natgillin/translations-raw huggingface dataset:
By way of derogation from paragraphs 1 and 2 of this Article, and in addition to the rates referred to in paragraph 1 of Article 98, Member States which, on 1 January 2017, applied, in accordance with Union law, reduced rates lower than the minimum laid down in this Article or granted exemptions with deductibility of the VAT paid at the preceding stage to the supply of certain goods referred to in point (6) of Annex III, may also apply the same VAT treatment where that supply is supplied electronically, as referred to in point (6) of Annex III.’;
Odchylne od odsekov 1 a 2 tohto článku a navyše k sadzbám uvedeným v článku 98 ods. 1 môžu členské štáty, ktoré 1. januára 2017 v súlade s právom Únie uplatňovali znížené sadzby nižšie ako minimum stanovené v tomto článku alebo poskytovali oslobodenia od dane s možnosťou odpočítania DPH zaplatenej na predchádzajúcom stupni dodávania určitých tovarov uvedených v prílohe III bode 6, uplatňovať na účely DPH rovnaké zaobchádzanie, keď sa toto dodávanie uskutočňuje elektronicky, ako sa to uvádza v prílohe III bode 6.“.
in Annex III, point (6) is replaced by the following:
V prílohe III sa bod 6 nahrádza takto:
supply, including on loan by libraries, of books, newspapers and periodicals either on physical means of support or supplied electronically or both (including brochures, leaflets and similar printed matter, children's picture, drawing or colouring books, music printed or in manuscript form, maps and hydrographic or similar charts), other than publications wholly or predominantly devoted to advertising and other than publications wholly or predominantly consisting of video content or audible music;’.
dodanie kníh, novín a periodík vrátane výpožičiek z knižníc, či už sú na fyzických nosičoch alebo dodané elektronicky alebo oboma spôsobmi (vrátane brožúr, letákov a podobných tlačovín, detských obrázkových knižiek, náčrtníkov alebo omaľovánok, hudobných partitúr tlačených alebo písaných, máp a hydrografických alebo podobných schém) s výnimkou publikácií, ktoré sú výlučne alebo prevažne určené na propagáciu, a s výnimkou publikácií, ktoré pozostávajú výlučne alebo prevažne z videoobsahu alebo hudobného obsahu,“.
OJ C 307, 30.8.2018, p. 205.
Ú. v. EÚ C 307, 30.8.2018, s. 205.
OJ C 345, 13.10.2017, p. 79.
Ú. v. EÚ C 345, 13.10.2017, s. 79.
Judgment of the Court of Justice of 7 March 2017, RPO, C-390/15, ECLI:EU:C:2017:174, paragraph 49.
Rozsudok súdneho dvora zo 7. marca 2017, RPO, C-390/15, ECLI:EU:C:2017:174, bod 49.
Directive (EU) 2018/1808 of the European Parliament and of the Council
Smernica Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2018/1808
amending Directive 2010/13/EU on the coordination of certain provisions laid down by law, regulation or administrative action in Member States concerning the provision of audiovisual media services (Audiovisual Media Services Directive) in view of changing market realities
ktorou sa mení smernica 2010/13/EÚ o koordinácii niektorých ustanovení upravených zákonom, iným právnym predpisom alebo správnym opatrením v členských štátoch týkajúcich sa poskytovania audiovizuálnych mediálnych služieb (smernica o audiovizuálnych mediálnych službách) s ohľadom na meniace sa podmienky na trhu
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union, and in particular Article 53(1) and Article 62 thereof,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä jej článok 53 ods. 1 a článok 62,
Having regard to the opinion of the European Economic and Social Committee,
so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru,
Having regard to the opinion of the Committee of the Regions,
so zreteľom na stanovisko Výboru regiónov,
The last substantive amendment to Council Directive 89/552/EEC, subsequently codified by Directive 2010/13/EU of the European Parliament and of the Council, was made in 2007 with the adoption of Directive 2007/65/EC of the European Parliament and of the Council.
Posledná podstatná zmena smernice Rady 89/552/EHS, následne kodifikovaná smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2010/13/EÚ, sa uskutočnila v roku 2007 prijatím smernice Európskeho parlamentu a Rady 2007/65/ES.
Since then, the audiovisual media services market has evolved significantly and rapidly due to the ongoing convergence of television and internet services.
Odvtedy sa trh audiovizuálnych mediálnych služieb výrazne a závratným tempom zmenil v dôsledku prebiehajúcej konvergencie televíznych a internetových služieb.
Technical developments have allowed for new types of services and user experiences.
Technický vývoj umožnil vznik nových druhov služieb a možností pre používateľov.
Viewing habits, particularly those of younger generations, have changed significantly.
Návyky sledovania sa výrazne zmenili, najmä u mladšej generácie.
While the main TV screen remains an important device for sharing audiovisual experiences, many viewers have moved to other, portable devices to watch audiovisual content.
Zatiaľ čo televízna obrazovka zostáva dôležitým zariadením na zdieľanie audiovizuálnych diel, množstvo divákov začalo na sledovanie audiovizuálneho obsahu používať iné, prenosné zariadenia.
Traditional TV content still accounts for a major share of the average daily viewing time.
Tradičný televízny obsah stále tvorí hlavný podiel priemerného denného času sledovania.
However, new types of content, such as video clips or user-generated content, have gained an increasing importance and new players, including providers of video-on-demand services and video-sharing platforms, are now well-established.
Čoraz dôležitejšie sú však nové typy obsahu, napríklad videoklipy alebo obsah vytvorený používateľmi, a veľmi populárne sú aj nové subjekty vrátane poskytovateľov služieb videa na požiadanie a platformy na zdieľanie videí.
This convergence of media requires an updated legal framework in order to reflect developments in the market and to achieve a balance between access to online content services, consumer protection and competitiveness.
Táto konvergencia médií si vyžaduje aktualizovaný právny rámec s cieľom odzrkadľovať vývoj na trhu a dosiahnuť rovnováhu medzi prístupom k online obsahovým službám, ochranou spotrebiteľa a konkurencieschopnosťou.
On 6 May 2015, the Commission adopted a communication entitled ‘A Digital Single Market Strategy for Europe’ in which it announced a review of Directive 2010/13/EU.
Komisia 6. mája 2015 prijala oznámenie s názvom „Stratégia pre jednotný digitálny trh v Európe“, v ktorom ohlásila revíziu smernice 2010/13/EÚ.
Directive 2010/13/EU should remain applicable only to those services the principal purpose of which is the provision of programmes in order to inform, entertain or educate.
Smernica 2010/13/EÚ by sa mala naďalej uplatňovať len na tie služby, ktorých hlavným účelom je poskytovanie programov s cieľom informovať, zabávať alebo vzdelávať.
The principal purpose requirement should also be considered to be met if the service has audiovisual content and form which are dissociable from the main activity of the service provider, such as stand-alone parts of online newspapers featuring audiovisual programmes or user-generated videos where those parts can be considered dissociable from their main activity.
Hlavný požadovaný účel by sa tiež mal považovať za splnený, ak má služba audiovizuálny obsah a formu, ktoré sú oddeliteľné od hlavnej činnosti poskytovateľa služby, ako sú samostatné časti online novín s audiovizuálnymi programami alebo videá vytvorené používateľmi, pričom tieto časti možno považovať za oddeliteľné od ich hlavnej činnosti.
A service should be considered to be merely an indissociable complement to the main activity as a result of the links between the audiovisual offer and the main activity such as providing news in written form.
Služba by sa mala považovať len za neoddeliteľný doplnok hlavnej činnosti na základe prepojenia medzi audiovizuálnou ponukou a hlavnou činnosťou, ako napríklad poskytovanie spravodajstva v písomnej forme.
As such, channels or any other audiovisual services under the editorial responsibility of a provider can constitute audiovisual media services in themselves, even if they are offered on a video-sharing platform which is characterised by the absence of editorial responsibility.
Kanály alebo iné audiovizuálne služby, za ktoré je redakčne zodpovedný poskytovateľ, môžu samy osebe predstavovať audiovizuálne mediálne služby, dokonca aj keď sú ponúkané na platforme na zdieľanie videí, pre ktorú je charakteristická absencia redakčnej zodpovednosti.
In such cases, it will fall to the providers with editorial responsibility to comply with Directive 2010/13/EU.
V takýchto prípadoch bude na poskytovateľoch s redakčnou zodpovednosťou dodržiavať smernicu 2010/13/EÚ.
Video-sharing platform services provide audiovisual content which is increasingly accessed by the general public, in particular by young people.
Službami platformy na zdieľanie videí sa poskytuje audiovizuálny obsah, ku ktorému má v čoraz väčšej miere prístup široká verejnosť, najmä mladí ľudia.
This is also true with regard to social media services, which have become an important medium to share information and to entertain and educate, including by providing access to programmes and user-generated videos.
To isté platí aj pre služby sociálnych médií, ktoré sa stali dôležitým prostriedkom na zdieľanie informácií a na zábavu a vzdelávanie, a to aj prostredníctvom poskytovania prístupu k programom a videám vytvoreným používateľmi.
Those social media services need to be included in the scope of Directive 2010/13/EU because they compete for the same audiences and revenues as audiovisual media services.
Tieto služby sociálnych médií je potrebné zahrnúť do rozsahu pôsobnosti smernice 2010/13/EÚ, pretože sa snažia získať tých istých divákov a tie isté príjmy ako audiovizuálne mediálne služby.
Furthermore, they also have a considerable impact in that they facilitate the possibility for users to shape and influence the opinions of other users.
Okrem toho majú značný vplyv tým, že používateľom uľahčujú možnosť formovať a ovplyvňovať názory iných používateľov.
Therefore, in order to protect minors from harmful content and all citizens from incitement to hatred, violence and terrorism, those services should be covered by Directive 2010/13/EU to the extent that they meet the definition of a video-sharing platform service.
S cieľom chrániť maloletých pred škodlivým obsahom a všetkých občanov pred obsahom, ktorým sa podnecuje k nenávisti, násiliu a terorizmu, by sa preto na uvedené služby mala vzťahovať smernica 2010/13/EÚ v rozsahu, v akom spĺňajú vymedzenie služby platformy na zdieľanie videí.
While the aim of Directive 2010/13/EU is not to regulate social media services as such, a social media service should be covered if the provision of programmes and user-generated videos constitutes an essential functionality of that service.
Hoci cieľom smernice 2010/13/EÚ nie je upravovať služby sociálnych médií ako také, smernica by sa mala na služby sociálnych médií vzťahovať v prípade, že poskytovanie programov a videí vytvorených používateľmi predstavuje zásadnú funkciu tejto služby.
The provision of programmes and user-generated videos could be considered to constitute an essential functionality of the social media service if the audiovisual content is not merely ancillary to, or does not constitute a minor part of, the activities of that social media service.
Poskytovanie programov a videí vytvorených používateľmi by sa mohlo považovať za zásadnú funkciu služby sociálnych médií, ak audiovizuálny obsah nie je len doplnkom činností danej služby sociálnych médií alebo ak nepredstavuje len ich menšiu časť.
In order to ensure clarity, effectiveness and consistency of implementation, the Commission should, where necessary, issue guidelines, after consulting the Contact Committee, on the practical application of the essential functionality criterion of the definition of a ‘video-sharing platform service’.
Komisia by mala na zabezpečenie jednoznačnosti, účinnosti a konzistentnosť vykonávania v prípade potreby, a po konzultácii s kontaktným výborom, vydať usmernenia o praktickom uplatňovaní kritéria zásadnej funkcie v rámci vymedzenia pojmu „služba platformy na zdieľanie videí“.
Those guidelines should be drafted with due regard for the general public interest objectives to be achieved by the measures to be taken by video-sharing platform providers and the right to freedom of expression.
Uvedené usmernenia by sa mali vypracovať s náležitým ohľadom na ciele všeobecného verejného záujmu, ktoré sa majú dosiahnuť opatreniami prijatými poskytovateľmi platformy na zdieľanie videí, a na právo na slobodu prejavu.
Where a dissociable section of a service constitutes a video-sharing platform service for the purposes of Directive 2010/13/EU, only that section should be covered by that Directive, and only as regards programmes and user-generated videos.
Ak oddeliteľná časť služby predstavuje službu platformy na zdieľanie videí na účely smernice 2010/13/EÚ, uvedená smernica by sa mala vzťahovať len na túto časť, a len pokiaľ ide o programy a o videá vytvorené používateľmi.
Video clips embedded in the editorial content of electronic versions of newspapers and magazines and animated images such as GIFs should not be covered by Directive 2010/13/EU.
Smernica 2010/13/EÚ by sa nemala vzťahovať na videoklipy, ktoré sú súčasťou redakčného obsahu elektronickej verzie novín a časopisov, ani na animované obrázky, ako napríklad GIF.
The definition of a video-sharing platform service should not cover non-economic activities, such as the provision of audiovisual content on private websites and non-commercial communities of interest.
Vymedzenie pojmu „služba platformy na zdieľanie videí“ by sa nemalo vzťahovať na nehospodárske činnosti, ako napríklad poskytovanie audiovizuálneho obsahu na súkromných internetových stránkach a nekomerčné záujmové spoločenstvá.
In order to ensure the effective implementation of Directive 2010/13/EU, it is crucial that Member States establish and maintain up-to-date records of the media service providers and video-sharing platform providers under their jurisdiction and that they regularly share those records with their competent independent regulatory authorities or bodies and the Commission.
S cieľom zabezpečiť účinné vykonávanie smernice 2010/13/EÚ je rozhodujúce, aby členské štáty vytvorili a udržiavali aktuálne záznamy o poskytovateľoch mediálnych služieb a poskytovateľoch platformy na zdieľanie videí, na ktorých sa vzťahuje ich právomoc, a pravidelne tieto záznamy poskytovali príslušným nezávislým regulačným orgánom alebo subjektom a Komisii.
Those records should include information about the criteria on which jurisdiction is based.
Tieto záznamy by mali obsahovať informácie o kritériách, na ktorých je právomoc založená.
Establishing jurisdiction requires an assessment of factual situations against the criteria laid down in Directive 2010/13/EU.
Určenie právomoci si vyžaduje posúdenie skutkového stavu vzhľadom na kritériá ustanovené v smernici 2010/13/EÚ.
The assessment of such factual situations might lead to conflicting results.
Posúdenie takéhoto skutkového stavu môže viesť k protichodným výsledkom.
In applying the cooperation procedures provided for in that Directive, it is important that the Commission can base its findings on reliable facts.
Pri uplatňovaní postupov spolupráce ustanovených v uvedenej smernici je dôležité, aby Komisia mohla svoje zistenia založiť na spoľahlivých faktoch.
The European Regulators Group for Audiovisual Media Services (ERGA) should therefore be empowered to provide opinions on jurisdiction upon the Commission's request.
Skupina európskych regulačných orgánov pre audiovizuálne mediálne služby (ERGA) by preto mala byť na žiadosť Komisie oprávnená poskytovať stanoviská k právomoci.
Where the Commission, in applying those cooperation procedures, decides to consult ERGA, it should inform the Contact Committee, including about notifications received from Member States under those cooperation procedures and about ERGA's opinion.
Ak sa Komisia pri uplatňovaní uvedených postupov spolupráce rozhodne viesť konzultácie so skupinou ERGA, mala by informovať kontaktný výbor, a to aj o oznámeniach prijatých od členských štátov v rámci týchto postupov spolupráce a o stanovisku skupiny ERGA.
The procedures and conditions for restricting freedom to provide and receive audiovisual media services should be the same for both linear and non-linear services.
Postupy a podmienky obmedzenia slobody poskytovať a využívať audiovizuálne mediálne služby by mali byť rovnaké tak pre lineárne, ako aj nelineárne služby.
In accordance with the case-law of the Court of Justice of the European Union (the ‘Court’), it is possible to restrict the freedom to provide services guaranteed under the Treaty for overriding reasons in the general public interest, such as obtaining a high level of consumer protection, provided that such restrictions are justified, proportionate and necessary.
V súlade s judikatúrou Súdneho dvora Európskej únie (ďalej len „súdny dvor“) možno obmedziť slobodu poskytovať služby, ktorá sa zaručuje podľa zmluvy, v prípade závažných dôvodov týkajúcich sa všeobecného verejného záujmu, ako je napríklad dosiahnutie vysokej úrovne ochrany spotrebiteľa, za predpokladu, že takéto obmedzenia sú odôvodnené, primerané a nevyhnutné.
Therefore, a Member State should be able to take certain measures to ensure respect for its consumer protection rules which do not fall in the fields coordinated by Directive 2010/13/EU.
Členský štát by preto mal mať možnosť prijať určité opatrenia na zabezpečenie dodržiavania pravidiel ochrany spotrebiteľa, ktoré nepatria do oblastí koordinovaných smernicou 2010/13/EÚ.
Measures taken by a Member State to enforce its national consumer protection regime, including in relation to gambling advertising, would need to be justified, proportionate to the objective pursued, and necessary as required under the Court's case-law.
Opatrenia, ktoré prijal členský štát na presadenie svojho vnútroštátneho režimu ochrany spotrebiteľa, a to aj vo vzťahu k reklame na hazardné hry, by museli byť odôvodnené, primerané sledovanému cieľu a nevyhnutné, ako sa vyžaduje podľa judikatúry súdneho dvora.
In any event, a receiving Member State must not take any measures which would prevent the re-transmission, in its territory, of television broadcasts coming from another Member State.
Prijímajúci členský štát nesmie v žiadnom prípade prijať žiadne opatrenia, ktorými by sa na jeho území mohlo brániť retransmisii televízneho vysielania pochádzajúceho z iného členského štátu.
A Member State, when notifying the Commission that a media service provider has established itself in the Member State having jurisdiction in order to circumvent the stricter rules in the fields coordinated by Directive 2010/13/EU, which would be applicable to that provider if it were established in the notifying Member State, should adduce credible and duly substantiated evidence to that effect.
Členský štát by pri oznamovaní Komisii, že sa poskytovateľ mediálnych služieb usadil v členskom štáte, ktorý má právomoc, s cieľom obísť prísnejšie pravidlá v oblastiach koordinovaných smernicou 2010/13/EÚ, ktoré by sa na daného poskytovateľa vzťahovali, ak by bol usadený v oznamujúcom členskom štáte, mal na tento účel predložiť dôveryhodné a náležite podložené dôkazy.
Such evidence should detail a set of corroborating facts allowing for such circumvention to be reasonably established.
V týchto dôkazoch by sa mal podrobne uviesť súbor potvrdzujúcich skutočností, na základe ktorých by bolo možné takéto obchádzanie náležite preukázať.
In its Communication to the European Parliament and to the Council on Better Regulation for Better Results – an EU Agenda, the Commission stressed that, when considering policy solutions, it would consider both regulatory and non-regulatory means, modelled on the Community of practice and the Principles for Better Self- and Co-regulation.
Komisia vo svojom oznámení Európskemu parlamentu a Rade s názvom „Lepšia právna regulácia v záujme lepších výsledkov – program EÚ“ zdôraznila, že pri zvažovaní politických riešení by brala do úvahy regulačné aj neregulačné prostriedky vychádzajúce zo Spoločenstva praxe a zásad pre lepšiu samoreguláciu a koreguláciu.
A number of codes of conduct set up in the fields coordinated by Directive 2010/13/EU have proved to be well designed, in line with the Principles for Better Self- and Co-regulation.
Ukázalo sa, že viaceré kódexy správania ustanovené v oblastiach koordinovaných smernicou 2010/13/EÚ sú dobre navrhnuté, a to v súlade so zásadami pre lepšiu samoreguláciu a koreguláciu.
The existence of a legislative backstop was considered an important success factor in promoting compliance with a self- or co-regulatory code.
Existencia legislatívnej podpory sa považovala za dôležitý predpoklad úspechu pri podpore dodržiavania samoregulačného alebo koregulačného kódexu.
It is equally important that such codes establish specific targets and objectives allowing for the regular, transparent and independent monitoring and evaluation of the objectives aimed at by the codes of conduct.
Rovnako je dôležité, aby sa v takýchto kódexoch ustanovili osobitné ciele, ktorými sa umožní pravidelné, transparentné a nezávislé monitorovanie a hodnotenie cieľov určených v kódexoch správania.
The codes of conduct should also provide for effective enforcement.
Kódexy správania by mali zabezpečovať aj ich účinnú vymožiteľnosť.
These principles should be followed by the self- and co-regulatory codes adopted in the fields coordinated by Directive 2010/13/EU.
Tieto zásady by sa mali dodržiavať v rámci samoregulačných a koregulačných kódexov prijatých v oblastiach koordinovaných smernicou 2010/13/EÚ.
Experience has shown that both self- and co-regulatory instruments, implemented in accordance with the different legal traditions of the Member States, can play an important role in delivering a high level of consumer protection.
Skúsenosti ukázali, že pri zabezpečovaní vysokej úrovne ochrany spotrebiteľa môžu samoregulačné a koregulačné nástroje vykonávané v súlade s rozličnými právnymi tradíciami členských štátov zohrávať dôležitú úlohu.
Measures aimed at achieving general public interest objectives in the emerging audiovisual media services sector are more effective if they are taken with the active support of the service providers themselves.
Opatrenia zamerané na dosiahnutie cieľov všeobecného verejného záujmu v odvetví nastupujúcich audiovizuálnych mediálnych služieb sú účinnejšie, ak sa prijímajú s aktívnou podporou samotných poskytovateľov služby.
Self-regulation constitutes a type of voluntary initiative which enables economic operators, social partners, non-governmental organisations and associations to adopt common guidelines amongst themselves and for themselves.
Samoregulácia predstavuje druh dobrovoľnej iniciatívy, ktorou sa hospodárskym subjektom, sociálnym partnerom, mimovládnym organizáciám a združeniam umožňuje navzájom a pre svoje potreby prijať spoločné usmernenia.
They are responsible for developing, monitoring and enforcing compliance with those guidelines.
Nesú zodpovednosť za rozvoj, monitorovanie a presadzovanie týchto usmernení, ako aj za ich dodržiavanie.
Member States should, in accordance with their different legal traditions, recognise the role which effective self-regulation can play as a complement to the legislative, judicial and administrative mechanisms in place and its useful contribution to the achievement of the objectives of Directive 2010/13/EU.
Členské štáty by mali v súlade so svojimi rozličnými právnymi tradíciami uznať úlohu, ktorú môže účinná samoregulácia zohrávať pri dopĺňaní platných právnych, justičných a administratívnych mechanizmov, a jej prínos k dosahovaniu cieľov smernice 2010/13/EÚ.
However, while self-regulation might be a complementary method of implementing certain provisions of Directive 2010/13/EU, it should not constitute a substitute for the obligations of the national legislator.
Hoci samoregulácia môže byť doplnkovým spôsobom vykonávania určitých ustanovení smernice 2010/13/EÚ, nemala by predstavovať náhradu povinností vnútroštátneho zákonodarcu.