natgillin/translations-raw huggingface dataset:
By 1 January 2022, the Commission shall report to the European Parliament and the Council on the application of the provisions in Chapter 5 of Title II of Part Three in the light of developments in securitisation markets, including from a macroprudential and economic perspective.
Na účely tohto článku platí, že v prípade sekuritizácií, ktoré nezahŕňajú emisie cenných papierov, sa odkaz na „sekuritizácie, pri ktorých sa emitovali cenné papiere“ považuje za sekuritizácie, pri ktorých sa vytvorili počiatočné sekuritizačné pozície.
That report shall, if appropriate, be accompanied by a legislative proposal and shall, in particular, assess the following points:
Článok 3
the impact of the hierarchy of methods set out in Article 254 and of the calculation of the risk-weighted exposure amounts of securitisation positions set out in Articles 258 to 266 on issuance and investment activity by institutions in securitisation markets in the Union;
Nadobudnutie účinnosti a dátum začatia uplatňovania
the effects on the financial stability of the Union and Member States, with a particular focus on potential immovable property market speculation and increased interconnection between financial institutions;
Toto nariadenie nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
what measures would be warranted to reduce and counter any negative effects of securitisation on financial stability while preserving its positive effect on financing, including the possible introduction of a maximum limit on exposure to securitisations; and
Uplatňuje sa od 1. januára 2019.
the effects on the ability of financial institutions to provide a sustainable and stable funding channel to the real economy, with particular attention to SMEs.
Toto nariadenie je záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch.
The report shall also take into account regulatory developments in international fora, in particular those relating to international standards on securitisation.’.
V Štrasburgu 12. decembra 2017
Transitional provisions concerning outstanding securitisation positions
predseda
In respect of securitisations the securities of which were issued before 1 January 2019, institutions shall continue to apply the provisions set out in Chapter 5 of Title II of Part Three and Article 337 of Regulation (EU) No 575/2013 until 31 December 2019 in the version applicable on 31 December 2018.
Za Radu
For the purposes of this Article, in the case of securitisations which do not involve the issuance of securities, the reference to ‘securitisations the securities of which were issued’ shall be deemed to mean securitisations the initial securitisation positions of which were created.
Ú. v.
Article 3
EÚ C 219, 17.6.2016, s.
Entry into force and date of application
2.
It shall apply from 1 January 2019.
EÚ C 82, 3.3.2016, s.
Done at Strasbourg, 12 December 2017.
Pozícia Európskeho parlamentu z 26. októbra 2017 (zatiaľ neuverejnená v úradnom vestníku) a rozhodnutie Rady z 20. novembra 2017.
For the European Parliament
Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/2402 z 12. decembra 2017, ktorým sa stanovuje všeobecný rámec pre sekuritizáciu a vytvára sa osobitný rámec pre jednoduchú, transparentnú a štandardizovanú sekuritizáciu, a ktorým sa menia smernice 2009/65/ES, 2009/138/ES a 2011/61/EÚ a nariadenia (ES) č. 1060/2009 a (EÚ) č. 648/2012 (Ú. v.
The President
EÚ L 347, 28.12.2017, s.
For the Council
35).
OJ C 219, 17.6.2016, p. 2.
Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 575/2013 z 26. júna 2013 o prudenciálnych požiadavkách na úverové inštitúcie a investičné spoločnosti a o zmene nariadenia (EÚ) č. 648/2012 (Ú. v.
OJ C 82, 3.3.2016, p. 1.
EÚ L 176, 27.6.2013, s.
Position of the European Parliament of 26 October 2017 (not yet published in the Official Journal) and decision of the Council of 20 November 2017.
1).
Regulation (EU) 2017/2402 of the European Parliament and of the Council of 12 December 2017 laying down a general framework for securitisation and creating a specific framework for simple, transparent and standardised securitisation, and amending Directives 2009/65/EC, 2009/138/EC, 2011/61/EU and Regulations (EC) No 1060/2009 and (EU) No 648/2012 (OJ L 347, 28.12.2017, p. 35).
Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1093/2010 z 24. novembra 2010, ktorým sa zriaďuje Európsky orgán dohľadu (Európsky orgán pre bankovníctvo) a ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie č. 716/2009/ES a zrušuje rozhodnutie Komisie 2009/78/ES (Ú. v.
Regulation (EU) No 575/2013 of the European Parliament and of the Council of 26 June 2013 on prudential requirements for credit institutions and investment firms and amending Regulation (EU) No 648/2012 (OJ L 176, 27.6.2013, p. 1).
EÚ L 331, 15.12.2010, s.
Regulation (EU) No 1093/2010 of the European Parliament and of the Council of 24 November 2010 establishing a European Supervisory Authority (European Banking Authority), amending Decision No 716/2009/EC and repealing Commission Decision 2009/78/EC (OJ L 331, 15.12.2010, p. 12).
12).
Directive 2014/59/EU of the European Parliament and of the Council of 15 May 2014 establishing a framework for the recovery and resolution of credit institutions and investment firms and amending Council Directive 82/891/EEC, and Directives 2001/24/EC, 2002/47/EC, 2004/25/EC, 2005/56/EC, 2007/36/EC, 2011/35/EU, 2012/30/EU and 2013/36/EU, and Regulations (EU) No 1093/2010 and (EU) No 648/2012, of the European Parliament and of the Council (OJ L 173, 12.6.2014, p. 190).
Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/59/EÚ z 15. mája 2014, ktorou sa stanovuje rámec pre ozdravenie a riešenie krízových situácií úverových inštitúcií a investičných spoločností a ktorou sa mení smernica Rady 82/891/EHS a smernice Európskeho parlamentu a Rady 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EÚ, 2012/30/EÚ a 2013/36/EÚ a nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1093/2010 a (EÚ) č. 648/2012 (Ú. v.
OJ L 123, 12.5.2016, p. 1.
EÚ L 173, 12.6.2014, s.
Regulation (EU) 2017/2402 of the European Parliament and of the Council of 12 December 2017 laying down a general framework for securitisation and creating a specific framework for simple, transparent and standardised securitisation, and amending Directives 2009/65/EC, 2009/138/EC, 2011/61/EU and Regulations (EC) No 1060/2009 and (EU) No 648/2012 (OJ L 347, 28.12.2017, p. 35).’;
190).
It is of particular importance that the Commission carry out appropriate consultations during its preparatory work, including at expert level, and that those consultations be conducted in accordance with the principles laid down in the Interinstitutional Agreement of 13 April 2016 on Better Law-Making [8].
Ú. v.
In particular, to ensure equal participation in the preparation of delegated acts, the European Parliament and the Council receive all documents at the same time as Member States’ experts, and their experts systematically have access to meetings of Commission expert groups dealing with the preparation of delegated acts.
EÚ L 123, 12.5.2016, s.
The EBA shall report its findings to the Commission by 2 January 2021.
1.
Regulation (EU) 2017/2402 of the European Parliament and of the Council
Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/2402
laying down a general framework for securitisation and creating a specific framework for simple, transparent and standardised securitisation, and amending Directives 2009/65/EC, 2009/138/EC and 2011/61/EU and Regulations (EC) No 1060/2009 and (EU) No 648/2012
ktorým sa stanovuje všeobecný rámec pre sekuritizáciu a vytvára sa osobitný rámec pre jednoduchú, transparentnú a štandardizovanú sekuritizáciu, a ktorým sa menia smernice 2009/65/ES, 2009/138/ES a 2011/61/EÚ a nariadenia (ES) č. 1060/2009 a (EÚ) č. 648/2012
Securitisation involves transactions that enable a lender or a creditor – typically a credit institution or a corporation – to refinance a set of loans, exposures or receivables, such as residential loans, auto loans or leases, consumer loans, credit cards or trade receivables, by transforming them into tradable securities.
Sekuritizácia sa týka transakcií, ktoré veriteľovi – zvyčajne úverovej inštitúcii alebo podnikateľskému subjektu – umožňujú refinancovať súbor úverov, expozícií alebo pohľadávok, ako sú úvery na nehnuteľný majetok určený na bývanie, úvery alebo lízingy na motorové vozidlá, spotrebné úvery, kreditné karty alebo obchodné pohľadávky, ich transformáciou na obchodovateľné cenné papiere.
The lender pools and repackages a portfolio of its loans, and organises them into different risk categories for different investors, thus giving investors access to investments in loans and other exposures to which they normally would not have direct access.
Veriteľ zoskupí a usporiada portfólio svojich úverov a zatriedi ich do rôznych rizikových kategórií pre rôznych investorov, čím investorom zabezpečí prístup k investíciám do úverov a iných expozícií, ku ktorým by za bežných okolností nemali priamy prístup.
Returns to investors are generated from the cash flows of the underlying loans.
Výnosy investorov vznikajú z peňažných tokov podkladových úverov.
The development of a simple, transparent and standardised securitisation market constitutes a building block of the Capital Markets Union (CMU) and contributes to the Commission’s priority objective of supporting job creation and a return to sustainable growth.
Je nevyhnutné zabezpečiť, aby sa prijali pravidlá na lepšie rozlíšenie jednoduchých, transparentných a štandardizovaných produktov od zložitých, neprehľadných a rizikových nástrojov a na uplatňovanie rizikovo citlivejšieho prudenciálneho rámca.
The Union aims to strengthen the legislative framework implemented after the financial crisis to address the risks inherent in highly complex, opaque and risky securitisation.
Sekuritizácia je dôležitým prvkom dobre fungujúcich finančných trhov.
It is essential to ensure that rules are adopted to better differentiate simple, transparent and standardised products from complex, opaque and risky instruments and to apply a more risk-sensitive prudential framework.
Riadne štruktúrovaná sekuritizácia je významným prostriedkom diverzifikácie zdrojov financovania a širšieho rozdeľovania rizík vo finančnom systéme Únie.
Securitisation is an important element of well-functioning financial markets.
Umožňuje lepšie rozloženie rizík finančného sektora a môže originátorom uvoľniť súvahy, aby sa mohli hospodárstvu poskytovať ďalšie úvery.
Soundly structured securitisation is an important channel for diversifying funding sources and allocating risk more widely within the Union financial system.
Celkovo môže zlepšiť efektívnosť finančného systému a zabezpečiť dodatočné investičné príležitosti.
It allows for a broader distribution of financial-sector risk and can help free up originators’ balance sheets to allow for further lending to the economy.
Sekuritizáciou sa môže vytvoriť premostenie medzi úverovými inštitúciami a kapitálovými trhmi, pričom z toho môžu mať nepriamy prospech podniky a občania (napríklad prostredníctvom lacnejších úverov, financovania pre podniky a úverov na nehnuteľnosti a kreditných kariet).
Overall, it can improve efficiencies in the financial system and provide additional investment opportunities.
Napriek tomu sa v tomto nariadení uznávajú riziká zvýšenej prepojenosti a nadmerného využívania finančnej páky, ktoré sekuritizácia zvyšuje, a posilňuje sa ním mikroprudenciálny dohľad zo strany príslušných orgánov nad účasťou finančnej inštitúcie na trhu pre sekuritizácie, ako aj makroprudenciálny dohľad nad týmto trhom, ktorý vykonáva Európsky výbor pre systémové riziká (ďalej len „ESRB“), zriadený nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1092/2010 [4], a vnútroštátne príslušné a určené orgány pre makroprudenciálne nástroje.
Securitisation can create a bridge between credit institutions and capital markets with an indirect benefit for businesses and citizens (through, for example, less expensive loans and business financing, and credits for immovable property and credit cards).
Vytvorenie prudenciálneho rámca pre jednoduché, transparentné a štandardizované (ďalej len „STS“) sekuritizácie, ktorý by bol citlivejší na riziká, si vyžaduje, aby Únia jasne vymedzila, čo je STS sekuritizácia, pretože inak by pri rôznych druhoch sekuritizácií v rôznych členských štátoch mohol existovať rizikovo citlivejší režim regulačného zaobchádzania s úverovými inštitúciami a poisťovňami.
Nevertheless, this Regulation recognises the risks of increased interconnectedness and of excessive leverage that securitisation raises, and enhances the microprudential supervision by competent authorities of a financial institution’s participation in the securitisation market, as well as the macroprudential oversight of that market by the European Systemic Risk Board (ESRB), established by Regulation (EU) No 1092/2010 of the European Parliament and of the Council [4], and by the national competent and designated authorities for macroprudential instruments.
To by viedlo k nerovnakým podmienkam a k regulačnej arbitráži, pričom je naopak dôležité zaistiť, aby Únia fungovala ako jednotný trh pre STS sekuritizácie a uľahčovala cezhraničné transakcie.
Establishing a more risk-sensitive prudential framework for simple, transparent and standardised (‘STS’) securitisations requires that the Union clearly define what an STS securitisation is, since otherwise the more risk-sensitive regulatory treatment for credit institutions and insurance companies would be available for different types of securitisations in different Member States.
V súlade s platnými vymedzeniami v sektorových právnych predpisoch Únie je vhodné stanoviť vymedzenia všetkých hlavných konceptov sekuritizácie.
This would lead to an unlevel playing field and to regulatory arbitrage, whereas it is important to ensure that the Union functions as a single market for STS securitisations and that it facilitates cross-border transactions.
Potrebná je najmä jasná a výstižná definícia sekuritizácie, ktorá by zahŕňala každú transakciu alebo schému, pomocou ktorej sa kreditné riziko spojené s expozíciou alebo skupinou expozícií rozdeľuje do tranží.
In line with the existing definitions in Union sectoral legislation, it is appropriate to provide definitions of all the key concepts of securitisation.
Expozícia, ktorá vytvára priamu platobnú povinnosť za transakciu alebo schému použitú na financovanie alebo prevádzkovanie fyzických aktív, by sa nemala považovať za expozíciu voči sekuritizácii, aj keby takáto transakcia alebo schéma mala platobné povinnosti rôznej nadriadenosti.
In particular, a clear and encompassing definition of securitisation is needed to capture any transaction or scheme whereby the credit risk associated with an exposure or pool of exposures is tranched.
Sponzor by mal byť schopný delegovať úlohy na správcu, ale zároveň by mal byť aj naďalej zodpovedný za riadenie rizík.
An exposure that creates a direct payment obligation for a transaction or scheme used to finance or operate physical assets should not be considered an exposure to a securitisation, even if the transaction or scheme has payment obligations of different seniority.
Sponzor by predovšetkým nemal na svojho správcu prenášať požiadavky na ponechanie si rizika.
A sponsor should be able to delegate tasks to a servicer, but should remain responsible for risk management.
Správca by mal byť regulovaným správcom aktív, napríklad správcovskou spoločnosťou podniku kolektívneho investovania do prevoditeľných cenných papierov (PKIPCP), správcom alternatívneho investičného fondu (AIF) alebo subjektom uvedeným v smernici Európskeho parlamentu a Rady 2014/65/EÚ [5] (subjekt MiFID).
In particular, a sponsor should not transfer the risk-retention requirement to his servicer.
Týmto nariadením sa zavádza zákaz resekuritizácie, s výhradou výnimiek pre určité prípady resekuritizácií, ktoré sa používajú na legitímne účely, a s výhradou vysvetlení, či sa programy krátkodobých obchodných cenných papierov zabezpečených aktívami (asset-backed commercial paper – ABCP (programy ABCP)) považujú za resekuritizácie.
The servicer should be a regulated asset manager such as an undertaking for the collective investment in transferable securities (UCITS) management company, an alternative investment fund manager (AIFM) or an entity referred to in Directive 2014/65/EU of the European Parliament and of the Council [5] (MiFID entity).
Resekuritizácie by mohli brániť dosahovaniu takej úrovne transparentnosti, aká by sa mala zaviesť týmto nariadením.
This Regulation introduces a ban on resecuritisation, subject to derogations for certain cases of resecuritisations that are used for legitimate purposes and to clarifications as to whether asset-backed commercial paper (ABCP) programmes are considered to be resecuritisations.
Resekuritizácie však môžu byť vo výnimočných prípadoch užitočné pri ochrane záujmov investorov.
Resecuritisations could hinder the level of transparency that this Regulation seeks to establish.
Preto by sa resekuritizácie mali povoliť len v osobitných prípadoch stanovených v tomto nariadení.
Nevertheless, resecuritisations can, in exceptional circumstances, be useful in preserving the interests of investors.
Okrem toho je pre financovanie reálnej ekonomiky dôležité, aby plne podporované programy ABCP, ktorými sa nezavádza žiadne prerozdelenie do tranží okrem transakcií financovaných v rámci programu, zostali mimo rozsahu pôsobnosti zákazu resekuritizácie.
Therefore, resecuritisations should only be permitted in specific instances as established by this Regulation.
Investície do sekuritizácií alebo expozície voči nim nie len že vystavujú investora kreditným rizikám podkladových úverov alebo expozícií, ale proces štrukturalizácie sekuritizácií by zároveň mohol viesť k iným rizikám, ako je napríklad agentúrne riziko, riziko modelu, právne a prevádzkové riziko, riziko protistrany, riziko obsluhy, likviditné riziko a riziko koncentrácie.
In addition, it is important for the financing of the real economy that fully supported ABCP programmes that do not introduce any re-tranching on top of the transactions funded by the programme remain outside the scope of the ban on resecuritisation.
Je preto nevyhnutné, aby inštitucionálni investori podliehali primeraným požiadavkám na náležitú starostlivosť, ktorými sa zabezpečí, aby náležite posudzovali riziká vyplývajúce zo všetkých typov sekuritizácií, a to v prospech koncových investorov.
Investments in or exposures to securitisations not only expose the investor to credit risks of the underlying loans or exposures, but the structuring process of securitisations could also lead to other risks such as agency risk, model risk, legal and operational risk, counterparty risk, servicing risk, liquidity risk and concentration risk.
Náležitou starostlivosťou sa tak môže zároveň zvýšiť dôvera v trh a dôvera medzi jednotlivými originátormi, sponzormi a investormi.
Therefore, it is essential that institutional investors be subject to proportionate due-diligence requirements ensuring that they properly assess the risks arising from all types of securitisations, to the benefit of end investors.
Je nevyhnutné, aby investori zároveň v súvislosti s STS sekuritizáciami uplatňovali primeranú náležitú starostlivosť.
Due diligence can thus also enhance confidence in the market and between individual originators, sponsors and investors.
Môžu sa oboznámiť s informáciami, ktoré zverejňujú sekuritizujúce strany, najmä s oznámením o STS a súvisiacimi informáciami zverejnenými v tejto súvislosti, ktoré by mali investorom poskytnúť všetky relevantné informácie o tom, ako sú splnené kritériá STS.
It is necessary that investors also exercise appropriate due diligence with regard to STS securitisations.
Inštitucionálni investori by mali mať možnosť spoľahnúť sa primeraným spôsobom na oznámenie o STS a na informácie, ktoré zverejňuje originátor, sponzor a účelový subjekt zaoberajúci sa sekuritizáciou (SSPE) o tom, či sekuritizácia spĺňa požiadavky na STS.
They can inform themselves with the information disclosed by the securitising parties, in particular the STS notification and the related information disclosed in this context, which should provide investors with all the relevant information on the way STS criteria are met.
Na takéto oznámenie a informácie by sa však nemali spoliehať výlučne a mechanicky.
Institutional investors should be able to place appropriate reliance on the STS notification and the information disclosed by the originator, sponsor and securitisation special purpose entity (SSPE) on whether a securitisation meets the STS requirements.
Je nevyhnutné, aby sa zosúladili záujmy originátorov, sponzorov, pôvodných veriteľov zapojených do sekuritizácie a investorov.
However, they should not rely solely and mechanistically on such a notification and such information.
Aby sa dosiahol tento súlad, originátor, sponzor alebo pôvodný veriteľ by si mali ponechať významný podiel v podkladových expozíciách danej sekuritizácie.
It is essential that the interests of originators, sponsors, original lenders that are involved in a securitisation and investors be aligned.
Preto je dôležité, aby si originátor, sponzor alebo pôvodný veriteľ ponechali významnú čistú ekonomickú expozíciu voči predmetným podkladovým rizikám.
To achieve this, the originator, sponsor or original lender should retain a significant interest in the underlying exposures of the securitisation.
Vo všeobecnosti by sekuritizačné transakcie nemali byť štruktúrované takým spôsobom, aby sa nimi bránilo uplatňovaniu požiadavky na ponechanie.
It is therefore important for the originator, sponsor or original lender to retain a material net economic exposure to the underlying risks in question.
Táto požiadavka by sa mala uplatňovať vo všetkých situáciách, v ktorých je uplatniteľná ekonomická podstata sekuritizácie bez ohľadu na použité právne štruktúry alebo nástroje.
More generally, securitisation transactions should not be structured in such a way so as to avoid the application of the retention requirement.
Viacnásobné uplatnenie požiadavky na ponechanie nie je potrebné.
That requirement should be applicable in all situations where the economic substance of a securitisation is applicable, whatever legal structures or instruments are used.
Pre akúkoľvek sekuritizáciu postačuje, ak sa požiadavka uplatní len na originátora, sponzora alebo pôvodného veriteľa.
There is no need for multiple applications of the retention requirement.
Podobne, ak sekuritizačné transakcie obsahujú ako podkladové expozície iné sekuritizačné pozície, požiadavka na ponechanie by sa mala uplatňovať len na sekuritizáciu, ktorá je predmetom investície.
For any given securitisation, it suffices that only the originator, the sponsor or the original lender is subject to the requirement.
Oznámenie o STS by malo informovať investorov o tom, že originátor, sponzor alebo pôvodný veriteľ si ponechávajú významnú čistú ekonomickú expozíciu voči podkladovým rizikám.
Similarly, where securitisation transactions contain other securitisations positions as underlying exposures, the retention requirement should be applied only to the securitisation which is subject to the investment.
Určité výnimky by sa mali zaviesť pre prípady, keď sekuritizované expozície plne, bezpodmienečne a neodvolateľne zaručujú najmä verejné orgány.
The STS notification should indicate to investors that the originator, sponsor or original lender is retaining a material net economic exposure to the underlying risks.
V prípade, že sa podpora z verejných zdrojov poskytuje vo forme záruk alebo iným spôsobom, týmto nariadením nie sú dotknuté žiadne pravidlá je štátnej pomoci.
Certain exceptions should be made for cases in which securitised exposures are fully, unconditionally and irrevocably guaranteed in particular by public authorities.
Príslušné orgány by mali vykonávať dohľad nad dodržiavaním tejto povinnosti porovnaním aktív, ktoré sú podkladom pre sekuritizáciu, a porovnateľných aktív vedených v súvahe originátora.