natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In particular, social workers employed by the IRIS-H assist disadvantaged patients and their families in solving and managing financial, administrative, interpersonal and social difficulties.
Dve z nich sa špecializujú na osobitné odbory (Detská univerzitná nemocnica kráľovnej Fabioly sa špecializuje na pediatriu, zatiaľ čo Institut Bordet sa špecializuje na onkológiu).
The five IRIS-H currently provide their medical and related social services across a network of eleven sites in Brussels.
Okrem lekárskych služieb nemocnice IRIS zabezpečujú aj rad súvisiacich sociálnych činností.
These sites are spread over six municipalities (i.e. Anderlecht, la Ville de Bruxelles, Etterbeek, Forest, Ixelles, and Schaerbeek).
Konkrétne sociálni pracovníci nemocníc IRIS poskytujú pomoc znevýhodneným pacientom a ich rodinám s cieľom riešiť a zvládať administratívne, finančné, vzťahové a sociálne ťažkosti.
The IRIS-H consider it as their mission to be ‘in the service of one and all, at all moments of their existence, from cradle to grave, and irrespective of their medical problems’ [38].
Päť nemocníc IRIS v súčasnosti zabezpečuje lekárske služby a s nimi súvisiace sociálne služby prostredníctvom siete jedenástich lokalít v Bruseli.
Ten of the eleven IRIS-H sites are located in municipalities where the average income does not exceed the median [39] for the Brussels Capital Region.
Tieto lokality sa nachádzajú v rámci šiestich obcí (t. j.
On the basis of a ranking by the Federal Public Service for Public Health (see recital 185 for the table with this ranking), the three large comprehensive IRIS-H (CHU Saint-Pierre, CHU Brugmann, ISH) are the three hospitals whose patient profile in socioeconomic terms is the weakest in Belgium.
Anderlecht, mesto Brusel, Etterbeek, Forest, Ixelles a Schaerbeek).
This is further illustrated by the fact that in 2012 almost 11 % of the total number of admitted patients in CHU Saint-Pierre and CHU Brugmann were not covered by the mandatory Belgian sickness insurance and could not pay for treatment, while 15 % of these hospitals' patients were (also) dependent on CPAS support.
Na základe klasifikácie stanovenej federálnym verejným úradom verejného zdravia (pozri tabuľku, v ktorej je uvedená táto klasifikácia v odôvodnení 185) tri veľké nemocnice IRIS poskytujúce kompletné služby [CHU Saint-Pierre, CHU Brugmann a nemocnice Iris Juh, (HIS)] majú pacientov s najzraniteľnejším sociálno-ekonomickým profilom Belgicka.
Finally, the IRIS-H also have a number of ancillary activities (e.g. ambulance transport of patients between hospitals; a nursery for the children of staff members; nursing and elderly homes; nursing schools; research; assisted living; and psychiatric care institutions; a little shop for patients and visitors; renting of TVs to patients, renting of rooms to third parties; a canteen and parking facilities).
Túto situáciu potvrdzuje aj skutočnosť, že v roku 2012 približne 11 % všetkých pacientov hospitalizovaných v CHU Saint-Pierre a CHU Brugmann nemalo povinné zdravotné poistenie v Belgicku a nebolo schopných zaplatiť si liečbu a že 15 % pacientov týchto nemocníc (takisto) záviselo od podpory zo strany CPAS.
These ancillary activities represent only a very limited percentage of the IRIS-H's total activities, as reflected by their small share (i.e. on average less than 2 %) of the IRIS-H's total revenues.
Nemocnice IRIS napokon zabezpečujú aj určitý počet súvisiacich činností (napríklad prevoz pacientov sanitkou medzi nemocnicami, jasle-materská škôlka pre deti zamestnancov, opatrovateľské ústavy a domovy dôchodcov pre starších ľudí, školy pre zdravotné sestry, výskumné školy, infraštruktúra bývania so službami, zariadenia psychiatrickej starostlivosti, obchod pre pacientov a návštevníkov, požičiavanie televíznych prijímačov pre pacientov, prenájom izieb tretím stranám, jedáleň a parkovacia infraštruktúra).
The totality of these activities account for the IRIS-H costs and revenues.
Tieto súvisiace činnosti predstavujú len veľmi malé percento všetkých činností nemocníc IRIS, ako o tom svedčí ich slabý príspevok (v priemere menej ako 2 %) do celkových príjmov nemocníc IRIS.
Their costs are, in addition to the particular activities they carry out, also influenced by their status as public hospitals which entails a number of constraints that do not apply to private hospitals.
Všetky tieto činnosti predstavujú náklady a príjmy nemocníc IRIS.
In particular, the operating costs incurred by the IRIS-H in the provision of their services of general economic interest (hereinafter ‘SGEI’) and ancillary activities are among others increased by factors such as:
Náklady, ktoré znášajú tieto nemocnice, vyplývajú nielen z ich konkrétnych činností, ale aj z ich postavenia verejných nemocníc, z čoho pre ne plynú určité obmedzenia, ktorým nepodliehajú súkromné nemocnice.
the requirement to pay mandatory language bonuses [40] that have to be awarded to bilingual employees with an estimated yearly cost [41] to be borne by the IRIS-H of approx.
Prevádzkové náklady, ktoré znášajú nemocnice IRIS v rámci svojich služieb všeobecného hospodárskeho záujmu a s nimi súvisiacich činností, sa zvýšili, a to najmä na základe faktorov, ku ktorým patrí:
EUR […] [42] million,
povinnosť vyplácať dvojjazyčným zamestnancom prémie za jazykové kompetencie [40], čo predstavuje ročné náklady vo výške asi [41] […] [42] miliónov EUR hradené nemocnicami IRIS,
the pension scheme that applies to statutory employees [43] (i.e. civil servants) which is more generous than the one applying to private sector employees and for which the IRIS-H have to contribute an estimated amount of EUR […] million per year,the costs related to long-term illnesses of statutory employees [44] that have to be borne by the IRIS-H (instead of by the social security system) for an estimated yearly amount of EUR […] million,pay scale increases imposed on the IRIS-H by the Brussels Capital Region [45] which sets the pay scales for employees of the municipalities, the CPAS and the IRIS-H and which only pays for 60 % of these increases leaving an annual cost of approx.
dôchodkový plán vzťahujúci sa na štatutárnych zamestnancov [43] (vymenovaných úradníkov), ktorý je štedrejší v porovnaní so systémom vzťahujúcim sa na zamestnancov zo súkromného sektora a do ktorého musia nemocnice IRIS každoročne prispievať odhadovanou čiastkou […] miliónov EUR,náklady spojené s dlhodobými chorobami štatutárnych zamestnancov [44], ktoré musia znášať nemocnice IRIS (a nie systém sociálneho zabezpečenia) a ktorých výška sa odhaduje na […] miliónov EUR ročne,príplatky uložené nemocniciam IRIS regiónom Brusel – hlavné mesto [45], ktorý vymedzuje platové triedy pre obecných zamestnancov, CPAS a nemocnice IRIS a ktorý pokrýva len 60 % týchto príplatkov, pričom ročné náklady vo výške približne […] miliónov EUR ponecháva na ťarchu nemocníc IRIS,
EUR […] million for the IRIS-H, and
povinné príspevky nemocníc IRIS na náklady zastrešujúcej organizácie IRIS [46] v odhadovanej výške […] miliónov EUR ročne.
the mandatory contributions by the IRIS-H to the cost of the IRIS umbrella organisation [46] for an estimated annual cost of EUR […] million.(43) These residual costs have to be borne by the IRIS-H and are not covered by other public financing sources (such as for instance the BMF, see recital 46(a)).
(43) Tieto zostatkové náklady musia znášať nemocnice IRIS a nie sú pokryté z iných zdrojov verejného financovania [ako napríklad RFP, pozri odôvodnenie 46 písm. a)].
The financing and accounting mechanisms of the IRIS-H
Mechanizmy financovania a účtovné mechanizmy nemocníc IRIS
Financing mechanisms
Mechanizmy financovania
The fundamental principle according to which the IRIS-H are funded is enshrined in Article 46 [47] of the bylaws of each of the five local hospital associations (see recitals 28-29), which stipulate that:
Základná zásada financovania nemocníc IRIS je zakotvená v článku 46 [47] štatútu každej z piatich miestnych nemocničných združení (pozri odôvodnenia 28 až 29), v ktorom sa uvádza:
‘Without prejudice to Article 109 [LCH], the result of the financial year shall be allocated between partners holding at least one fifth of the votes in the General Assembly by decision of the General Assembly’ [48].On this basis, the municipalities and the CPAS are required to fully absorb any deficit incurred by the IRIS-H as reported in their financial accounts.
„Bez toho, aby bol dotknutý článok 109 zákona zo 7. augusta 1987 o nemocniciach, výsledok rozpočtového roku sa pridelí spoločníkom, ktorí majú aspoň jednu pätinu z celkového počtu hlasov v rámci valného zhromaždenia, a to na základe rokovania valného zhromaždenia.“ [48]Na tomto základe sú obce a CPAS povinné v plnom rozsahu absorbovať akýkoľvek deficit nemocníc IRIS uvedený vo finančných účtoch.
In addition, according to Article 106 of the Loi CPAS, the municipalities have to cover any deficit generated by their CPAS (see recital 22).
Podľa článku 106 zákona o CPAS sú navyše obce povinné pokryť akýkoľvek deficit, ktorý vytvoria ich CPAS (pozri odôvodnenie 22).
In consequence, the municipalities (directly and via their funding obligation towards their respective CPAS) ultimately ensure the continuity of the IRIS-H by fully covering any deficit these hospitals may generate.
Preto obce (priamo a vzhľadom na ich záväzok voči príslušným CPAS týkajúci sa financovania) v konečnom dôsledku zaisťujú udržateľnosť nemocníc IRIS, pričom v plnej miere pokrývajú akýkoľvek deficit, ktorý môžu tieto nemocnice vytvoriť.
The extent to which the municipalities and the CPAS have to intervene to cover any deficit generated by the IRIS-H on the basis of Article 46 of their respective bylaws naturally depends on the degree to which the IRIS-H can cover their costs from other financing sources.
Je samozrejmé, že rozsah, v akom obce a CPAS musia zasiahnuť a pokryť prípadné deficity vytvorené nemocnicami IRIS podľa článku 46 ich príslušného štatútu, závisí od rozsahu, v akom sú nemocnice IRIS schopné pokryť svoje náklady z iných zdrojov financovania.
The LCH describes five financing sources that are available equally for public and private hospitals.
V LCH je opísaných päť zdrojov financovania, ktoré sú rovnako dostupné pre verejné a súkromné nemocnice.
The operating costs of Belgian hospitals are mainly covered by the first three financing sources [49] while the fourth and fifth sources are related to hospitals' investments costs.
Prevádzkové náklady belgických nemocníc sú pokryté najmä z prvých troch [49], zatiaľ čo štvrtý a piaty zdroj financovania sa vzťahuje na investičné náklady nemocníc.
The first financing source is the budget des moyens financiers (hereinafter ‘BMF’) [50], which is established by the Federal Minister responsible for public health, and only takes into account healthcare activities that are covered by the social security.
Prvým zdrojom financovania je rozpočet finančných prostriedkov (ďalej len „RFP“) [50], ktorý stanovuje federálne ministerstvo verejného zdravia a ktorý zahŕňa výlučne nemocničnú starostlivosť uhrádzanú zo sociálneho zabezpečenia.
The BMF is determined for each hospital within the boundaries of the global Federal State budget.
RFP sa stanovuje pre každú nemocnicu v rámci rozsahu celkového rozpočtu federálneho štátu.
The available Federal budget is allocated among all hospitals and may not necessarily cover all of their eligible costs.
Dostupný federálny rozpočet sa rozdeľuje medzi všetky nemocnice a nepokrýva nevyhnutne všetky ich oprávnené náklady.
Since 2002, the BMF for each hospital is mainly determined on the basis of the number of days of treatment provided by each hospital during the previous year.
Od roku 2002 sa pri stanovovaní rozpočtu pre každú nemocnicu zohľadňuje najmä počet dní, počas ktorých bola starostlivosť poskytovaná v predchádzajúcom roku.
This specific amount is then paid out to each of the hospitals in two different ways.
Táto konkrétna čiastka sa potom vyplatí jednotlivým nemocniciam dvomi rôznymi spôsobmi.
In particular, about 85 % (the fixed part) of this amount is being paid to the hospitals on a monthly basis, while the remaining 15 % (the variable part) is paid on the basis of the actual admissions and days of treatment in the hospital during the year.
Konkrétne asi 85 % (pevná časť) tejto sumy sa vypláca nemocniciam každý mesiac, zatiaľ čo zostávajúcich 15 % (variabilná časť) sa vypláca na základe skutočných hospitalizácií a počtu dní, počas ktorých bola starostlivosť poskytovaná v nemocnici v priebehu roku.
At the end of each year, the BMF is recalculated on the basis of the actual figures for the year and depending on the outcome the hospital either receives or has to repay an amount.
Na konci každého roku sa RFP prepočíta na základe skutočných ročných údajov a v závislosti od výsledku tohto výpočtu buď nemocnica dostane určitú sumu, alebo ju musí vrátiť.
The BMF is regulated in more detail by the Royal Decree of 25 April 2002 which defines the conditions and rules for setting the BMF granted to hospitals.
RFP je bližšie upravený v kráľovskom nariadení z 25. apríla 2002, v ktorom sa vymedzujú podmienky a pravidlá pre stanovenie RFP poskytnutého nemocniciam.
In particular, the Royal Decree determines how the BMF is set, which type of costs are accepted for coverage by State funding and what criteria apply in this regard [51].
V kráľovskom nariadení sa stanovujú najmä spôsoby stanovenia RFP, druhy nákladov, ktoré môže štát pokryť, a kritériá, ktoré je potrebné v tejto súvislosti uplatňovať [51].
It is important to point out that the BMF is not set up to cover the actual costs incurred by each hospital but is instead mainly arranged as flat rate financing based on their average actual historical costs.
Treba poznamenať, že RFP sa nevypracoval s cieľom pokryť skutočné náklady vynaložené jednotlivými nemocnicami, ale že sa naopak stanovuje vo forme paušálneho financovania založeného na skutočných historických nákladoch týchto nemocníc.
As a result, the BMF may be insufficient in case of significant cost increases, or other evolutions in the organisation and cost structure of a hospital.
V dôsledku toho je možné, že RFP nebude postačujúci v prípade výrazného zvýšenia nákladov alebo iných zmien v organizácii a štruktúre nákladov nemocnice.
The second source of financing are the social security payments, i.e. made by the Institut National d'Assurance Maladie-Invalidité (hereinafter ‘INAMI’), to the hospitals for the treatments they offered to their patients.
Druhý zdroj financovania pochádza zo súm prijatých v rámci sociálneho zabezpečenia, t. j. súm vyplácaných Národným inštitútom zdravotného a invalidného poistenia (Institut national d'assurance maladie-invalidité, ďalej len „INAMI“) v prospech nemocníc na účely starostlivosti, ktorú poskytujú svojim pacientom.
This financing is based on the Loi Assurance Maladie-Invalidité [52], respectively its consolidated version laid down in the Law of 14 July 1994 [53], which sets up the Belgian social security system with regard to sickness and invalidity and specifies the medical services and medication that are eligible for compensation by the social security.
Toto financovanie sa opiera o zákon o zdravotnom a invalidnom poistení [52] alebo o jeho konsolidované znenie stanovené zákonom zo 14. júla 1994 [53], v ktorom sa vymedzuje belgický systém sociálneho zabezpečenia v súvislosti s chorobou a invaliditou a v ktorom sa spresňujú lekárske služby a lieky oprávnené na náhradu zo sociálneho zabezpečenia.
The hospitals directly charge part of the doctor's fees and the cost of the patients' medication to the INAMI.
Nemocnice priamo účtujú INAMI časť poplatkov lekárov a nákladov vynaložených na lieky pre pacientov.
These payments however do not cover the full costs that the hospitals incur when providing their healthcare activities.
Sumy vyplatené zo strany INAMI však nepokrývajú celkové náklady vynaložené nemocnicami pri poskytovaní nemocničnej starostlivosti.
As a result, hospitals that have insufficient other sources of revenues risk becoming loss-making.
V dôsledku toho nemocniciam, ktoré nemajú iné dostatočné finančné zdroje, hrozí, že sa stanú stratovými.
A third source of financing are payments made directly by the patient or by their private health insurers to the hospitals.
Tretí zdroj financovania tvoria platby uskutočnené priamo nemocniciam zo strany pacientov alebo ich súkromných orgánov zdravotného poistenia.
These payments are necessary because the social security does not cover 100 % of doctors' fees nor of medication and other medical supplies (e.g. implants).
Tieto platby sú potrebné, pretože sociálne zabezpečenie nepokrýva celkové poplatky lekárov ani cenu liekov a iných potrieb (napríklad implantátov).
In addition, if patients choose to have a single room, then supplements can be charged on top of the normal hospitalisation price and on top of the normal doctor's fee (i.e. more than the standard rates that apply per treatment).
Ak si navyše pacienti vyberú samostatnú izbu, môžu sa k bežnej cene za hospitalizáciu a k bežným poplatkom lekárov účtovať príplatky (zvýšia sa štandardné sadzby účtované za každú liečbu).
Finally, patients may also be charged for the use of additional services (e.g. rent for a TV, use of the hospital parking, etc.).
Pacientom sa môže napokon účtovať príplatok aj za využívanie určitých dodatočných služieb (napríklad požičanie televízneho prijímača, používania nemocničného parkoviska atď.).
All payments made by patients or third parties to compensate hospital doctors for their treatment of hospitalised patients, have to be collected centrally by the hospital [54].
Všetky platby uskutočnené pacientmi alebo tretími stranami, prostredníctvom ktorých sa majú uhradiť služby nemocničných lekárov v súvislosti s hospitalizovanými pacientmi, musí prijať nemocnica centralizovane [54].
The hospitals and their doctors conclude agreements that determine the percentages of the fees that the hospitals can keep to cover their collection costs and other costs that are not financed by the BMF [55].
Nemocnice so svojimi lekármi uzatvárajú dohody, v ktorých je stanovené percento zrážky, ktoré môžu nemocnice uplatňovať s cieľom pokryť náklady na vyberanie poplatkov a iné náklady, ktoré nie sú financované z RFP [55].
Similarly as for the normal doctors' fees, part of the abovementioned supplements can also be retained by the hospital to cover part of its costs (again conditional on an agreement between the hospital and its doctors).
Rovnako ako v prípade bežných poplatkov lekárov môžu nemocnice uplatňovať zrážky z časti príplatkov uvedených v predchádzajúcom texte s cieľom pokryť časť svojich nákladov (opäť v súlade s dohodou uzavretou medzi nemocnicou a jej lekármi).
Part of the doctors' fees are hence not a payment going to the doctors but instead are used to cover the operating costs of the hospitals.(d) The fourth source of financing is specifically meant to cover investment costs incurred by the hospitals.
Časť poplatkov lekárov teda nie je určená na ich odmenu, ale na pokrytie prevádzkových nákladov nemocníc.d) Štvrtý zdroj financovania je konkrétne určený na pokrytie investičných nákladov znášaných nemocnicami.
The investments of hospitals are mainly covered by the State (the Federal government and the Regions each pay a part) and the remaining part is paid from the hospitals' own resources combined with bank loans.
Investície nemocníc financuje predovšetkým štát (jedna časť je hradená federálnou vládou a jedna časť príslušným regiónom) a zostávajúca časť je financovaná z vlastných prostriedkov nemocníc v kombinácii s bankovými pôžičkami.
The State financing is aimed at the costs of building or renovating a hospital or hospital ward and the costs of the first acquisition of equipment and medical devices [56].
Financovanie schválené verejnými orgánmi má pokryť náklady na vybudovanie a úpravu nemocnice alebo služby, ako aj náklady na počiatočné vybavenie a na prvý nákup zdravotníckych pomôcok [56].
Investment subsidies are capped (e.g. a fixed amount per square metre or per unit).
Investičné dotácie sú ohraničené (napríklad jednorazovou platbou za meter štvorcový alebo za jednotku).
The fifth general source of public financing is related to investments and concerns damages payments for studies, the development of building projects, but also costs resulting from the closure or non-usage of a hospital or hospital ward [57].
Piaty a posledný zdroj verejného financovania je spojený s investíciami a týka sa nákladov na štúdie a vypracovanie projektov výstavby, ale aj nákladov na zatvorenie alebo neprevádzkovanie nemocnice alebo nemocničnej služby [57].
In practice, this type of financing is not very commonly awarded.
V praxi nie je tento druh financovania veľmi častý.
Article 109 of the LCH (now Article 125 of the LCH in the version of the Law of 10 July 2008 [58]) sets out a sixth financing mechanism of which only public hospitals (such as the IRIS-H) can benefit.
V článku 109 LCH (článok 125 LCH v znení z 10. júla 2008 [58]) sa stanovuje mechanizmus dodatočného financovania, ktorý môžu využívať výlučne verejné nemocnice (ako napr. nemocnice IRIS).
According to this provision, public hospitals' deficits arising from their hospital activities have to be covered by the municipalities that control them (i.e. via their CPAS or via a central structure such as IRIS).
Podľa tohto ustanovenia deficit verejných nemocníc vyplývajúci z ich nemocničných činností musia pokryť obce, ktoré ich kontrolujú (prostredníctvom svojich CPAS alebo ústrednej štruktúry, akou je sieť IRIS).
The principle of this (partial) deficit cover by the municipalities was already included in the Law of 23 December 1963 [59], which preceded the LCH, and was confirmed by Article 34 of the Law of 28 December 1973 [60].
Zásada (čiastočného) pokrytia deficitu zo strany obcí už bol zahrnutý v zákone, ktorý predchádzal LCH, t. j. v zákone z 23. decembra 1963 [59], a bol potvrdený článkom 34 zákona z 28. decembra 1973 [60].
The criteria to calculate the deficits that the municipalities are obliged to cover are determined in a Royal Decree [61].
Kritériá, ktoré je potrebné vziať do úvahy pri stanovení deficitu, ktorý musia pokryť obce, sú stanovené v kráľovskom nariadení [61].
On this basis, the Federal Minister responsible for public health each year determines the deficit that must be covered for each public hospital.
Na tomto základe federálne ministerstvo zodpovedné za verejné zdravie každý rok stanoví výšku deficitu pre každú verejnú nemocnicu.
In practice, the Article 109 LCH deficit that must be covered as determined by the Minister is not exactly equal to the deficit reported in the financial accounts of the hospital, since certain cost elements (e.g., the result of the non-hospital activities which in the case of the IRIS-H are purely ancillary to the hospital activities as will be explained in recital 155) [62] contained in the deficit reported in the financial accounts are excluded from the Article 109 LCH deficit.
V praxi sa deficit, ktorý sa musí pokryť do výšky stanovenej ministerstvom, úplne nezhoduje s deficitom uvedeným v prevádzkových účtoch nemocnice, keďže určité nákladové položky (ako napríklad výsledok mimonemocničných činností, ktoré výlučne súvisia s nemocničnými činnosťami v prípade nemocníc IRIS, ako už bolo uvedené v odôvodnení 155 [62] uvedené v týchto prevádzkových účtoch sú vylúčené z deficitu, na ktorý sa vzťahuje článok 109 LCH.
In conclusion, the IRIS-H thus enjoy a comprehensive financing mechanism that ensures coverage of any deficit they may generate.
Z toho vyplýva, že nemocnice IRIS využívajú mechanizmus plného financovania zabezpečujúci pokrytie celého deficitu, ktorý môžu vytvoriť.
The five general financing measures foreseen by the LCH (see recital 46) cover the majority of the hospitals' operating and investment costs.
Päť všeobecných opatrení v oblasti financovania stanovených v LCH (pozri odôvodnenie 46) pokrývajú väčšinu prevádzkových a investičných nákladov nemocníc.