natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The scope of situations covered by Article 14(1) is broad: it covers the period for voluntary departure as well as any period for which removal has been formally or de facto postponed in accordance with Article 9 of the Return Directive (for example appeal with suspensive effect, possible violation of non-refoulement principle, health reasons, technical reasons, failure of removal efforts due to lack of identification).
existuje riziko úteku alebo
Periods spent in detention are expressly excluded, since the related safeguards are regulated elsewhere (see section 15).
dotknutý štátny príslušník tretej krajiny sa vyhýba alebo bráni procesu prípravy návratu alebo odsunu.
The provision of emergency healthcare and necessary treatment of the illness is a basic minimum right and access to it must not be made dependent on the payment of fees.
Zaistenie sa vždy uskutočňuje na čo najkratšie obdobie, trvá, len pokiaľ prebiehajú prípravy na odsun, a vykonáva sa s náležitou starostlivosťou.
Access to education: the limitation of ‘subject to the length of their stay’ should be interpreted restrictively.
Pristúpenie k zaisteniu na účel odsunu predstavuje vážne narušenie základného práva slobody osôb, a preto podlieha prísnym obmedzeniam.
In cases of doubt about the likely length of stay before return, access to education should be granted rather than not.
Povinnosť pristúpiť k zaisteniu len ako opatrenie poslednej možnosti: členské štáty majú podľa článku 8 ods. 1 smernice o návrate povinnosť „prijať všetky opatrenia potrebné“ na vykonanie rozhodnutí o návrate.
A national practice where access to the education system is normally only established if the length of the stay is more than fourteen days may be considered acceptable.
Možnosť pristúpiť k zaisteniu je jedným z možných opatrení, ktoré členské štáty môžu využiť ako poslednú možnosť.
As regards practical problems, such as cases in which the minor does not have a document proving the education already obtained in other countries or cases in which the minor does not speak any language in which education can be provided in the Member State, appropriate answers need to be found at national level, taking into account the spirit of the Directive and relevant international law instruments such as the 1989 Convention on the Rights of the Child and General Comment No 6 thereto [72].
V tejto súvislosti Súdny dvor vo veci C-61/11, El Dridi (bod 41), výslovne zdôraznil, že v smernici o návrate sa stanovuje „odstupňovaniu opatrení, ktoré treba prijať na účely vykonania rozhodnutia o návrate, a to od opatrenia, ktoré ponecháva dotknutej osobe najväčšiu slobodu, a to poskytnutie lehoty na dobrovoľný odchod, až po opatrenia, ktoré obmedzujú najviac jej slobodu, a to zaistenie v špecializovanom zariadení“.
Inspiration may also be drawn from the asylum acquis (in particular Article 14 of the Reception Conditions Directive 2013/33/EU).
Povinnosť členských štátov uplatňovať zaistenie teda existuje len v situáciách, pri ktorých je jasné, že využitie zaistenia je jediným spôsobom zabezpečenia prípravy procesu návratu a vykonania procesu odsunu (nevyhnutnosť zaistenia).
Other basic needs: in its judgement in Case C-562/13, Abdida, the ECJ found that Member States are obliged to also cover other basic needs to ensure that emergency healthcare and essential treatment of illness are in fact made available during the period in which that Member State is required to postpone removal.
Zaistenie sa vždy uskutočňuje na základe individuálneho posúdenia a na čo najkratšie obdobie, trvá, len pokiaľ prebiehajú prípravy na odsun, a vykonáva sa s náležitou starostlivosťou (primeranosť zaistenia).
It is for the Member States to determine the form in which such provision for the basic needs of the third-country national concerned is to be made.
Dôvody zaistenia: jediným legitímnym cieľom zaistenia podľa smernice o návrate je príprava procesu návratu a/alebo vykonanie procesu odsunu, a to predovšetkým, ak existuje 1. riziko úteku alebo 2. vyhýbanie sa alebo bránenie v príprave procesu návratu alebo odsunu zo strany navrátilca.
The logic upon which the ECJ relied to establish this obligation was that the requirement to provide emergency healthcare and essential treatment of illness under Article 14(1)(b) of the Return Directive may be rendered meaningless if there were not also a concomitant requirement to make provision for the basic needs of the third-country national concerned.
Ak takéto dôvody na zaistenie existujú a v konkrétnom prípade sa nedajú účinne použiť menej prísne donucovacie opatrenia (posledná možnosť), členské štáty majú právo a mali by použiť zaistenie na čas potrebný na úspešné uskutočnenie konania o návrate v súlade s ustanoveniami článku 8 smernice o návrate.
Based on this logic developed by the ECJ, and in light of the indications provided for in relevant case-law of the ECtHR, it can be derived that enjoyment of the other rights enumerated in Article 14(1) of the Return Directive (such as in particular access to education and taking into account needs of vulnerable persons) also give rise to a concomitant requirement to make provision for the basic needs of the third-country national concerned.
Hoci je znenie smernice o návrate formulované („najmä“) ako orientačný zoznam, tieto dva konkrétne prípady sa vzťahujú na hlavné scenáre, ktoré sa vyskytli v praxi a ktoré oprávňujú zaistenie s cieľom pripraviť a zorganizovať návrat a vykonať proces odsunu.
Even though there is no general legal obligation under Union law to make provision for the basic needs of all third-country nationals pending return, the Commission encourages Member States to do so under national law, in order to assure humane and dignified conditions of life for returnees.
Existenciu osobitného dôvodu na zaistenie – a nedostupnosť účinných a dostatočne miernejších donucovacích opatrení je v každom prípade potrebné posúdiť individuálne.
Legal basis: Return Directive — Article 14(2)
Pri posudzovaní existencie rizika úteku (pozri oddiel 1.6), ktorým sa môže odôvodniť potreba zaistenia, sa musí zohľadniť odopretie vstupu na hranici, existencia zápisu o odopretí vstupu v systéme SIS, chýbajúce doklady, chýbajúce miesto bydliska, absencia spolupráce a ďalšie relevantné náznaky/kritériá.
Member States shall provide the persons referred to in paragraph 1 with a written confirmation in accordance with national legislation that the period for voluntary departure has been extended in accordance with Article 7(2) or that the return decision will temporarily not be enforced.
Zákaz zaistenia z dôvodov verejného poriadku: v znení smernice o návrate sa neuvádza možnosť zachovania alebo predĺženia zaistenia z dôvodov verejného poriadku a členské štáty nemôžu použiť zaistenie cudzincov na účely odsunu ako formu „ľahkého väzenia“.
Recital 12 of the Return Directive specifies: ‘In order to be able to demonstrate their specific situation in the event of administrative controls or checks, such persons should be provided with written confirmation of their situation.
Hlavným cieľom zaistenia na účely odsunu je zaistiť, aby navrátilci neohrozovali vykonanie povinnosti návratu útekom.
Member States should enjoy wide discretion concerning the form and format of the written confirmation and should also be able to include it in decisions related to return adopted under this Directive’.
Účelom článku 15 nie je chrániť spoločnosť pred osobami, ktoré predstavujú hrozbu pre verejný poriadok alebo bezpečnosť.
Form of the written confirmation: Member States enjoy wide discretion.
Ak sa zo správania dotknutej osoby v minulosti dá vyvodiť záver, že táto osoba pravdepodobne nebude konať v súlade s právom a bude sa vyhýbať návratu, táto skutočnosť môže odôvodniť rozhodnutie o existencii rizika úteku.
The confirmation can either be a separate paper issued by the national authorities or part of a formal decision related to return.
Povinnosť zabezpečiť účinné alternatívy k zaisteniu: článok 15 ods. 1 sa musí vykladať v tom zmysle, že každý členský štát musí vo svojich vnútroštátnych právnych predpisoch zabezpečiť alternatívy k zaisteniu; toto je aj v súlade s dikciou odôvodnenia 16 smernice („[…] ak by uplatnenie miernejších donucovacích opatrení nebolo dostatočné“).
It is important that it allows the returnee to clearly demonstrate — in case of a police control — that he/she is already subject of a pending return decision and that he/she benefits from a period for voluntary departure, a formal postponement of removal or that he/she is subject of a return decision which can temporarily not be enforced.
V rozsudku vo veci C-61/11, El Dridi (bod 39) Súdny dvor potvrdil, že „[…] z odôvodnenia č. 16 uvedenej smernice, ako aj zo znenia jej článku 15 ods. 1 vyplýva, že členské štáty musia vykonať odsun prostredníctvom čo najmiernejších donucovacích opatrení.
The confirmation should specify, if possible, the length of the period for voluntary departure or the postponement.
Len v prípade, že výkon rozhodnutia o návrate formou odsunu môže byť s ohľadom na posúdenie každej konkrétnej situácie ohrozený chovaním dotknutej osoby, môžu členské štáty pristúpiť k zbaveniu tejto osoby slobody jej zaistením“.
In Member States in which data exchange systems allow for the quick verification of the status of irregular migrants in case of police controls on the basis of certain personal data or reference numbers, the written confirmation requirement can be considered as fulfilled if the person is provided with (or already owns) documents or papers containing these personal data or reference numbers.
To však neznamená, že predpokladom zaistenia je to, že v prípade štátneho príslušníka tretej krajiny sa už miernejšie donucovacie opatrenia použili.
No obligation to grant a permit to non-removable returnees: Member States are not obliged to grant a permit to returnees once it becomes clear that there is no more reasonable prospect of removal, although they may decide to do so in application of Article 6(4) of the Return Directive (see section 5.6).
V článku 15 ods. 1 smernice o návrate sa vyžaduje, aby boli miernejšie donucovacie opatrenia dostatočné a aby sa na dotknutého štátneho príslušníka tretej krajiny uplatňovali účinne.
In this regard, the ECJ expressly clarified in the judgment of Case C-146/14, Mahdi [73] (paragraphs 87 and 88): ‘[…] the purpose of the directive is not to regulate the conditions of residence on the territory of a Member State of third-country nationals who are staying illegally and in respect of whom it is not, or has not been, possible to implement a return decision. […] However, Article 6(4) of Directive 2008/115/EC enables the Member States to grant an autonomous residence permit or other authorisation offering a right to stay for compassionate, humanitarian or other reasons to a third-country national staying illegally on their territory’.
Znamená to, že na splnenie povinnosti poskytnúť účinné alternatívy k zisteniu musia členské štáty do vnútroštátnych právnych predpisov zakomponovať alternatívy k zaisteniu, ktorými sa môžu dosiahnuť rovnaké ciele zaistenia (t. j. zabránenie úteku, zabránenie tomu, aby sa štátny príslušník tretej krajiny vyhýbal návratu alebo aby mu bránil) pri použití prostriedkov, ktoré predstavujú menší zásah do práva na slobodu jednotlivca.
Criteria to take into account for granting permits: as highlighted above, there is no legal obligation to issue permits to non-removable returnees and Member States enjoy broad discretion.
Vnútroštátne orgány zodpovedné za prijímanie rozhodnutí vzťahujúcich sa na zaistenie a alternatívy k zaisteniu musia posúdiť, či budú v konkrétnom prípade miernejšie donucovacie opatrenia dostatočné a účinné.
In this context, it is recommended that the assessment criteria that could be taken into account by Member States include both individual (case-related) as well as horizontal (policy-related) elements such as in particular:
Príkladmi alternatív k zaisteniu sú obmedzenia pobytu, otvorené domy pre rodiny, podpora zo strany sociálnych pracovníkov, pravidelné hlásenie sa, odovzdanie preukazov totožnosti/cestovných dokladov, kaucia a elektronické monitorovanie.
the cooperative/non-cooperative attitude of the returnee,
UNHCR poskytuje niekoľko praktických príkladov osvedčených postupov [75] týkajúcich sa alternatív k zaisteniu.Výhody a riziká – alternatívy k zaisteniu
the length of factual stay of the returnee in the Member State,
Medzi výhody stanovenia alternatív k zaisteniu môžu patriť vyššie miery návratu (vrátane dobrovoľného odchodu), zlepšená spolupráca s navrátilcami pri získavaní potrebných dokladov, finančné výhody (menšie náklady pre štát) a menšie náklady na ľudské zdroje (predídenie problémom súvisiacim so zaistením).
integration efforts made by the returnee,
Medzi riziká patrí zvýšená pravdepodobnosť úteku, možné vytvorenie motivačných faktorov (alternatívne útvary zaistenia, napríklad rodinné domy, môžu neregulárni prisťahovalci vnímať ako atraktívne) a možné sociálne napätie v susedstve otvorených centier.
personal conduct of the returnee,
Odporúčanie: výzvou je nájdenie inteligentných riešení so správnou kombináciou výhod a odstrašujúcich účinkov.
family links,
Výsledkom úplnej absencie odstrašujúcich účinkov môžu byť nedostatočné miery odsunu.
humanitarian considerations,
Aj príliš represívny systém so systematickým zaisťovaním môže byť pritom neefektívny, pretože navrátilec je v konaní o návrate málo motivovaný alebo nabádaný k spolupráci.
the likelihood of return in the foreseeable future,
Členské štáty by mali pripraviť a používať široký rozsah alternatív na riešenie situácie v prípade rôznych kategórií štátnych príslušníkov tretích krajín.
need to avoid rewarding irregularity,
Úspech sa preukázal pri prispôsobenom individuálnom vedení, ktorý navrátilcovi umožňuje vziať vlastný návrat do svojich rúk, a pri včasnom zapojení, ako aj pri holistickej správe prípadov zameranej na riešenie prípadov.
impact of regularisation measures on migration pattern of prospective (irregular) migrants,
Cieľom by malo byť systematické horizontálne vedenie všetkých potenciálnych navrátilcov, ktoré zahŕňa odporúčania o možnostiach legálneho pobytu/azylu, ako aj o dobrovoľnom/nútenom návrate od počiatočnej fázy (a nie až po prijatí rozhodnutí o odsune).
likelihood of secondary movements within Schengen area.
Osoba, voči ktorej prebieha konanie o návrate: formálna požiadavka v článku 15 ods. 1 smernice o návrate, aby išlo o osobu, „voči ktorej prebieha konanie o návrate“ nie je synonymná s pojmom osoba, „na ktorú sa vzťahuje rozhodnutie o návrate“.
The procedural safeguards listed in Articles 12 (form and translation) and Article 13 (effective remedy and free legal aid) of the Return Directive are express manifestations of the fundamental rights to good administration, to be heard, to an effective remedy and to a fair trial, all forming an integral part of the European Union legal order.
Zaistenie môže byť uložené – v prípade splnenia všetkých podmienok v článku 15 – už pred prijatím formálneho rozhodnutia o návrate, napríklad pri príprave rozhodnutia o návrate a pred jeho vydaním.
Observance of those rights is thus required also with regard to detention decisions.
Neoprávnene sa zdržiavajúci štátny príslušník tretej krajiny môže svoju totožnosť zatajiť (neoznámiť) s cieľom vyhnúť sa odsunu.
Unless other sufficient but less coercive measures can be applied effectively in a specific case, Member States may only keep in detention a third-country national who is the subject of return procedures in order to prepare the return and/or carry out the removal process, in particular when:
V článku 15 ods. 6 písm. a) sa uvádza „nedostatočná spolupráca“ ako jeden z dvoch prípadov, v ktorých môže byť odôvodnené predĺženie maximálnej lehoty zaistenia o 12 mesiacov, pričom celkovým cieľom a definitívou tohto druhu zaistenia (Beugehaft alebo Durchsetzungshaft) je odsun – nie sankcionovanie.
there is a risk of absconding; or
Je možné pokračovať v zaistení, ak navrátilec podá žiadosť o azyl?
the third-country national concerned avoids or hampers the preparation of return or the removal process.
Právny základ: smernica o návrate – článok 15 ods. 2
Any detention shall be for as short a period as possible and only maintained as long as removal arrangements are in progress and executed with due diligence.
Zaistenie nariaďujú správne alebo súdne orgány.
Imposing detention for the purpose of removal is a serious intrusion into the fundamental right of liberty of persons and therefore subject to strict limitations.
Zaistenie sa nariaďuje písomne s uvedením skutkových a právnych dôvodov.
Obligation to impose detention only as a measure of last resort: Article 8(1) of the Return Directive obliges Member States to take ‘all necessary measures’ to enforce return decisions.
Ak zaistenie nariadili správne orgány, členské štáty:
The possibility to impose detention is one of the possible measures which may be used by Member States as a measure of last resort.
buď zabezpečia rýchle súdne preskúmanie zákonnosti zaistenia, o ktorom sa rozhodne v čo najkratšom čase od začiatku zaistenia;
The ECJ has in this context expressly highlighted in its judgment in Case C-61/11, El Dridi (paragraph 41), that the Return Directive foresees a ‘a gradation of the measures to be taken in order to enforce the return decision, a gradation which goes from the measure which allows the person concerned the most liberty, namely granting a period for his voluntary departure, to measures which restrict that liberty the most, namely detention in a specialised facility’.
alebo poskytnú dotknutému štátnemu príslušníkovi tretej krajiny právo podať návrh na začatie konania, v rámci ktorého sa zákonnosť zaistenia preverí postupom rýchleho súdneho preskúmania, o ktorom sa rozhodne v čo najkratšom čase od začiatku príslušného konania.
An obligation on Member States to apply detention exists only in situations in which it is clear that the use of detention is the only way to make sure that the return process can be prepared and the removal process can be carried out (necessity of detention).
V takomto prípade členské štáty bezodkladne informujú štátneho príslušníka tretej krajiny o možnosti podania návrhu na začatie takéhoto konania.
Any detention shall be based on an individual assessment and shall be for as short a period as possible, only maintained as long as removal arrangements are in progress and executed with due diligence (proportionality of detention).
Ak sa zistí, že zaistenie nie je zákonné, dotknutý štátny príslušník tretej krajiny bude bezodkladne prepustený.
Reasons for detention: the sole legitimate objective of detention under the Return Directive is to prepare the return and/or to carry out the removal process, in particular when there is: (1) a risk of absconding; or (2) avoidance or hampering of the preparation of return or the removal process by the returnee.
Súdne orgány môžu, ale nemusia byť nevyhnutne zložené zo sudcov.
When such reasons for detention exist, and when no less coercive measures can be applied effectively in a specific case (last resort), Member States are entitled and should use detention for the time necessary to ensure that return procedures can be successfully carried out in compliance with the provisions of Article 8 of the Return Directive.
V súlade s príslušnou judikatúrou Európskeho súdu pre ľudské práva musia mať prvky nezávislosti, nezaujatosti a ponúkať súdne záruky námietkového konania.
Even though the wording of the Return Directive is phrased as an indicative listing (‘in particular’), these two concrete cases cover the main scenarios encountered in practice that justify detention in view of preparing and organising return and carrying out the removal process.
Rozsah súdneho preskúmania: v preskúmaní sa musia posúdiť všetky aspekty výslovne uvedené v článku 15 smernice o návrate, pričom sa zohľadnia otázky práva (napríklad správnosť konania vo veci zaistenia a rozhodnutia o zaistení z procesného/právneho hľadiska), ako aj otázky týkajúce sa faktov (napríklad osobná situácia zaistenej osoby, rodinné väzby v krajine, záruky odchodu z územia, odôvodnený predpoklad na odsun).
The existence of a specific reason for detention — and the non-availability of effective and sufficient less coercive measures — must be individually assessed in each case.
Maximálne trvanie „rýchleho súdneho preskúmania“: text smernice o návrate vychádza zo znenia článku 5 ods. 4 EDĽP, na základe ktorého sa požaduje „rýchle súdne preskúmanie súdom“.
A refusal of entry at the border, the existence of a SIS alert for refusal of entry, lack of documentation, lack of residence, absence of cooperation and other relevant indications/criteria need to be taken into account when assessing whether there is a risk of absconding (see section 1.6) that may justify the need for detention.
V príslušnej judikatúre Európskeho súdu pre ľudské práva sa objasňuje, že prijateľné maximálne trvanie (t. j. „primeraný čas“) nie je možné určiť abstraktne.
No detention for public order reasons: the possibility of maintaining or extending detention for public order reasons is not covered by the text of the Return Directive and Member States are not allowed to use immigration detention for the purposes of removal as a form of ‘light imprisonment’.
Musí sa stanoviť vzhľadom na okolnosti každého prípadu, pričom sa zohľadní zložitosť konania, ako aj správanie úradov a žiadateľa.
The primary purpose of detention for the purposes of removal is to assure that returnees do not undermine the execution of the obligation to return by absconding.
Za osvedčený postup, ktorý je v súlade s právnou požiadavkou na rýchlosť, možno určite pokladať prijatie rozhodnutia do jedného týždňa.
It is not the purpose of Article 15 to protect society from persons which constitute a threat to public policy or security.
Požiadavka týkajúca sa písomného rozhodnutia sa vzťahuje aj na rozhodnutia o predĺžení: požiadavka na vydanie písomného rozhodnutia s odôvodnením sa vzťahuje aj na rozhodnutia týkajúce sa predĺženia zaistenia.
The legitimate aim to protect the society should be addressed by other pieces of legislation, in particular criminal law, criminal administrative law and legislation covering the ending of legal stay for public order reasons.
V rozsudku vo veci C-146/14, Mahdi, Súdny dvor výslovne objasnil (bod 44): „Požiadavka prijať písomné rozhodnutie musí byť chápaná tak, že sa nevyhnutne vzťahuje aj na akékoľvek rozhodnutie o predĺžení zaistenia, pretože zaistenie a jeho predĺženie majú obdobnú povahu, keďže obe vedú k tomu, že dotknutý štátny príslušník tretej krajiny je zbavený slobody, aby sa pripravil jeho návrat alebo vykonal jeho odsun, a v každom z oboch prípadov musí mať tento štátny príslušník možnosť zoznámiť sa s odôvodnením rozhodnutia, ktoré bolo voči nemu prijaté.“
In this respect, the ECJ stated in its judgment on Case C-357/09, Kadzoev [74] (paragraph 70): ‘The possibility of detaining a person on grounds of public order and public safety cannot be based on Directive 2008/115/EC.
Všetky záruky vyplývajúce z dodržiavania práva na vypočutie sa vzťahujú na rozhodnutia o zaistení a rozhodnutia o predĺžení zaistenia.
None of the circumstances mentioned by the referring court (aggressive conduct; no means of support; no accommodation) can therefore constitute in itself a ground for detention under the provisions of that directive’.
Nerešpektovanie tohto práva má však za následok neplatnosť rozhodnutia, len ak by bol výsledok konania iný, keby bolo právo rešpektované – pozri vec C-383/13, G. a R.: „[…] právo Únie, najmä článok 15 ods. 2 a 6 smernice 2008/115/ES sa má vykladať v tom zmysle, že ak sa v správnom konaní rozhodlo o predĺžení zaistenia, pričom bolo porušené právo byť vypočutý, vnútroštátny súd poverený posúdením zákonnosti tohto rozhodnutia by mal rozhodnúť o zrušení zaistenia len vtedy, ak usúdi, že vzhľadom na všetky skutkové a právne okolnosti každého jednotlivého prípadu toto porušenie skutočne zbavilo toho, kto ho namieta, možnosti lepšie uplatniť svoju obhajobu v takej miere, že toto správne konanie mohlo dospieť k inému výsledku“ (pozri oddiel 12).