natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Article 3(1) of Regulation (EC) No 1/2003 obliges NCAs and national courts to apply Articles 101 and 102 TFEU to agreements, to decisions by associations of undertakings, to concerted practices or to the abuse of a dominant position which are capable of affecting trade between Member States.
Článok 3 ods. 1 nariadenia (ES) č. 1/2003 ukladá vnútroštátnym orgánom na ochranu hospodárskej súťaže a vnútroštátnym súdom povinnosť uplatňovať články 101 a 102 ZFEÚ na dohody, rozhodnutia združení podnikov, zosúladené postupy alebo na zneužitie dominantného postavenia, ktoré môžu ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi.
In practice, most NCAs apply national competition law in parallel to Articles 101 and 102 TFEU.
V praxi väčšina vnútroštátnych orgánov na ochranu hospodárskej súťaže uplatňuje vnútroštátne právo v oblasti hospodárskej súťaže paralelne s článkami 101 a 102 ZFEÚ.
Therefore, this Directive, the objective of which is to ensure that NCAs have the guarantees of independence, resources, and enforcement and fining powers necessary to apply Articles 101 and 102 TFEU effectively, inevitably has an impact on national competition law when it is applied in parallel by NCAs.
Táto smernica, ktorej cieľom je zabezpečiť, aby vnútroštátne orgány na ochranu hospodárskej súťaže mali k dispozícii záruky nezávislosti, zdroje a právomoci v oblasti presadzovania práva a ukladania pokút potrebné na to, aby mohli účinne uplatňovať články 101 a 102 ZFEÚ, má preto nevyhnutne vplyv na vnútroštátne právo v oblasti hospodárskej súťaže, keď ho vnútroštátne orgány na ochranu hospodárskej súťaže paralelne uplatňujú.
Furthermore, the application by the NCAs of national competition law to agreements, to decisions by associations of undertakings or to concerted practices, which may affect trade between Member States, should not lead to a different outcome to the one reached by the NCAs under Union law pursuant to Article 3(2) of Regulation (EC) No 1/2003.
Navyše, uplatňovanie vnútroštátneho práva v oblasti hospodárskej súťaže vnútroštátnymi orgánmi na ochranu hospodárskej súťaže na dohody, rozhodnutia združení podnikov alebo na zosúladené postupy, ktoré môžu ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi, by nemalo viesť k odlišnému výsledku než je výsledok, ku ktorému by vnútroštátne orgány na ochranu hospodárskej súťaže dospeli na základe práva Únie podľa článku 3 ods. 2 nariadenia (ES) č. 1/2003.
Therefore, in such cases of parallel application of national competition law and Union law, it is essential that the NCAs have the same guarantees of independence, resources, and enforcement and fining powers necessary to ensure that a different outcome is not reached.
V takýchto prípadoch paralelného uplatňovania vnútroštátneho práva v oblasti hospodárskej súťaže a práva Únie je preto nevyhnutné, aby vnútroštátne orgány na ochranu hospodárskej súťaže mali rovnaké záruky nezávislosti, zdroje a právomoci v oblasti presadzovania práva a ukladania pokút potrebné na zabezpečenie toho, že sa nedospeje k odlišnému výsledku.
Moreover, providing NCAs with the power to obtain all information related to the undertaking subject to the investigation, including in digital form, irrespective of the medium on which it is stored, would also affect the scope of the NCAs' powers when, at the early stages of their proceedings, they take the relevant investigative measure on the basis of national competition law applied in parallel to Articles 101 and 102 TFEU.
Okrem toho, udelenie právomoci vnútroštátnym orgánom na ochranu hospodárskej súťaže získavať všetky informácie týkajúce sa podniku, ktorý je predmetom vyšetrovania, a to aj v digitálnej forme bez ohľadu na médium, na ktorom sú uchovávané, by tiež ovplyvnilo rozsah ich právomocí, keď v počiatočných štádiách ich konania prijímajú relevantné vyšetrovacie opatrenie na základe vnútroštátneho práva v oblasti hospodárskej súťaže, ktoré uplatňujú paralelne s článkami 101 a 102 ZFEÚ.
Providing NCAs with inspection powers of a different scope, depending on whether they will ultimately apply only national competition law or also apply Articles 101 and 102 TFEU in parallel, would hamper the effectiveness of competition law enforcement in the internal market.
Ak by sa vnútroštátnym orgánom na ochranu hospodárskej súťaže udelili inšpekčné právomoci rôzneho rozsahu v závislosti od toho, či budú v konečnom dôsledku uplatňovať len vnútroštátne právo v oblasti hospodárskej súťaže alebo budú uplatňovať aj články 101 a 102 ZFEÚ, bránilo by to účinnému presadzovaniu práva v oblasti hospodárskej súťaže na vnútornom trhu.
Accordingly, the scope of the Directive should cover both the application of Articles 101 and 102 TFEU on a stand-alone basis and the parallel application of national competition law to the same case.
Rozsah pôsobnosti tejto smernice by preto mal zahŕňať samostatné uplatňovanie článkov 101 a 102 ZFEÚ, ako aj paralelné uplatňovanie vnútroštátneho práva v oblasti hospodárskej súťaže v rovnakej veci.
As regards the protection of leniency statements and settlement submissions, this Directive should also cover the application of national competition law on a stand-alone basis.
Pokiaľ ide o ochranu vyhlásenia v rámci programu zhovievavosti a podania v rámci konania o urovnaní, táto smernica sa vzťahuje aj na samostatné uplatňovanie vnútroštátneho práva v oblasti hospodárskej súťaže.
National law prevents many NCAs from having the necessary guarantees of independence, resources, and enforcement and fining powers to be able to enforce Union competition rules effectively.
Vnútroštátne právo bráni mnohým vnútroštátnym orgánom na ochranu hospodárskej súťaže v tom, aby mali záruky nezávislosti, zdroje a právomoci v oblasti presadzovania práva a ukladania pokút potrebné na účinné presadzovanie pravidiel Únie v oblasti hospodárskej súťaže.
This undermines their ability to effectively apply Articles 101 and 102 TFEU and to apply national competition law in parallel to Articles 101 and 102 TFEU.
Táto skutočnosť oslabuje ich schopnosť účinne uplatňovať články 101 a 102 ZFEÚ a uplatňovať vnútroštátne právo v oblasti hospodárskej súťaže paralelne s článkami 101 a 102 ZFEÚ.
For example, under national law many NCAs do not have effective tools to find evidence of infringements of Articles 101 and 102 TFEU or to fine undertakings which break the law, or do not have adequate human and financial resources and operational independence to apply Articles 101 and 102 TFEU effectively.
Napríklad mnohé vnútroštátne orgány na ochranu hospodárskej súťaže podľa vnútroštátneho práva nemajú k dispozícii účinné nástroje na získanie dôkazov o porušovaní článkov 101 a 102 ZFEÚ alebo na ukladanie pokút podnikom, ktoré porušujú právo, alebo nedisponujú primeranými ľudskými a finančnými zdrojmi či operačnou nezávislosťou, aby mohli účinne uplatňovať články 101 a 102 ZFEÚ.
This is capable of preventing NCAs from taking any action at all or limiting their enforcement actions.
To môže vnútroštátnym orgánom na ochranu hospodárskej súťaže brániť v prijímaní akéhokoľvek opatrenia alebo obmedziť ich činnosti v oblasti presadzovania práva.
The lack of guarantees of independence, resources, and enforcement and fining powers for many NCAs to be able to apply Articles 101 and 102 TFEU effectively means that undertakings engaging in anti-competitive practices might face very different outcomes in proceedings, depending on the Member State in which they are active.
To, že mnohé vnútroštátne orgány na ochranu hospodárskej súťaže majú nedostatok záruk nezávislosti, zdrojov a právomocí v oblasti presadzovania práva a ukladania pokút, aby mohli účinne uplatňovať články 101 a 102 ZFEÚ znamená, že konania o porušení pravidiel môžu mať pre podniky zapojené do protisúťažných postupov veľmi odlišné výsledky v závislosti od toho, v ktorom členskom štáte svoju činnosť vykonávajú.
They might be subject to no enforcement under Article 101 or 102 TFEU or they might only be subject to ineffective enforcement.
Nemusia podliehať žiadnemu presadzovaniu práva podľa článku 101 alebo 102 ZFEÚ alebo môžu podliehať len neúčinnému presadzovaniu práva.
For example, in some Member States, undertakings can escape liability for fines simply by restructuring.
V niektorých členských štátoch sa napríklad podniky môžu vyhnúť zodpovednosti za uhradenie pokuty tým, že jednoducho pristúpia k reštrukturalizácii.
Uneven enforcement of Articles 101 and 102 TFEU, whether applied on a stand-alone basis or in parallel with national competition law, results in missed opportunities to remove barriers to market entry and to create fairer competitive markets throughout the Union where undertakings compete on their merits.
Nejednotné presadzovanie článkov 101 a 102 ZFEÚ, či už sú uplatňované samostatne alebo paralelne s vnútroštátnym právom v oblasti hospodárskej súťaže, vedie k nevyužitiu príležitostí na odstránenie prekážok vstupu na trh a na vytvorenie spravodlivejších konkurencieschopných trhov v rámci Únie, na ktorých podniky medzi sebou súťažia na základe svojich kvalít.
Undertakings and consumers particularly suffer in those Member States where NCAs are less equipped to be effective enforcers.
Podniky a spotrebitelia sú v horšej situácii predovšetkým v tých členských štátoch, v ktorých vnútroštátne orgány na ochranu hospodárskej súťaže nemajú dostatočné vybavenie na účinné presadzovanie práva.
Undertakings cannot compete on the merits if there are safe havens for anti-competitive practices, for example, because evidence of anti-competitive practices cannot be collected or because undertakings are able to escape liability for fines.
Podniky nemôžu medzi sebou súťažiť na základe svojich kvalít, ak existujú podmienky, ktoré poskytujú bezpečné prístavy protisúťažným postupom napríklad z dôvodu, že nie je možné získať dôkazy o protisúťažných postupoch alebo preto, že podniky majú možnosť vyhnúť sa zodpovednosti za uhradenie pokuty.
Undertakings therefore have a disincentive to enter such markets, to exercise their rights of establishment, and to provide goods and services there.
Uvedené skutočnosti odrádzajú podniky od vstupu na takéto trhy, od toho, aby si na nich uplatnili právo usadiť sa a dodávali tam tovary alebo poskytovali služby.
Consumers based in Member States where there is less enforcement miss out on the benefits of effective competition enforcement.
Spotrebitelia v členských štátoch s nižšou mierou presadzovania práva nepožívajú prínosy, ktoré so sebou prináša účinné presadzovanie pravidiel hospodárskej súťaže.
Uneven enforcement of Articles 101 and 102 TFEU, whether applied on a stand-alone basis or in parallel with national competition law, throughout the Union thus distorts competition in the internal market and undermines its proper functioning.
Nejednotným presadzovaním článkov 101 a 102 ZFEÚ, či už sú uplatňované samostatne alebo paralelne s vnútroštátnym právom v oblasti hospodárskej súťaže, tak v rámci Únie dochádza k narúšaniu hospodárskej súťaže na vnútornom trhu a k ohrozeniu jeho riadneho fungovania.
Gaps and limitations in the tools and guarantees of NCAs undermine the system of parallel powers for the enforcement of Articles 101 and 102 TFEU, which is designed to work as a cohesive whole based on close cooperation within the European Competition Network.
Nedostatky a obmedzenia, pokiaľ ide o nástroje a záruky vnútroštátnych orgánov na ochranu hospodárskej súťaže, oslabujú systém paralelných právomocí na presadzovanie článkov 101 a 102 ZFEÚ, ktorý bol navrhnutý ako súdržný celok založený na úzkej spolupráci v rámci Európskej siete pre hospodársku súťaž.
This system depends on authorities being able to rely on each other to carry out fact-finding measures on each other's behalf in order to foster cooperation and mutual assistance among the Member States.
Tento systém závisí od možnosti orgánov vzájomne sa na seba spoľahnúť vtedy, keď jeden vykonáva v mene druhého úkony na zistenie skutočností (fact-finding) s cieľom podporiť spoluprácu medzi členskými štátmi a ich vzájomnú pomoc.
However, it does not work well when there are still NCAs that do not have adequate fact-finding tools.
Tento systém však nefunguje dobre, ak niektoré vnútroštátne orgány na ochranu hospodárskej súťaže ešte stále nemajú k dispozícii primerané nástroje na zisťovanie skutočností.
In other key respects, NCAs are not able to provide each other with mutual assistance.
Vnútroštátne orgány na ochranu hospodárskej súťaže nie sú schopné poskytovať si vzájomnú pomoc ani v ďalších kľúčových oblastiach.
For example, in the majority of Member States, undertakings that operate across borders are able to evade paying fines simply by not having a legal presence in some of the territories of Member States in which they are active.
Napríklad podniky, ktoré vykonávajú cezhraničnú činnosť, sú vo väčšine členských štátov schopné vyhnúť sa zaplateniu pokuty jednoducho tak, že na území niektorých členských štátov, v ktorých pôsobia, nemajú právnu prítomnosť.
This reduces incentives to comply with Articles 101 and 102 TFEU.
To znižuje motiváciu k dodržiavaniu článkov 101 a 102 ZFEÚ.
The resulting ineffective enforcement distorts competition for law-abiding undertakings and undermines consumer confidence in the internal market, particularly in the digital environment.
Výsledkom je neúčinné presadzovanie práva, ktoré narúša hospodársku súťaž v prípade podnikov dodržiavajúcich právne predpisy a ktoré zároveň naštrbuje dôveru spotrebiteľov vo vnútorný trh, a to najmä v digitálnom prostredí.
In order to ensure a truly common competition enforcement area in the Union that provides a more even level playing field for undertakings operating in the internal market and reduces unequal conditions for consumers, there is a need to put in place fundamental guarantees of independence, adequate financial, human, technical and technological resources and minimum enforcement and fining powers for applying Articles 101 and 102 TFEU and for applying national competition law in parallel to those Articles so that national administrative competition authorities can be fully effective.
V záujme vytvorenia skutočne spoločného priestoru presadzovania pravidiel hospodárskej súťaže v Únii, ktorý poskytuje vyrovnanejšie podmienky pre podniky pôsobiace na vnútornom trhu a obmedzuje rozdielne zaobchádzanie so spotrebiteľmi, je potrebné, aby boli pri uplatňovaní článkov 101 a 102 ZFEÚ a pri uplatňovaní vnútroštátneho práva v oblasti hospodárskej súťaže paralelne s uvedenými článkami zavedené do praxe základné záruky nezávislosti, primerané finančné, ľudské, technické a technologické zdroje a minimálne právomoci v oblasti presadzovania práva a ukladania pokút, aby sa tak zaistila úplná účinnosť vnútroštátnych správnych orgánov na ochranu hospodárskej súťaže pri vykonávaní ich činnosti.
It is appropriate to base this Directive on the dual legal basis of Articles 103 and 114 TFEU.
Túto smernicu je vhodné založiť na dvojakom právnom základe, a to na článkoch 103 a 114 ZFEÚ.
This is because this Directive covers not only the application of Articles 101 and 102 TFEU and the application of national competition law in parallel to those Articles, but also covers the gaps and limitations in the tools and guarantees of NCAs needed to apply Articles 101 and 102 TFEU, because such gaps and limitations negatively affect both competition and the proper functioning of the internal market.
Dôvodom je to, že táto smernica sa vzťahuje nielen na uplatňovanie článkov 101 a 102 ZFEÚ a uplatňovanie vnútroštátneho práva v oblasti hospodárskej súťaže paralelne s uvedenými článkami, ale sa vzťahuje aj na nedostatky a obmedzenia nástrojov a záruk vnútroštátnych orgánov na ochranu hospodárskej súťaže potrebných na uplatňovanie článkov 101 a 102 ZFEÚ, pretože takéto nedostatky a obmedzenia majú nepriaznivý vplyv na hospodársku súťaž a riadne fungovanie vnútorného trhu.
Putting in place fundamental guarantees to ensure that NCAs apply Articles 101 and 102 TFEU uniformly and effectively should be without prejudice to the ability of Member States to maintain or introduce more extensive guarantees of independence and resources for national administrative competition authorities and more detailed rules on the enforcement and fining powers of NCAs.
Zavedením základných záruk s cieľom zabezpečiť, aby vnútroštátne orgány na ochranu hospodárskej súťaže uplatňovali články 101 a 102 ZFEÚ jednotne a účinne, by nemala byť dotknutá možnosť členských štátov ponechať alebo zaviesť v prípade vnútroštátnych správnych orgánov na ochranu hospodárskej súťaže rozsiahlejšie záruky nezávislosti a zdroje, ani ich možnosť ponechať alebo zaviesť podrobnejšie pravidlá upravujúce právomoci vnútroštátnych orgánov na ochranu hospodárskej súťaže v oblasti presadzovania práva a ukladania pokút.
In particular, Member States should be able to endow NCAs with additional powers beyond the core set provided for in this Directive to further enhance their effectiveness, such as powers to impose fines on natural persons or, by way of exception, the power to carry out inspections with the consent of those subject to inspection.
Členské štáty by mali mať predovšetkým možnosť udeliť vnútroštátnym orgánom na ochranu hospodárskej súťaže dodatočné právomoci, ktoré presahujú rámec stanovený v tejto smernici, aby ďalej posilnili ich účinnosť; takouto právomocou môže byť udeľovanie pokút fyzickým osobám alebo výnimočne právomoc vykonávať inšpekcie so súhlasom subjektov, ktoré sú predmetom inšpekcie.
Conversely, detailed rules are necessary in the area of conditions for granting leniency for secret cartels.
V prípade tajných kartelov sú naopak nevyhnutné podrobné pravidlá upravujúce podmienky uplatnenia zhovievavosti.
Undertakings will only disclose secret cartels in which they have participated if they have sufficient legal certainty that they will benefit from immunity from fines.
Podniky zverejnia informácie o tajných karteloch, na ktorých sa sami zúčastňovali, len vtedy, ak budú mať dostatočnú právnu istotu, že budú oslobodené od pokút.
The marked differences between the leniency programmes in the Member States lead to legal uncertainty for potential leniency applicants.
Značné rozdiely medzi programami zhovievavosti v členských štátoch predstavujú pre potenciálnych žiadateľov o zhovievavosť právnu neistotu.
This may weaken their incentives to apply for leniency.
Toto môže oslabiť ich motiváciu požiadať o uplatnenie zhovievavosti.
If Member States were able to implement or apply clearer and harmonised rules for leniency in the area covered by this Directive, this would not only contribute to the objective of maintaining incentives for applicants to disclose secret cartels, in order to render competition enforcement in the Union as effective as possible, but would also guarantee a level playing field for undertakings operating in the internal market.
Ak by členské štáty mali možnosť zaviesť alebo uplatňovať jasnejšie a harmonizované pravidlá zhovievavosti v oblasti, na ktorú sa vzťahuje táto smernica, nielenže by to prispelo k cieľu spočívajúcemu v zachovaní motivácie žiadateľov, aby zverejnili informácie o tajných karteloch v záujme čo najúčinnejšieho presadzovania pravidiel hospodárskej súťaže v Únii, ale zároveň by sa tým zaručili rovnaké podmienky pre podniky pôsobiace na vnútornom trhu.
This should not prevent Member States from applying leniency programmes that cover not only secret cartels, but also other infringements of Article 101 TFEU and equivalent provisions of national competition law, or from accepting leniency applications from natural persons acting in their own name.
Uvedené skutočnosti by nemali brániť členským štátom, aby uplatňovali programy zhovievavosti, ktoré sa nevzťahujú len na tajné kartely, ale aj na iné formy porušovania článku 101 ZFEÚ a rovnocenných ustanovení vnútroštátneho práva v oblasti hospodárskej súťaže, alebo aby akceptovali žiadosti o zhovievavosť predložené fyzickými osobami konajúcimi v ich vlastnom mene.
This Directive should also be without prejudice to leniency programmes that exclusively provide for immunity from sanctions in criminal judicial proceedings for the enforcement of Article 101 TFEU.
Touto smernicou by tiež nemali byť dotknuté programy zhovievavosti, ktoré poskytujú výlučne oslobodenie od ukladania sankcií súdmi v trestnom konaní vo veci presadzovania článku 101 ZFEÚ.
This Directive should not apply to national laws insofar as they provide for the imposition of criminal sanctions on natural persons, with the exception of the rules governing the interplay of leniency programmes with the imposition of sanctions on natural persons.
Táto smernica by sa nemala uplatňovať na vnútroštátne právne predpisy, pokiaľ umožňujú ukladanie trestnoprávnych sankcií fyzickým osobám, pričom výnimkou sú pravidlá upravujúce súčinnosť medzi programami zhovievavosti a ukladaním sankcií fyzickým osobám.
It also should not apply to national laws that provide for the imposition of administrative sanctions on natural persons that do not operate as an independent economic actor on a market.
Nemala by sa uplatňovať ani na vnútroštátne právne predpisy, ktorými sa stanovuje ukladanie správnych sankcií fyzickým osobám, ktoré nepôsobia na trhu ako samostatné hospodárske subjekty.
Pursuant to Article 35 of Regulation (EC) No 1/2003, Member States can entrust the enforcement of Articles 101 and 102 TFEU exclusively to an administrative authority, as is the case in most jurisdictions, or they can entrust this to both judicial and administrative authorities.
Podľa článku 35 nariadenia (ES) č. 1/2003 môžu členské štáty zveriť presadzovanie článkov 101 a 102 ZFEÚ výlučne správnemu orgánu, čo platí v prípade väčšiny jurisdikcií, alebo môžu túto právomoc zveriť súdnym aj správnym orgánom.
In the latter case, the administrative authority is at least primarily responsible for conducting the investigation, while the judicial authority is typically entrusted with the power to take decisions imposing fines and can have the power to take other decisions, such as finding an infringement of Articles 101 and 102 TFEU.
V uvedenom druhom prípade je správny orgán primárne zodpovedný prinajmenšom za vedenie vyšetrovania, zatiaľ čo súdnemu orgánu je obvykle zverená právomoc prijímať rozhodnutia o uložení pokút, pričom môže mať právomoc prijímať ďalšie rozhodnutia, napríklad o zistení porušenia článkov 101 a 102 ZFEÚ.
The exercise of the powers, conferred by this Directive on NCAs, including the investigative powers, should be subject to appropriate safeguards which at least comply with the general principles of Union law and the Charter of Fundamental Rights of the European Union, in accordance with the case law of the Court of Justice of the European Union, in particular in the context of proceedings which could give rise to the imposition of penalties.
Výkon právomocí prenesených touto smernicou na vnútroštátne orgány na ochranu hospodárskej súťaže, vrátane vyšetrovacích právomocí, by mal v súlade s judikatúrou Súdneho dvora Európskej únie podliehať primeraným ochranným opatreniam, ktoré sú v súlade aspoň so všeobecnými zásadami práva Únie a Chartou základných práv Európskej únie, najmä v súvislosti s konaniami, ktoré by mohli viesť k uloženiu sankcií.
These safeguards include the right to good administration and the respect of undertakings' rights of defence, an essential component of which is the right to be heard.
Medzi tieto ochranné opatrenia patrí právo na dobrú správu vecí verejných a dodržiavanie práv podnikov na obhajobu, ktorých základnou súčasťou je právo na vypočutie.
In particular, NCAs should inform the parties under investigation of the preliminary objections raised against them under Article 101 or Article 102 TFEU in the form of a statement of objections or a similar measure prior to taking a decision finding an infringement, and those parties should have an opportunity to make their views on those objections known effectively before such a decision is taken.
Vnútroštátne orgány na ochranu hospodárskej súťaže by mali predovšetkým informovať strany, ktoré sú predmetom vyšetrovania, o predbežných námietkach, ktoré boli proti nim vznesené podľa článku 101 alebo 102 ZFEÚ vo forme oznámenia námietok alebo podobného opatrenia, a to ešte pred vydaním rozhodnutia o zistení porušenia, a uvedené strany by mali mať pred vydaním takéhoto rozhodnutia zároveň možnosť účinne vyjadriť k uvedeným námietkam svoje stanovisko.