natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Recital 14: ‘Legal certainty and trust in the quality and predictability of regulatory, tax and other policies and institutions are important factors that could allow an increase in the investment rate.
Rada preto vo svojich odporúčaniach pre Poľsko v rámci európskeho semestra 2017 zdôraznila dôležitosť toho, aby poľské orgány riešili vážne obavy súvisiace s právnym štátom.
The rule of law and an independent judiciary are also essential in this context.
Odporúčania pre jednotlivé krajiny boli vo všeobecnosti schválené Európskou radou 23. júna 2017 a prijaté Výborom pre hospodárske a finančné záležitosti 11. júla 2017 [46].51.
Addressing serious concerns related to the rule of law will help improve legal certainty’.
Konkrétne sú nové pravidlá v rozpore so zásadou neodvolateľnosti sudcov ako kľúčového prvku nezávislosti sudcov, ktorý je zakotvený v odporúčaní Rady Európy z roku 2010.
Recommendation on the 2017 National Reform Programme of Poland and delivering a Council opinion on the 2017 Convergence Programme of Poland.
Sudcom najvyššieho súdu by preto mala byť zaručená funkcia a ich funkčné obdobia by sa nemali predčasne ukončiť.
See the Recommendation (EU) 2017/146 and the Recommendation (EU) 2016/1374.
Odporúčanie pre Poľsko obsahuje odôvodnenie, v ktorom sa zdôrazňuje, že „Právna istota, dôvera v kvalitu a predvídateľnosť regulačných, daňových a iných politík a inštitúcií sú dôležitými faktormi, ktoré by mohli umožniť zvýšenie miery investícií.
In its Recommendation of 21 December 2016, the Commission took into account the latest developments in Poland that had occurred since the Commission's Recommendation of 27 July 2016.
Riešenie závažných obáv týkajúcich sa právneho štátu pomôže zvýšiť právnu istotu“.
Having regard to the Euro-Mediterranean Agreement establishing an Association between the European Communities and their Member States, of the one part, and the Arab Republic of Egypt, of the other part [1], and in particular Article 76 thereof,
so zreteľom na Euro-stredomorskú dohodu o pridružení medzi Európskymi spoločenstvami a ich členskými štátmi na jednej strane a Egyptskou arabskou republikou na strane druhej [1], a najmä na jej článok 76,
Commission Recommendation (EU) 2017/1584
Odporúčanie Komisie (EÚ) 2017/1584
on coordinated response to large-scale cybersecurity incidents and crises
o koordinovanej reakcii na kybernetické incidenty a krízy veľkého rozsahu
The use of and dependence on information and communication technologies have become fundamental aspects in all sectors of economic activity as our companies and citizens are more interconnected and interdependent across sectors and borders than ever before.
miera prepojenia a vzájomnej závislosti našich podnikov, ako aj občanov bez ohľadu na hranice a odvetvia hospodárstva je väčšia než kedykoľvek predtým, základom sa stalo používanie informačných a komunikačných technológií a spoliehanie sa na ne vo všetkých odvetviach hospodárskej činnosti.
A cybersecurity incident affecting organisations in more than one Member State or even the entire Union with potential serious disruptions to the internal market and more broadly to the network and information systems on which the Union economy, democracy and society rely is a scenario that Member States and EU institutions have to be well-prepared for.
Členské štáty a inštitúcie EÚ musia byť dobre pripravené na kybernetické incidenty, ktoré môžu ovplyvniť organizácie viac než jedného členského štátu, alebo dokonca v celej Únii a ktoré môžu vážne narušiť vnútorný trh a všeobecnejšie aj siete a informačné systémy, od ktorých závisí hospodárstvo, demokracia a občianska spoločnosť v Únii.
A cybersecurity incident may be considered a crisis at Union level when the disruption caused by the incident is too extensive for a concerned Member State to handle on its own or when it affects two or more Member States with such a wide-ranging impact of technical or political significance that it requires timely coordination and response at Union political level.
Kybernetické incidenty možno považovať za krízu na úrovni Únie, ak by narušenie spôsobené daným incidentom bolo príliš rozsiahle na to, aby ho zvládol sám dotknutý členský štát, alebo ak má vplyv na dva alebo viac členských štátov s takým ďalekosiahlym účinkom technického alebo politického významu, že si vyžaduje včasnú koordináciu a reakciu na politickej úrovni Únie.
Cybersecurity incidents can trigger a broader crisis, impacting sectors of activity beyond network and information systems and communication networks; any appropriate response must rely upon both cyber and non-cyber mitigation activities.
Kybernetické incidenty môžu vyvolať širšiu krízu a zasiahnuť odvetvia činnosti mimo hraníc sietí a informačných systémov a komunikačných sietí, preto ak má byť reakcia primeraná, musia sa použiť kybernetické aj nekybernetické zmierňujúce opatrenia.
Cybersecurity incidents are unpredictable, often occur and evolve within very short periods of time and therefore affected entities and those with responsibilities as regards responding to and mitigating the effects of the incident must coordinate their response quickly.
Kybernetické incidenty nemožno predvídať, často sa vyskytujú a vyvíjajú vo veľmi krátkom čase, preto musia dotknuté subjekty a subjekty zodpovedné za reakciu na incident a zmierňovanie jeho účinkov rýchlo koordinovať svoju reakciu.
Furthermore, cybersecurity incidents are often not contained with any specific geographical area and may occur simultaneously or spread instantly across many countries.
Okrem toho kybernetické incidenty často nie sú obmedzené na konkrétnu geografickú oblasť a môžu sa vyskytovať súčasne v mnohých krajinách alebo sa v nich ihneď rozšíriť.
An effective response to large-scale cybersecurity incidents and crises at the EU level requires swift and effective cooperation amongst all relevant stakeholders and relies on the preparedness and capabilities of individual Member States as well as coordinated joint action supported by Union capabilities.
Účinná reakcia na kybernetické incidenty a krízy veľkého rozsahu na úrovni EÚ si vyžaduje rýchlu a účinnú spoluprácu všetkých relevantných zainteresovaných strán a závisí od pripravenosti a schopností jednotlivých členských štátov, ako aj koordinovaného spoločného opatrenia s podporou Únie.
Timely and effective response to incidents relies therefore on the existence of previously established and, to the extent possible, well-rehearsed cooperation procedures and mechanisms having clearly defined the roles and responsibilities of the key actors at national and Union level.
Včasná a účinná reakcia na incidenty je preto závislá od vopred stanovených a pokiaľ možno riadne odskúšaných postupov a mechanizmov spolupráce s jasne vymedzenými úlohami a povinnosťami hlavných aktérov na národnej aj únijnej úrovni.
In its conclusions [1] on Critical Information Infrastructure Protection of 27 May 2011, the Council invited the EU Member States to ‘strengthen collaboration among Member States and contribute, on the basis of national crisis management experiences and results and in cooperation with ENISA to the development of European cyber incident cooperation mechanisms to be tested in the framework of the next Cyber Europe exercise in 2012’.
Vo svojich záveroch [1] o ochrane kritickej informačnej infraštruktúry z 27. mája 2011 Rada vyzvala členské štáty EÚ, aby „posilnili spoluprácu medzi členskými štátmi a na základe vnútroštátnych skúseností a výsledkov z oblasti krízového riadenia a v spolupráci s agentúrou ENISA prispeli k vývoju európskych mechanizmov spolupráce v prípade počítačových incidentov, ktoré sa majú otestovať v rámci ďalšieho počítačového cvičenia CyberEurope v roku 2012“.
The 2016 Communication ‘Strengthening Europe's Cyber Resilience System and Fostering a Competitive and Innovative Cybersecurity Industry’ [2] encouraged Member States to make the most out of the NIS Directive [3] cooperation mechanisms and to enhance cross-border cooperation related to preparedness for a large-scale cyber incident.
V oznámení z roku 2016 s názvom Posilnenie odolnosti kybernetického systému a podpora konkurencieschopného a inovačného odvetvia kybernetickej bezpečnosti v Európe [2] sa členské štáty vyzývajú, aby čo najviac využívali mechanizmy spolupráce stanovené v smernici o sieťovej a informačnej bezpečnosti [3] a aby zlepšovali cezhraničnú spoluprácu v oblasti pripravenosti na kybernetické incidenty veľkého rozsahu.
It added that a coordinated approach to crisis cooperation across the various elements of the cyber ecosystem to be set out in a ‘blueprint’ would increase preparedness and that such a blueprint should also ensure synergies and coherence with existing crisis management mechanisms.
Ďalej sa v ňom uvádza, že koordinovaný prístup ku krízovej spolupráci medzi rôznymi prvkami kybernetického ekosystému, ktorý má byť stanovený v koncepcii, zvýši pripravenosť a že takouto koncepciou by sa mala zabezpečiť aj súčinnosť a súlad s existujúcimi mechanizmami krízového riadenia.
In the Council Conclusions [4] on the aforementioned Communication, Member States called on the Commission to submit such a blueprint for consideration by the bodies and other relevant stakeholders.
V záveroch Rady [4] k uvedenému oznámeniu členské štáty vyzvali Komisiu, aby predložila takúto koncepciu orgánom a ďalším príslušným zainteresovaným stranám na posúdenie.
However the NIS Directive does not provide for a Union cooperation framework in case of large-scale cybersecurity incidents and crises.
V smernici NIS sa však nestanovuje rámec spolupráce Únie v prípade kybernetických incidentov a kríz veľkého rozsahu.
The Commission, consulted with Member States in two separate consultation workshops held in Brussels on 5 April and 4 July 2017 with Member States representatives from Computer Security Incident Response Teams (CSIRTs), the Cooperation Group established by the NIS Directive and the Council Horizontal Working Party on Cyber Issues as well as representatives from the European External Action Service (EEAS), ENISA, Europol/EC3 and the General Secretariat of the Council (GSC).
Komisia uskutočnila konzultácie s členskými štátmi v rámci dvoch samostatných konzultačných seminárov, ktoré sa konali v Bruseli 5. apríla a 4. júla 2017 so zástupcami členských štátov z jednotky pre riešenie počítačových bezpečnostných incidentov (CSIRT), skupinou pre spoluprácu zriadenou v smernici NIS a horizontálnou pracovnou skupinou Rady pre kybernetické otázky, ako aj so zástupcami Európskej služby pre vonkajšiu činnosť (ESVČ), agentúry ENISA, Europolu/EC3 a Generálneho sekretariátu Rady (GSR).
The present Blueprint for coordinated response to large-scale cybersecurity incidents and crises at the Union level, annexed to this Recommendation, is the outcome of the aforementioned consultations and complements the Communication on ‘Strengthening Europe's Cyber Resilience System and Fostering a Competitive and Innovative Cybersecurity Industry’.
Táto koncepcia koordinovanej reakcie na kybernetické incidenty a krízy veľkého rozsahu na úrovni Únie, ktorá tvorí prílohu k tomuto odporúčaniu, je výsledkom uvedených konzultácií a dopĺňa oznámenie s názvom Posilnenie odolnosti kybernetického systému a podpora konkurencieschopného a inovačného odvetvia kybernetickej bezpečnosti v Európe.
The Blueprint describes and sets out the objectives and modes of cooperation between the Member States and EU institutions, bodies, offices and agencies (hereafter referred to as ‘EU institutions’) in responding to large-scale cybersecurity incidents and crises and how existing Crisis Management mechanisms can make full use of existing cybersecurity entities at EU level.
Opisujú a stanovujú sa v nej ciele a spôsoby spolupráce medzi členskými štátmi a inštitúciami, orgánmi, úradmi a agentúrami EÚ (ďalej len „inštitúcie EÚ“) pri reagovaní na kybernetické incidenty a krízy veľkého rozsahu a to, ako možno pri existujúcich mechanizmoch krízového riadenia v plnej miere využívať existujúce subjekty kybernetickej bezpečnosti na úrovni EÚ.
In responding to a cybersecurity crisis in the sense of recital 2, coordination of the response at political Union level in the Council will use the Integrated Political Crisis Response (IPCR) arrangements [5]; the Commission will use the ARGUS [6] high-level cross-sectoral crisis coordination process.
Pri reakcii na kybernetickú krízu v zmysle odôvodnenia 2 sa na koordináciu reakcie na politickej úrovni Únie v Rade budú využívať integrované dojednania EÚ o politickej reakcii na krízu (IPCR) [5] a Komisia bude uplatňovať ARGUS [6] – medziodvetvový krízový koordinačný proces na vysokej úrovni.
If the crisis entails an important external or Common Security and Defence Policy (CSDP) dimension, the European External Action Service (EEAS) Crisis Response Mechanism (CRM) [6] Ibid.
Ak má kríza výrazný externý rozmer alebo sa týka spoločnej bezpečnostnej a obrannej politiky (SBOP), aktivuje sa krízový reakčný mechanizmus [6] Tamtiež.
will be activated.
Európskej služby pre vonkajšiu činnosť (ESVČ).
In certain areas, sectoral crisis management mechanisms at EU level provide for cooperation in case of cybersecurity incidents or crisis.
Spoluprácu v prípade kybernetických incidentov alebo krízy zabezpečujú v určitých oblastiach odvetvové mechanizmy krízového riadenia na úrovni EÚ.
For example, in the framework of the European Global Navigation Satellite System (GNSS), Council Decision 2014/496/CFSP [7] already defines the respective roles of the Council, the High Representative, the Commission, the European GNSS Agency and the Member States within the chain of operational responsibilities set up in order to react to a threat to the Union, to the Member States or to the GNSS, including in case of cyber-attacks.
Pokiaľ ide napríklad o európsky globálny navigačný satelitný systém (GNSS), v rozhodnutí Rady 2014/496/SZBP [7], sú už vymedzené príslušné úlohy Rady, vysokého predstaviteľa, Komisie, Agentúry pre európsky GNSS a členských štátov v rámci reťazca prevádzkových povinností zriadeného s cieľom reagovať na ohrozenie Únie, členských štátov alebo GNSS, a to aj v prípade kybernetických útokov.
Therefore, this recommendation should be without prejudice to such mechanisms.
Toto odporúčanie by sa preto nemalo dotýkať takýchto mechanizmov.
Member States have the primary responsibility for the response in case of large-scale cybersecurity incidents or crises affecting them.
Členské štáty samotné nesú primárnu zodpovednosť za reakciu na rozsiahle kybernetické incidenty alebo krízy, ktoré ich zasiahnu.
The Commission, the High Representative and other EU institutions or services have however an important role, stemming from Union law or from the fact that cybersecurity incidents and crises may impact all sections of economic activity within the single market, the security and international relations of the Union, as well as the institutions themselves.
Komisia, vysoký predstaviteľ a ďalšie inštitúcie alebo útvary EÚ však zohrávajú dôležitú úlohu, ktorá vychádza z práva Únie alebo z toho, že kybernetické incidenty a krízy môžu mať dosah na všetky odvetvia hospodárskej činnosti na jednotnom trhu, bezpečnosť a medzinárodné vzťahy Únie, ako aj na samotné inštitúcie.
At Union level, the key actors involved in response to cybersecurity crises include the newly established NIS Directive structures and mechanisms, namely the Computer Security Incident Response Teams (CSIRTs) network, as well as the relevant agencies and bodies namely the European Union Agency for Network and Information Security (ENISA), the European Cybercrime Centre at Europol (Europol/EC3), the EU Intelligence Analysis Centre (INTCEN), EU Military Staff Intelligence Directorate (EUMS INT) and Situation Room (Sitroom) working together as SIAC (the Single Intelligence Analysis Capacity), the EU Hybrid Fusion Cell (based in INTCEN), the Computer Emergency Response Team for the EU institutions (CERT-EU) and the Emergency Response Coordination Centre in the European Commission.
Ku kľúčovým aktérom zapojeným do reakcie na kybernetické krízy patria na úrovni Únie novozriadené štruktúry a mechanizmy podľa smernice NIS, konkrétne sieť jednotiek pre riešenie počítačových bezpečnostných incidentov (CSIRT), ako aj príslušné agentúry a orgány, najmä Agentúra Európskej únie pre sieťovú a informačnú bezpečnosť (ENISA), Európske centrum boja proti počítačovej kriminalite v rámci Europolu (Europol/EC3), Centrum EÚ pre analýzu spravodajských informácií (INTCEN), Spravodajský útvar Vojenského štábu Európskej únie (EUMS INT) a situačné stredisko (SITROOM), ktoré spolupracujú ako SIAC (jednotná kapacita na analýzu spravodajských informácií EÚ), stredisko EÚ pre hybridné hrozby (v rámci INTCEN), tím reakcie na núdzové počítačové situácie v inštitúciách EÚ (CERT-EU) a Koordinačné centrum pre reakcie na núdzové situácie v Európskej komisii.
Cooperation amongst Member States in responding to cybersecurity incidents at technical level is provided by the CSIRTs Network established by the NIS Directive.
Spoluprácu medzi členskými štátmi pri reagovaní na kybernetické incidenty na technickej úrovni zabezpečuje sieť jednotiek CSIRT zriadená v smernici NIS.
ENISA provides the secretariat for the Network and actively supports the cooperation among the CSIRTs.
Agentúra ENISA pre túto sieť zabezpečuje sekretariát a aktívne podporuje spoluprácu medzi jednotkami CSIRT.
The national CSIRTs and the CERT-EU cooperate and exchange information on a voluntary basis including, when necessary, in response to cybersecurity incidents that affect one or more Member States.
Jednotky CSIRT z jednotlivých štátov a CERT-EU spolupracujú a vymieňajú si informácie na dobrovoľnom základe a v prípade potreby aj v reakcii na kybernetické incidenty, ktoré majú vplyv na jeden alebo viac členských štátov.
At the request of a representative of a Member State's CSIRT, they may discuss and, where possible, identify a coordinated response to an incident that has been identified within the jurisdiction of that same Member State.
Na žiadosť zástupcu jednotky CSIRT ktoréhokoľvek členského štátu môžu prerokovať a pokiaľ možno určiť koordinovanú reakciu na incident, ktorý bol zistený v jurisdikcii daného členského štátu.
Relevant procedures will be set out in CSIRTs Network's Standard Operating Procedures (SOPs) [8].
Príslušné postupy sa stanovia v štandardných operačných postupoch (SOP) [8] siete jednotiek CSIRT.
The CSIRTs network is also tasked with discussing, exploring and identifying further forms of operational cooperation, including in relation to categories of risks and incidents, early warnings, mutual assistance, principles and modalities for coordination, when Member States respond to cross-border risks and incidents.
Sieť jednotiek CSIRT má takisto za úlohu prediskutovať, preskúmať a určiť ďalšie formy operačnej spolupráce, a to aj v súvislosti s kategóriami rizík a incidentov, včasnými varovaniami, so vzájomnou pomocou, zásadami a spôsobmi koordinácie, keď členské štáty reagujú na cezhraničné riziká a incidenty.
The Cooperation Group established by Article 11 of the NIS Directive is tasked with providing strategic guidance for the activities of the CSIRTs network and discussing capabilities and preparedness of the Member States, and, on a voluntary basis, evaluating national strategies on the security of network and information systems and the effectiveness of CSIRTs, and identifying best practice.
Skupina pre spoluprácu zriadená článkom 11 smernice NIS má za úlohu poskytovať strategické usmernenia pre činnosti siete jednotiek CSIRT a diskutovať o spôsobilostiach a pripravenosti členských štátov a na dobrovoľnom základe hodnotiť národné stratégie v oblasti bezpečnosti sietí a informačných systémov a účinnosť jednotiek CSIRT, ako aj identifikovať najlepšie postupy.
A dedicated work stream within the Cooperation Group is preparing incident notification guidelines, pursuant to Article 14(7) of the NIS Directive, concerning the circumstances in which operators of essential services are required to notify incidents pursuant to Article 14(3) and the format and procedure for such notifications [9].
Osobitnou oblasťou činnosti v rámci skupiny pre spoluprácu je vypracovanie usmernení pre oznamovanie incidentov podľa článku 14 ods. 7 smernice NIS, a to pokiaľ ide o okolnosti, za ktorých sú prevádzkovatelia základných služieb povinní oznamovať incidenty podľa článku 14 ods. 3, a formát a postupy podávania takýchto oznámení [9].
Awareness and understanding of the real-time situation, risk posture, and threats gained through reporting, assessments, research, investigation, and analysis, is vital to enable well-informed decisions This ‘situational awareness’ — by all relevant stakeholders — is essential for an effective coordinated response.
Uvedomenie si a pochopenie situácie v reálnom čase, stavu rizika a hrozieb získané prostredníctvom správ, hodnotení, výskumu, vyšetrovania, ako aj analýzy sú rozhodujúce na to, aby bolo možné prijímať informované rozhodnutia.
Situational awareness includes elements about the causes as well as the impact and origin of the incident.
Toto „situačné povedomie“ zo strany všetkých príslušných zainteresovaných strán je nevyhnutné na účinnú a koordinovanú reakciu.
It is recognised that this depends on exchange and sharing of information between relevant parties in a suitable format, using a common taxonomy to describe the incident and in an appropriately secure manner.
Situačné povedomie zahŕňa aspekty príčin, ale aj dosahu a pôvodu daného incidentu.
Responding to cybersecurity incidents may take many forms, ranging from identifying technical measures which may entail two or more entities jointly investigating the technical causes of the incident (e.g. malware analysis) or identifying ways through which organisations may assess whether they have been affected (e.g. indicators of compromise), to operational decisions on applying such measures and, at the political level, deciding on the use of other instruments such as the Framework for a Joint response to malicious cyber activities [10] or the EU operational protocol for countering hybrid threats [11], depending on the incident.
Je zrejmé, že závisí od výmeny a spoločného používania informácií medzi príslušnými subjektmi vo vhodnom formáte a primerane bezpečným spôsobom pri uplatňovaní spoločnej taxonómie pri opise incidentu.
European citizens' and businesses' trust in digital services is essential for a flourishing digital single market.
Reakcia na kybernetické incidenty môže mať mnoho podôb od identifikácie technických opatrení, ktoré môžu zahŕňať dva alebo viacero subjektov spoločne vyšetrujúcich technické príčiny incidentu (napr. analýza škodlivého softvéru), cez určenie, ako môžu organizácie posúdiť, či sa ich incident dotkol (napr. ukazovatele narušenia) až po operačné rozhodnutia o uplatnení takýchto opatrení a na politickej úrovni rozhodnutia o použití iných nástrojov v závislosti od daného incidentu, ako napríklad rámca pre spoločnú diplomatickú reakciu EÚ na škodlivé kybernetické činnosti [10] alebo operačného protokolu EÚ na boj proti hybridným hrozbám [11].
Therefore, crisis communication plays a particularly important role in mitigating the negative effects of cybersecurity incidents and crises.
Pre prosperujúci digitálny jednotný trh v Európe je rozhodujúca dôvera občanov a podnikov v digitálne služby.
Communication may also be used in the context of the Framework for a Joint Diplomatic Response as a means to influence the behaviour of (potential) aggressors acting from third countries.
Krízová komunikácia preto zohráva mimoriadne dôležitú úlohu pri zmierňovaní negatívnych následkov kybernetických incidentov a kríz.
Aligning the public communication to mitigate the negative effects of cybersecurity incidents and crises and the public communication to influence an aggressor is essential for a political response to be effective.
Možno ju použiť aj v súvislosti s rámcom pre spoločnú diplomatickú reakciu ako prostriedok na ovplyvnenie správania (potenciálnych) útočníkov zasahujúcich z územia tretích krajín.