natgillin/translations-raw huggingface dataset:
point 1 is replaced by the following:
V prílohe IV sa nadpis vpravo hore nahrádza takto:
point 3 is replaced by the following:
POTVRDENIE O OSOBNOM VLASTNÍCTVE
Description must be as precise as possible and include a 3-letter code in accordance with Annex VII to Regulation (EC) No 865/2006 laying down detailed rules concerning the implementation of Council Regulation (EC) No 338/97 on the protection of species of wild fauna and flora by regulating trade therein.
POTVRDENIE O HUDOBNOM NÁSTROJI
Annex III is amended as follows:
DODATKOVÝ LIST“
in the ‘Instructions and explanations’ referring to ‘Original’, the following row is added to point 14:
Príloha V sa mení takto:
in the ‘Instructions and explanations’ referring to ‘Application’, the following row is added to point 14:
V časti Pokyny a vysvetlivky, ktorá odkazuje na 1 – Originál, sa do bodu 9 dopĺňa tento riadok:
in Annex IV, the top right heading is replaced by the following:
V časti Pokyny a vysvetlivky, ktorá odkazuje na 3 – Žiadosť, sa do bodu 9 dopĺňa tento riadok:
‘TRAVELLING-EXHIBITION CERTIFICATE
Predovšetkým v súlade s rezolúciou konferencie CITES č. 16.8 by sa mali vložiť ustanovenia, ktorými sa umožní vydávanie osobitných potvrdení na hudobné nástroje určených na zjednodušenie ich nekomerčnej cezhraničnej prepravy, a v súlade s rezolúciou konferencie CITES č. 14.6 by sa pre „exempláre nadobudnuté v morskom prostredí, ktoré nepatrí pod právomoc žiadneho štátu,“ mal zaviesť nový kód pôvodu X.
PERSONAL OWNERSHIP CERTIFICATE
potvrdenia o hudobných nástrojoch;“
MUSICAL INSTRUMENT CERTIFICATE
Nevypĺňa sa v prípade potvrdenia o osobnom vlastníctve alebo potvrdenia o hudobnom nástroji.“
CONTINUATION SHEET’
V prípade potvrdenia o hudobnom nástroji by opis nástroja mal umožniť príslušnému orgánu overiť, či potvrdenie zodpovedá dovážanému alebo vyvážanému exempláru, pričom by mal tento opis obsahovať také prvky ako meno alebo názov výrobcu, sériové číslo alebo iný prostriedok identifikácie, napríklad fotografie.“
Annex V is amended as follows:
V prípade potvrdenia o hudobnom nástroji, ak žiadateľ nie je zákonným vlastníkom, by sa vo formulári mal uviesť celý názov alebo celé meno a adresa vlastníka, ako aj žiadateľa a orgánu vydávajúcemu relevantné povolenie by sa mala predložiť kópia nájomnej zmluvy medzi vlastníkom a žiadateľom.“
Commission Implementing Regulation (EU) 2015/58
Vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) 2015/58
amending Implementing Regulation (EU) No 540/2011 as regards the expiry date of the approval of the active substance tepraloxydim
ktorým sa mení vykonávacie nariadenie (EÚ) č. 540/2011, pokiaľ ide o dátum ukončenia platnosti schválenia účinnej látky tepraloxydím
For the active substance tepraloxydim, Commission Regulation (EU) No 1197/2012 [2] postponed the expiry of the approval period, as set out in Commission Implementing Regulation (EU) No 540/2011 [3] to 31 July 2017.
V prípade účinnej látky tepraloxydím sa nariadením Komisie (EÚ) č. 1197/2012 [2] odložil dátum ukončenia obdobia platnosti schválenia stanovený vo vykonávacom nariadení Komisie (EÚ) č. 540/2011 [3], a to do 31. júla 2017.
The sole applicant for the renewal of the approval of the active substance tepraloxydim informed the Commission and the rapporteur Member State of its choice not to further pursue the application for renewal.
Jediný žiadateľ o obnovenie schválenia účinnej látky tepraloxydím informoval Komisiu a spravodajský členský štát o svojom rozhodnutí ďalej nepokračovať v postupe žiadosti o obnovenie.
Therefore it is appropriate to set the expiry date at the original date of expiry as set before the adoption of Regulation (EU) No 1197/2012.
Preto je vhodné stanoviť dátum ukončenia platnosti na pôvodný dátum ukončenia platnosti, ktorý bol stanovený pred prijatím nariadenia (EÚ) č. 1197/2012.
In the sixth column, expiration of approval, of entry 100, tepraloxydim, of Part A of the Annex to Implementing Regulation (EU) No 540/2011, the date ‘31 July 2017’ is replaced by ‘31 May 2015’.
V šiestom stĺpci „schválenie platí do“ v položke 100, tepraloxydím, v časti A prílohy k vykonávaciemu nariadeniu (EÚ) č. 540/2011 sa dátum „31. júla 2017“ nahrádza dátumom „31. mája 2015“.
Done at Brussels, 15 January 2015.
V Bruseli 15. januára 2015
Commission Implementing Regulation (EU) No 1197/2012 of 13 December 2012 amending Implementing Regulation (EU) No 540/2011 as regards the extension of the approval periods of the active substances acetamiprid, alpha-cypermethrin, Ampelomyces quisqualis Strain:
Vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) č. 1197/2012 z 13. decembra 2012, ktorým sa mení a dopĺňa vykonávacie nariadenie (EÚ) č. 540/2011, pokiaľ ide o predĺženie období schválenia účinných látok acetamiprid, alfa-cypermetrín, Ampelomyces quisqualis kmeň:
AQ 10, benalaxyl, bifenazate, bromoxynil, chlorpropham, desmedipham, etoxazole, Gliocladium catenulatum Strain:
AQ 10, benalaxyl, bifenazát, bromoxynil, chlórprofám, desmedifám, etoxazol, Gliocladium catenulatum kmeň:
MA 342, quinoxyfen, S-metolachlor, tepraloxydim, thiacloprid, thiram and ziram (OJ L 342, 14.12.2012, p. 27).
MA 342, chinoxyfén, S-metolachlór, tepraloxydím, tiakloprid, tirám a zirám (Ú. v. EÚ L 342, 14.12.2012, s. 27).
Commission Implementing Regulation (EU) 2015/59
Vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) 2015/59
Commission Delegated Regulation (EU) 2015/61
Delegované nariadenie Komisie (EÚ) 2015/61
to supplement Regulation (EU) No 575/2013 of the European Parliament and of the Council with regard to liquidity coverage requirement for Credit Institutions
ktorým sa dopĺňa nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 575/2013, pokiaľ ide o požiadavku na krytie likvidity pre úverové inštitúcie
Having regard to Regulation (EU) No 575/2013 of the European Parliament and of the Council of 26 June 2013 on prudential requirements for credit institutions and investment firms and amending Regulation (EU) No 648/2012 [1], and in particular Article 460 thereof,
so zreteľom na nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 575/2013 z 26. júna 2013 o prudenciálnych požiadavkách na úverové inštitúcie a investičné spoločnosti a o zmene nariadenia (EÚ) č. 648/2012 [1], a najmä na jeho článok 460,
During the early ‘liquidity phase’ of the financial crisis that began in 2007, many credit institutions, despite maintaining adequate capital levels, experienced significant difficulties because they had failed to manage their liquidity risk prudently.
Počas rannej „fázy likvidity“ finančnej krízy, ktorá sa začala v roku 2007, čelili mnohé úverové inštitúcie napriek zachovaniu primeraných úrovní kapitálu závažným problémom, pretože svoje riziko likvidity neriadili obozretne.
Some credit institutions became overly dependent on short term financing which rapidly dried up at the onset of the crisis.
Niektoré úverové inštitúcie sa stali príliš závislými od krátkodobého financovania, ktoré sa pri vypuknutí krízy rýchlo vyčerpalo.
Such credit institutions then became vulnerable to liquidity demands because they were not holding a sufficient volume of liquid assets to meet demands to withdraw funds (outflows) during the stressed period.
Tieto úverové inštitúcie sa tak stali zraniteľné vzhľadom na požiadavky na likviditu, pretože nemali v držbe objem likvidných aktív dostatočný na to, aby dokázali uspokojiť požiadavky na výber finančných prostriedkov (záporné peňažné toky) počas stresového obdobia.
Credit institutions were then forced to liquidate assets in a fire-sale which created a self-reinforcing downward price spiral and lack of market confidence triggering a solvency crisis.
Úverové inštitúcie tak boli donútené likvidovať aktíva rýchlym predajom za akúkoľvek cenu, čím sa vytvorila samohybná špirála klesajúcich cien a oslabila dôvera v trh, čo prerástlo až do krízy platobnej schopnosti.
Ultimately many credit institutions became excessively dependent on liquidity provision by the central banks and had to be bailed out by the injection of massive amount of funds from the public purse.
Mnoho úverových inštitúcií tak nakoniec nadmerne záviselo od poskytovania likvidity centrálnymi bankami a muselo sa zachraňovať obrovskými finančnými injekciami z verejných zdrojov.
Thus it became apparent that it was necessary to develop a detailed liquidity coverage requirement whose aim should be to avoid this risk by making credit institutions less dependent on short-term financing and central bank liquidity provision and more resilient to sudden liquidity shocks.
Ukázalo sa, že je potrebné vypracovať podrobnú požiadavku na krytie likvidity, ktorej cieľom by malo byť zabrániť tomuto riziku tým, že sa zníži závislosť úverových inštitúcií od krátkodobého financovania a poskytovania likvidity centrálnymi bankami a zvýši ich odolnosť voči náhlym šokom likvidity.
Article 412(1) of Regulation (EU) No 575/2013 imposes a liquidity coverage requirement on credit institutions formulated in general terms as an obligation to hold ‘liquid assets, the sum of the values of which covers the liquidity outflows less the liquidity inflows under stressed conditions’.
V článku 412 ods. 1 nariadenia (EÚ) č. 575/2013 sa pre úverové inštitúcie stanovuje požiadavka na krytie likvidity, ktorá je všeobecne vyjadrená ako povinnosť mať v držbe „likvidné aktíva, ktorých súčet hodnôt pokrýva záporný tok likvidity mínus kladný tok likvidity za stresových podmienok“.
Pursuant to Article 460 of Regulation (EU) No 575/2013, the Commission is empowered to specify in detail that liquidity coverage requirement and the circumstances under which competent authorities have to impose specific in- and outflow levels on credit institutions in order to capture specific risks to which they are exposed.
Podľa článku 460 nariadenia (EÚ) č. 575/2013 sa Komisia splnomocňuje podrobne vymedziť túto požiadavku na krytie likvidity a okolnosti, za ktorých musia príslušné orgány stanoviť úverovým inštitúciám konkrétne úrovne kladných a záporných peňažných tokov, aby sa zachytili špecifické riziká, ktorým sú vystavené.
In accordance with Recital 101 of Regulation (EU) No 575/2013, the rules should be comparable to the liquidity coverage ratio set out in the international framework for liquidity risk measurement, standards and monitoring of the Basel Committee on Banking Supervision (‘BCBS’), taking into account Union and national specificities.
V súlade s odôvodnením 101 nariadenia (EÚ) č. 575/2013 by mali byť pravidlá porovnateľné s ukazovateľom krytia likvidity, ktorý je stanovený v medzinárodnom rámci pre meranie, normy a sledovanie rizika likvidity, ktorý vypracoval Bazilejský výbor pre bankový dohľad (BCBS), pričom by mal zohľadňovať špecifiká Únie a jednotlivých štátov.
Until the full implementation of the liquidity coverage requirement from 1 January 2018, Member States should be able to apply a liquidity coverage requirement up to 100 % for credit institutions in accordance with national law.
Kým sa od 1. januára 2018 nezačne požiadavka na krytie likvidity vykonávať v plnom rozsahu, členské štáty by mali byť schopné uplatňovať požiadavku na krytie likvidity úverových inštitúcií až do 100 % v súlade s vnútroštátnym právom.
Consistent with BCBS liquidity standards, rules should be adopted to define the liquidity coverage requirement as a ratio of a credit institution's buffer of ‘liquid assets’ to its ‘net liquidity outflows’ over a 30 calendar day stress period.
V súlade s normami BCBS v oblasti likvidity by sa mali prijať pravidlá na vymedzenie požiadavky na krytie likvidity ako pomeru vankúša „likvidných aktív“ úverovej inštitúcie k jej „čistým záporným tokom likvidity“ za stresové obdobie 30 kalendárnych dní.
‘Net liquidity outflows’ should be calculated by deducting the credit institution's liquidity inflows from its liquidity outflows.
„Čisté záporné toky likvidity“ by sa mali vypočítať odčítaním kladných tokov likvidity úverovej inštitúcie od jej záporných tokov likvidity.
The liquidity coverage ratio should be expressed as a percentage and set at a minimum level of 100 %, when fully implemented, which indicates that a credit institution holds sufficient liquid assets to meet its net liquidity outflows during a 30-day stress period.
Ukazovateľ krytia likvidity by sa mal vyjadrovať ako percentuálny podiel a po vykonaní v plnom rozsahu by sa jeho minimálna úroveň mala stanoviť na 100 %, čo znamená, že úverová inštitúcia má v držbe dostatok likvidných aktív na pokrytie svojich čistých záporných tokov likvidity počas 30-dňového stresového obdobia.
During such a period, a credit institution should be able to convert quickly its liquid assets into cash without recourse to central bank liquidity or public funds, which may result in its liquidity coverage ratio falling temporarily below the 100 % level.
Počas takéhoto obdobia by úverová inštitúcia mala byť schopná rýchlo zmeniť svoje likvidné aktíva na hotovosť bez toho, aby musela využiť likviditu centrálnej banky alebo verejné zdroje, čo by mohlo mať za následok dočasný pokles jej ukazovateľa krytia likvidity pod úroveň 100 %.
Should that occur or be expected to occur at any time, credit institutions should comply with the specific requirements laid down in Article 414 of Regulation (EU) No 575/2013 for a timely restoration of their liquidity coverage ratio to the minimum level.
Ak by takáto situácia nastala alebo sa kedykoľvek očakáva, že nastane, úverové inštitúcie by mali splniť osobitné požiadavky stanovené v článku 414 nariadenia (EÚ) č. 575/2013 s cieľom včas obnoviť minimálnu úroveň svojho ukazovateľa krytia likvidity.
Only freely transferable assets that can be converted quickly into cash in private markets within a short timeframe and without significant loss in value should be defined as ‘liquid assets’ for the purposes of credit institutions' liquidity buffers.
Ako „likvidné aktíva“ na účely vankúša likvidity úverových inštitúcií by sa mali vymedziť len voľne prevoditeľné aktíva, ktoré sa dajú rýchlo zmeniť na hotovosť na súkromných trhoch v krátkom časovom horizonte a bez výraznej straty hodnoty.
Consistent with Part Six of Regulation (EU) No 575/2013 and the BCBS classification of liquid assets, appropriate rules should differentiate between assets of extremely high liquidity and credit quality or level 1 assets, and assets of high liquidity and credit quality or level 2 assets.
V súlade so šiestou časťou nariadenia (EÚ) č. 575/2013 a klasifikáciou likvidných aktív vypracovanou BCBS by sa v príslušných pravidlách malo rozlišovať medzi aktívami s mimoriadne vysokou likviditou a kreditnou kvalitou (alebo aktívami úrovne 1) a aktívami s vysokou likviditou a kreditnou kvalitou (alebo aktívami úrovne 2).
The latter should be further divided into level 2A and 2B assets.
Úroveň 2 by sa mala ďalej členiť na aktíva úrovne 2A a aktíva úrovne 2B.
Credit institutions should hold an adequately diversified buffer of liquid assets, having regard to their relative liquidity and credit quality.
Úverové inštitúcie by mali mať v držbe vankúš likvidných aktív, ktorý je vzhľadom na relatívnu likviditu a kreditnú kvalitu týchto aktív primerane diverzifikovaný.
Accordingly, each level and sub-level should be subject to specific requirements on haircuts and limits of the overall buffer and, where appropriate, differentiated requirements should be applied between levels or sub-levels and between categories of liquid assets in the same level or sub-level, which should be more stringent the lower their liquidity classification.
Na každú úroveň a podúroveň by sa preto mali vzťahovať osobitné požiadavky týkajúce sa zrážok (haircutov) a limity celkového vankúša a v prípade potreby by sa na úrovne alebo podúrovne a kategórie likvidných aktív tej istej úrovne alebo podúrovne mali uplatňovať aj diferencované požiadavky, ktoré by mali byť tým prísnejšie, čím je ich likvidita klasifikovaná na nižšej úrovni.
Certain general and operational requirements should be applied to liquid assets to ensure they can be converted into cash within a short timeframe, subject to some exceptions for specified level 1 assets where appropriate.
Na likvidné aktíva by sa mali uplatňovať určité všeobecné a prevádzkové požiadavky s cieľom zabezpečiť, aby sa dali zmeniť na hotovosť v krátkom časovom horizonte, s prihliadnutím na niektoré prípadné výnimky platné pre špecifické aktíva úrovne 1.
These requirements should specify that liquid assets should be held free from any obstacle preventing their disposal, easy to value and listed on recognised exchanges or tradable on active sale or repurchase markets.
V týchto požiadavkách by sa malo spresniť, že likvidné aktíva by mali byť v držbe bez akejkoľvek prekážky, ktorá by bránila nakladaniu s týmito aktívami, mali by sa dať ľahko oceňovať a mali by byť kótované na uznaných burzách alebo obchodovateľné prostredníctvom aktívneho predaja alebo na trhoch s repo transakciami.
They should also ensure that the credit institution's liquidity management function has access to and control of its liquid assets at all times and that the assets comprising the liquidity buffer are appropriately diversified.
Mali by takisto zabezpečiť, aby mal útvar riadenia likvidity v rámci úverovej inštitúcie vždy prístup k svojim likvidným aktívam a kontrolu nad nimi, ako aj to, aby boli aktíva zahrnuté do vankúša likvidity primerane diverzifikované.
Diversification is important to ensure that a credit institution's ability to rapidly liquidate liquid assets without a significant loss in value is not compromised by those assets being vulnerable to a common risk factor.
Diverzifikácia je dôležitá preto, aby sa zabezpečilo, že schopnosť úverovej inštitúcie rýchlo zlikvidovať likvidné aktíva bez výraznej straty ich hodnoty nebude ohrozená v dôsledku citlivosti týchto aktív na spoločný rizikový faktor.
Credit institutions should also be required to ensure consistency of the currency denomination of their liquid assets and their net liquidity outflows, to prevent an excessive currency mismatch from compromising their ability to use their liquidity buffer to meet liquidity outflows in a specific currency in a stress period.
Od úverových inštitúcií by sa malo takisto vyžadovať, aby zabezpečili súlad menovej denominácie svojich likvidných aktív a čistých záporných tokov likvidity s cieľom predísť ohrozeniu svojej schopnosti využívať počas stresového obdobia vankúš likvidity na krytie záporných tokov likvidity v konkrétnej mene v dôsledku nadmerného menového nesúladu.
In accordance with the recommendations made by the European Banking Authority (EBA) in its report of 20 December 2013, prepared pursuant to Article 509(3) and (5) of Regulation (EU) No 575/2013, all types of bonds issued or guaranteed by Member States' central governments and central banks as well as those issued or guaranteed by supranational institutions should be given level 1 status.
V súlade s odporúčaniami uvedenými v správe Európskeho orgánu pre bankovníctvo (EBA) z 20. decembra 2013 vypracovanej podľa článku 509 ods. 3 a 5 nariadenia (EÚ) č. 575/2013 by sa všetky druhy dlhopisov, ktoré emitovali alebo zaručili ústredné štátne správy a centrálne banky členských štátov, ako aj dlhopisov, ktoré emitovali alebo zaručili nadnárodné inštitúcie, mali zaradiť do úrovne 1.
As the EBA noted, there are strong supervisory arguments for not discriminating between various Member States because the exclusion of some sovereign bonds from level 1 would create incentives to invest in other sovereign bonds within the Union, which would result in the fragmentation of the internal market and increase the risk of mutual contagion in a crisis between credit institutions and their sovereigns (the ‘bank-sovereign nexus’).
Ako poznamenal EBA, z hľadiska dohľadu existujú silné argumenty za to, aby nedochádzalo k rozdielnemu zaobchádzaniu medzi jednotlivými členskými štátmi, pretože vylúčením niektorých štátnych dlhopisov z úrovne 1 by sa vytvorili stimuly na investovanie do iných štátnych dlhopisov v rámci Únie, čo by viedlo k fragmentácii vnútorného trhu a zvýšeniu rizika vzájomnej nákazy v čase krízy medzi úverovými inštitúciami a ich štátmi (tzv. prepojenie medzi bankami a štátmi).
As regards third countries, level 1 status should be given to exposures to central banks and sovereigns which are assigned a 0 % risk weight under the credit risk rules in Title II of Part 3 of Regulation (EU) No 575/2013, as is provided for in the BCBS standard.
Pokiaľ ide o tretie krajiny, do úrovne 1 by sa mali zaradiť expozície voči centrálnym bankám a ústrednej štátnej správe, ktorým bola podľa pravidiel kreditného rizika v tretej časti hlave II nariadenia (EÚ) č. 575/2013 priradená riziková váha 0 %, ako sa uvádza v norme vypracovanej BCBS.
Exposures to regional governments, local authorities and public sector entities should be given level 1 status only where they are treated as exposures to their central government and the latter benefits from a 0 % risk weight in accordance with the same credit risk rules.
Expozície voči regionálnej štátnej správe, miestnym orgánom a subjektom verejného sektora by sa mali zaradiť do úrovne 1 len v prípade, keď sa s nimi zaobchádza ako s expozíciami voči ústrednej štátnej správe a keď týmto expozíciám bola podľa rovnakých pravidiel kreditného rizika priradená riziková váha 0 %.
The same status should apply to exposures to 0 % risk-weighted multilateral development banks and international organisations.
Do rovnakej úrovne by sa mali zaradiť expozície voči multilaterálnym rozvojovým bankám a medzinárodným organizáciám, ktorým bola priradená riziková váha 0 %.
Given the extremely high liquidity and credit quality demonstrated by those assets, credit institutions should be allowed to hold them in their buffers without limit and they should not be subject to a haircut or a diversification requirement.
Vzhľadom na mimoriadne vysokú likviditu a kreditnú kvalitu uvedených aktív by sa úverovým inštitúciám malo umožniť, aby tieto aktíva mohli zahrnúť do svojich vankúšov likvidity bez akýchkoľvek limitov, a nemala by sa na ne uplatňovať žiadna zrážka ani požiadavka diverzifikácie.
Assets issued by credit institutions should generally not be recognised as liquid assets, but level 1 treatment should be conferred upon bank assets supported by Member States governments, such as promotional and government-owned lenders as well as private bank assets with an explicit State guarantee.
Aktíva emitované úverovými inštitúciami by sa vo všeobecnosti nemali uznávať ako likvidné aktíva, ale do úrovne 1 by sa mali zaradiť bankové aktíva podporované vládami členských štátov, ako sú napríklad poskytovatelia podporných úverov a štátni veritelia, ako aj aktíva súkromných bánk s explicitnou štátnou zárukou.
The latter constitute a legacy from the financial crisis that should be phased-out and, accordingly, only bank assets with a government guarantee granted or committed to prior to 30 June 2014 should be eligible as liquid assets.
Takéto aktíva so štátnou zárukou sú pozostatkom z finančnej krízy, ktorý by sa mal postupne odstrániť, a za likvidné aktíva by sa preto mali považovať len bankové aktíva so štátnou zárukou, ktorá bola poskytnutá alebo prisľúbená do 30. júna 2014.
Similarly, senior bonds issued by certain specified asset management agencies of certain Member States should be treated as level 1 assets subject to the same requirements applicable to exposures to the central government of their respective Member State but only with a time-limited effect.
Podobne by sa ako s aktívami úrovne 1 malo zaobchádzať aj s nadriadenými dlhopismi, ktoré emitovali určité špecifické správcovské agentúry určitých členských štátov, pričom by sa na ne mali vzťahovať rovnaké požiadavky ako na expozície voči ústrednej štátnej správe príslušného členského štátu, ale len s obmedzeným časovým účinkom.
Covered bonds are debt instruments issued by credit institutions and secured by a cover pool of assets which typically consist of mortgage loans or public sector debt to which investors have a preferential claim in the event of default.
Kryté dlhopisy sú dlhové nástroje emitované úverovými inštitúciami a zabezpečené krycou skupinou aktív, ktoré zvyčajne pozostávajú z hypotekárnych úverov alebo dlhu verejného sektora, voči ktorým majú investori v prípade zlyhania prednostný nárok.