natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Return Handbook should be used for the purpose of training the personnel involved in return-related tasks as well as experts taking part in the evaluation and monitoring mechanism established by Council Regulation (EU) No 1053/2013 [4] to verify application of the Schengen acquis in the Member States.
Príručka o návrate by sa mala používať na účely odbornej prípravy pracovníkov zapojených do úloh súvisiacich s návratom, ako aj expertov zapojených do hodnotiaceho a monitorovacieho mechanizmu zriadeného nariadením Rady (EÚ) č. 1053/2013 [4] na overovanie uplatňovania schengenského acquis v členských štátoch.
Commission Recommendation C(2015) 6250 of 1 October 2015 establishing a common ‘Return Handbook’ to be used by Member States' competent authorities when carrying out return related tasks.
Odporúčanie Komisie C(2015) 6250 z 1. októbra 2015, ktorým sa ustanovuje spoločná „príručka o návrate“, ktorú majú používať príslušné orgány členských štátov pri vykonávaní úloh spojených s návratom.
Commission Recommendation of C(2017) 1600 of 7 March 2017 on making returns more effective when implementing the Directive 2008/115/EC of the European Parliament and of the Council.
Odporúčanie Komisie C(2015) 1600 zo 7. marca 2017 týkajúce sa zaistenia účinnejších návratov pri vykonávaní smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/115/ES.
RETURN HANDBOOK
PRÍRUČKA O NÁVRATE
Third-country national
Štátny príslušník tretej krajiny
Illegal stay
Nelegálny pobyt
Return decision
Rozhodnutie o návrate
Removal order
Rozhodnutie o odsune
Risk of absconding
Riziko úteku
Border cases — Article 2(2)(a)
Prípady na hraniciach – článok 2 ods. 2 písm. a)
Special safeguards for ‘border cases’
Osobitné záruky pre „prípady na hraniciach“
Criminal law and extradition cases
Trestné právo a prípady vydania
MORE FAVOURABLE PROVISIONS
PRIAZNIVEJŠIE USTANOVENIA
SANCTIONS FOR INFRINGEMENTS OF MIGRATION RULES
SANKCIE ZA PORUŠENIE PRAVIDIEL TÝKAJÚCICH SA MIGRÁCIE
APPREHENSION AND OBLIGATION TO ISSUE A RETURN DECISION
ZADRŽANIE A POVINNOSŤ VYDAŤ ROZHODNUTIE O NÁVRATE
Apprehension in the course of an exit check
Zadržanie v priebehu kontroly na výstupe
Holders of a return decision issued by another Member State
Držitelia rozhodnutia o návrate, ktoré vydal iný členský štát
Relation with Dublin rules
Vzťah k dublinským pravidlám
Illegally staying third-country national holding a right to stay in another Member State
Neoprávnene sa zdržiavajúci štátny príslušník tretej krajiny s právom na pobyt v inom členskom štáte
Illegally staying third-country national covered by existing bilateral agreements between Member States
Neoprávnene sa zdržiavajúci štátny príslušník tretej krajiny, na ktorého sa vzťahujú existujúce dvojstranné dohody medzi členskými štátmi
Illegally staying third-country national benefiting from humanitarian (or other) permit/authorisation
Neoprávnene sa zdržiavajúci štátny príslušník tretej krajiny, ktorý využíva povolenie/oprávnenie z humanitárnych (alebo iných) dôvodov
Illegally staying third-country national subject of a pending procedure renewing a permit/authorisation
Neoprávnene sa zdržiavajúci štátny príslušník tretej krajiny, ktorý je účastníkom prebiehajúceho konania o obnovení povolenia/oprávnenia
Special rules in legal migration directives on readmission between Member States in cases of intra-Union mobility
Osobitné pravidlá v smerniciach o legálnej migrácii týkajúce sa readmisie medzi členskými štátmi v prípadoch mobility v rámci Únie
Extended period for voluntary departure
Predĺžená lehota na dobrovoľný odchod
Obligations pending voluntary departure
Povinnosti v lehote na dobrovoľný odchod
Counter-indications
Kontraindikácie
Practical compliance — transit by land
Dodržiavanie v praxi – pozemný tranzit
Practical compliance — transit by air
Dodržiavanie v praxi – letecký tranzit
Recording of voluntary departure
Zaznamenávanie dobrovoľného odchodu
REMOVAL
ODSUN
Removal by air
Letecký odsun
Transit by air
Letecký tranzit
Joint removal operations by air
Spoločné operácie leteckého odsunu
Return operations coordinated by the European Border and Coast Guard Agency
Návratové operácie koordinované Európskou agentúrou pre pohraničnú a pobrežnú stráž
FORCED-RETURN MONITORING
MONITOROVANIE NÚTENÉHO NÁVRATU
POSTPONEMENT OF REMOVAL
ODLOŽENIE ODSUNU
RETURN OF UNACCOMPANIED MINORS
NÁVRAT MALOLETÝCH OSÔB BEZ SPRIEVODU
Assistance by appropriate bodies
Pomoc príslušných orgánov
Return to a family member, a nominated guardian or adequate reception facilities
Návrat k rodinnému príslušníkovi, ustanovenému opatrovníkovi alebo do primeraného prijímacieho zariadenia
EU-wide effect
Účinok na celú EÚ
Use of SIS II
Používanie systému SIS II
Procedural issues
Procesné otázky
Reasons for issuing entry bans
Dôvody vydania zákazov vstupu
Length of entry bans
Dĺžka trvania zákazov vstupu
Withdrawal, shortening and suspension of entry bans
Zrušenie/skrátenie/pozastavenie zákazov vstupu
Sanctions for non-respect of entry ban
Sankcie za nedodržanie zákazu vstupu
Consultation between Member States
Konzultácia medzi členskými štátmi
‘Historic’ entry bans
„Historické“ zákazy vstupu
Right to good administration and right to be heard
Právo na dobrú správu vecí verejných a právo na vypočutie
Decisions related to return
Rozhodnutia vzťahujúce sa na návrat
Form of decisions and translation
Forma rozhodnutí a preklad
Linguistic assistance and free legal aid
Jazyková pomoc a bezplatná právna pomoc
SAFEGUARDS PENDING RETURN
ZÁRUKY V OBDOBÍ PRED NÁVRATOM
Written confirmation
Písomné potvrdenie
Situations of protracted irregularity
Situácie dlhotrvajúcej neregulárnosti
Circumstances justifying detention
Okolnosti odôvodňujúce zaistenie
Form and initial review of detention
Forma a počiatočné preskúmanie zaistenia
Regular review of detention
Pravidelné preskúmanie zaistenia
Ending of detention
Ukončenie zaistenia
Absence of reasonable prospect of removal
Chýbajúci odôvodnený predpoklad na odsun
Reaching the maximum period of detention
Dosiahnutie maximálnej lehoty zaistenia
Re-detention of returnees
Opätovné zaistenie navrátilcov
Application of less coercive measures after ending of detention
Uplatňovanie miernejších donucovacích opatrení po ukončení zaistenia
DETENTION CONDITIONS
PODMIENKY ZAISTENIA
Initial police custody
Počiatočné zadržanie políciou
Use of specialised facilities as a general rule
Využívanie špecializovaných zariadení ako všeobecné pravidlo
Separation from ordinary prisoners
Oddelenie od riadnych väzňov
Material detention conditions
Materiálne podmienky zaistenia
DETENTION OF MINORS AND FAMILIES
ZAISTENIE MALOLETÝCH OSÔB A RODÍN
TRANSPOSITION, INTERPRETATION AND TRANSITIONAL ARRANGEMENTS
TRANSPOZÍCIA, VÝKLAD A PRECHODNÉ OPATRENIA
SOURCES AND REFERENCE DOCUMENTS
ZDROJE A REFERENČNÉ DOKUMENTY
This Return Handbook provides guidance to national authorities competent for carrying out return related tasks, including police, border guards, migration authorities, staff of detention facilities and monitoring bodies.
V tejto príručke o návrate sa poskytujú usmernenia pre vnútroštátne orgány s právomocou vykonávať úlohy spojené s návratom vrátane polície, príslušníkov pohraničnej stráže, migračných orgánov, pracovníkov zariadení určených na zaistenie a orgánov poverených monitorovaním.
It covers standards and procedures in Member States for returning illegally staying third-country nationals and is based on Union legal instruments regulating this issue, primarily Directive 2008/115/EC of the European Parliament and of the Council [1] (the ‘Return Directive’).
Týka sa noriem a konaní v členských štátoch, ktoré sa týkajú návratu neoprávnene sa zdržiavajúcich štátnych príslušníkov tretích krajín, a zakladá sa na právnych nástrojoch Únie, ktorými sa táto oblasť upravuje, najmä na smernici Európskeho parlamentu a Rady 2008/115/ES [1] (ďalej len „smernica o návrate“).
Return procedures are in practice often linked with other types of procedures (asylum procedures, border control procedures, procedures leading to a right to enter, stay or reside), which are regulated by other relevant Union and national legislation.
Konania o návrate sú v praxi často spojené s ďalšími druhmi konaní a postupov (konania o azyle, postupy hraničnej kontroly, konania, ktorých výsledkom je udelenie práva na vstup, krátkodobého alebo dlhodobého pobytu), ktoré sa upravujú v iných relevantných právnych predpisoch Únie a vnútroštátnych právnych predpisoch.
In those cases, Member States should ensure close cooperation between the different authorities involved in such procedures.
V takýchto prípadoch by mali členské štáty zaistiť úzku spoluprácu medzi jednotlivými orgánmi zapojenými do týchto konaní a postupov.
The current version, revised in 2017, builds upon the Commission Recommendation of 7 March 2017 [3] and features additional guidance to national authorities on how the rules of the Return Directive be used to improve the effectiveness of the return systems, while ensuring full observance of fundamental rights.
Znamená to možnosť mobilizácie všetkých aktérov zapojených do konaní súvisiacich s návratom (napr. orgánov presadzovania práva a imigračných orgánov, ale aj súdnych orgánov a orgánov na ochranu dieťaťa, zdravotníckych a sociálnych služieb, zamestnancov zariadení určených na zaistenie) a koordinácie ich činností v súlade s ich rolami a pôsobnosťou s cieľom iniciovať rýchlu a primeranú multidisciplinárnu reakciu pri riešení konkrétneho prípadu návratu.
Beyond appropriate standards and procedures, an effective return system needs to count on a streamlined and well integrated organisation of competences at national level.
Vnútroštátne systémy návratu potrebujú aj podporu dostatočného počtu vyškolených a spôsobilých pracovníkov, ktorých možno rýchlo mobilizovať (podľa potreby aj nepretržite), hlavne v prípade zvyšujúcej sa záťaže pri uskutočňovaní návratov, a ktorí môžu byť v prípade potreby nasadzovaní na vonkajšej hranici Únie s cieľom prijímať okamžité opatrenia na riešenie migračného tlaku.
This means being able to mobilise all the actors involved in return-related procedures (for example law enforcement and immigration authorities, but also the judiciary, child protection authorities, medical and social services, staff of detention facilities) and coordinate their actions, in accordance with their role and remit, to trigger swift and adequate multi-disciplinary responses to manage individual return case.
Na tento účel by sa nimi mala zabezpečiť nepretržitá výmena operačných informácií s Európskou agentúrou pre pohraničnú a pobrežnú stráž a ostatnými členskými štátmi, pričom môžu využívať technickú a operačnú podporu, ktorú môže agentúra poskytnúť.
National return systems need to count on the support of a sufficient number of trained and competent staff, who can be mobilised quickly — if needed on a 24/7 basis — particularly in case of an increasing burden in implementing returns, and who can be deployed, if necessary, at the external border of the Union to take immediate measures in response to migratory pressure.
Na to, aby systémy návratu boli schopné reagovať na výzvy, by členské štáty mali čo najlepšie využiť flexibilitu, ktorú poskytuje smernica o návrate, a mali by pravidelne skúmať a upravovať svoje štruktúry a kapacity pre návrat s cieľom reagovať na aktuálne potreby a zabezpečiť efektivitu.
For that purpose, they should ensure continuous exchange of operational information with the European Border and Coast Guard Agency and other Member States, and can rely on the technical and operational support that the Agency can provide.
Touto príručkou sa nevytvárajú žiadne právne záväzné povinnosti pre členské štáty a neustanovujú sa ňou nové práva ani povinnosti.
In order for the return systems to be able to respond to challenges, Member States should make the best use of the flexibility provided for by the Return Directive and regularly review and adapt their structures and return capacity to respond to the actual needs to remain effective.
Príručka vychádza prevažne z práce, ktorú členské štáty a Komisia vykonali v rámci „kontaktného výboru pre smernicu 2008/115/ES o návrate“ v rokoch 2009 – 2017, a systematickým a súhrnným spôsobom zoskupuje diskusie, ktoré prebehli v rámci daného fóra a ktoré nevyhnutne neodrážajú zhodu medzi členskými štátmi, pokiaľ ide o výklad právnych aktov.
This Handbook does not create any legally binding obligations upon Member States and it does not establish new rights and duties.
Výkladová časť príručky je doplnená o usmernenia týkajúce sa novovzniknutých otázok (napr. nových rozsudkov Súdneho dvora Európskej únie, medzinárodných noriem).
It bases itself to a large extent on the work conducted by Member States and the Commission within the ‘Contact Committee Return Directive 2008/115/EC’ in the years 2009-2017 and regroups in a systematic and summarised form the discussions that have taken place within that forum, which do not necessarily reflect a consensus among Member States on the interpretation of the legal acts.
Právne záväzné účinky majú len právne akty, z ktorých táto príručka vychádza alebo na ktoré sa odvoláva, pričom tieto účinky sa môžu uplatniť pred vnútroštátnym súdom.
The interpretative part of the Handbook is complemented by guidance on newly arising issues (for example new judgements of the Court of Justice of the European Union, international standards).
Právne záväzné výklady práva Únie môže poskytovať len Súdny dvor Európskej únie.
Only the legal acts on which this Handbook is based on, or refers to, produce legally binding effects and can be invoked before a national jurisdiction.
Právny základ: smernica o návrate – článok 3 ods. 1; Kódex schengenských hraníc [4] – článok 2 ods. 5Každá osoba, ktorá nie je občanom Únie v zmysle článku 17 ods. 1 zmluvy a ktorá nepožíva právo na voľný pohyb podľa právnych predpisov Únie, ako je vymedzené v článku 2 ods. 5 Kódexu schengenských hraníc.
Legally binding interpretations of Union law can only be given by the Court of Justice of the European Union.
Za „štátneho príslušníka tretej krajiny“ sa nepovažujú tieto kategórie osôb:
Legal basis: Return Directive — Article 3(1); Schengen Borders Code [4] — Article 2(5)Any person who is not a citizen of the Union within the meaning of Article 17(1) of the Treaty and who is not a person enjoying the right of free movement under Union law, as defined in Article 2(5) of the Schengen Borders Code.
osoby, ktoré sú občanmi Únie v zmysle článku 20 ods. 1 ZFEÚ (bývalý článok 17 ods. 1 zmluvy) = osoby so štátnou príslušnosťou členského štátu EÚ [5],osoby so štátnou príslušnosťou EHP/Švajčiarska,
The following categories of person are not considered ‘third-country nationals’:
rodinní príslušníci občanov Únie vykonávajúci svoje právo na voľný pohyb na základe článku 21 ZFEÚ alebo smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/38/ES [6],rodinní príslušníci štátnych príslušníkov EHP/Švajčiarska, ktorí požívajú práva na voľný pohyb rovnocenné právam občanov Únie.
Persons who are Union citizens within the meaning of Article 20(1) TFEU (previously Article 17(1) of the Treaty) = persons holding the nationality of an EU Member State [5];Persons holding the nationality of EEA/CH;
Každá iná osoba vrátane osoby bez štátnej príslušnosti [7] sa bude považovať za „štátneho príslušníka tretej krajiny“.
Family members of Union citizens exercising their right to free movement under Article 21 TFEU or Directive 2004/38/EC of the European Parliament and of the Council [6];Family members of nationals of EEA/CH enjoying rights of free movement equivalent to Union citizens.
Ďalšie objasnenie:
Any other person, including a stateless person [7], is to be considered ‘third-country national’.
Rodinnými príslušníkmi štátnych príslušníkov EÚ/EHP/Švajčiarska, ktorí teda majú, bez ohľadu na svoju štátnu príslušnosť, právo na vstup do hostiteľského členského štátu a pobyt v ňom s občanom Únie, sú:
Further clarification:
manžel/manželka a v prípade, ak je to predmetom zmluvy na základe právnych predpisov členského štátu a uznané v právnych predpisoch hosťujúceho členského štátu za rovnocenné s manželstvom, partner/partnerka, s ktorým/ktorou občan EÚ/EHP/Švajčiarska uzatvoril registrované partnerstvo;
Members of the family of EU/EEA/CH nationals, who therefore have a right of entry and residence with the Union citizen in the host Member State irrespective of their nationality, are:
priami potomkovia, ktorí sú mladší ako 21 rokov, alebo nezaopatrené osoby vrátane priamych potomkov alebo nezaopatrených osôb manžela/manželky alebo registrovaného partnera/partnerky;
the spouse and, if contracted on the basis of the legislation of a Member State and recognised by the legislation of the host Member State as equivalent to marriage, the partner with whom the EU/EEA/CH citizen has contracted a registered partnership;
závislí priami príbuzní po vzostupnej línii vrátane závislých priamych príbuzných po vzostupnej línii manžela/manželky alebo registrovaného partnera/partnerky.
the direct descendants under the age of 21 or dependants, including those of the spouse or registered partner;
Okrem kategórií uvedených v bodoch a) až c) môžu právo na voľný pohyb podľa práva Únie za určitých okolností požívať aj ostatní rodinní príslušníci – najmä keď im bolo udelené právo na vstup a pobyt podľa vnútroštátnych právnych predpisov, ktorými sa vykonáva článok 3 ods. 2 smernice 2004/38/ES.
the dependent direct relatives in the ascending line, including those of the spouse or registered partner.
Štátni príslušníci tretích krajín, ktorých tvrdenie, že sú rodinnými príslušníkmi občana Únie, ktorí požívajú práva na voľný pohyb rovnocenné právam občanov Únie v zmysle článku 21 ZFEÚ alebo smernice 2004/38/ES, členský štát zamietol, sa teda môžu považovať za štátnych príslušníkov tretích krajín.
In addition to the categories referred to in points (a) to (c), other members of the family can, under certain circumstances, also enjoy the right of free movement under Union law — notably when they have been granted the right of entry and residence under national law enacting Article 3(2) of Directive 2004/38/EC.
Tieto osoby môžu preto patriť do rozsahu uplatňovania smernice o návrate, pričom sa budú musieť uplatňovať minimálne normy, konania a práva v nej stanovené.
Third-country nationals whose claim to be a family member of a Union citizen enjoying a Union right to free movement under Article 21 TFEU or Directive 2004/38/EC was rejected by a Member State may be considered as third-country national.
Komisia sa však vzhľadom na možné odvolanie proti rozhodnutiu, ktorým sa zamieta tvrdenie, že sa na dotknutú osobu vzťahuje smernica 2004/38/ES, domnieva, že táto osoba sa bude naďalej môcť – na základe priaznivejšieho ustanovenia v článku 4 smernice o návrate – spoliehať na procesné záruky stanovené v kapitole VI smernice 2004/38/ES (napríklad, pokiaľ ide o oznámenie a odôvodnenie rozhodnutia, povolenú lehotu na dobrovoľné opustenie územia, konania o opravnom prostriedku).
Such persons may therefore fall in the scope of application of the Return Directive and the minimum standards, procedures and rights foreseen therein will have to be applied.
Právny základ: smernica o návrate – článok 3 ods. 2; Kódex schengenských hraníc – článok 6
However, as regards a possible appeal against the decision rejecting being a beneficiary of Directive 2004/38/EC, the Commission considers that the person will continue — as a more favourable provision under Article 4 of the Return Directive — to be able to rely on the procedural safeguards provided for in Chapter VI of Directive 2004/38/EC (for example, as regards notification and justification of decision, the time allowed to voluntarily leave the territory, redress procedures).
Prítomnosť štátneho príslušníka tretej krajiny na území členského štátu, pričom táto osoba nespĺňa alebo prestala spĺňať podmienky vstupu ustanovené v článku 5 Kódexu schengenských hraníc alebo iné podmienky vstupu alebo pobytu v uvedenom členskom štáte.
Legal basis: Return Directive — Article 3(2); Schengen Borders Code — Article 6
Toto veľmi všeobecné vymedzenie zahŕňa všetkých štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí nepožívajú právo na pobyt v členskom štáte.
The presence on the territory of a Member State, of a third-country national who does not fulfil, or no longer fulfils the conditions of entry as set out in Article 5 of the Schengen Borders Code or other conditions for entry, stay or residence in that Member State.
Každý štátny príslušník tretej krajiny, ktorý je fyzicky prítomný na území členského štátu EÚ, sa v ňom zdržiava buď oprávnene, alebo neoprávnene.
This very broad definition covers any third-country national who does not enjoy a legal right to stay in a Member State.
Tretia možnosť neexistuje.
Any third-country national physically present on the territory of an EU Member State is either staying legally or illegally.
Právne fikcie vo vnútroštátnom práve, podľa ktorých sa osoby fyzicky sa zdržiavajúce v osobitne určených častiach územia členského štátu (napríklad v tranzitnom priestore alebo v určitých pohraničných oblastiach) nepovažujú za osoby „zdržiavajúce sa na území“, sú v tejto súvislosti bezpredmetné, keďže by ohrozili harmonické uplatňovanie acquis Únie o návrate.
There is no third option.
Členské štáty sa však môžu rozhodnúť, že na túto kategóriu osôb nebudú uplatňovať isté ustanovenia acquis o návrate (pozri ďalej oddiel 2).
Legal fictions under national law which consider persons physically staying in specially designated parts of Member State territory (for example transit areas or certain border areas) as not ‘staying in the territory’ are irrelevant in this context, since this would undermine the harmonious application of the EU return acquis.
Po kodifikácii Kódexu schengenských hraníc v roku 2016 sa odkaz na článok 5 Kódexu schengenských hraníc v článku 3 ods. 2 smernice o návrate chápe ako odkaz na súčasný článok 6 Kódexu schengenských hraníc.
Member States may, however, decide not to apply certain provisions of the return acquis to this category of persons (see section 2 below).
Za osoby neoprávnene sa zdržiavajúce v danom členskom štáte sa považujú napríklad nasledujúce kategórie štátnych príslušníkov tretích krajín:
Following the 2016 codification of the Schengen Borders Code (SBC), reference to Article 5 SBC in Article 3(2) of the Return Directive shall be read as reference to current Article 6 SBC.
držitelia povolenia na pobyt alebo víz, ktorých platnosť sa skončila,
The following categories of third-country nationals are, for instance, considered as illegally staying in the Member State concerned:
držitelia zrušeného povolenia alebo víz,
Holders of an expired residence permit or visa;
odmietnutí žiadatelia o azyl,
Holders of a withdrawn permit or visa;
žiadatelia o azyl, ktorým bolo doručené rozhodnutie o ukončení ich práva na pobyt ako žiadateľa o azyl,
Rejected asylum seekers;
osoby, ktorým bol odopretý vstup na hranici,
Asylum applicants who have received a decision ending their right of stay as asylum seeker;
osoby zadržané v súvislosti s neoprávneným prekročením hraníc,
Persons subject to a refusal of entry at the border;
neregulárni migranti zadržaní na území členského štátu,
Persons intercepted in connection with irregular border crossing;
osoby zadržané počas tranzitu cez územie členského štátu s cieľom dostať sa do iného členského štátu bez právneho nároku,
Irregular migrants apprehended in Member States' territory;
osoby bez práva na pobyt v členskom štáte zadržania (hoci majú právo na pobyt v inom členskom štáte),
Persons intercepted while transiting through a Member State's territory to reach another Member State without legal entitlement;
osoby prítomné na území členského štátu počas lehoty na dobrovoľný odchod,
Persons enjoying no right to stay in the Member State of apprehension (even though they are holding a right to stay in another Member State);
osoby, v prípade ktorých bol odsun odložený.
Persons present on Member State territory during a period for voluntary departure;
Nasledujúce kategórie osôb sa nepovažujú za neoprávnene sa zdržiavajúce, keďže v danom členskom štáte požívajú právo na pobyt (ktoré môže mať len dočasnú povahu):
Persons subject to postponed removal.
žiadatelia o azyl zdržiavajúci sa v členskom štáte, v ktorom majú právo na pobyt v priebehu konania o azyle,