natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Commission is furthermore aware that a new law amending the Law on the National Judicial Council and certain other laws has been submitted on 5 May 2016 by the Minister of Justice to the National Legislative Centre.
Pokiaľ nie je menovaný predseda ústavného súdu, týmto ustanovením sa bráni úplnému uverejneniu všetkých rozsudkov.
Law of 30 December 2015 amending the Broadcasting Law, published in Official Journal on 7 January 2016, item 25, and Law of 22 June 2016 on the National Council of Media.
Komisia odporučila, aby poľské orgány zabezpečili, že pri každej reforme zákona o ústavnom súde sa budú dodržiavať rozsudky ústavného súdu vrátane rozsudkov z 3. a 9. decembra 2015 a z 9. marca 2016, a zohľadní sa stanovisko Benátskej komisie z 11. marca 2016.
Letter of 1 February 2016 from First Vice-President Timmermans to Minister of Justice Mr Ziobro; Letter of 3 March 2016 from First Vice-President Timmermans to Minister of Foreign Affairs Mr Waszczykowski.
Komisia konkrétne odporučila, aby poľské orgány zabezpečili, aby požiadavky, ktoré sa týkajú napríklad kvóra účasti, vybavovania vecí v chronologickom poradí, možnosti generálnej prokuratúry zabrániť preskúmaniu vecí, odkladania rokovaní alebo prechodných opatrení zasahujúcich do prebiehajúcich konaní a odkladania vecí, či už s jednotlivým alebo kombinovaným účinkom, neoslabovali účinnosť ústavného súdu ako garanta ústavy.
Opinion no 839/2016.
Vo svojej odpovedi z 27. októbra 2016 poľská vláda nepripustila, že väčšina obáv, ktoré vyjadrila Komisia a Benátska komisia, neboli zohľadnené v zákone z 22. júla 2016.
CDL-AD(2016)012.
V odpovedi sa spochybňuje skutočnosť, že ústavnému súdu sa bráni vo vykonávaní účinného preskúmania s odkazom na to, že ústavný súd bol schopný vydávať rozsudky počas takzvanej ústavnej krízy.
The law was signed by the President of the Republic on 22 June 2016.
Konkrétne počet sudcov, ktorých účasť sa vyžaduje v pléne, je naďalej jedenásť, zatiaľ čo v zákone o ústavnom súde z roku 1997 a v zákone z 25. júna 2015 bol tento počet stanovený na deväť.
Law of 13 December 2016 amending the Law on the Assemblies not yet signed by the President of the Republic.
Ako bolo uvedené v odporúčaní [31], predstavuje to prekážku rozhodovacieho procesu ústavného súdu, najmä za súčasných okolností, keď má ústavný súd len 12 sudcov (keďže traja sudcovia, ktorí boli v siedmom funkčnom období Sejmu, v októbri 2015 právoplatne nominovaní, sa neujali svojich súdnych funkcií).
In its judgment of 7 November 2016, the Tribunal examined the constitutionality of the provisions in the Law of 22 July 2016 relating to the selection of candidates for the post of President of the Tribunal.
Komisia takisto pripomína, že ustanovenie zákona z 22. decembra 2015, ktorým sa zapájali iné štátne inštitúcie do disciplinárneho konania týkajúceho sa sudcov ústavného súdu, bolo ústavným súdom vyhlásené za protiústavné v jeho rozsudku z 9. marca 2016 a bolo kritizované Benátskou komisiou v jej stanovisku z 11. marca 2016.
See paragraph 46.
Komisia je preto znepokojená opätovným zavedením ustanovenia, ktorým sa prezidentovi republiky udeľuje právomoc iniciovať disciplinárne konanie.
See recital 19.
V dňoch 28. až 29. apríla 2016 navštívila delegácia Benátskej komisie Varšavu s cieľom prediskutovať zmeny zákona o polícii a niektorých ďalších zákonov.
Article 21.
Na svojom zasadnutí 10. až 11. júna 2016 vydala v tejto súvislosti stanovisko [57].
Article 21(2) of the Implementing Law; Article 11(5) of the Law on organisation and proceedings.
V stanovisku sa, okrem iného, uvádza, že procesné záruky a základné podmienky stanovené v zákone sú stále nedostatočné na to, aby sa zabránilo jeho nadmernému využívaniu a neopodstatneným zásahom do súkromia jednotlivcov.
Article 21(7)-(12) and Article 22 of the Implementing Law; Article 11(7)-(15) of the Law on organisation and proceedings.
Funkčné obdobie predsedu ústavného súdu sa skončilo 19. decembra 2016.
Opinion no CDL-AD(2016)026, paragraphs 30 and 124.
Funkčné obdobie súčasného podpredsedu ústavného súdu sa skončí 26. júna 2017.
Article 11(15) of the Law on organisation and proceedings.
Dva zákony uvedené v predchádzajúcom odseku už boli prijaté a podpísané prezidentom republiky.
Article 18 of the Implementing Law provides that the acting President of the Tribunal shall direct the work of the Constitutional Tribunal, represent the Constitutional Tribunal externally, attribute cases to judges of the Tribunal who have taken the oath, perform actions in labour-law cases involving employees of the Office of the Tribunal and exercise other powers and duties vested in the President or the acting President of the Tribunal by the Implementing Law.
V čase ich prijatia už ústavný súd začal konanie na výber kandidátov na funkciu predsedu ústavného súdu, ktorí budú navrhnutí prezidentovi republiky, ako sa vyžaduje zákonom z 22. júla 2016 [61].
Article 5 of the Law on the status of judges, Articles 6(1) and 11(5) of the Law on the organisation and proceeding and Articles 18(2) and 21(2) of the implementing Law.
Valné zhromaždenie však nebolo schopné prijať uznesenie o navrhnutí kandidátov na funkciu predsedu ústavného súdu, keďže nebolo možné dosiahnuť kvórum stanovené zákonom [62].
Article 114(2).
Z toho dôvodu je nový postup nezlučiteľný s rozsudkom ústavného súdu zo 7. novembra 2016.
Article 19.
Vo svojom stanovisku zo 14. októbra 2016 Benátska komisia takisto zdôraznila dôležitosť toho, aby sa výberovým konaním zabezpečovalo, že len kandidáti s výraznou podporou ústavného súdu môžu byť zvolení za kandidátov, ktorí budú navrhnutí prezidentovi republiky [67].
According to Article 188 of the constitution, the Constitutional Tribunal is to rule on the conformity of statutes and international agreements to the constitution, on the conformity of a statute to ratified international agreements whose ratification required prior consent granted by statute, on the conformity of legal provisions issued by central State organs to the constitution, ratified international agreements and statutes, on the conformity to the constitution of the purposes or activities of political parties, and on complaints concerning constitutional infringements.
V zákone sa takisto už nestanovuje, na rozdiel od zákona z 22. júla 2016, že podpredseda môže predsedať valnému zhromaždeniu.
According to Article 189 of the constitution, the Constitutional Tribunal shall also settle disputes over authority between central constitutional organs of the State.
Okrem toho sa v článku 17 ods. 1 vykonávacieho predpisu stanovuje, že počas obdobia po uverejnení predpisu do oficiálneho menovania nového predsedu ústavného súdu ústavnému súdu predsedá sudca, ktorého prezident republiky poveril vykonávaním povinností predsedu ústavného súdu (pozri oddiel 5.3).
Resolution of 26 April 2016 of the General Assembly of the Supreme Court of Poland.
Komisia sa preto domnieva, že situácia systémového ohrozenia právneho štátu v Poľsku opísaná v jej odporúčaní z 27. júla 2016 pretrváva.
Resolution of 27 April 2016 of the Chief Council of the Supreme Administrative Court.
Predovšetkým:
Statement of 7 April 2016 of the National Council of the Judiciary of Poland.
K 39/16.
Resolution of 12 March 2016 of the National Bar Association.
K 44/16.
Statement of 12 March 2016 of the National Solicitor Association.
Komisia má okrem toho informácie o tom, že minister spravodlivosti predložil 5. mája 2016 Národnému legislatívnemu stredisku nový zákon, ktorým sa mení zákon o Národnej súdnej rade a niektoré ďalšie zákony.
Section 4.1 of the Communication ‘A new EU Framework to Strengthen the Rule of Law’, COM(2014) 158 final.
Stanovisko č. 839/2016.
The Rule of Law Framework provides guidance for a dialogue between the Commission and the Member State in order to prevent the emergence of a systemic threat to the rule of law that could develop into a ‘clear risk of a serious breach’ which would potentially trigger the use of the ‘Article 7 TEU Procedure’.
V stanovisku sa takisto zdôraznilo, že problém menovania sudcov nebol vyriešený, ako sa odporúčalo, a že uplatňovanie ustanovenia zákona z 22. júla 2016, ktorým sa vyžaduje, aby predseda ústavného súdu prideľoval veci sudcom menovaným v decembri, by bolo v rozpore s rozsudkami ústavného súdu, ktoré sú všeobecne záväzné a teda zaväzujú všetky štátne orgány vrátane ústavného súdu a jeho predsedu.
Where there are clear indications of a systemic threat to the rule of law in a Member State, the Commission can initiate a dialogue with that Member State under the Rule of Law Framework.
Nasledujúce články nadobudnú účinnosť 1. januára 2018: články 4 až 5 a článok 8 Ostatné články návrhu zákona nadobudnú účinnosť 14 dní odo dňa jeho uverejnenia.
Commission Recommendation (EU) 2017/432
Odporúčanie Komisie (EÚ) 2017/432
on making returns more effective when implementing the Directive 2008/115/EC of the European Parliament and of the Council
týkajúce sa zaistenia účinnejších návratov pri vykonávaní smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/115/ES
Directive 2008/115/EC of the European Parliament and of the Council [1] lays down common standards and procedures to be applied in Member States for returning illegally staying third-country nationals.
V smernici Európskeho parlamentu a Rady 2008/115/ES [1] sa stanovujú spoločné normy a postupy, ktoré sa majú uplatňovať v členských štátoch na účely návratu štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa neoprávnene zdržiavajú na ich území.
The Schengen Evaluation Mechanism [2] and the information collected through the European Migration Network [3] have allowed for a comprehensive assessment of how Member States implement the Union policy on return.
Schengenský hodnotiaci mechanizmus [2] a informácie zhromaždené prostredníctvom Európskej migračnej siete [3] umožnili komplexné posúdenie toho, ako členské štáty vykonávajú politiku Únie v oblasti návratu.
The evaluations indicate that the margins of discretion left to the Member States by Directive 2008/115/EC led to an inconsistent transposition in national legislations, with a negative impact on the effectiveness of the Union return policy.
Z hodnotení vyplýva, že priestor na voľné konanie ponechaný členským štátom na základe smernice 2008/115/ES viedol k nekonzistentnej transpozícii do vnútroštátnych právnych predpisov, čo má negatívny vplyv na účinnosť politiky Únie v oblasti návratu.
Since the entry into force of Directive 2008/115/EC, and in the light of the increasing migratory pressure on the Member States, the challenges that the Union return policy needs to respond to have increased and brought this aspect of the European comprehensive migration policy to the forefront.
Od nadobudnutia účinnosti smernice 2008/115/ES a vzhľadom na zvyšujúci sa migračný tlak na členské štáty vzrástli výzvy, na ktoré musí politika Únie v oblasti návratu reagovať, ktoré priniesli tento aspekt európskej komplexnej migračnej politiky do popredia.
In its Conclusions of 20-21 October 2016 [4], the European Council called for reinforcing national administrative processes for returns.
Európska rada vo svojich záveroch z 20. a 21. októbra 2016 [4] vyzvala na posilnenie vnútroštátnych administratívnych postupov v oblasti návratu.
The Malta Declaration of Heads of State or Government [5] of 3 February 2017 highlighted the need for a review of EU return policy based on an objective analysis of the way in which the legal, operational, financial and practical tools available at Union and national level are applied.
V maltskom vyhlásení hláv štátov alebo predsedov vlád [5] z 3. februára 2017 sa zdôraznila potreba preskúmania politiky EÚ v oblasti návratu na základe objektívnej analýzy spôsobu, akým sa uplatňujú právne, operačné, finančné a praktické nástroje dostupné na úrovni Únie a na vnútroštátnej úrovni.
It welcomed the Commission's intention to rapidly present an updated EU Action Plan on Return and to provide guidance for more operational returns by the EU and Member States and effective readmission based upon the existing acquis.
Uvítal sa v ňom zámer Komisie urýchlene predložiť aktualizovaný akčný plán EÚ týkajúci sa otázky návratov a poskytnúť usmernenia na to, aby členské štáty efektívnejšie vykonávali návraty, ako aj na účinnú readmisiu, a to na základe platného acquis.
In view of the current increase in the number of third-country nationals illegally entering and staying in the Member States, and in order to ensure appropriate capacity to protect those in need, it is necessary to use to the full extent the flexibility provided for in Directive 2008/115/EC.
Vzhľadom na súčasné zvýšenie počtu štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí neoprávnene vstupujú na územie členských štátov a neoprávnene sa na ňom zdržiavajú, a na účely zabezpečenia primeranej kapacity na ochranu ľudí v núdzi je potrebné v plnom rozsahu využiť flexibilitu stanovenú v smernici 2008/115/ES.
A more effective implementation of that Directive would reduce possibilities of misuse of procedures and remove inefficiencies, while ensuring the protection of fundamental rights as enshrined in the Charter of Fundamental Rights of the European Union.
Účinnejším vykonávaním uvedenej smernice by sa znížili možnosti zneužitia konaní a odstránila by sa neefektívnosť, pričom by sa súčasne zabezpečila ochrana základných práv zakotvených v Charte základných práv Európskej únie.
This Recommendation provides guidance on how the provisions of Directive 2008/115/EC should be used for achieving more effective return procedures, and call on the Member States to take the necessary measures to remove legal and practical obstacles to return.
V tomto odporúčaní sa poskytuje usmernenie k tomu, ako by sa mali používať ustanovenia smernice 2008/115/ES na zvýšenie účinnosti konaní o návrate, a členské štáty sa vyzývajú, aby prijali potrebné opatrenia na odstránenie právnych a praktických prekážok v oblasti návratu.
An effective Union return policy requires efficient and proportionate measures for the apprehension and identification of illegally staying third-country nationals, swift processing of their cases, and adequate capacity to ensure their presence in view of return.
Účinná politika Únie v oblasti návratu si vyžaduje efektívne a primerané opatrenia na zadržanie a zistenie totožnosti neoprávnene sa zdržiavajúcich štátnych príslušníkov tretích krajín, rýchle spracovanie takýchto prípadov, a primeranú kapacitu na to, aby sa zabezpečila ich prítomnosť na účely návratu.
Organising return requires a streamlined and well integrated organisation of multi-disciplinary competences at national level.
Organizovanie návratu si vyžaduje zefektívnenú a náležite integrovanú organizáciu multidisciplinárnych kompetencií na vnútroštátnej úrovni.
In addition, it demands procedures and instruments that allow information to be made promptly available to the competent authorities, as well as cooperation between all actors that are involved in the different procedures.
Vyžaduje si aj postupy a nástroje, ktoré umožnia okamžité sprístupnenie informácií príslušným orgánom, ako aj spoluprácu medzi všetkými subjektmi zapojenými do jednotlivých postupov.
Multi-disciplinary trained and competent staff gathering all relevant competences is needed to ensure that national authorities are able to respond to the needs, particularly in circumstances where Member States are confronted with a significant burden in implementing the obligation to return illegally staying third-country nationals.
Potrební sú multidisciplinárne vyškolení a kompetentní pracovníci so všetkými príslušnými spôsobilosťami, aby sa zabezpečilo, že vnútroštátne orgány budú schopné reagovať na potreby, najmä v situáciách, keď členské štáty čelia výraznej záťaži pri plnení povinnosti navrátenia neoprávnene sa zdržiavajúcich štátnych príslušníkov tretích krajín.
In organising this integrated and coordinated approach, Member States should make full use of the available Union financial instruments, programmes and projects in the field of return, in particular of the Asylum, Migration and Integration Fund.
Pri organizovaní tohto integrovaného a koordinovaného prístupu by členské štáty mali v plnej miere využívať dostupné finančné nástroje, programy a projekty Únie v oblasti návratu, a to najmä Fond pre azyl, migráciu a integráciu.
In this context, the Member States should also take into account the migratory pressure that the competent authorities are dealing with.
V tejto súvislosti by členské štáty mali zohľadniť aj migračný tlak, ktorému príslušné orgány čelia.
In accordance with Article 6(1) of Directive 2008/115/EC, the Member States should systematically issue a return decision to third-country nationals who are staying illegally on their territory.
V súlade s článkom 6 ods. 1 smernice 2008/115/ES by členské štáty mali štátnym príslušníkom tretích krajín, ktorí sa neoprávnene zdržiavajú na ich území, systematicky vydávať rozhodnutia o návrate.
The legislation and the practice in the Member States does not give full effect to this obligation in all circumstances, thereby undermining the effectiveness of the Union return system.
Právne predpisy a prax v členských štátoch nezabezpečujú plný účinok tejto povinnosti za každých okolností, čím sa oslabuje účinnosť systému Únie v oblasti návratu.
For instance, certain Member States do not issue return decisions following a negative decision on an asylum claim or a residence permit, or do not issue such decisions to illegally staying third-country nationals who do not hold a valid identity or travel document.
Niektoré členské štáty napríklad nevydávajú rozhodnutia o návrate v nadväznosti na zamietavé rozhodnutie o žiadosti o azyl alebo o povolenie na pobyt, ani nevydávajú takéto rozhodnutia neoprávnene sa zdržiavajúcim štátnym príslušníkom tretích krajín, ktorí nie sú držiteľmi platného dokladu totožnosti alebo cestovného dokladu.
Depending on the institutional set-up of the Member States, in particular when different authorities deal with the process, a return decision is not necessarily or immediately followed by a request to the authorities of third-countries to verify the identity of the illegally staying third-country national and to deliver a valid travel document.
V závislosti od inštitucionálneho usporiadania členských štátov, najmä ak sa procesom zaoberajú rôzne orgány, po rozhodnutí o návrate nenasleduje nevyhnutne alebo okamžite žiadosť o overenie totožnosti neoprávnene sa zdržiavajúceho štátneho príslušníka tretej krajiny a o poskytnutie platného cestovného dokladu, ktorá je určená orgánom tretích krajín.
In accordance with Article 13 of the Schengen Borders Code [6], a person who has crossed a border illegally and who has no right to stay on the territory of the Member State concerned shall be apprehended and made subject to procedures respecting Directive 2008/115/EC.
V súlade s článkom 13 Kódexu schengenských hraníc [6] osoba, ktorá neoprávnene prekročila hranicu a ktorá nie je oprávnená zdržiavať sa na území dotknutého členského štátu, sa zadrží a postupuje sa voči nej podľa smernice 2008/115/ES.
Directive 2008/115/EC establishes that the state of health of the third-country nationals concerned shall be taken into account when implementing that Directive, and that emergency health care and essential treatment of illness must be provided pending return.
V smernici 2008/115/ES sa stanovuje, že sa pri jej vykonávaní sa zohľadňuje zdravotný stav dotknutých štátnych príslušníkov tretej krajiny a že v období pred návratom musí byť poskytnutá urgentná zdravotná starostlivosť a základná liečba.
It is however essential to ensure that removals of illegally staying third-country nationals are enforced and measures are taken to prevent behaviour aimed at hampering or preventing return, such as false new medical claims.
Je však nevyhnutné zabezpečiť, aby boli odsuny neoprávnene sa zdržiavajúcich štátnych príslušníkov tretích krajín vykonané a aby boli prijaté opatrenia na účely predchádzania správaniu, ktoré brzdí návrat alebo mu bráni, ako je uvádzanie nových nepravdivých tvrdení o zdravotnom stave.
Moreover, it is also necessary to put in place measures tackling in an efficient manner asylum applications made merely to delay or frustrate the enforcement of return decisions.
Okrem toho je tiež potrebné zaviesť opatrenia, ktorými sa účinne vyriešia žiadosti o azyl podávané výlučne s cieľom oddialiť alebo zmariť výkon rozhodnutí o návrate.
Directive 2008/115/EC, while obliging the third-country national illegally staying to leave the Union, requires return decisions to be enforced only by the issuing Member States.
V smernici 2008/115/ES sa ukladá štátnemu príslušníkovi tretej krajiny, ktorý sa neoprávnene zdržiava na území Únie, povinnosť opustiť Úniu a zároveň sa v nej vyžaduje, aby rozhodnutia o návrate vykonávali iba členské štáty, ktoré ich vydali.
A return process can be launched in every Member State that apprehends the same illegally staying third-country national.
Proces návratu možno začať v každom členskom štáte, ktorý zadrží toho istého neoprávnene sa zdržiavajúceho štátneho príslušníka tretej krajiny.
Mutual recognition of return decision, as provided for by Council Directive 2001/40/EC [7] and Council Decision 2004/191/EC [8], would accelerate return process and deter unauthorised secondary movements within the Union.
Vzájomné uznávanie rozhodnutí o návrate, ako je stanovené v smernici Rady 2001/40/ES [7] a rozhodnutí Rady 2004/191/ES [8], by urýchlilo proces návratu a odrádzalo by od nepovolených sekundárnych pohybov v rámci Únie.
Detention can be an essential element for enhancing the effectiveness of the Union's return system, which should only be used if no other sufficient but less coercive measures can be applied effectively in accordance with Article 15(1) of Directive 2008/115/EC.
Kľúčovým prvkom na zvýšenie účinnosti systému Únie v oblasti návratu môže byť zaistenie, ktoré by sa však malo využívať iba vtedy, keď sa v súlade s článkom 15 ods. 1 smernice 2008/115/ES nedajú účinne uplatniť iné dostatočné, ale menej prísne donucovacie opatrenia.
In particular, where necessary, to ensure that illegally staying third-country nationals do not abscond, detention can allow for a successful preparation and organisation of return operations.
Najmä ak je to nevyhnutné na zabezpečenie toho, aby neoprávnene sa zdržiavajúci štátni príslušníci tretích krajín neutekali, môže zaistenie umožniť úspešnú prípravu a organizáciu návratových operácií.
The maximum duration period of detention currently used by several Member States is significantly shorter than the one allowed by Directive 2008/115/EC and which is needed to complete the return procedure successfully.
Maximálna lehota zaistenia, ktorú v súčasnosti využívajú viaceré členské štáty, je podstatne kratšia, než je lehota povolená v smernici 2008/115/ES, ktorá je potrebná na úspešné dokončenie konania o návrate.
These short periods of detention are precluding effective removals.
Tieto krátke lehoty zaistenia zabraňujú účinným odsunom.
Deadlines for lodging appeals against decisions related to return diverge significantly among Member States, ranging from few days to one month or more.
Lehoty na podanie odvolaní proti rozhodnutiam týkajúcim sa návratu sa v jednotlivých členských štátoch značne líšia, pričom sa pohybujú v rozpätí od niekoľkých dní až po jeden mesiac alebo dlhšie.
In compliance with fundamental rights, the deadline should provide enough time to ensure access to an effective remedy, while taking into account that long deadlines can have a detrimental effect on return procedures.
V súlade so základnými právami by daná lehota mala poskytnúť dostatočný čas na zabezpečenie prístupu k účinnému opravnému prostriedku, treba však zohľadniť skutočnosť, že dlhé lehoty môžu mať nepriaznivý vplyv na konania o návrate.
Irregularly staying third-country nationals should be granted the right to be heard by the competent authorities before any individual measure which would affect him or her is taken.
Neoprávnene sa zdržiavajúci štátni príslušníci tretích krajín by mali mať pred prijatím akéhokoľvek individuálneho opatrenia, ktoré by sa ich mohlo dotýkať, právo na vypočutie príslušnými orgánmi.