natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Each of the following objective circumstances should constitute a rebuttable presumption that there is a risk of absconding:
Každá z týchto objektívnych okolností by mala predstavovať vyvrátiteľnú domnienku, že existuje riziko úteku:
refusing to cooperate in the identification process, using false or forged identity documents, destroying or otherwise disposing of existing documents, refusing to provide fingerprints;
odmietnutie spolupráce v procese zisťovania totožnosti, používanie falošných alebo sfalšovaných dokladov totožnosti, zničenie alebo iné zlikvidovanie existujúcich dokladov, odmietnutie poskytnutia odtlačkov prstov;
opposing violently or fraudulently the operation of return;
vzpieranie sa návratovej operácii násilným či podvodným spôsobom;
not complying with a measure aimed at preventing absconding imposed in application of Article 7(3) of Directive 2008/115/EC, such as failure to report to the competent authorities or to stay at a certain place;
nesplnenie opatrenia zameraného na zabránenie úteku uloženého podľa článku 7 ods. 3 smernice 2008/115/ES, ako je neprihlásenie sa príslušným orgánom alebo nezdržiavanie sa na určitom mieste;
not complying with an existing entry ban;
nedodržanie platného zákazu vstupu;
unauthorised secondary movements to another Member State.
neoprávnené sekundárne pohyby do iného členského štátu.
Member States should provide that the following criteria are taken into due account as an indication that an illegally staying third-country nationals poses a risk of absconding:
Členské štáty by mali stanoviť, že pri posudzovaní toho, či v prípade neoprávnene sa zdržiavajúceho štátneho príslušníka tretej krajiny existuje riziko úteku sa budú náležite zohľadňovať tieto kritériá:
explicit expression of the intention of non-compliance with a return decision;
výslovné vyjadrenie zámeru nepodriadiť sa rozhodnutiu o návrate;
non-compliance with a period for voluntary departure;
nedodržanie lehoty na dobrovoľný odchod;
an existing conviction for a serious criminal offence in the Member States.
existujúce odsúdenie za závažný trestný čin v členských štátoch.
VOLUNTARY DEPARTURE
DOBROVOĽNÝ ODCHOD
Member States should only grant voluntary departure following a request by the third-country national concerned, while ensuring that the third-country national is well informed of the possibility of submitting such an application.
Členské štáty by mali povoliť dobrovoľný odchod len na základe žiadosti dotknutého štátneho príslušníka tretej krajiny, pričom by mali zabezpečiť, aby bol štátny príslušník tretej krajiny o možnosti predložiť takúto žiadosť náležite informovaný.
Member States should provide in the return decision for the shortest possible period for voluntary departure needed to organise and proceed with the return, taking into account the individual circumstances of the case.
Členské štáty by mali v rozhodnutí o návrate stanoviť najkratšiu možnú lehotu na dobrovoľný odchod, ktorá je potrebná zorganizovanie návratu a jeho uskutočnenie, pričom by mali zohľadniť individuálne okolnosti prípadu.
In determining the duration of the period for voluntary departure, Member States should assess the individual circumstances of the case, in particular the prospects of return and the willingness of the illegally staying third-country national to cooperate with competent authorities in view of return.
Pri stanovení dĺžky lehoty na dobrovoľný odchod by členské štáty mali posúdiť individuálne okolnosti prípadu, predovšetkým vyhliadky na návrat a ochotu neoprávnene sa zdržiavajúceho štátneho príslušníka tretej krajiny spolupracovať s príslušnými orgánmi vo veci návratu.
A period longer than seven days should only be granted when the illegally staying third-country national actively cooperate in view of return.
Lehota dlhšia ako sedem dní by sa mala udeliť len vtedy, keď neoprávnene sa zdržiavajúci štátny príslušník tretej krajiny aktívne spolupracuje vo veci návratu.
No period for voluntary departure should be granted in the cases provided for in Article 7(4) of Directive 2008/115/EC, notably when the illegally staying third-country poses a risk of absconding as provided for in points 15 and 16 of this Recommendation and in cases of previous convictions for serious criminal offences in other Member States.
V prípadoch stanovených v článku 7 ods. 4 smernice 2008/115/ES by sa nemala poskytnúť žiadna lehota na dobrovoľný odchod, najmä ak v prípade neoprávnene sa zdržiavajúceho štátneho príslušníka tretej krajiny existuje riziko úteku, ako je stanovené v bodoch 15 a 16 tohto odporúčania, a v prípadoch predchádzajúcich odsúdení za závažné trestné činy v iných členských štátoch.
ASSISTED VOLUNTARY RETURN PROGRAMMES
PROGRAMY ASISTOVANÉHO DOBROVOĽNÉHO NÁVRATU
Member States should have operational assisted voluntary return programmes by 1 June 2017, which should be in line with the common standards on Assisted Voluntary Return and Reintegration Programmes developed by the Commission in cooperation with Member States and endorsed by the Council [14].
Členské štáty by mali mať do 1. júna 2017 operačné programy asistovaného dobrovoľného návratu, ktoré by mali byť v súlade so spoločnými normami týkajúcimi sa programov asistovaného dobrovoľného návratu a reintegrácie, ktoré vypracovala Komisia v spolupráci s členskými štátmi a schválila Rada [14].
Member States should take action to improve their process of disseminating information on voluntary return and assisted voluntary return programmes to illegally staying third-country nationals, in cooperation with national education, social and health services.
Členské štáty by mali prijať opatrenia na zlepšenie poskytovania informácií o programoch dobrovoľného návratu a asistovaného dobrovoľného návratu neoprávnene sa zdržiavajúcim štátnym príslušníkom tretích krajín, a to v spolupráci s vnútroštátnymi vzdelávacími, sociálnymi a zdravotníckymi službami.
ENTRY BANS
ZÁKAZY VSTUPU
For the purpose of making full use of the entry bans, Member States should:
V záujme plného využitia zákazov vstupu by členské štáty mali:
ensure that entry bans start being valid on the day in which the third-country nationals leave the EU so that their effective duration is not unduly shortened; this should be ensured in cases where the date of departure is known to the national authorities, notably in cases of removal and of departure in conjunction with an assisted voluntary return programme;
zabezpečiť, aby zákazy vstupu začali platiť v deň, keď štátni príslušníci tretích krajín opustia EÚ, aby ich skutočná dĺžka trvania nebola neprimerane skrátená; to by sa malo zabezpečiť v prípadoch, keď je vnútroštátnym orgánom známy dátum odchodu, najmä v prípadoch odsunu a odchodu v spojení s programom asistovaného dobrovoľného návratu;
put in place means to verify if a third country national illegally staying in the European Union has left within the period for voluntary departure, and to ensure an effective follow-up in the case this person has not left, including by issuing an entry ban;
zaviesť prostriedky na overenie toho, či štátny príslušník tretej krajiny neoprávnene sa zdržiavajúci v Európskej únii opustil jej územie v lehote na dobrovoľný odchod a zabezpečiť účinné následné opatrenia, ak daná osoba územie neopustila, vrátane vydania zákazu vstupu;
systematically enter an alert on entry ban in the second generation Schengen Information System, in application of Article 24(3) of Regulation (EC) No 1987/2006; and
systematicky vkladať zápis o zákaze vstupu do Schengenského informačného systému druhej generácie v zmysle článku 24 ods. 3 nariadenia (ES) č. 1987/2006 a
put in place a system for issuing a return decision in cases where illegal stay is discovered during an exit check.
zaviesť systém na vydávanie rozhodnutí o návrate v prípadoch, keď bol neoprávnený pobyt zistený počas výstupnej kontroly.
Where justified, following an individual assessment and in application of the principle of proportionality, an entry ban should be issued in order to prevent future risks of illegal stay.
V odôvodnených prípadoch by sa na základe individuálneho posúdenia a pri uplatňovaní zásady proporcionality mal vydať zákaz vstupu, aby sa predišlo budúcim rizikám neoprávneného pobytu.
Directive 2008/115/EC of the European Parliament and of the Council of 16 December 2008 on common standards and procedures in Member States for returning illegally staying third-country nationals (OJ L 348, 24.12.2008, p. 98).
Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2008/115/ES zo 16. decembra 2008 o spoločných normách a postupoch členských štátov na účely návratu štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa neoprávnene zdržiavajú na ich území (Ú. v. EÚ L 348, 24.12.2008, s. 98).
Council Decision 2008/381/EC of 14 May 2008 establishing a European Migration Network (OJ L 131, 21.5.2008, p. 7).
Rozhodnutie Rady 2008/381/ES zo 14. mája 2008 ktorým sa zriaďuje Európska migračná sieť (Ú. v. EÚ L 131, 21.5.2008, s. 7).
European Council conclusions of 20-21 October 2016, EUCO 31/16.
Závery Európskej rady z 20. a 21. októbra 2016, EUCO 31/16.
European Council press release 43/17 of 3 February 2017.
Tlačová správa Európskej rady 43/17 z 3. februára 2017.
Regulation (EU) 2016/399 of the European Parliament and of the Council of 9 March 2016 on a Union Code on the rules governing the movement of persons across borders (Schengen Borders Code) (OJ L 77, 23.3.2016, p. 1).
Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/399 z 9. marca 2016, ktorým sa ustanovuje kódex Únie o pravidlách upravujúcich pohyb osôb cez hranice (Kódex schengenských hraníc) (Ú. v. EÚ L 77, 23.3.2016, s. 1).
Council Directive 2001/40/EC of 28 May 2001 on the mutual recognition of decisions on the expulsion of third country nationals (OJ L 149, 2.6.2001, p. 34).
Smernica Rady 2001/40/ES z 28. mája 2001 o vzájomnom uznávaní rozhodnutí o vyhostení štátnych príslušníkov tretích krajín (Ú. v. ES L 149, 2.6.2001, s. 34).
Council Decision 2004/191/EC of 23 February 2004 setting out the criteria and practical arrangements for the compensation of the financial imbalances resulting from the application of Directive 2001/40/EC on the mutual recognition of decisions on the expulsion of third-country nationals (OJ L 60, 27.2.2004, p. 55).
Rozhodnutie Rady 2004/191/ES z 23. februára 2004, ktorým sa ustanovujú kritériá a praktické opatrenia na náhradu finančného rozdielu vyplývajúceho z uplatňovania smernice 2001/40/ES o vzájomnom uznávaní rozhodnutí o vyhostení štátnych občanov tretích krajín (Ú. v. EÚ L 60, 27.2.2004, s. 55).
Judgment of the Court of Justice of the European Union, case C-562/13 of 18 December 2014.
Rozsudok Súdneho dvora Európskej únie z 18. decembra 2014 vo veci Centre public d'action sociale d'Ottignies-Louvain-la-Neuve/Abdida, C-562/13, ECLI:EU:C:2014:2453.
Regulation (EC) No 1987/2006 of the European Parliament and of the Council of 20 December 2006 on the establishment, operation and use of the second generation Schengen Information System (SIS II) (OJ L 381, 28.12.2006, p. 4).
Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1987/2006 z 20. decembra 2006 o zriadení, prevádzke a využívaní Schengenského informačného systému druhej generácie (SIS II) (Ú. v. EÚ L 381, 28.12.2006, s. 4).
Directive 2013/32/EU of the European Parliament and of the Council of 26 June 2013 on common procedures for granting and withdrawing international protection (OJ L 180, 29.6.2013, p. 60).
Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2013/32/EÚ z 26. júna 2013 o spoločných konaniach o poskytovaní a odnímaní medzinárodnej ochrany (Ú. v. EÚ L 180, 29.6.2013, s. 60).
Regulation (EU) 2016/1953 of the European Parliament and of the Council of 26 October 2016 on the establishment of a European travel document for the return of illegally staying third-country nationals, and repealing the Council Recommendation of 30 November 1994 (OJ L 311, 17.11.2016, p. 13).
Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/1953 z 26. októbra 2016 o zavedení európskeho cestovného dokladu pre návrat neoprávnene sa zdržiavajúcich štátnych príslušníkov tretích krajín a zrušení odporúčania Rady z 30. novembra 1994 (Ú. v. EÚ L 311, 17.11.2016, s. 13).
Council Conclusions of 9-10 June 2016.
Závery Rady z 9.
Commission Recommendation (EU) 2017/761
Odporúčanie Komisie (EÚ) 2017/761
of 26 April 2017
z 26. apríla 2017
on the European Pillar of Social Rights
týkajúce sa Európskeho piliera sociálnych práv
Pursuant to Article 3 of the Treaty on European Union, the aims of the Union are, inter alia, to promote the well-being of its peoples and to work for the sustainable development of Europe based on a highly competitive social market economy, aiming at full employment and social progress.
Podľa článku 3 Zmluvy o Európskej únii je cieľom Únie okrem iného presadzovať blaho svojich národov a usilovať sa o trvalo udržateľný rozvoj Európy založený na sociálnom trhovom hospodárstve s vysokou konkurencieschopnosťou zameranom na dosiahnutie plnej zamestnanosti a sociálneho pokroku.
The Union shall combat social exclusion and discrimination, promote social justice and protection, equality between women and men, solidarity between generations and protection of the rights of the child.
Únia bojuje proti sociálnemu vylúčeniu a diskriminácii a podporuje sociálnu spravodlivosť a ochranu, rodovú rovnosť, solidaritu medzi generáciami a ochranu práv dieťaťa.
Pursuant to Article 9 of the Treaty on the Functioning of the European Union, the Union, in defining and implementing its policies and activities, shall take into account requirements linked to the promotion of a high level of employment, the guarantee of adequate social protection, the fight against social exclusion and a high level of education, training and protection of human health.
Podľa článku 9 Zmluvy o fungovaní Európskej únie má Únia pri vymedzovaní a uskutočňovaní svojich politík a činností prihliadať na požiadavky spojené s podporou vysokej úrovne zamestnanosti, zárukou primeranej sociálnej ochrany, bojom proti sociálnemu vylúčeniu a vysokou úrovňou vzdelávania, odbornej prípravy a ochrany ľudského zdravia.
Article 151 of the Treaty on the Functioning of the European Union provides that the Union and the Member States, having in mind fundamental social rights such as those set out in the European Social Charter signed at Turin on 18 October 1961 and in the 1989 Community Charter of the Fundamental Social Rights of Workers, shall have as their objectives the promotion of employment, improved living and working conditions, so as to make possible their harmonisation while the improvement is being maintained, proper social protection, dialogue between management and labour, the development of human resources with a view to lasting high employment and the combating of exclusion.
V článku 151 Zmluvy o fungovaní Európskej únie sa stanovuje, že Únia a členské štáty, rešpektujúc základné sociálne práva tak, ako sú stanovené v Európskej sociálnej charte podpísanej v Turíne 18. októbra 1961 a v Charte základných sociálnych práv pracovníkov Spoločenstva z roku 1989, majú za cieľ podporovať zamestnanosť pracovníkov, zlepšovať životné a pracovné podmienky tak, aby sa dosiahlo ich zosúladenie pri zachovaní dosiahnutej úrovne, primeraná sociálna ochrana, sociálny dialóg, dialóg medzi sociálnymi partnermi, rozvoj ľudských zdrojov so zreteľom na permanentne vysokú zamestnanosť a boj proti vylučovaniu z trhu práce.
Article 152 of the Treaty on the Functioning of the European Union provides that the Union recognises and promotes the role of the social partners at its level, taking into account the diversity of the national systems.
V článku 152 Zmluvy o fungovaní Európskej únie sa stanovuje, že Únia uznáva a podporuje úlohu sociálnych partnerov na svojej úrovni, pričom zohľadňuje rozmanitosť vnútroštátnych systémov.
It shall facilitate dialogue between them and respect their autonomy.
Uľahčuje dialóg medzi sociálnymi partnermi a rešpektuje pritom ich autonómiu.
The Charter of Fundamental Rights of the European Union, first proclaimed at the Nice European Council on 7 December 2000, safeguards and promotes a number of fundamental principles that are essential for the European social model.
Charta základných práv Európskej únie, ktorá bola prvýkrát vyhlásená 7. decembra 2000 na zasadnutí Európskej rady v Nice, zabezpečuje a podporuje viaceré základné zásady, ktoré sú nevyhnutné pre európsky sociálny model.
The provisions of this Charter are addressed to the institutions, bodies, offices and agencies of the Union with due regard for the principle of subsidiarity and to the Member States only when they are implementing Union law.
Ustanovenia tejto charty sú pri dodržaní zásady subsidiarity určené inštitúciám, orgánom, úradom a agentúram Únie, ako aj členským štátom výlučne vtedy, ak vykonávajú právo Únie.
The Treaty on the Functioning of the European Union contains provisions laying down the powers of the Union relating, inter alia, to the freedom of movement of workers (Articles 45 to 48), the right of establishment (Articles 49 to 55), social policy (Articles 151 to 161), the promotion of dialogue between management and labour (Article 154), including agreements concluded and implemented at Union level (Article 155), equal pay for men and women for equal work (Article 157), the contribution to the development of quality education and vocational training (Articles 165 and 166), Union action complementing national policies and fostering cooperation in the field of health (Article 168), economic, social and territorial cohesion (Articles 174 to 178), the formulation, and the surveillance of the implementation, of the broad guidelines of the economic policies (Article 121), the formulation, and the examination of the implementation of the employment guidelines (Article 148) and more generally, the approximation of legislation (Articles 114 to 117).
Zmluva o fungovaní Európskej únie obsahuje ustanovenia, ktorými sa stanovujú právomoci Únie, pokiaľ ide okrem iného o voľný pohyb pracovníkov (články 45 až 48), právo usadiť sa (články 49 až 55), sociálnu politiku (články 151 až 161), podporu sociálneho dialógu (článok 154) vrátane dohôd uzatváraných a vykonávaných na úrovni Únie (článok 155), rovnakú odmenu pre mužov a ženy (článok 157), prispievanie k rozvoju kvalitného vzdelávania a odbornej prípravy (články 165 a 166), činnosti Únie dopĺňajúce vnútroštátne politiky a podporujúce spoluprácu v oblasti zdravia (článok 168), hospodársku, sociálnu a územnú súdržnosť (články 174 až 178), navrhovanie a sledovanie vykonávania hlavných smerov hospodárskych politík (článok 121), navrhovanie a preskúmavanie vykonávania usmernení politík zamestnanosti (článok 148) a všeobecnejšie pokiaľ ide o aproximáciu práva (články 114 až 117).
The European Parliament called for a solid European Pillar of Social Rights to reinforce social rights and deliver a positive impact on people's lives in the short and medium term and enable support for European construction in the 21st century [1].
Európsky parlament požadoval pevný Európsky pilier sociálnych práv, ktorý by posilnil sociálne práva a priniesol pozitívny vplyv na životy ľudí v krátkodobom a strednodobom horizonte a umožnil podporu budovania Európy v 21. storočí [1].
The European Council stressed that economic and social insecurity needs to be addressed as a matter of priority and called for the creation of a promising future for all, safeguards for our way of life and the provision of better opportunities for youth [2].
Európska rada zdôraznila, že treba prioritne riešiť hospodársku a sociálnu neistotu, a vyzvala k vytvoreniu sľubnej budúcnosti pre všetkých, k ochraňovaniu nášho spôsobu života a k poskytovaniu lepších príležitostí mladým ľuďom [2].
The leaders of 27 Member States and of the European Council, the European Parliament and the European Commission made a commitment to work towards a social Europe in the Rome agenda.
Vedúci predstavitelia 27 členských štátov a Európskej rady, Európskeho parlamentu a Európskej komisie sa v Rímskom programe zaviazali usilovať sa o sociálnu Európu.
That commitment is based on the principles of sustainable growth and the promotion of economic and social progress, as well as cohesion and convergence, while upholding the integrity of the internal market [3].
Tento záväzok je založený na udržateľnom raste a podpore hospodárskeho a sociálneho pokroku, ako aj súdržnosti a zbližovaní a súbežnom presadzovaní integrity vnútorného trhu [3].
The social partners have committed to continue contributing to a Europe that delivers for its workers and enterprises [4].
Sociálni partneri sa zaviazali naďalej prispievať k Európe, ktorá sa stará o svojich pracovníkov a podniky [4].
The completion of the European single market in the last decades has been accompanied by the development of a solid social acquis which has resulted in progress in the freedom of movement, living and working conditions, equality between women and men, health and safety at work, social protection and education and training.
Dokončovanie európskeho jednotného trhu bolo v posledných desaťročiach sprevádzané rozvojom solídneho sociálneho acquis, ktorý priniesol pokrok v oblastiach voľného pohybu, životných a pracovných podmienok, rodovej rovnosti, bezpečnosti a ochrany zdravia pri práci, sociálnej ochrany a vzdelávania a odbornej prípravy.
The introduction of the euro has provided the Union with a stable common currency shared by 340 million citizens in nineteen Member States, facilitating their daily lives and protecting them against financial instability.
Zavedenie eura zaistilo Únii stabilnú spoločnú menu, ktorú používa 340 miliónov občanov v devätnástich členských štátoch a ktorá im uľahčuje každodenný život a poskytuje ochranu pred finančnou nestabilitou.
The Union has also enlarged significantly, increasing economic opportunities and promoting social progress across the continent.
Únia sa aj významne rozšírila, čo viedlo k väčším hospodárskym príležitostiam a podpore sociálneho pokroku na celom kontinente.
Labour markets and societies are evolving quickly, with new opportunities and new challenges arising from globalisation, the digital revolution, changing work patterns and societal and demographic developments.
Pracovné trhy a spoločnosti sa rýchlo vyvíjajú; globalizácia, digitálna revolúcia a meniace sa pracovné modely a spoločenský a demografický vývoj prinášajú nové príležitosti, ako aj nové výzvy.
Challenges, such as significant inequality, long-term and youth unemployment or intergenerational solidarity, are often similar across Member States although in varying degrees.
Tieto výzvy, ako napr. značná nerovnosť, dlhodobá nezamestnanosť a nezamestnanosť mladých ľudí alebo solidarita medzi generáciami, sú často v členských štátoch podobné, aj keď v rôznej miere.
Europe has shown its resolve to overcome the financial and economic crisis, and as a result of determined action, the Union economy is now more stable, with employment levels at an unprecedented high and a steady fall in unemployment.
Európa preukázala svoje odhodlanie prekonať finančnú a hospodársku krízu a vďaka tomuto rozhodnému úsiliu je teraz hospodárstvo Únie stabilnejšie, miera zamestnanosti je na bezprecedentnej vysokej úrovni a nezamestnanosť trvalo klesá.
However, the social consequences of the crisis have been far-reaching — from youth and long-term unemployment to the risk of poverty — and addressing those consequences remains an urgent priority.
Sociálne dôsledky krízy – od nezamestnanosti mladých ľudí a dlhodobej nezamestnanosti až po riziko chudoby – sú však ďalekosiahle a riešenie týchto dôsledkov ostáva naliehavou prioritou.
To a large extent, the employment and social challenges facing Europe are a result of relatively modest growth, which is rooted in untapped potential in terms of participation in employment and productivity.
Výzvy v oblasti zamestnanosti a sociálne výzvy, ktorým Európa čelí, sú do veľkej miery spôsobené relatívne miernym rastom, ktorý je zakorenený v nevyužitom potenciáli, pokiaľ ide o účasť na zamestnanosti a produktivite.