nepredstavuje de facto výnimku z bežného daňového systému.
It was, therefore, a general measure.
Preto ide o všeobecné opatrenie.
The Authority makes reference to Chapter 17B.3.1 of the Authority’s State Aid Guidelines on direct business taxation concerning the specificity or selectivity of tax measures, which reads:
Orgán sa v súvislosti s osobitosťou a selektívnosťou daňových opatrení odvoláva na kapitolu 17B.3.1 usmernení orgánu o štátnej pomoci o priamom zdaňovaní podnikov, ktorá znie:
‘Tax measures, which are open to all economic agents operating within the EFTA State, are in principle general measures.
„Daňové opatrenia, ktoré sú prístupné všetkým zástupcom hospodárstva v rámci štátu EZVO, sú v podstate všeobecné opatrenia.
They must be effectively open to all firms on an equal access basis, and they may not de facto be reduced in scope through, for example, the discretional power of the State to grant them or through other factors that restrict their practical effect.’
Musia byť účinne dostupné pre všetky firmy na základe rovnocenného prístupu a ich rozsah nemožno de facto zúžiť napríklad právomocou štátu slobodne rozhodovať o ich udelení, alebo inými faktormi, ktoré obmedzujú ich praktický účinok.“
The contested Act applies only to a particular transaction between Statsbygg and Entra.
Sporný zákon sa uplatňuje len na konkrétnu transakciu medzi Statsbyggom a Entrou.
It is true that similar acts have been adopted when other state owned limited liability companies have been established (see Part I above).
Je pravda, že podobné zákony sa prijali aj pri zakladaní iných spoločností s ručením obmedzeným v štátnom vlastníctve (pozri časť I).
However, the fact that similar rules have been introduced in relation to a range of other state privatisations does not entail that the lex specialis at hand becomes non-selective.
Skutočnosť, že podobné pravidlá sa zaviedli aj v súvislosti s celým radom privatizácií iných štátnych podnikov, však neznamená, že dané lex specialis sa stáva neselektívne.
Firstly, it should not be overlooked, that in other state reorganisations, similar provisions to the contested Act were not adopted.
Po prvé, netreba prehliadnuť, že v prípade reorganizácie iných štátnych podnikov neboli prijaté podobné ustanovenia ako v spornom zákone.
For example, when BaneTele AS [40] was established, the new limited liability company was not exempted from paying excise duties.
Napríklad pri vzniku BaneTele AS [40] nebola nová spoločnosť s ručením obmedzeným oslobodená od zaplatenia spotrebnej dane.
The same applies when Secora AS [41] was established.
To sa týka aj vzniku spoločnosti Secora AS [41].
In the case of the reorganisation of Statkraft, the Norwegian Government stated that the company should pay excise duties in accordance with the normal rules [42].Secondly, it would in any event be the case that tax legislation that treats reorganisations of state undertakings more favourably than those concerning restructurings of private undertakings would be selective within the meaning of Article 61(1).
V prípade reorganizácie Statkraftu nórska vláda tvrdila, že spoločnosť by mala zaplatiť spotrebné dane podľa normálnych pravidiel [42].Po druhé, v žiadnom prípade nemôže ísť o to, že daňové predpisy, ktoré sa zaoberajú reorganizáciou štátnych podnikov priaznivejšie než predpisy pre reštrukturalizáciu súkromných podnikov, sú selektívne v zmysle článku 61 ods. 1.
However, under the Act on Document Duty the starting point was that all transfer of titles between different entities release excise duty regardless of whether or not the new owner continues the same activity as the previous one.
Podľa zákona o správnych poplatkoch je však východiskom to, že všetky prevody vlastníckych práv medzi rôznymi subjektami podliehajú spotrebnej dani bez ohľadu na to, či nový majiteľ pokračuje v činnosti predchádzajúceho alebo nie.
As shown above, until July 2005, both the 1990-circular from the Ministry of Justice and a range of consecutive circulars from the Customs and Excise Directorate only contained one relevant exception to this rule.
Ako sa už uviedlo, do júla 2005 obsahoval obežník ministerstva spravodlivosti z roku 1990 a celý rad následných obežníkov colného a daňového riaditeľstva len jednu relevantnú výnimku z tohto pravidla.
Both sets of circulars unequivocally stated that it was only where ownership was transferred in the context of mergers between limited liability companies that continuity considerations implied that a registration with the new title holder could be done by a name change and not a change of title triggering excise duty.
V oboch súboroch obežníkov je jednoznačne uvedené, že len v prípade prevodu vlastníctva v kontexte fúzií medzi spoločnosťami s ručením obmedzeným znamenajú posudzovanie kontinuity to, že registráciu s novým držiteľom vlastníckych práv možno urobiť zmenou názvu a nie zmenou vlastníctva, ktorá podlieha spotrebnej dane.
In contrast, excise duty was triggered as a result of the registration or the transfer or ownership of title in the Real Estate Registry for demergers, conversions from one corporate form to another, transfers of ownership from joint ownership to a form of partnership and transfer of ownership from a municipality to a separate legal entity wholly owned by the municipality [43].
Na rozdiel od toho spotrebná daň vzniká v dôsledku registrácie, resp. prevodu vlastníckeho práva v registri nehnuteľností pri defúziách, konverziách na inú formu podniku, prevode vlastníctva zo spoločného vlastníctva na určitú formu partnerstva a prevode vlastníctva z obce na samostatný právny subjekt v úplnom vlastníctve obce [43].
This was also made clear in the judgment from Frostating lagmannsrett, cited above, which held that excise duties should be paid where an unlimited liability type of company (‘kommandittselskap’) was converted to a limited liability company even if the same owners continued in the new company and the only real change was the form under which the company operated.
Toto sa vyjasnilo aj v citovanom rozsudku Frostating lagmannsrettu, ktorý rozhodol, že spotrebné dane by sa mali zaplatiť tam, kde sa spoločnosť s neobmedzeným ručením („kommandittselskap“) transformuje na spoločnosť s ručením obmedzeným aj vtedy, ak nová spoločnosť pokračuje v činnosti s rovnakými vlastníkmi a jedinou reálnou zmenou je forma, v akej je spoločnosť prevádzkovaná.
The Authority finds that the establishment of Entra cannot be said to be analogous with a merger.
Orgán konštatuje, že založenie spoločnosti Entra nemožno pokladať za analogické fúzii.
It is much more similar to either a demerger, a conversion of one legal entity to another, or to a municipality’s separation of a given activity into a separate legal subject.
Omnoho viac sa podobá defúzii, transformácii jednej právnickej osoby na inú alebo odčleneniu určitej činnosti obce do samostatného právneho subjektu.
Thus, exemptions from excise duties similar to the one found in paragraph 3 of the contested Act were not, at the time of the establishment of Entra, open to the most comparable transactions.
Výnimky zo spotrebných daní podobné výnimke uvedenej v odseku 3 sporného zákona teda neboli v čase vzniku spoločnosti Entra dostupné ani pre najporovnateľnejšie transakcie.
Therefore, paragraph 3 in the contested Act cannot be said to be an expansion of an already general (non-selective) rule regarding non-payment in relation to certain types of transfer of title in the Real Estate Registry.
Preto nemožno odsek 3 sporného zákona pokladať za rozšírenie už všeobecného (neselektívneho) pravidla neplatenia daní a poplatkov v súvislosti s určitými druhmi prevodu vlastníckeho práva v registri nehnuteľností.
Consequently, the measure was materially selective.
V dôsledku toho bolo opatrenie vecne selektívne.
Is the exemption from paying excise duty justified by the nature or general scheme of the tax system?
Je výnimka zo zaplatenia spotrebnej dane odôvodnená povahou alebo všeobecnou schémou daňového systému?
According to the case law of the ECJ [44], it is possible to draw a distinction between:differentiated treatment that results from the application, to specific situations, of the same principles as those underlying the ordinary rules (no aid);
Podľa judikatúry Európskeho súdneho dvora [44] možno rozlišovať medzi:diferencovaným posudzovaním rovnakých zásad ako sú základné zásady bežných pravidiel, ktoré vyplýva z ich uplatňovania na osobitné situácie (nejde o pomoc);
differentiated treatment, which, favouring certain undertakings, departs from the internal logic of the ordinary rules (aid) [45].This distinction is also described in Chapter 17B.3.4(1) of the Authority’s State Aid Guidelines on direct business taxation concerning the justification of a derogation by ‘the nature or general scheme of the system’: ‘The differential nature of some measures does not necessarily mean that they must be considered to be State aid.
diferencovaným posudzovaním, ktoré sa odlišuje od vnútornej logiky bežných pravidiel uprednostňovaním určitých podnikov (pomoc) [45].Toto rozlišovanie je opísané aj v kapitole 17B.3.4 ods. 1 usmernení orgánu o štátnej pomoci o priamom zdaňovaní podnikov, ktorá sa zaoberá odôvodňovaním výnimky „povahou alebo všeobecnou schémou systému“: „Diferenčná povaha niektorých opatrení nie vždy znamená, že sa musia pokladať za štátnu pomoc.
This is the case with measures whose economic rationale makes them necessary to the smooth functioning and effectiveness of the tax system. However, it is up to the EFTA State to provide such justification.’
Toto je prípad opatrení, ktoré sú z ekonomických dôvodov potrebné na hladké fungovanie a efektívnosť daňového systému.
This latter rule of proof has been confirmed by the ECJ [46].The Norwegian authorities have argued that ‘even if the Authority deems the practice (with name changes as a procedure for transferring property title without releasing the obligation to pay the excise duty) to constitute an exemption from the main rule, it is justified by the nature or general scheme of the tax system’.
Takéto odôvodnenie však musí poskytnúť štát EZVO.“ Toto druhé pravidlo dôkazu potvrdil Európsky súdny dvor [46].Nórske orgány argumentovali, že „aj keď sa orgán domnieva, že tento postup (prevod vlastníckeho práva vykonaný zmenou názvu, ktorá nepodlieha povinnosti zaplatiť spotrebnú daň) predstavuje výnimku z hlavného pravidla, je odôvodnená povahou, resp. všeobecnou schémou daňového systému“.
In support of this position, the Norwegian authorities claimed that the continuity principle and the considerations for applying this principle with effect, inter alia, for excise duty purposes in the case at issue entailed that the exemption from the excise duty fell within the logic and nature of the relevant Norwegian legislation.
Tento postoj nórske orgány podporili vyhlásením, že zásada kontinuity a úvahy o uplatnení tejto zásady s účinkom, okrem iného, na účely spotrebnej dane v danom prípade znamenajú, že daňová výnimka spadá do logiky a povahy príslušných nórskych právnych predpisov.
In their view, the contested Act reflected the continuity principle and was in line with the general rules governing restructurings.
Podľa ich názoru odráža sporný zákon zásadu kontinuity a je v súlade so všeobecnými pravidlami upravujúcimi reštrukturalizácie.