natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The supervisory regime in force in Bermuda that applies to the insurance activities of undertakings with their head offices in Bermuda shall be considered as equivalent to the regime laid down in Chapter VI of Title I of Directive 2009/138/EC, with the exception of rules on captives and special purpose insurers.
Delegované rozhodnutie (EÚ) 2015/2290 o dočasnej rovnocennosti režimov solventnosti platných v Austrálii, na Bermudách, v Brazílii, Kanade, Mexiku a Spojených štátoch a uplatniteľných na poisťovne a zaisťovne s ústredím v uvedených krajinách, sa mení takto:
Article 3
Názov sa nahrádza takto:
The prudential regime in force in Bermuda that applies to the supervision of insurance or reinsurance undertakings in a group shall be considered as equivalent to the regime laid down in Title III of Directive 2009/138/EC, with the exception of rules on captives and special purpose insurers.
„Delegované rozhodnutie Komisie (EÚ) 2015/2290 z 5. júna 2015 o dočasnej rovnocennosti režimov solventnosti platných v Austrálii, na Bermudách, v Brazílii, Kanade, Mexiku a Spojených štátoch a uplatniteľných na poisťovne a zaisťovne s ústredím v uvedených krajinách“;
Article 4
Článok 1 sa nahrádza takto:
Delegated Decision (EU) 2015/2290 of 5 June 2015 on the provisional equivalence of the solvency regimes in force in Australia, Bermuda, Brazil, Canada, Mexico and the United States and applicable to insurance and reinsurance undertakings with head offices in those countries, is amended as follows:
„Článok 1
the title is replaced by the following:
Režimy solventnosti platné v Austrálii, na Bermudách, v Brazílii, Kanade, Mexiku a Spojených štátoch a uplatniteľné na poisťovne a zaisťovne s ústredím v uvedených krajinách sa považujú za dočasne rovnocenné s režimom stanoveným v hlave I kapitole VI smernice 2009/138/ES.“
‘Commission Delegated Decision (EU) 2015/2290 of 5 June 2015 on the provisional equivalence of the solvency regimes in force in Australia, Brazil, Canada, Mexico and the United States and applicable to insurance and reinsurance undertakings with head offices in those countries’;
Článok 5
Article 1 is replaced by the following:
Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
‘Article 1
Uplatňuje sa od 1. januára 2016.
The solvency regimes in force in Australia, Brazil, Canada, Mexico and the United States and applicable to insurance and reinsurance undertakings with head offices in those countries shall be considered as provisionally equivalent to the regime laid down in Chapter VI of Title I of Directive 2009/138/EC.’
V Bruseli 26. novembra 2015
It shall apply from 1 January 2016.
Ú. v. EÚ L 335, 17.12.2009, s. 1.
Done at Brussels, 26 November 2015.
Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1094/2010 z 24. novembra 2010, ktorým sa zriaďuje Európsky orgán dohľadu (Európsky orgán pre poisťovníctvo a dôchodkové poistenie zamestnancov), a ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie č. 716/2009/ES a zrušuje rozhodnutie Komisie 2009/79/ES (Ú. v. EÚ L 331, 15.12.2010, s. 48).
For the Commission
Delegované nariadenie Komisie (EÚ) 2015/35 z 10. októbra 2014, ktorým sa dopĺňa smernica Európskeho parlamentu a Rady 2009/138/ES o začatí a vykonávaní poistenia a zaistenia (Solventnosť II) (Ú. v. EÚ L 12, 17.1.2015, s. 1).
The President
Delegované rozhodnutie Komisie (EÚ) 2015/2290 z 5. júna 2015 o dočasnej rovnocennosti režimov solventnosti platných v Austrálii, na Bermudách, v Brazílii, Kanade, Mexiku a Spojených štátoch a uplatniteľných na poisťovne a zaisťovne s ústredím v uvedených krajinách (Ú. v.
OJ L 335, 17.12.2009, p. 1.
EÚ L 323, 9.12.2015, s.
Regulation (EU) No 1094/2010 of the European Parliament and of the Council of 24 November 2010 establishing a European Supervisory Authority (European Insurance and Occupational Pensions Authority), amending Decision No 716/2009/EC and repealing Commission Decision 2009/79/EC (OJ L 331, 15.12.2010, p. 48).
22).
Commission Delegated Regulation (EU) 2015/35 of 10 October 2014 supplementing Directive 2009/138/EC of the European Parliament and of the Council on the taking-up and pursuit of the business of Insurance and Reinsurance (Solvency II) (OJ L 12, 17.1.2015, p. 1).
Výnimky možno udeliť v prípade, ak by zverejnenie správy spôsobilo podnikom konkurenčnú nevýhodu.
Commission Delegated Decision (EU) 2015/2290 of 5 June 2015 on the provisional equivalence of the solvency regimes in force in Australia, Bermuda, Brazil, Canada, Mexico and the United States and applicable to insurance and reinsurance undertakings with head offices in those countries (OJ L 323, 9.12.2015, p. 22).
Aj v tomto prípade však podľa bermudských pravidiel treba uverejniť základné informácie o solventnosti a finančnom stave.
Exemptions can be granted if disclosure would result in a competitive disadvantage for the undertakings.
Smernica 2009/138/ES sa uplatňuje od 1. januára 2016.
However, even in this case, the essential information on the solvency and financial condition would be published under the Bermudan rules.
Od uvedeného dátumu by sa preto týmto rozhodnutím mala takisto udeliť rovnocennosť v súvislosti s režimom solventnosti a prudenciálnym režimom na Bermudách.
Commission Delegated Decision (EU) 2016/310
Delegované rozhodnutie Komisie (EÚ) 2016/310
on the equivalence of the solvency regime for insurance and reinsurance undertakings in force in Japan to the regime laid down in Directive 2009/138/EC of the European Parliament and of the Council
o rovnocennosti režimu solventnosti pre poisťovne a zaisťovne platného v Japonsku s režimom stanoveným v smernici Európskeho parlamentu a Rady 2009/138/ES
Having regard to Directive 2009/138/EC of the European Parliament and of the Council of 25 November 2009 on the taking-up and pursuit of the business of Insurance and Reinsurance (Solvency II) [1], and in particular Articles 172(4) and 227(5) thereof,
so zreteľom na smernicu Európskeho parlamentu a Rady 2009/138/ES z 25. novembra 2009 o začatí a vykonávaní poistenia a zaistenia (Solventnosť II) [1], a najmä na jej článok 172 ods. 4 a článok 227 ods. 5,
Directive 2009/138/EC establishes a risk-based solvency regime for insurance and reinsurance undertakings in the Union.
Smernicou 2009/138/ES sa pre poisťovne a zaisťovne v Únii zavádza režim solventnosti založený na rizikách.
In accordance with Article 311 of Directive 2009/138/EC the Commission may also adopt delegated acts provided for in that Directive prior to the date of its application.
V súlade s článkom 311 smernice 2009/138/ES môže Komisia prijať delegované akty stanovené v uvedenej smernici aj pred prvým dňom jej uplatňovania.
Article 172 of Directive 2009/138/EC relates to equivalence of the solvency regime of a third country or jurisdiction applied to reinsurance activities of undertakings with their head office in that third country.
Článok 172 smernice 2009/138/ES sa týka rovnocennosti režimu solventnosti tretej krajiny alebo jurisdikcie, ktorý sa uplatňuje na zaisťovacie činnosti podnikov s ústredím v uvedenej tretej krajine.
A positive equivalence determination allows reinsurance contracts concluded with undertakings having their head office in that jurisdiction to be treated in the same manner as reinsurance contracts concluded with undertakings authorised in accordance with that Directive.
Pozitívne stanovenie rovnocennosti umožňuje, aby sa zaistné zmluvy uzavreté s podnikmi, ktoré majú svoje ústredie v uvedenej jurisdikcii, posudzovali rovnakým spôsobom ako zaistné zmluvy uzavreté s podnikmi schválenými v súlade s uvedenou smernicou.
Paragraph 4 of Article 172 of Directive 2009/138/EC provides for a determination of fixed-duration temporary equivalence for third countries or jurisdictions whose reinsurance solvency regimes meet certain criteria.
V článku 172 ods. 4 smernice 2009/138/ES sa upravuje stanovenie prechodnej rovnocennosti na pevne stanovené obdobie pre tretie krajiny alebo jurisdikcie, ktorých režimy solventnosti v oblasti zaistenia spĺňajú určité kritériá.
A determination of temporary equivalence is valid until 31 December 2020 with possibility of renewal for a maximum of one year, as laid down in Article 172(5).
Stanovenie prechodnej rovnocennosti je platné do 31. decembra 2020 s možnosťou predĺženia najviac o jeden rok, ako je stanovené v článku 172 ods. 5.
A positive equivalence determination allows such groups, when deduction and aggregation is authorised as the consolidation method for their group reporting, to take into account the calculation of capital requirements and available capital (own funds) under the rules of the non-Union jurisdiction rather than calculating them on the basis of Directive 2009/138/EC, for the purposes of calculating the group solvency requirement and eligible own funds.
Pozitívne stanovenie rovnocennosti umožňuje týmto skupinám, aby v prípade oprávnenosti odpočítavania a agregácie ako metódy konsolidácie pri predkladaní informácií za svoju skupinu zohľadňovali výpočet kapitálových požiadaviek a dostupného kapitálu (vlastné zdroje) podľa pravidiel jurisdikcií mimo Únie namiesto ich výpočtu na základe smernice 2009/138/ES na účely výpočtu požiadavky na solventnosť skupiny a použiteľných vlastných zdrojov.
Paragraph 5 of Article 227 of Directive 2009/138/EC provides for a determination of fixed-duration provisional equivalence for third countries or jurisdictions whose insurance solvency regimes meet certain criteria.
V článku 227 ods. 5 smernice 2009/138/ES sa upravuje stanovenie dočasnej rovnocennosti na pevne stanovené obdobie pre tretie krajiny alebo jurisdikcie, ktorých režimy solventnosti v oblasti poistenia spĺňajú určité kritériá.
A determination of provisional equivalence is valid for a period of 10 years with possibility of renewal.
Stanovenie dočasnej rovnocennosti je platné na obdobie desiatich rokov a toto obdobie možno predĺžiť.
A number of criteria are to be considered to assess temporary equivalence under Article 172(4) of Directive 2009/138/EC and provisional equivalence under Article 227(5) of Directive 2009/138/EC.
Pri posudzovaní prechodnej rovnocennosti podľa článku 172 ods. 4 smernice 2009/138/ES a dočasnej rovnocennosti podľa článku 227 ods. 5 smernice 2009/138/ES je potrebné brať do úvahy viaceré kritériá.
Those criteria include certain common requirements, particularly concerning the solvency regime in place and the powers resources and responsibilities of the supervisor.
Tieto kritériá zahŕňajú určité spoločné požiadavky týkajúce sa najmä zavedeného režimu solventnosti a zdrojov právomoci a povinností orgánov dohľadu.
Other criteria are different for the two types of equivalence, in particular those concerning the convergence towards an entirely equivalent regime, the exchange of information with supervisory authorities, and professional secrecy.
Ďalšie kritériá sú rozdielne pre dva typy rovnocennosti, predovšetkým kritériá týkajúce sa konvergencie k úplne rovnocennému režimu, výmeny informácií s orgánmi dohľadu a služobného tajomstva.
A comprehensive licencing regime exists for authorisation of insurers.
Normy pre správu a riadenie, riadenie rizík a zverejňovanie sú čiastočne stanovené v usmerneniach pre dohľad Agentúry pre finančné služby Japonska (JFSA).
To carry out the business of reinsurance in Japan, a non-life insurance license is necessary.
Usmernenia pre dohľad nemajú silu zákona, ale pozorne ich sleduje agentúra JFSA, ktorá má právomoc zaviesť nápravné opatrenia, ak ich považuje za vhodné.
Governance, risk management and disclosure standards are partly laid down in Supervisory Guidelines of Japan Financial Services Agency (JFSA).
V marci 2015 Európsky orgán pre poisťovníctvo a dôchodkové poistenie zamestnancov (EIOPA) poskytol podľa článku 33 ods. 2 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1094/2010 [2] Komisii poradenstvo k systému regulácie a dohľadu pre zaisťovne a poisťovne platnému v Japonsku.
Supervisory Guidelines do not have the force of law, but are closely monitored by the JFSA, which has the power to impose remedial actions if it deems them appropriate.
Následne orgán EIOPA takisto pomáhal Komisii a poskytoval jej údaje, pokiaľ ide o posúdenie japonského sektora poistenia podľa článku 227 ods. 5 smernice 2009/138/ES.
In March 2015, the European Insurance and Occupational Pensions Authority (EIOPA) delivered advice according to Article 33(2) of Regulation (EU) No 1094/2010 of the European Parliament and of the Council [2] to the Commission on the regulatory and supervisory system for reinsurance and insurance undertakings in force in Japan.
Komisia vo svojom posúdení vychádza z informácií, ktoré poskytol orgán EIOPA.
Subsequently, EIOPA has also assisted the Commission and provided further input with regard to the assessment of the Japanese insurance sector under Article 227(5) of Directive 2009/138/EC.
Japonsko má nezávislý orgán dohľadu nad poisťovníctvom, agentúru JFSA, s potrebnými právomocami a zdrojmi na vykonávanie jej úloh.
The Commission has based its assessment on the information provided by EIOPA.
V roku 2013 mala agentúra JFSA približne 100 pracovníkov vyčlenených na plný pracovný čas na dohľad nad poisťovníctvom, pričom k dispozícii boli aj ďalší pracovníci z iných pracovísk organizácie.
Japan has an independent insurance supervisor, the JFSA, with the necessary powers and resources to carry out its tasks.
Vyšetrovacie právomoci zahŕňajú kontroly na mieste a sankcie zahŕňajú administratívne príkazy siahajúce až po odobratie licencie a individuálne sankcie.
In 2013 the JFSA had about 100 staff dedicated full-time to insurance supervision, with others available from elsewhere in the organisation.
Agentúra JFSA môže predkladať prípady aj generálnemu prokurátorovi.
Investigative powers include on-site inspections, and sanctions include administrative orders going as far as license withdrawal and individual sanctions.
Poisťovatelia a zaisťovatelia musia agentúre JFSA predkladať rozsiahle správy a agentúra má široké právomoci na reštrukturalizáciu alebo likvidáciu poisťovateľov a zaisťovateľov v ťažkostiach, ktoré v uplynulých desaťročiach efektívne využívala na vysporiadanie sa s poisťovateľmi poskytujúcimi životné poistenie vo vážnych ťažkostiach.
JFSA can also submit files to public prosecutors.
Agentúra JFSA má uzavretých mnoho zmlúv o spolupráci s inými orgánmi dohľadu na celom svete.
Insurers and reinsurers must submit extensive reporting material to the JFSA, and the JFSA has wide-ranging powers to restructure or wind-up insurers and reinsurers in difficulties, which were used effectively to deal with a number of life insurers in severe difficulties during the recent decades.
Od roku 2011 je zmluvnou stranou multilaterálneho memoranda o porozumení týkajúceho sa výmeny informácií medzi orgánmi dohľadu nad poisťovníctvom Medzinárodnej asociácie orgánov dohľadu nad poisťovníctvom (International Association of Insurance Supervisors).
The JFSA has a number of cooperation arrangements in place with other supervisors around the world.
Agentúra má uzavreté viaceré dvojstranné alebo mnohostranné dohody s inými orgánmi dohľadu vrátane viacerých orgánov dohľadu v Únii.
Since 2011, it is a signatory to the International Association of Insurance Supervisors Multilateral Memorandum of Understanding on exchange of information between insurance supervisors.
Pre pracovníkov agentúry JFSA platia prísne požiadavky týkajúce sa služobného tajomstva.
It has a number of bilateral or multilateral cooperation agreements in place with other supervisors, including several supervisors in the Union.
Pravidlá a postupy agentúry JFSA primerane chránia dôverné informácie, ktoré jej poskytujú zahraničné orgány dohľadu.
JFSA staff are subject to stringent professional secrecy requirements.
Od všetkých súčasných alebo bývalých pracovníkov agentúry JFSA sa vyžaduje, aby zachovávali dôverný charakter všetkých informácií, ktoré dostali pri vykonávaní svojich povinností.
JFSA rules and practices adequately protect confidential information provided by foreign supervisors.
Neoprávnené zverejnenie môže viesť k disciplinárnym sankciám, vyšetrovaniam trestného činu a potrestaniu.
All present or former JFSA staff are required to keep confidential any information which they receive in the course of their duties.
Rovnako sa zaobchádza s informáciami získanými od zahraničných orgánov dohľadu a označenými ako dôverné.
Unauthorised disclosure can result in disciplinary sanctions, criminal investigations and punishment.
Tieto informácie sa použijú iba na účely dohodnuté so zahraničným orgánom dohľadu.
Information received from foreign supervisors and indicated as confidential is treated accordingly, and will only be used for the purposes agreed with the foreign supervisor.
Oceňovanie aktív životných aj neživotných poisťovní sa vykonáva v súlade s japonskými všeobecne prijatými účtovnými zásadami.
The valuation of assets for both life and non-life insurance companies is done in accordance with Japanese Generally Accepted Accounting Principles.
Väčšina, ale nie všetky aktíva sa oceňujú reálnou hodnotou.
Most but not all assets are valued at fair value.
Za určitých okolností sa niektoré triedy aktív (ako sú dlhopisy a úvery) oceňujú účtovnou hodnotou.
Under certain circumstances, some assets classes (such as bonds and loans) are valued at book value.
Keď sa aktíva oceňujú historickou cenou, na určenie dostupných vlastných zdrojov sa berie do úvahy väčšina nerealizovaných ziskov a strát.
When assets are valued at historical cost, most of the unrealised gains and losses are taken into account for determining the available own funds.
Technické rezervy životného a dlhodobého neživotného poistenia sú diskontované.
Technical provisions of life and long term non-life are discounted.
Diskontnú sadzbu, ktorá sa používa na diskontovanie technických rezerv, pravidelne stanovuje agentúra JFSA.
The discount rate that is to be used for discounting the technical provisions is periodically set by the JFSA.
Počínajúc dňom uzavretia zmluvy sa technické rezervy môžu prehodnocovať iba smerom hore (ich hodnota nikdy neklesne pod hodnotu stanovenú pri uzavretí zmluvy).
Starting from the contract date onwards, technical provisions can only be reassessed upwards (they are never valued below the value determined at contract date).
Trhové a iné vývojové trendy, ktoré by viedli k poklesu technických rezerv (ako je napríklad zvýšenie úrokových sadzieb), sa prehliadajú.
So market and other developments that would result in a decrease in technical provisions (such as an increase in interest rates), are disregarded.
Od poisťovní sa takisto vyžaduje, aby každý fiškálny rok vykonávali analýzy budúceho peňažného toku z hľadiska primeranosti technických rezerv, a ak to považujú za potrebné, akumulovali dodatočné rezervy.
Insurance undertakings are also required to carry out future cash flow analysis at every fiscal year from the perspective of the appropriateness of technical provisions and, where deemed necessary, to accumulate additional reserves.
V prípade životných aj neživotných poisťovní môže orgán dohľadu zasiahnuť na základe troch rôznych prahových hodnôt, definovaných ako rozličné pomery miery solventnosti „Solvency Margin Ratios (SRM)“ a vyjadrených ako pomer dvojnásobku vlastných zdrojov a kapitálovej požiadavky nazývanej „celkové riziko“.
For both life and non-life undertakings, supervisory intervention can be triggered by three different thresholds, defined as different ‘Solvency Margin Ratios’ (SRM), expressed as a ratio of double the own funds divided by a capital requirement named the ‘Total Risk’.
„Celkové riziko“ metricky zahŕňa upisovacie riziká, riziká úrokovej sadzby a trhové riziká, operačné riziká a katastrofické riziká.
The ‘Total Risk’ metric covers underwriting risks, interest rate and market risks, operational risk and the catastrophe risk.
Vnútorné modely sa akceptujú pre katastrofické a minimálne garančné riziká.
Internal models are accepted for catastrophe and minimum guarantee risks.
Agentúra JFSA má právomoc zaviesť určité nápravné opatrenia aj v prípade, že nebol prekročený najvyšší prah pre zásah orgánu dohľadu (SRM nad 200 %), napríklad požiadavkou, aby poisťovatelia prijali opatrenia na zlepšenie svojej ziskovosti, úverového rizika, rizika stability alebo likvidity.
The JFSA has the power to impose certain remedial measures even if the highest threshold for supervisory intervention (SRM above 200 %) is not breached, for instance by requiring insurers to adopt measures in order to improve their profitability, credit risk, stability or liquidity risk.
Ak je hodnota SRM nižšia ako 0 %, agentúra JFSA môže nariadiť úplné alebo čiastočné pozastavenie činnosti.
When the SRM is below 0 %, the JFSA may order the total or partial suspension of the business.
Prostredníctvom plánu riadenia podnikateľského rizika sa od japonských poisťovateľov požaduje, aby riadili riziká individuálne a komplexne.
Via an enterprise risk management plan Japanese insurers are required to manage risks individually and comprehensively.
Od poisťovateľov sa požaduje, aby primerané riadenie rizík vykonávali systematicky a komplexne.
Insurers are required to conduct appropriate risk management in a systematic and comprehensive manner.
To zahŕňa sledovanie, či sa venuje pozornosť náležitým rizikám, overovanie objektivity a primeranosti noriem na kvantifikáciu a analyzovanie budúcej kapitálovej primeranosti z hľadiska okolností týkajúcich sa strednodobých a dlhodobých obchodných stratégií a podnikateľského prostredia.
This includes looking at whether relevant risks are addressed, verifying the objectivity and appropriateness of the standards for quantification, and analysing future capital adequacy in the light of matters related to medium and long-term business strategies and the business environment.
Agentúra JFSA od poisťovateľov požaduje aj to, aby vykonávali vlastné posúdenie rizika a solventnosti a aby výsledky hlásili správnej rade.
JFSA also requires insurers to carry out an Own Risk and Solvency Assessment and to report its results to the board of directors.
Od japonských poisťovateľov sa zákonom požaduje, aby agentúre JFSA predkladali polročné a ročné obchodné správy.
Japanese insurers are required by law to submit semi-annual and annual business reports to the JFSA.
Okrem toho sa od poisťovateľa požaduje, aby každoročne vypracoval vysvetľujúce dokumenty a sprístupnil ich verejnosti vo svojom ústredí.
In addition each year an insurer is required to prepare some explanatory documents and keep them available to the public at its head office.
Japonský režim solventnosti sa vyvíja.
The Japanese solvency regime is evolving.
Požiadavky solventnosti na úrovni skupiny boli zavedené v roku 2010.
Group-level solvency requirements were introduced in 2010.
Od začiatku posudzovania rovnocennosti japonského systému dohľadu vo vzťahu k článku 172 smernice 2009/138/ES orgánom EIOPA v roku 2011 vykonáva Japonsko reformy, ktoré zlepšia jeho režim solventnosti.
Since the start of the equivalence assessment of the Japanese supervisory system in relation to Article 172 of Directive 2009/138/EC in 2011 by EIOPA, Japan is engaged in reforms which will improve its solvency regime.
V rokoch 2011, 2012 a 2014 boli vypracované viaceré správy a vykonané viaceré praktické skúšky týkajúce sa účtovnej súvahy na základe hospodárskych ocenení.
Several reports and field tests have been carried out in 2011, 2012 and 2014 on a balance sheet based on economic valuations.
Posudzované zmeny odôvodňujú domnienku, že budúci vývoj japonského režimu solventnosti posilní konvergenciu so smernicou 2009/138/ES.
Amendments under consideration give reasons to believe that future evolutions of the Japanese solvency regime will produce enhanced convergence with Directive 2009/138/EC.
Na základe tohto posudzovania by sa mal režim solventnosti pre poisťovne a zaisťovne v Japonsku považovať za spĺňajúci kritériá prechodnej rovnocennosti stanovené v článku 172 ods. 4 smernice 2009/138/ES a dočasnej rovnocennosti stanovené v článku 227 ods. 5 smernice 2009/138/ES.