natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Such financial contributions often only cover a fraction of the true costs of the service and can thus not be considered as remuneration for the service provided.
Tieto finančné príspevky často kryjú iba zlomok skutočných nákladov na službu, a preto ich nemožno pokladať za odmenu za poskytovanú službu.
They therefore do not alter the non-economic nature of a general education service predominantly funded by the public purse [43].
Nemenia teda nehospodársku povahu služby poskytovania všeobecného vzdelávania, ktorá sa prevažne financuje z verejných zdrojov [43].
These principles can cover public educational services such as vocational training [44], private and public primary schools [45] and kindergartens [46], secondary teaching activities in universities [47] and the provision of education in universities [48].
Tieto zásady sa môžu vzťahovať na služby verejného vzdelávania, napríklad na odbornú prípravu [44], súkromné a verejné základné školy [45] a materské školy [46], pedagogickú činnosť vykonávanú vo vedľajšom pracovnom pomere na univerzitách [47] a poskytovanie vzdelávania na univerzitách [48].
Such public education services must be distinguished from services financed predominantly by parents or pupils or commercial revenues.
Tieto služby verejného vzdelávania treba odlíšiť od služieb financovaných prevažne rodičmi alebo žiakmi alebo z komerčných príjmov.
For example, higher education financed entirely by students clearly fall within the latter category.
Napríklad vysokoškolské vzdelávanie hradené v plnej výške študentmi patrí jednoznačne do druhej kategórie.
In certain EEA States public entities can also offer educational services which, due to their nature, financing structure and the existence of competing private organisations, are to be regarded as economic.
V niektorých štátoch EHP môžu verejné subjekty ponúkať aj služby vzdelávania, ktoré je potrebné vzhľadom na ich povahu, štruktúru financovania a vzhľadom na existenciu konkurenčných súkromných organizácií pokladať za hospodársku činnosť.
In the light of the principles set out in paragraphs 28, 29 and 30, the Authority considers that certain activities of universities and research organisations fall outside the scope of the State aid rules.
Dozorný úrad sa vzhľadom na zásady uvedené v bodoch 28, 29 a 30 domnieva, že určité činnosti univerzít a výskumných organizácií nepatria do rozsahu pravidiel štátnej pomoci.
This concerns their primary activities, namely:
Týka sa to ich primárnych činností, konkrétne:
education for more and better skilled human resources;
vzdelávania zameraného na zvýšenie počtu a kvalifikácie ľudských zdrojov;
the conduct of independent research and development for more knowledge and better understanding, including collaborative research and development;
realizácie nezávislého výskumu a vývoja s cieľom rozšíriť poznatky a lepšie porozumieť daným témam vrátane spolupráce pri výskume a vývoji;
the dissemination of research results.
rozširovania výsledkov výskumu.
The Authority considers that knowledge transfer activities (licensing, creation of spin-off, or other forms of management of knowledge created by the research organisation or infrastructure) are non-economic where they are conducted either by the research organisation or research infrastructure (including their departments or subsidiaries) or jointly with, or on behalf of other such entities, and all income from those activities is reinvested in the primary activities of the research organisations or infrastructures concerned [49].
Dozorný úrad sa domnieva, že činnosti v oblasti prenosu poznatkov (licencie, tvorba vedľajších produktov alebo iné formy spravovania poznatkov, ktoré vytvorila výskumná organizácia alebo infraštruktúra) sú nehospodárske, ak sú vykonávané buď výskumnou organizáciou alebo výskumnou infraštruktúrou (vrátane ich oddelení alebo pobočiek), alebo spoločne s ďalšími takýmito subjektmi alebo v ich mene, a ak sa všetky zisky z uvedených činností opätovne investujú do základných činností príslušnej výskumnej organizácie alebo výskumnej infraštruktúry [49].
Culture is a vehicle of identities, values and meanings that mirror and shape the EEA's societies.
Kultúra je prostriedkom vyjadrenia identity, hodnôt a významov, odzrkadľuje spoločnosti štátov EHP a formuje ich.
The area of culture and heritage conservation covers a vast array of purposes and activities, inter alia, museums, archives, libraries, artistic and cultural centres or spaces, theatres, opera houses, concert halls, archaeological sites, monuments, historical sites and buildings, traditional customs and crafts, festivals and exhibitions, as well as cultural and artistic education activities.
Oblasť kultúry a ochrany kultúrneho dedičstva zahŕňa širokú škálu účelov a činností, okrem iného múzeá, archívy, knižnice, umelecké a kultúrne centrá alebo priestory, divadlá, opery, koncertné siene, archeologické náleziská, pamiatky, historické sídla a budovy, tradičné zvyklosti a remeslá, festivaly a výstavy, ako aj kultúrne a umelecké vzdelávacie činnosti.
Europe's rich natural heritage, including conservation of biodiversity, habitats and species further provides valuable benefits for societies in the EEA.
Bohaté európske prírodné dedičstvo vrátane ochrany biodiverzity, biotopov a druhov poskytuje cenné výhody pre spoločnosti v EHP.
Taking into account their particular nature, certain activities related to culture, heritage and nature conservation may be organised in a non-commercial way and thus be non-economic in nature.
Vzhľadom na svoju osobitú povahu môžu byť určité činnosti v oblasti kultúry a ochrany kultúrneho dedičstva a prírody organizované nekomerčným spôsobom, a byť teda nehospodárskej povahy.
Public funding thereof may therefore not constitute State aid.
Verejné financovanie týchto činností preto nemusí predstavovať štátnu pomoc.
The Authority considers that public funding of a cultural or heritage conservation activity accessible to the general public free of charge fulfils a purely social and cultural purpose which is non-economic in nature.
Dozorný úrad zastáva názor, že verejné financovanie činností v oblasti kultúry alebo ochrany kultúrneho dedičstva, ktoré sú prístupné pre verejnosť a nespoplatnené, plní čisto sociálny a kultúrny účel nehospodárskej povahy.
In the same vein, the fact that visitors of a cultural institution or participants in a cultural or heritage conservation activity, including nature conservation, open to the general public are required to pay a monetary contribution that only covers a fraction of the true costs does not alter the non-economic nature of that activity, as it cannot be considered genuine remuneration for the service provided.
Podobne peňažný príspevok vyberaný od návštevníkov kultúrnej ustanovizne alebo od účastníkov činnosti v oblasti kultúry alebo ochrany kultúrneho dedičstva, vrátane ochrany prírody, otvorenej pre širokú verejnosť, ktorý pokrýva len zlomok skutočných nákladov, nemení nehospodársku povahu tejto činnosti, keďže takéto peňažné príspevky nemôžu byť považované za skutočnú odplatu za poskytované služby.
In contrast, cultural or heritage conservation activities (including nature conservation) predominantly financed by visitor or user fees or by other commercial means (for example, commercial exhibitions, cinemas, commercial music performances and festivals and arts schools predominantly financed from tuition fees) should be qualified as economic in nature.
Naopak však činnosti v oblasti kultúry alebo ochrany kultúrneho dedičstva (vrátane ochrany prírody), ktoré sú z väčšej časti financované prostredníctvom vstupného, používateľských poplatkov alebo inými obchodnými prostriedkami (napr. obchodné výstavy, kiná, komerčné hudobné predstavenia a festivaly, ako aj umelecké školy z väčšej časti financované prostredníctvom školného), by sa mali považovať za činnosti hospodárskej povahy.
Similarly, heritage conservation or cultural activities benefitting exclusively certain undertakings rather than the general public (for example, the restoration of a historical building used by a private company) should normally be qualified as economic in nature.
Podobne činnosti v oblasti kultúry alebo ochrany kultúrneho dedičstva výlučne v prospech určitých podnikov, a nie širokej verejnosti (napr. zreštaurovanie historickej budovy používanej určitou súkromnou spoločnosťou) by sa mali za bežných okolností považovať za činnosti hospodárskej povahy.
Moreover, many cultural or heritage conservation activities are objectively non-substitutable (for example, keeping public archives holding unique documents) and thus exclude the existence of a genuine market.
Okrem toho mnohé činnosti v oblasti kultúry alebo ochrany kultúrneho dedičstva sú objektívne nenahraditeľné (napr. prevádzkovanie verejných archívov, v ktorých sa uchovávajú jedinečné dokumenty), čím sa vylučuje existencia skutočného trhu.
In the Authority's view, such activities would also qualify as non-economic in nature.
Dozorný úrad zastáva názor, že takéto činnosti by sa tiež mali považovať za činnosti nehospodárskej povahy.
In cases where an entity carries out cultural or heritage conservation activities, some of which are non-economic activities as set out in paragraphs 34 and 36 and some of which are economic activities, public funding it receives will fall under the State aid rules only insofar as it covers the costs linked to the economic activities [50].
V prípadoch, keď subjekt vykonáva kultúrne činnosti alebo činnosti ochrany kultúrneho dedičstva, z ktorých niektoré sú nehospodárskymi činnosťami uvedenými v odsekoch 34 a 36 a niektoré hospodárskymi činnosťami, na verejné financovanie, ktoré získa, sa budú vzťahovať pravidlá štátnej pomoci iba v tom rozsahu, v akom pokrýva náklady spojené s hospodárskymi činnosťami [50].
STATE ORIGIN
ŠTÁTNY PÔVOD
The granting of an advantage directly or indirectly through State resources and the imputability of such a measure to the State are two separate and cumulative conditions for State aid to exist [51].
Poskytnutie výhody priamo alebo nepriamo zo štátnych zdrojov a pripísateľnosť tohto opatrenia štátu sú dve oddelené a kumulatívne podmienky existencie štátnej pomoci [51].
However, they are often considered together when assessing a measure under Article 61(1) of the EEA Agreement, as they both relate to the public origin of the measure in question.
Pri posudzovaní opatrenia podľa článku 61 ods. 1 Dohody o EHP sa však často skúmajú spoločne, pretože sa obe týkajú štátneho pôvodu predmetného opatrenia.
In cases where a public authority grants an advantage to a beneficiary, the measure is by definition imputable to the State, even if the authority in question enjoys legal autonomy from other public authorities.
V prípadoch, keď orgán verejnej moci poskytne pomoc príjemcovi, toto opatrenie je vo svojej podstate pripísateľné štátu, aj keď je predmetný orgán po právnej stránke autonómny od iných orgánov verejnej moci.
The same applies if a public authority designates a private or public body to administer a measure conferring an advantage.
To isté platí, ak orgán verejnej moci poverí súkromný alebo verejný subjekt spravovaním opatrenia poskytujúceho výhodu.
Indeed, EEA law cannot permit the rules on State aid to be circumvented through the creation of autonomous institutions charged with allocating aid [52].
Právo EHP nemôže povoliť obchádzanie pravidiel štátnej pomoci vytvorením autonómnych inštitúcií poverených poskytovaním pomoci [52].
Imputability is less evident, however, if the advantage is granted through public undertakings [53].
Pripísateľnosť je však menej zjavná, ak sa výhoda poskytuje prostredníctvom verejných podnikov [53].
In such cases, it is necessary to determine whether the public authorities can be regarded as having been involved, in one way or another, in adopting the measure [54].
V týchto prípadoch je nutné určiť, či orgány verejnej moci možno pokladať za zapojené nejakým spôsobom do prijatia tohto opatrenia [54].
The mere fact that a measure is taken by a public undertaking is not per se sufficient to consider it imputable to the State [55].
Samotná skutočnosť, že opatrenie prijal verejný podnik, nie je ako taká dostatočnou podmienkou na to, aby sa mohlo považovať za pripísateľné štátu [55].
However, it does not need to be demonstrated that, in a particular case, the public authorities specifically incited the public undertaking to take the measure in question [56].
Nie je však potrebné preukázať, že orgány verejnej moci v konkrétnom prípade vyslovene podnietili verejný podnik k prijatiu predmetného opatrenia pomoci [56].
In fact, since relations between the State and public undertakings are necessarily close, there is a real risk that State aid may be granted through the intermediary of those undertakings in a non-transparent manner and in breach of the rules on State aid laid down by the EEA Agreement [57].
Keďže vzťahy medzi štátom a verejnými podnikmi sú nevyhnutne blízke, existuje reálne riziko, že štátna pomoc môže byť prostredníctvom uvedených podnikov ako sprostredkovateľov poskytnutá netransparentným spôsobom a v rozpore s pravidlami štátnej pomoci stanovenými v Dohode o EHP [57].
Moreover, precisely because of the privileged relations that exist between the State and public undertakings, it will, as a general rule, be very difficult for a third party to demonstrate that measures taken by such an undertaking were in fact adopted on the instructions of the public authorities in a particular case [58].
Práve z dôvodu privilegovaných vzťahov medzi štátom a verejnými podnikmi je navyše pre tretiu stranu vo všeobecnosti veľmi ťažké preukázať, že opatrenia prijaté týmto podnikom sa v konkrétnom prípade vskutku vykonali na pokyn orgánov verejnej moci [58].
For these reasons, the imputability to the State of a measure taken by a public undertaking may be inferred from a set of indicators arising from the circumstances of the case and the context in which the measure was taken [59].
Pripísateľnosť opatrenia pomoci, ktoré prijal verejný podnik, štátu, možno preto vyvodiť zo súboru ukazovateľov vyplývajúcich z okolností prípadu a z kontextu, v ktorom sa dané opatrenie prijalo [59].
Possible indicators to establish whether a measure is imputable include the following [60]:
K možným ukazovateľom na stanovenie toho, či opatrenie je pripísateľné, patria tieto ukazovatele [60]:
the fact that the body in question could not take the contested decision without taking account of the requirements of the public authorities;
skutočnosť, že predmetný orgán nemohol prijať napadnuté rozhodnutie bez zohľadnenia požiadaviek orgánov verejnej moci;
the presence of factors of an organic nature which link the public undertaking to the State;
prítomnosť faktorov organizačného charakteru, ktoré spájajú verejný podnik so štátom;
the fact that the undertaking through which aid was granted had to take account of directives issued by governmental bodies [61];
skutočnosť, že podnik, prostredníctvom ktorého bola poskytnutá pomoc, musel zohľadniť smernice vydané štátnymi orgánmi [61];
the integration of the public undertaking into the structures of the public administration;
integrácia verejného podniku do štruktúr verejnej správy;
the nature of the public undertaking's activities [62] and their exercise on the market in normal conditions of competition with private operators;
povaha činností verejného podniku [62] a ich vykonávanie na trhu za bežných podmienok hospodárskej súťaže so súkromnými subjektmi;
the legal status of the undertaking (whether it is subject to public law or ordinary company law), although the mere fact that a public undertaking has been constituted in the form of a capital company under ordinary law cannot be regarded as sufficient reason to exclude imputability [63], having regard to the autonomy which that legal form confers on it;
právne postavenie podniku (či podlieha verejnému právu alebo všeobecnému právu obchodných spoločností), hoci samotnú skutočnosť, že verejný podnik bol založený vo forme kapitálovej spoločnosti podľa všeobecného práva, nemožno na základe autonómnosti, ktorú touto právnou formou získava, považovať za dostatočný dôvod na vylúčenie pripísateľnosti [63];
the degree of supervision that the public authorities exercise over the management of the undertaking;
úroveň dohľadu orgánov verejnej moci nad riadením podniku;
any other indicator showing the involvement of the public authorities in adopting the measure in question or the unlikelihood of their not being involved, taking account of the scope of the measure, its content or the conditions it contains.
akýkoľvek iný ukazovateľ, ktorý preukazuje zapojenie orgánov verejnej moci do prijatia predmetného opatrenia alebo nepravdepodobnosť ich nezapojenia s ohľadom na rozsah, obsah a podmienky opatrenia.
A measure is not imputable to an EEA State if the EEA State is under an obligation to implement it under EEA law without any discretion.
Opatrenie nie je pripísateľné štátu EHP, ak je štát EHP povinný prijať ho podľa práva EHP bez akejkoľvek možnosti voľného uváženia.
In that case, the measure stems from an obligation under EEA law and is not imputable to the EEA State [64].
V takom prípade opatrenie vyplýva z právnych predpisov EHP a nie je pripísateľné štátu [64].
However, this is not the case in situations where EEA law simply allows for certain national measures and the EEA State enjoys discretion (i) as to whether to adopt the measures in question or (ii) in establishing the characteristics of the concrete measure which are relevant from a State aid perspective [65].
Toto však neplatí v situáciách, keď právo EHP jednoducho umožňuje prijať určité vnútroštátne opatrenia a štát EHP môže na základe voľného uváženia i) prijať predmetné opatrenia alebo ii) stanoviť charakteristiky konkrétneho opatrenia, ktoré sú relevantné z hľadiska štátnej pomoci [65].
Measures that are adopted jointly by several EEA States are imputable to all the EEA States concerned pursuant to Article 61(1) of the EEA Agreement [66].
Opatrenia prijaté spoločne viacerými štátmi EHP sú podľa článku 61 ods. 1 Dohody o EHP pripísateľné všetkým príslušným štátom EHP [66].
Only advantages granted directly or indirectly through State resources can constitute State aid within the meaning of Article 61(1) of the EEA Agreement [67].
Za štátnu pomoc v zmysle článku 61 ods. 1 Dohody o EHP sa pokladajú len výhody poskytnuté priamo alebo nepriamo zo štátnych prostriedkov [67].
State resources include all resources of the public sector [68], including resources of intra-State entities (decentralised, federated, regional or other) [69] and, under certain circumstances, resources of private bodies (see paragraphs 57 and 58).
Štátne zdroje zahŕňajú všetky zdroje verejného sektora [68] vrátane zdrojov vnútroštátnych (decentralizovaných, federatívnych, regionálnych alebo iných) subjektov [69] a za istých okolností aj zdroje súkromných subjektov (pozri body 57 a 58).
It is irrelevant whether or not an institution within the public sector is autonomous [70].
Nie je podstatné, či je alebo nie je inštitúcia v rámci verejného sektora autonómna [70].
Funds provided by the central bank of an EEA State to specific credit institutions generally imply the transfer of State resources [71].
Poskytnutie finančných prostriedkov centrálnou bankou štátu EHP konkrétnym úverových inštitúciám vo všeobecnosti zahŕňa presun štátnych zdrojov [71].
Resources of public undertakings also constitute State resources within the meaning of Article 61(1) of the EEA Agreement because the State is capable of directing the use of these resources [72].
Prostriedky verejných podnikov takisto predstavujú štátne zdroje v zmysle článku 61 ods. 1 Dohody o EHP, pretože štát môže usmerňovať ich použitie [72].
For the purposes of State aid law, transfers within a public group may also constitute State aid if, for example, resources are transferred from the parent company to its subsidiary (even if they constitute a single undertaking from an economic point of view) [73].
Na účely uplatňovania práva štátnej pomoci môžu aj presuny v rámci štátom vlastnenej skupiny predstavovať štátnu pomoc, napríklad ak sa zdroje prevedú z materskej spoločnosti na jej dcérsku spoločnosť (aj keď ide z hospodárskeho hľadiska o jeden podnik) [73].
The question of whether the transfer of such resources is imputable to the State is addressed in section 3.1.
Otázke, či je presun týchto zdrojov pripísateľný štátu, sa venuje pozornosť v oddiele 3.1.
The fact that a public undertaking is a beneficiary of an aid measure does not mean it may not grant aid to another beneficiary by way of a different aid measure [74].
Skutočnosť, že verejný podnik je príjemcom opatrenia pomoci, neznamená, že nemôže poskytnúť pomoc inému príjemcovi prostredníctvom iného opatrenia pomoci [74].
The fact that a measure granting an advantage is not financed directly by the State, but by a public or private body established or appointed by the State to administer the aid, does not necessarily mean that the measure is not financed through State resources [75].
Skutočnosť, že opatrenie, ktorým sa poskytne výhoda, nie je financované priamo štátom, ale verejným alebo súkromným subjektom, ktorý zriadil štát na účely vykonania pomoci alebo ho tým poveril, nevyhnutne neznamená, že toto opatrenie nie je financované zo štátnych zdrojov [75].
A measure adopted by a public authority and favouring certain undertakings or products does not lose the character of a gratuitous advantage by virtue of the fact that it is wholly or partially financed by contributions imposed by the public authority and levied on the undertakings concerned [76].
Opatrenie prijaté orgánom verejnej moci, ktorým sa zvýhodňujú určité podniky alebo výrobky, nestráca povahu bezodplatnej výhody len preto, lebo je v celom rozsahu alebo sčasti financované z príspevkov, ktoré uložil orgán verejnej moci a ktoré sa vybrali od príslušných podnikov [76].
The transfer of State resources may take many forms, such as direct grants, loans, guarantees, direct investment in the capital of companies and benefits in kind.
Presun štátnych zdrojov môže mať mnoho foriem, ako sú priame granty, úvery, záruky, priame investície do kapitálu spoločností a vecné plnenie.
A firm and concrete commitment to make State resources available at a later point in time is also considered a transfer of State resources.
Za presun štátnych zdrojov sa považuje aj jasný a konkrétny záväzok poskytnúť štátne zdroje neskôr.
A positive transfer of funds does not have to occur; foregoing State revenue is sufficient.
K skutočnému presunu finančných prostriedkov nemusí dôjsť; stačí, ak sa štát vzdá príjmov.
Waiving revenue which would otherwise have been paid to the State constitutes a transfer of State resources [77].
Vzdanie sa príjmov, ktoré by inak boli vyplatené štátu, predstavuje presun štátnych zdrojov [77].
For example, a ‘shortfall’ in tax and social security revenue due to exemptions or reductions in taxes or social security contributions granted by the EEA State, or exemptions from the obligation to pay fines or other pecuniary penalties, fulfils the State resources requirement of Article 61(1) of the EEA Agreement [78].
Napríklad „výpadok“ príjmov z daní a zo systému sociálneho zabezpečenia v dôsledku oslobodenia od dane alebo zníženia dane poskytnutého štátom EHP alebo oslobodenia od príspevkov do systému sociálneho zabezpečenia či ich zníženia, alebo oslobodenia od povinnosti zaplatiť pokutu či iné peňažné sankcie spĺňajú podmienku štátnych zdrojov podľa článku 61 ods. 1 Dohody o EHP [78].
The creation of a concrete risk of imposing an additional burden on the State in the future, by a guarantee or by a contractual offer, is sufficient for the purposes of Article 61(1) [79].
Vytvorenie konkrétneho rizika vzniku ďalšej záťaže pre štát v budúcnosti prostredníctvom záruky alebo zmluvnej ponuky je na účely článku 61 ods. 1 postačujúce [79].