natgillin/translations-raw huggingface dataset:
CBI also repeats its previous assertions that there are no measures to avoid overcompensation.
Okrem toho CBI poznamenáva, že neexistuje žiadna súvislosť medzi údajnými právnymi základmi týkajúcimi sa predmetných osobitných úloh a mechanizmami náhrady.
They add that in the absence of a precise definition of the specific missions performed by the IRIS-H, it is impossible to say what activities should be subject to compensation or not.
Sťažovateľ konštatuje, že sa zjavne neuplatňuje žiadne rozlíšenie medzi deficitom vyplývajúcim jednak z údajných osobitných úloh a jednak z nákladov na plnenie základnej úlohy.
In CBI's view, it is consequently impossible to verify the existence of a monitoring mechanism to avoid overcompensations.
CBI napokon odkazuje na rad stanovísk belgickej finančnej inšpekcie, v ktorých sa dospelo k názoru, že nie je možné kontrolovať využívanie osobitných dotácií udelených na základe uznesenia z 13. februára 2003, keďže v tomto uznesení sa nespresňujú úlohy obecného záujmu, na ktoré sa tieto dotácie poskytujú.
Finally, CBI points out that while the pérennité of the public hospitals is cited in the cooperation agreement of 19 May 1994, this document does not define such a mission and does not constitute an entrustment.
CBI zároveň opakuje svoje predchádzajúce tvrdenia, že nie je prijaté žiadne opatrenie na vyvarovanie sa nadmernej náhrady.
In particular, according to CBI this agreement would in no way indicate that a municipality or a city must have a public hospital on its territory and would also not lay down any rule for hospital service programming in Belgium requiring the operation of a service in a public hospital.
Dopĺňa, že bez presného vymedzenia osobitných úloh vykonávaných nemocnicami IRIS nie je možné určiť, ktoré činnosti by mali alebo nemali byť predmetom náhrady.
The Association bruxelloise des institutions de soins privées (ABISP), one of the initial complainants (see recital 1), notes in its comments on the opening decision that all Belgian hospitals, regardless of their bylaws (statuts) or owners, are required by law to fulfil a mission of general interest.
Podľa CBI je teda nemožné overiť existenciu mechanizmu kontroly, ktorý by umožňoval vyvarovať sa nadmernej náhrady.
In this context, ABISP makes reference to Article 2 of the LCH [125].
CBI napokon poukazuje na to, že hoci je udržateľnosť verejných nemocníc uvedená v dohode o spolupráci z 19. mája 1994, v tomto dokumente nie je vymedzená žiadna úloha tohto druhu a nepredstavuje poverenie.
Finally, ABISP recalls that it has withdrawn its complaint.
CBI sa predovšetkým domnieva, že v tejto dohode sa nenaznačuje, že by obec alebo mesto bolo povinné mať na svojom území verejnú nemocnicu a že v nej nie sú stanovené žiadne pravidlá týkajúce sa plánovania nemocničných služieb v Belgicku, ktoré si vyžaduje prevádzkovanie služby v rámci verejnej nemocnice.
Zorgnet Vlaanderen represents over 500 Flemish care providers (such as general hospitals, psychiatric care institutions, and nursing homes).
Bruselské združenie inštitúcií súkromnej starostlivosti (L'Association bruxelloise des institutions de soins privées, ABISP), jeden z pôvodných sťažovateľov (pozri odôvodnenie 1), vo svojich pripomienkach týkajúcich sa rozhodnutia o začatí konania poznamenáva, že všetky belgické nemocnice, bez ohľadu na ich štatút alebo ich vlastníkov, sú zo zákona povinné plniť úlohu vo všeobecnom záujme.
In its observations on the opening decision, Zorgnet Vlaanderen emphasises that all Belgian hospitals, whether they are public or private, fulfil the same public service obligations in the framework of the LCH.
V tomto kontexte ABISP odkazuje na článok 2 LCH [125].
In addition, Zorgnet Vlaanderen points out that the LCH does not set out any conditions regarding the legal form (i.e. public or private) to be recognised as a hospital.
ABISP napokon pripomína, že svoju sťažnosť stiahlo.
Furthermore, Zorgnet Vlaanderen observes that the definition of the public service obligations of the hospitals does not refer to a regional specificity.
Zorgnet Vlaanderen zastupuje viac ako 500 flámskych poskytovateľov starostlivosti (napr. všeobecné nemocnice, zariadenia psychiatrickej starostlivosti a domovy dôchodcov).
Finally, Zorgnet Vlaanderen claims that hospitals in Flanders and in the Brussels Capital Region do not perform a different social task.
Vo svojich pripomienkach k rozhodnutiu o začatí konania Zorgnet Vlaanderen zdôrazňuje, že všetky belgické nemocnice, či už verejné alebo súkromné, podliehajú rovnakým povinnostiam, pokiaľ ide o služby vo verejnom záujme v rámci LCH.
The Union Nationale des Cliniques Psychiatriques Privées (UNCPSY) is the federation of private psychiatric clinics in France.
Okrem toho poukazuje na skutočnosť, že v LCH sa nevymedzujú podmienky týkajúce sa právnej formy (verejný alebo súkromný orgán), ktorá je nevyhnutná na to, aby bolo zariadenie uznané ako nemocnica.
In its comments on the opening decision, UNCPSY argues that for the check of whether the public funding does not exceed the net costs of the public service, this net cost cannot be without a limit and cannot ignore whether or not the service provider is well managed.
Zorgnet Vlaanderen navyše poznamenáva, že vo vymedzení záväzkov služby vo verejnom záujme nemocníc sa neodkazuje na regionálne špecifiká.
In this context, UNCPSY is of the opinion that the Commission should compare public and private hospitals to determine whether or not the aid is proportionate within the meaning of Article 106(2) TFEU.
Napokon tvrdí, že nemocnice Flámska a regiónu Brusel – hlavné mesto neplnia odlišnú sociálnu úlohu.
In this context, the Commission observes that UNCPSY's comments run counter to the GC's conclusion in paragraph 300 of its judgment of 7 November 2012 (T-137/10) that economic efficiency of an undertaking in supplying the SGEI is not a criterion for the assessment under Article 106(2) TFEU of the State aid compatibility of the public funding which this undertaking receives (see in this respect recital 63).
Národný zväz súkromných psychiatrických kliník (Union nationale des cliniques psychiatriques privées, UNCPSY) je federácia súkromných psychiatrických kliník vo Francúzsku.
COMMENTS FROM THE KINGDOM OF BELGIUM
Vo svojich pripomienkach týkajúcich sa rozhodnutia o začatí konania UNCPSY tvrdí, že na určenie toho, či verejné financovanie neprevyšuje čisté náklady na služby vo verejnom záujme, nemôžu byť tieto náklady neobmedzené.
Comments from Belgium on the opening decision
Podľa UNCPSY sa navyše musí v tomto posúdení zohľadniť kvalita prevádzky poskytovateľa služieb.
In their reply to the Commission's decision of 1 October 2014 and in particular to recital 17 of that decision, the Belgian authorities note that the financial interventions by the Brussels Capital Region (i.e. the special subsidies of up to EUR 10 million per year) and by the FRBRTC were financial transfers granted to the municipalities only and not to the IRIS-H.
V tomto kontexte UNCPSY zastáva názor, že Komisia by mala porovnať verejné a súkromné nemocnice s cieľom určiť, či je pomoc primeraná v zmysle článku 106 ods. 2 ZFEÚ.
As a result, the Belgian authorities consider these were financial transfers between public authorities which are not covered by Article 107(1) TFEU.
V tejto súvislosti Komisia poznamenáva, že pripomienky UNCPSY sú v rozpore so záverom Všeobecného súdu uvedenom v bode 300 jeho rozsudku zo 7. novembra 2012 (T-137/10), podľa ktorého ekonomická účinnosť podniku v rámci poskytovania služieb všeobecného hospodárskeho záujmu v zmysle článku 106 ods. 2 ZFEÚ nepodlieha posúdeniu zlučiteľnosti verejného financovania udeleného podniku podľa pravidiel v oblasti štátnej pomoci (v tejto súvislosti pozri odôvodnenie 63).
According to the Belgian authorities, neither the Brussels Capital Region nor the FRBRTC has granted aid to the IRIS-H.
PRIPOMIENKY BELGICKÉHO KRÁĽOVSTVA
Instead, they consider that these transfers were made as part of the Region's competence for the general financing of the municipalities, which enables the latter to fulfil their common interest missions, including the missions of the CPAS.
Pripomienky Belgicka k rozhodnutiu o začatí konania
In this context, the complainant's reference to the opinions of the Inspectorate of Finance only concerns the Brussels Capital Region and the municipalities but not the IRIS-H.
V ich odpovedi na rozhodnutie Komisie z 1. októbra 2014, a najmä na odôvodnenie 17 tohto rozhodnutia, belgické orgány poukazujú na skutočnosť, že finančná pomoc zo strany regiónu Brusel – hlavné mesto (t. j. osobitné dotácie v maximálnej výške 10 miliónov EUR za rok) a zo strany FRBRTC predstavovala finančné prevody poskytnuté výlučne obciam, a nie nemocniciam IRIS.
Finally, the Belgian authorities argue that on the basis of the Special Law of 8 August 1980 on institutional reforms and the Opinion of the Belgian Council of State [126], the Brussels Capital Region can only finance the municipalities and not the IRIS-H since financing specific hospital missions does not fall within the Region's competences.
V dôsledku toho sa belgické orgány domnievajú, že ide o finančné prevody medzi verejnými orgánmi, ktoré nepatria do pôsobnosti článku 107 ods. 1 ZFEÚ.
With respect to the doubt expressed in recital 26 of the opening decision, the Belgian authorities clarify the difference between, on the one hand, the requirement of Article 60(6) Loi CPAS and the possibilities for a public hospital to close down with the hospital programming mechanism, on the other hand.
Podľa belgických orgánov nebola nemocniciam IRIS udelená pomoc zo strany regiónu Brusel – hlavné mesto ani zo strany FRBRTC.
According to them, Article 60(6) Loi CPAS [127] lays down the conditions that need to be fulfilled for a CPAS to be able to establish a hospital.
Domnievajú sa, že tieto prevody sa uskutočnili v rámci právomocí regiónu v oblasti všeobecného financovania obcí, ktorým sa tak umožnilo plniť ich úlohy všeobecného záujmu, a najmä úlohy CPAS.
In particular, a CPAS must analyse whether there is a genuine need for such a hospital taking into account the needs of the area, including the medico-social needs, and the presence of similar facilities.
V tejto súvislosti sa odkazy sťažovateľov na stanoviská finančnej inšpekcie vzťahujú výlučne na región Brusel – hlavné mesto a obce, nie však na nemocnice IRIS.
The Belgian authorities further point out that the hospital programming mechanism consists of determining the maximum number of hospital beds per Region by the Federal Government who bases its decision solely on the hospital needs identified without taking into account the level of social needs in each area [128].
Belgické orgány napokon tvrdia, že na základe osobitného zákona z 8. augusta 1980 o inštitucionálnych reformách a stanoviska Štátnej rady Belgicka [126] región Brusel – hlavné mesto môže financovať výlučne obce, a nie nemocnice IRIS, lebo financovanie osobitných nemocničných úloh nepatrí do pôsobnosti regiónu.
They explain that for the Brussels Capital Region, the maximum number of hospital beds is determined for the region as a whole and not for each of the 19 municipalities separately.
Pokiaľ ide o pochybnosti vyjadrené v odôvodnení 26 rozhodnutia o začatí konania, belgické orgány objasňujú rozdiel medzi požiadavkou článku 60 ods. 6 zákona o CPAS na jednej strane a možnosťami zatvorenia verejnej nemocnice mechanizmom plánovania týkajúceho sa nemocníc na druhej strane.
In contrast, each of the 19 CPAS in the Brussels Capital Region determined autonomously for their municipality whether or not to establish a hospital based on the local needs.
Domnievajú sa, že v článku 60 ods. 6 zákona o CPAS [127] sa stanovujú podmienky, ktoré je potrebné splniť, aby sa umožnilo CPAS zriadiť nemocnicu.
The Belgian authorities also explained that the closure of a public hospital or its transfer to a private sector partner are not dealt with formally or specifically in the LCH or the Loi CPAS [129].
CPAS musí najmä analyzovať, či je taká nemocnica skutočne potrebná vzhľadom na potreby regiónu, a najmä na lekársko-sociálne potreby, ako aj na existenciu podobných infraštruktúr.
However, according to the Belgian authorities the case law of the Belgian Council of State has clarified the arrangements and conditions for the closure and/or the transfer of institutions set up by a CPAS.
Belgické orgány zároveň zdôrazňujú, že mechanizmus plánovania týkajúceho sa nemocníc spočíva v tom, že federálna vláda určí maximálny počet nemocničných lôžok na región.
In its judgment 113.428 of 9 December 2002, the Council of State ruled that the transfer of a convalescent home belonging to a CPAS to a private operator was to be annulled.
Federálna vláda zakladá svoje rozhodnutie výlučne na zistených potrebách nemocníc bez ohľadu na úroveň sociálnych potrieb v jednotlivých regiónoch [128].
In particular, the Council of State found that the need to provide medico-social services also had to be assessed before a decision was taken to close or transfer an establishment.
Belgické orgány vysvetľujú, že v prípade regiónu Brusel – hlavné mesto je maximálny počet nemocničných lôžok určený pre región ako celok, a nie jednotlivo pre každú z 19 obcí.
That assessment must take due account of the assessment made when the establishment was created and hence of any changes that had occurred since the decision to create the establishment.
Naopak, každé z 19 CPAS v regióne Brusel – hlavné mesto rozhoduje samostatne na základe miestnych potrieb, či otvorí nemocnicu vo svojej obci alebo nie.
Furthermore, the Belgian authorities note that this assessment could not be based purely on the financial situation of the establishment or on the costs incurred for its maintenance.
Belgické orgány zároveň vysvetlili, že zatvorenie verejnej nemocnice alebo jej prevod na partnera zo súkromného sektora sa neriadia formálne alebo špecificky podľa LCH alebo zákona o CPAS [129].
On this basis, the Belgian authorities conclude that a CPAS cannot close its hospital unless it has first established that the medical and social needs the hospital was created to meet no longer exist.
Podľa belgických orgánov sa však v judikatúre Štátnej rady Belgicka objasňujú spôsoby a podmienky zatvorenia a/alebo prevodu zariadení založených zo strany CPAS.
According to the Belgian authorities, for a public hospital to be established, both the requirements of Article 60(6) Loi CPAS and of the authorities' hospital programming need to be fulfilled while for private hospitals only the latter applies.
V rozhodnutí č. 113.428 z 9. decembra 2002 Štátna rada rozhodla o zrušení prevodu centra rekonvalescencie patriaceho CPAS na súkromného prevádzkovateľa.
Under Article 60(6) Loi CPAS, the opening of a new public hospital has to be justified by the existence of a genuine need.
Rozhodla najmä o tom, že pred prijatím rozhodnutia o zatvorení alebo prevode zariadenia bolo zároveň potrebné posúdiť potrebu poskytovania lekársko-sociálnych služieb.
Furthermore, the Belgian authorities explain that if a public hospital is opened with a capacity that equals the number of beds foreseen under the hospital programming, then there is no longer room for another (public or private) hospital in that area under that programme, in which case there is no other way of meeting the needs of the population.
V tomto posúdení treba riadne zohľadniť posúdenie vykonané pri zriadení zariadenia, ako aj všetky zmeny, ktoré nastali od prijatia rozhodnutia zriadiť zariadenie.
The Belgian authorities note that if at some point a CPAS wishes to close its public hospital it must first ensure that it is no longer needed in line with the jurisprudence by the Council of State.
Belgické orgány navyše poznamenávajú, že toto posúdenie sa nemôže zakladať výlučne na finančnej situácii zariadenia ani na nákladoch vynaložených na jeho údržbu.
On the contrary, if a private operator decides to close its hospital, that operator, unlike the CPAS, is not legally required to ensure that the population continues to be provided with healthcare.
Na tomto základe belgické orgány dospeli k záveru, že CPAS nemôže zatvoriť svoju nemocnicu bez toho, aby vopred stanovilo, že lekárske a sociálne potreby, pre ktoré bola táto nemocnica zriadená, už neexistujú.
According to the Belgian authorities, it is only its own choice that motivates a private hospital to remain open, a choice which can be changed at any time.
Podľa belgických orgánov je pre zriadenie verejnej nemocnice potrebné dodržiavať povinnosti článku 60 ods. 6 zákona o CPAS a plánovanie verejných orgánov týkajúce sa nemocníc, zatiaľ čo v prípade súkromných nemocníc je relevantné len plánovanie.
The Belgian authorities refer to the abrupt closure of the private Hôpital Français of Berchem-Sainte-Agathe (Brussels) in 2008 [130] as an illustration.
V súlade s článkom 60 ods. 6 zákona o CPAS musí byť otvorenie novej verejnej nemocnice odôvodnené existenciou skutočnej potreby.
To conclude, the Belgian authorities explain that the hospital programming mechanism equally restrains the freedom of public and private operators to establish a hospital (as this is only possible if the maximum number of hospital beds in an area has not yet been reached).
Belgické orgány navyše vysvetľujú, že ak sa kapacita novootvorenej verejnej nemocnice rovná počtu lôžok stanovených v plánovaní týkajúcom sa nemocníc, nezostáva viac miesta pre inú nemocnicu (verejnú alebo súkromnú) v tejto oblasti v rámci tohto programu.
In their view, the obligations arising from the Loi CPAS however put additional constraints on both the possibility for a CPAS to establish and to close a public hospital while private hospitals can close at any time.
A v takom prípade neexistuje žiadny iný spôsob uspokojenia potrieb obyvateľstva.
With respect to the obligations that allegedly only apply to the IRIS-H (see recitals 87 to 89 of the opening decision), the Belgian authorities argue that these obligations are the direct consequence of the fact that the IRIS-H have been set up to contribute to the provision of social aid by the CPAS (see also Section 2.2).
Belgické orgány poukazujú na skutočnosť, že ak sa CPAS kedykoľvek rozhodne zatvoriť svoju verejnú nemocnicu, musí sa najprv uistiť, že v súlade s judikatúrou Štátnej rady táto nemocnica už nie je potrebná.
The Belgian authorities consider that these obligations derive from the Loi CPAS, pursuant to which the IRIS-H were created, and are entrusted by means of the bylaws of the IRIS-H and the IRIS strategic plans.
Na rozdiel od CPAS súkromný prevádzkovateľ, ktorý sa rozhodne svoju nemocnicu zatvoriť, nie je zo zákona povinný uistiť sa o tom, že obyvateľstvu je naďalej poskytovaná zdravotná starostlivosť.
The Belgian authorities also refer to these documents for the exact definition of these obligations.
Podľa belgických orgánov súkromná nemocnica zostáva otvorená len na základe vlastného rozhodnutia, ktoré sa môže kedykoľvek zmeniť.
For reasons of brevity and in order to avoid repetition, the Commission will only cite the relevant quotations in its assessment (see Section 7.3.4.1).
Belgické orgány uvádzajú ako príklad náhle zatvorenie súkromnej nemocnice Hôpital français v obci Berchem-Sainte-Agathe (Brusel) v roku 2008 [130].
In its opening decision (see recital 48), the Commission expressed doubts with respect to the economic or non-economic nature of the additional social services carried out by the IRIS-H.
Na záver belgické orgány vysvetľujú, že mechanizmus plánovania týkajúceho sa nemocníc zároveň obmedzuje slobodu verejných a súkromných prevádzkovateľov zriadiť nemocnicu (keďže zriadenie nemocnice je možné len vtedy, ak ešte nebol dosiahnutý maximálny počet lôžok v danej oblasti).
In their reply to the opening decision, the Belgian authorities consider that these social services are non-economic activities.
Domnievajú sa však, že povinnosti vyplývajúce zo zákona o CPAS ukladajú centrám CPAS dodatočné obmedzenia v súvislosti s otvorením a zatvorením verejnej nemocnice, zatiaľ čo súkromné nemocnice možno kedykoľvek zatvoriť.
In essence, they argue that the social aid in the form of material, social, medical, medico-social and psychological assistance provided by the Brussels CPAS is not part of a competitive market and that this remains the case even if part of the social aid (i.e. the additional social services) is performed by the IRIS-H on the basis of an entrustment.
Pokiaľ ide o povinnosti, ktoré sa údajne uplatňujú len na nemocnice IRIS (pozri odôvodnenia 87 až 89 rozhodnutia o začatí konania), belgické orgány tvrdia, že tieto povinnosti sú priamym dôsledkom toho, že nemocnice IRIS boli zriadené na to, aby prispievali k zabezpečovaniu sociálnej pomoci poskytovanej zo strany CPAS (pozri oddiel 2.2).
With respect to the legal basis for the compensation of the deficits (see recital 91 of the opening decision), the Belgian authorities consider that the obligation for the municipalities to cover the deficit of their public hospitals is laid down in Article 46 of the IRIS-H bylaws and also in Article 109 of the LCH.
Belgické orgány sa domnievajú, že tieto povinnosti vyplývajú zo zákona o CPAS, na základe ktorého boli nemocnice IRIS zriadené, a že sú nemocniciam IRIS uložené na základe ich štatútu a strategických plánov siete IRIS.
They explain that Article 109 LCH lays down a general principle that applies to all Belgian public hospitals and that determines the minimum that municipalities have to do (since it only requires them to cover part of the deficit, see also recital 47).
Belgické orgány tiež odkazujú na tieto dokumenty na účely presného vymedzenia týchto povinností.
The Belgian authorities also note that Article 46 of the IRIS-H bylaws is a specific obligation that applies only to the six municipalities that established the IRIS-H and who chose to go beyond the minimum of Article 109 LCH by covering the entire accounting deficit of the IRIS-H.
V záujme stručnosti a v snahe predísť opakovaniu Komisia vo svojom posúdení uvedie len relevantné časti (pozri oddiel 7.3.4.1).
In recital 92 of its opening decision, the Commission asked whether or not the passing on of the special subsidies (which the Brussels Capital Region grants to the municipalities) by the municipalities to the IRIS-H can be considered as a separate transaction from the deficit coverage mechanism.
Vo svojom rozhodnutí o začatí konania (pozri odôvodnenie 48) Komisia vyjadrila pochybnosti v súvislosti s hospodárskou alebo nehospodárskou povahou dodatočných sociálnych služieb poskytovaných nemocnicami IRIS.
In their reply, the Belgian authorities argue that the Brussels municipalities only use the special subsidies to (partially) fulfil their obligation to cover the deficits of the IRIS-H.
Vo svojej odpovedi na rozhodnutie o začatí konania belgické orgány usudzujú, že tieto sociálne služby nemajú hospodársku povahu.
As will be explained in more detail below (see Section 7.3.5), the deficit compensation is paid out in several steps, among which the transfer of the special subsidies from the municipality to the IRIS-H, but all these payments are made on the same basis, namely the municipal obligation to cover the deficit.
Tvrdia najmä, že sociálna pomoc poskytnutá zo strany CPAS v Bruseli vo forme materiálnej, sociálnej, lekárskej, lekársko-sociálnej a psychologickej pomoci netvorí súčasť konkurenčného trhu a že to platí aj vtedy, keď jednu časť sociálnej pomoci (t. j. dodatočné sociálne služby) zabezpečujú nemocnice IRIS na základe poverenia.
The Commission also asked for clarification regarding an alleged mechanism of advance payments (if any), its legal basis and operation, the difference with the deficit coverage mechanism, and the role of the FRBRTC in its funding (see recital 93 of the opening decision).
Pokiaľ ide o právny základ pre náhradu deficitu (pozri bod 91 rozhodnutia o začatí konania), belgické orgány sa domnievajú, že povinnosť, ktorou sú poverené obce a ktorá spočíva v uhradení deficitu ich verejných nemocníc, je stanovená v článku 46 štatútu nemocníc IRIS, ako aj v článku 109 LCH.
The Belgian authorities consider that there is no mechanism for advances in place.
Vysvetľujú, že v článku 109 LCH je uvedená všeobecná zásada, ktorá sa vzťahuje na všetky belgické verejné nemocnice a ktorá stanovuje minimálnu povinnosť pre obce (keďže sú povinné pokryť výlučne jednu časť deficitu, pozri aj odôvodnenie 47).