natgillin/translations-raw huggingface dataset:
According to the “SFEI” case [43], there can be exceptional circumstances in which the recovery of unlawful state aid would not be appropriate.
Podľa rozsudku vo veci „SFEI“ [43] môžu existovať výnimočné okolnosti, v dôsledku ktorých by vrátenie neoprávnenej štátnej pomoci nebolo vhodné.
The legal standard to be applied in this context should be similar to the one applicable under Articles 14 and 15 in Part II of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement [44].
Zákonná norma, ktorá by sa v tejto súvislosti mala uplatniť, by mala byť podobná zákonnej norme uplatniteľnej podľa článkov 14 a 15 v časti II protokolu 3 k Dohode o dozore a súde [44].
In other words, circumstances which would not stand in the way of a recovery order by the Authority cannot justify a national court refraining from ordering full recovery.
Inými slovami, okolnosti, ktoré by nebránili príkazu na vrátenie pomoci zo strany dozorného orgánu, nemôžu byť dôvodom na to, aby vnútroštátny súd upustil od nariadenia vrátenia pomoci v plnej výške.
The standard which the EFTA Court will apply in this respect is very strict [45].
Norma, ktorú v tejto súvislosti uplatní Súdny dvor EZVO, je veľmi prísna [45].
In line with the approach taken by the EFTA Court and the European Court of Justice, a beneficiary of unlawful aid cannot in principle plead legitimate expectations against a recovery order by the Authority [46].
V súlade s prístupom, ktorý v tejto súvislosti uplatňuje Súdny dvor EZVO a Súdny dvor Európskych spoločenstiev, sa príjemca neoprávnenej pomoci v zásade nemôže proti príkazu dozorného orgánu na vrátenie pomoci dovolávať oprávnených očakávaní [46].
This is because a diligent businessman would have been able to verify whether the aid he received was notified or not [47].
Vyplýva to z toho, že obozretný podnikateľ by bol schopný overiť si, či pomoc, ktorú získal, bola alebo nebola notifikovaná [47].
To justify the national court not ordering recovery with reference to Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement, a specific and concrete fact must therefore have generated legitimate expectations on the beneficiary’s part [48].
Aby bolo možné odôvodniť skutočnosť, že vnútroštátny súd nenariadil vrátenie pomoci podľa článku 1 ods. 3 v časti I protokolu 3 k Dohode o dozore a súde, musela špecifická a konkrétna skutočnosť vytvoriť oprávnené očakávania na strane príjemcu [48].
This can be the case if the Authority itself has given precise assurances that the measure in question does not constitute state aid, or that it is not covered by the standstill obligation [49].
K tomu môže dôjsť vtedy, ak samotný dozorný orgán poskytol jasné záruky, že predmetné opatrenie nepredstavuje štátnu pomoc, alebo že sa na toto opatrenie nevzťahuje povinnosť pozastaviť výkon [49].
In line with the case law of the European Court of Justice [50], the national court’s obligation to order full recovery of unlawful state aid ceases if, by the time the national court renders its judgment, the Authority has already decided that the aid is compatible with the functioning of the EEA Agreement.
V súlade s judikatúrou Súdneho dvora Európskych spoločenstiev [50] povinnosť vnútroštátneho súdu nariadiť úplné vrátenie neoprávnenej štátnej pomoci zaniká, ak dozorný orgán pred tým, ako vnútroštátny súd vynesie rozsudok, už rozhodol, že pomoc je zlučiteľná s fungovaním Dohody o EHP.
Since the purpose of the standstill obligation is to ensure that only compatible aid can be implemented, this purpose can no longer be frustrated where the Authority has already confirmed compatibility [51].
Keďže účelom povinnosti pozastaviť výkon je zabezpečiť, aby bolo možné vykonať iba zlučiteľnú pomoc, nemôže byť tento účel viac zmarený, ak dozorný orgán už potvrdil zlučiteľnosť [51].
Therefore, the national court’s obligation to protect individual rights under Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement remains unaffected where the Authority has not yet taken a decision, regardless of whether such procedure is pending or not [52].
Z toho dôvodu ostáva povinnosť vnútroštátneho súdu chrániť individuálne práva podľa článku 1 ods. 3 v časti I protokolu 3 k Dohode o dozore a súde nedotknutá, ak dozorný orgán ešte nerozhodol, bez ohľadu na to, či takéto konanie prebieha alebo nie [52].
While after a positive decision of the Authority, the national court no longer has an obligation under EEA law to order full recovery, such recovery obligation may still exist under national law [53].
Zatiaľ čo po pozitívnom rozhodnutí dozorného orgánu vnútroštátny súd už nemá povinnosť podľa práva EHP nariadiť úplné vrátenie pomoci, takáto povinnosť môže ešte existovať podľa fveci C-46/93 vnútroštátneho práva [53].
However, where such a recovery obligation exists, this is without prejudice to the EFTA State’s right to re-implement the aid subsequently.
Ak však takáto povinnosť nariadiť vrátenie pomoci existuje, nie je tým dotknuté právo štátu EZVO na následné opätovné vykonanie pomoci.
Once the national court has decided that unlawful aid has been disbursed in violation of Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement, it must quantify the aid in order to determine the amount to be recovered.
Ak vnútroštátny súd rozhodol, že neoprávnená pomoc bola vyplatená v rozpore s článkom 1 ods. 3 v časti I protokolu 3 k Dohode o dozore a súde, musí pomoc kvantifikovať, aby bolo možné stanoviť sumu, ktorá sa má vrátiť.
The case law of the EFTA Court and the courts of the European Community on the application of Article 61(1) of the EEA Agreement and Article 87(1) EC and the Authority’s guidance and decision making practice should assist the court in this respect.
V tejto súvislosti by mala súdu pomáhať judikatúra Súdneho dvora EZVO a súdov Európskeho spoločenstva o uplatňovaní článku 61 ods. 1 Dohody o EHP a článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES a usmernenie a rozhodovacia prax dozorného orgánu.
Should the national court encounter difficulties in calculating the aid amount, it may request the Authority’s support, as further set out in section 2 of this Chapter.
Pokiaľ by sa vnútroštátny súd pri výpočte výšky pomoci stretol s ťažkosťami, môže požiadať dozorný orgán o pomoc tak, ako je podrobnejšie uvedené v oddiele 2 tejto kapitoly.
Recovery of interest
Vrátenie úrokov
The economic advantage of unlawful aid is not limited to its nominal amount.
Hospodársky prospech z neoprávnenej pomoci nie je obmedzený na jej nominálnu hodnotu.
In addition, the beneficiary obtains a financial advantage resulting from the premature implementation of the aid.
Príjemca okrem toho získava finančný prospech vyplývajúci z predčasného vykonania pomoci.
This is due to the fact that, had the aid been notified to the Authority, payment would (if at all) have taken place later.
To je spôsobené skutočnosťou, že ak by bola pomoc notifikovaná dozornému orgánu, platba by sa uskutočnila (ak vôbec) neskôr.
This would have obliged the beneficiary to borrow the relevant funds on the capital markets, including interest at market rates.
To by nútilo príjemcu, aby si príslušné prostriedky požičal na kapitálových trhoch, čo by zahŕňalo úroky vo výške trhových sadzieb.
This undue time advantage is the reason why, if recovery is ordered by the Authority, Article 14(2) in Part II of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement requires not only recovery of the nominal aid amount, but also recovery of interest from the day the unlawful aid was put at the disposal of the beneficiary to the day when it is effectively recovered.
Z dôvodu tohto nenáležitého časového zvýhodnenia je potrebné v prípade, ak dozorný orgán nariadi vrátenie pomoci, dosiahnuť v súlade s článkom 14 ods. 2 v časti II protokolu 3 k Dohode o dozore a súde nielen vrátenie nominálnej výšky pomoci, ale tiež vrátenie úroku odo dňa sprístupnenia neoprávnenej pomoci príjemcovi do dňa jej skutočného vrátenia.
The interest rate to be applied in this context is defined in the Authority’s Decision No 195/04/COL of 14 July 2004 [54].
Úroková sadzba, ktorá sa má v tejto súvislosti uplatňovať, je vymedzená v rozhodnutí dozorného orgánu č. 195/04/COL zo 14. júla 2004 [54].
In line with the case law of the European Court of Justice [55], and in view of giving effect to Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement, national courts should order recovery of the financial advantage resulting from premature implementation of the aid (hereinafter referred to as “illegality interest”).
V súlade s judikatúrou Súdneho dvora Európskych spoločenstiev [55] a vzhľadom na uplatňovanie článku 1 ods. 3 v časti I protokolu 3 k Dohode o dozore a súde, vnútroštátne súdy by mali nariadiť vyrovnanie finančného zvýhodnenia vyplývajúceho z predčasného vykonania pomoci (ďalej len „úrok z neoprávnenosti“).
This is because the premature implementation of unlawful aid will at least make competitors suffer depending on the circumstances earlier than they would have to, in competition terms, from the effects of the aid.
Dôvodom je, že predčasné vykonanie neoprávnenej pomoci prinajmenšom spôsobí, že účastníci hospodárskej súťaže budú podľa okolností znášať následky pomoci z hľadiska hospodárskej súťaže skôr, ako by museli.
The beneficiary has therefore obtained an undue advantage [56].
Príjemca preto získal nenáležité zvýhodnenie [56].
The national court’s obligation to order the recovery of illegality interest can arise in two different settings:
Povinnosť vnútroštátneho súdu nariadiť vrátenie úroku z neoprávnenosti môže nastať v dvoch odlišných situáciách:
The national court must normally order full recovery of unlawful aid under Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement.
Vnútroštátny súd musí za normálnych okolností nariadiť úplné vrátenie neoprávnenej pomoci podľa článku 1 ods. 3 v časti I protokolu 3 k Dohode o dozore a súde.
Where this is the case, illegality interest needs to be added to the original aid amount when determining the total recovery amount.
V tomto prípade je potrebné pri určovaní celkovej výšky vrátenej pomoci pripočítať k pôvodnej výške pomoci úrok z neoprávnenosti.
However, the national court must also order the recovery of illegality interest in circumstances in which, exceptionally, there is no obligation to order full recovery.
Vnútroštátny súd však musí nariadiť vrátenie úroku z neoprávnenosti aj vtedy, ak výnimočne neexistuje žiadna povinnosť nariadiť úplné vrátenie pomoci.
The national court’s obligation to order recovery of illegality interest therefore remains in place even after a positive Authority decision [57].
Povinnosť vnútroštátneho súdu nariadiť vrátenie úroku z neoprávnenosti preto ostáva v platnosti aj po pozitívnom rozhodnutí dozorného orgánu [57].
This can be of central importance to potential claimants, since it offers a successful remedy also in cases where the Authority has already declared the aid compatible with the functioning of the EEA Agreement.
To môže mať zásadný význam pre potenciálnych navrhovateľov, keďže to ponúka úspešný prostriedok nápravy tiež v prípadoch, ak dozorný orgán už pomoc vyhlásil za zlučiteľnú s fungovaním Dohody o EHP.
In order to comply with their recovery obligation as regards illegality interest, national courts need to determine the interest amount to be recovered.
Na to, aby vnútroštátne súdy mohli splniť povinnosť nariadiť vrátenie úroku z neoprávnenosti, potrebujú určiť výšku úroku, ktorá sa má vrátiť.
The following principles apply in this respect:
V tejto súvislosti sa uplatňujú tieto zásady:
When determining the applicable interest rate and calculation method, national courts should take account of the fact that recovery of illegality interest by a national court serves the same purpose as the Authority’s interest recovery under Article 14 in Part II of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement.
Pri určovaní príslušnej úrokovej sadzby a metódy výpočtu by vnútroštátne súdy mali zohľadniť skutočnosť, že vrátenie úroku z neoprávnenosti nariadené vnútroštátnym súdom slúži rovnakému účelu ako vrátenia úroku nariadené dozorným orgánom podľa článku 14 v časti II protokolu 3 k Dohode o dozore a súde.
In addition, claims for the recovery of illegality interest are EEA law claims based on Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement [59].
Okrem toho žaloby na vrátenie úroku z neoprávnenosti sú podľa práva EHP žalobami vyplývajúcimi z článku 1 ods. 3 v časti I protokolu 3 k Dohode o dozore a súde [59].
The principles of equivalence and effectiveness described under section 1.4.1 of this Chapter therefore apply to these claims.
Na tieto žaloby sa preto vzťahujú zásady rovnocennosti a účinnosti opísané v oddiele 1.4.1 tejto kapitoly.
In order to ensure consistency with Article 14 in Part II of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement and to comply with the effectiveness requirement, the Authority considers that the method of interest calculation used by the national court may not be less strict than that foreseen in the Authority’s Decision No 195/04/COL of 14 July 2004 [60].
S cieľom zabezpečiť súlad s článkom 14 v časti II protokolu 3 k Dohode o dozore a súde a splniť požiadavku účinnosti, nemôže byť podľa dozorného orgánu metóda výpočtu úroku použitá vnútroštátnym súdom menej prísna ako metóda uvedená v rozhodnutí č. 195/04/COL zo 14. júla 2004 [60].
Consequently, illegality interest must be calculated on a compound basis and the applicable interest rate may not be lower than the reference rate [61].
V dôsledku toho musí byť úrok z neoprávnenosti vypočítaný na základe vzorca pre výpočet zložitého úroku a príslušná úroková sadzba nemôže byť nižšia ako referenčná sadzba [61].
Moreover, in the Authority’s view, it follows from the principle of equivalence that, where the interest rate calculation under national law is stricter than that laid down in the Authority’s Decision No 195/04/COL of 14 July 2004, the national court will have to apply the stricter national rules also to claims based on Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement.
Okrem toho zo zásady rovnocennosti podľa dozorného orgánu vyplýva, že ak je výpočet úrokovej sadzby podľa vnútroštátneho práva prísnejší ako ten, ktorý je ustanovený v rozhodnutí dozorného orgánu č. 195/04/COL zo 14. júla 2004, bude musieť vnútroštátny súd uplatniť prísnejšie vnútroštátne pravidlá aj na žaloby na základe článku 1 ods. 3 v časti I protokolu 3 k Dohode o dozore a súde.
The start date for the interest calculation will always be the day on which the unlawful aid was put at the disposal of the beneficiary.
Počiatočný dátum výpočtu úroku bude vždy deň, v ktorý bola neoprávnená pomoc sprístupnená príjemcovi.
The end date depends on the situation at the time of the national judgment.
Konečný dátum závisí od situácie v čase vynesenia vnútroštátneho rozsudku.
If the Authority has already approved the aid, the end date is the date of the Authority’s decision.
Ak dozorný orgán už pomoc schválil, konečným dátumom je dátum rozhodnutia dozorného orgánu.
Otherwise, illegality interest accumulates for the whole period of unlawfulness until the date of actual repayment of the aid by the beneficiary.
V opačnom prípade narastá úrok z neoprávnenosti počas celého obdobia trvania neoprávnenej pomoci až do dátumu skutočného splatenia pomoci príjemcom.
In line with the case law of the European Court of Justice, illegality interest also needs to be applied for the period between the adoption of a positive Authority decision and the subsequent annulment of this decision by the EFTA Court [62].
V súlade s judikatúrou Súdneho dvora Európskych spoločenstiev úrok z neoprávnenosti sa musí uplatniť aj na obdobie medzi prijatím pozitívneho rozhodnutia dozorného orgánu a jeho následným zrušením Súdnym dvorom EZVO [62].
In case of doubt, the national court may ask the Authority for support under section 2 of this Chapter.
V prípade pochybností môže vnútroštátny súd požiadať dozorný orgán o podporu podľa oddielu 2 tejto kapitoly.
Damages claims
Žaloby o náhradu škody
National courts may be required to uphold claims for compensation for damage caused to competitors of the beneficiary and to other third parties by the unlawful state aid [63].
Od vnútroštátnych súdov sa môže tiež vyžadovať, aby vyhoveli žalobám o náhradu škody spôsobenej neoprávnenou štátnou pomocou konkurentom príjemcu a iným tretím stranám [63].
Such damages actions are usually directed at the state aid granting authority.
Takéto žaloby o náhradu škody sú obvykle namierené proti orgánu, ktorý štátnu pomoc poskytol.
They can be particularly important for the claimant, since, contrary to actions aimed at mere recovery, a successful damages action provides the claimant with direct financial compensation for suffered loss.
Môžu byť pre navrhovateľa obzvlášť dôležité, keďže na rozdiel od žalôb zameraných len na vrátenie pomoci, poskytuje úspešná žaloba o náhradu škody navrhovateľovi priame finančné odškodnenie za utrpenú stratu.
Such challenges are obviously dependent on national legal rules.
Takéto žaloby teda závisia od vnútroštátnych právnych noriem.
In this respect, the Authority emphasises that national courts should use all appropriate devices and remedies and apply all relevant provisions of national law to give effect to the national law implementing the last sentence of Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement and protect rights which that law confers on individuals and economic operators.
V tejto súvislosti dozorný orgán zdôrazňuje, že vnútroštátne súdy by mali následne využiť všetky vhodné nástroje a nápravné opatrenia a uplatniť všetky príslušné ustanovenia vnútroštátneho práva, aby pri vykonávaní svojho vnútroštátneho práva implementovali poslednú vetu článku 1 ods. 3 v časti I protokolu 3 k Dohode o dozore a súde a chránili práva, ktoré toto právo priznáva jednotlivcom a hospodárskym subjektom.
Irrespective of the possibility to claim damages under national law, breaches of the standstill obligation can in principle give rise to damages claims based on the case law of the EFTA Court [64].
Bez ohľadu na možnosť podať podľa vnútroštátneho práva žalobu o náhradu škody, porušenie povinnosti pozastaviť výkon môže v zásade viesť k žalobám o náhradu škody na základe judikatúry Súdneho dvora EZVO [64].
EFTA States are required to compensate for loss and damage caused to individuals as a result of breaches of obligations under both secondary acts of the EEA legislation and the main part of the EEA Agreement [65].
Štáty EZVO musia nahradiť straty a škody spôsobené jednotlivcom v dôsledku porušenia povinností podľa sekundárnych aktov právnych predpisov EHP, ako aj hlavnej časti Dohody o EHP [65].
Such liability exists where: (i) the rule of law infringed is intended to confer rights on individuals; (ii) the breach is sufficiently serious; and (iii) there is a direct causal link between the breach of the Member State’s obligation and the damage suffered by the injured parties [66].
Takáto povinnosť existuje, ak: i) je porušená právna norma určená na priznanie práv jednotlivcom; ii) je porušenie dostatočne závažné; a iii) existuje priama príčinná súvislosť medzi porušením povinnosti členského štátu a škodou, ktorú poškodené strany utrpeli [66].
The first requirement (EEA law obligation aimed at protecting individual rights) is, in the view of the Authority, met in relation to violations of Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement.
Podľa dozorného orgánu je prvá požiadavka (povinnosť podľa práva EHP zameraná na ochranu individuálnych práv) splnená v súvislosti s porušeniami článku 1 ods. 3 v časti I protokolu 3 k Dohode o dozore a súde.
The EFTA Court has held that a rule of law infringed is considered to confer rights on individuals when the relevant provision is unconditional and sufficiently precise [67].
Súdny dvor EZVO rozhodol, že porušená právna norma sa považuje za normu priznávajúcu práva jednotlivcom, keď je príslušné ustanovenie nepodmienené a dostatočne presné [67].
As stated in paragraph 22 above, the Authority considers this criteria to be fulfilled in Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement.
Ako sa uvádza v bode 22, dozorný orgán sa domnieva, že tieto kritéria sú splnené v článku 1 ods. 3 v časti I protokolu 3 k Dohode o dozore a súde.
The requirement of a sufficiently serious breach of EEA law will also generally be met as regards Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement.
Požiadavka existencie dostatočne závažného porušenia práva EHP bude tiež vo všeobecnosti splnená vzhľadom na článok 1 ods. 3 v časti I protokolu 3 k Dohode o dozore a súde.
The EFTA Court has held that this depends on whether, in the exercise of its legislative powers, a Contracting Party to the EEA Agreement has manifestly and gravely disregarded the limits on its discretion.
Súdny dvor EZVO rozhodol, že to závisí od toho, či zmluvná strana Dohody o EHP pri výkone svojich legislatívnych právomocí zjavným a vážnym spôsobom prekročila hranice voľného uváženia.
In order to determine whether this condition is met, all factors that characterise the situation must be taken into account.
Na účely určenia, či je táto podmienka splnená, sa musia zobrať do úvahy všetky faktory, ktoré situáciu charakterizujú.
However, with regard to Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement, EFTA State authorities have no discretion not to notify state aid measures.
Vzhľadom na článok 1 ods. 3 v časti I protokolu 3 k Dohode o dozore a súde, orgány štátov EZVO sa nemôžu voľne rozhodnúť nenotifikovať opatrenia štátnej pomoci.
They are, in principle, under an absolute obligation to notify all such measures prior to their implementation.
V zásade podliehajú absolútnej povinnosti notifikovať všetky takéto opatrenia pred ich vykonaním.
Although the EFTA Court may take the excusability of the relevant breach of EEA law into account [69], in the presence of state aid, EFTA State authorities should be fully aware of this obligation and cannot normally argue that they were not aware of the standstill obligation.
Aj keď Súdny dvor EZVO môže brať do úvahy ospravedlniteľnosť príslušného porušenia právneho predpisu EHP [69] v prípade existencie štátnej pomoci, orgány štátu EZVO by si mali byť v plnej miere vedomé tejto povinnosti a nemôžu za normálnych okolností tvrdiť, že nevedeli o povinnosti pozastaviť výkon.
In case of doubt, EFTA States can always notify the measure to the Authority for reasons of legal certainty [70].
V prípade pochybností môžu štáty EZVO z dôvodov právnej istoty vždy notifikovať opatrenie dozornému orgánu [70].
The third requirement that the breach of EEA law must have caused an actual and certain financial damage to the claimant can be met in various ways.
Tretia požiadavka, že porušením práva EHP musí byť navrhovateľovi spôsobená skutočná a určitá finančná škoda, môže byť splnená rôznymi spôsobmi.
The claimant will often argue that the aid was directly responsible for a loss of profit.
Navrhovatelia často tvrdia, že pomoc bola priamo zodpovedná za stratu zisku.
When confronted with such a claim, the national court should take account of the following considerations:
V prípade konfrontácie s takýmto nárokom by mal vnútroštátny súd vziať do úvahy tieto aspekty:
By virtue of the EEA law requirements of equivalence and effectiveness [71], national rules may not exclude an EFTA State’s liability for loss of profit [72].
Na základe požiadaviek práva EHP na rovnocennosť a účinnosť [71], nemôžu vnútroštátne predpisy vylúčiť zodpovednosť štátu EZVO za stratu zisku [72].
Damage under EEA law can exist regardless of whether the breach caused the claimant to lose an asset or whether it prevented the claimant from improving his asset position.
Škoda podľa práva EHP môže existovať bez ohľadu na to, či porušenie spôsobilo stratu navrhovateľovho majetku alebo zabránilo zlepšeniu jeho majetkovej situácie.