natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The complaint focused on the following groups of arguments: (i) the absence or insufficiently clear definition and entrustment of the specific public service missions that are only conferred to the IRIS-H, but not to the Brussels private hospitals (ii) the compensation of losses of the IRIS-H by public authorities, (iii) the overcompensation of the costs linked to the public service missions of the IRIS-H through the Fonds Régional Bruxellois de Refinancement des Trésoreries Communales, (iv) the lack of transparency in the method of public financing of the IRIS-H, and finally (v) the presence of cross-subsidisation of the non-hospital activities of the IRIS-H through the State compensation received for the provision of their hospital missions [7].
Coordination bruxelloise d'institutions sociales et de santé (Bruselské združenie pre koordináciu sociálnych a zdravotných zariadení, CBI) a Association bruxelloise des institutions de soins privées (Bruselské združenie inštitúcií súkromnej starostlivosti, ABISP)] zastupujúce nemocnice pod správou právnických osôb podľa súkromného práva (ďalej len „súkromné nemocnice“) a podali ju, ut singuli, aj viaceré nemocnice, ktoré sú členmi týchto združení [6].
Following the submission of additional information by the Belgian authorities, the Commission services informed the complainants by letter of 10 January 2008 of their preliminary views on the complaint [8] and asked the complainants to submit new information allowing them to reconsider the preliminary assessment of the complaint, failing which the complaint would be considered withdrawn.
Sťažnosť sa zameriavala na tieto skupiny tvrdení: i) chýbajúce alebo nejasné vymedzenie a poverenie týkajúce sa osobitných úloh vo verejnom záujme, za ktorých plnenie sú zodpovedné výlučne nemocnice IRIS, nie však bruselské súkromné nemocnice; ii) náhrada strát nemocníc IRIS zo strany verejných orgánov; iii) nadmerná náhrada nákladov spojených s úlohami vo verejnom záujme nemocníc IRIS prostredníctvom Bruselského regionálneho fondu refinancovania obecných pokladníc (Fonds régional bruxellois de refinancement des trésoreries communales); iv) nedostatočná transparentnosť, pokiaľ ide o spôsob verejného financovania nemocníc IRIS, a napokon v) existencia krížových dotácií v prospech mimonemocničných činností nemocníc IRIS v dôsledku náhrad prijatých na účely výkonu ich nemocničných úloh [7].
Following the reply from the complainant, the Commission services confirmed their preliminary assessment in their letter of 10 April 2008.
V nadväznosti na dodatočné informácie predložené belgickými orgánmi 10. januára 2008 útvary Komisie listom informovali sťažovateľov o svojom predbežnom stanovisku týkajúcom sa sťažnosti [8] a vyzvali zainteresované strany, aby predložili nové informácie umožňujúce opätovné preskúmanie predbežného posúdenia sťažnosti.
Subsequently, the complainants informed the Commission of the fact that they had introduced an application for annulment before the Court of First Instance of the European Communities (as from 1 December 2009 the General Court of the European Union, hereinafter the ‘GC’) against the letter of 10 January 2008, which they saw as a Commission decision [9].
V opačnom prípade by sa táto sťažnosť považovala za stiahnutú.
Furthermore, on 20 June 2008 the complainants lodged an application for annulment of the letter of the Commission services of 10 April 2008 [10].
Po prijatí odpovede od sťažovateľov útvary Komisie potvrdili svoje predbežné posúdenie vo svojom liste z 10. apríla 2008.
Both Court procedures were suspended by the GC until 31 October 2009, based on the information submitted by the Commission that it intended to adopt a decision pursuant to the Council Regulation (EC) No 659/1999 [11].
Sťažovatelia následne informovali Komisiu, že podali žalobu o zrušenie na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev (od 1. decembra 2009 Všeobecný súd Európskej únie, ďalej len „Všeobecný súd“) proti listu z 10. januára 2008, ktorý považovali za rozhodnutie Komisie [9].
With a view of adopting such a decision, the Commission services requested additional information from the Belgian authorities as well as from the complainant.
Dňa 20. júna 2008 sťažovatelia navyše podali žalobu o zrušenie listu útvarov Komisie z 10. apríla 2008 [10].
In its decision of 28 October 2009 [12] (hereinafter ‘the Commission's 2009 decision’, see also Section 4.1), the Commission decided not to raise objections to the aid for financing of the public hospitals of the IRIS network in the Brussels Capital Region as the financing at hand was deemed compatible with the common market under the conditions set out in Commission Decision 2005/842/EC [13] (hereinafter ‘2005 SGEI Decision’) and directly with Article 86(2) EC Treaty (now Article 106(2) TFEU) with respect to entrustments pre-dating the entry into force of the 2005 SGEI Decision on 19 December 2005.
Obidve konania pred Všeobecným súdom tak boli pozastavené do 31. októbra 2009, pričom Komisia informovala Všeobecný súd o svojom úmysle prijať rozhodnutie podľa nariadenia Rady (ES) č. 659/1999 [11].
Subsequently, the complainants launched an action for annulment of this Commission decision at the General Court.
S cieľom prijať toto rozhodnutie útvary Komisie požiadali belgické orgány a sťažovateľov o doplňujúce informácie.
The GC annulled the Commission decision by its judgment of 7 November 2012 in case T-137/10 [14] (see also Section 4.2), concluding that this decision had been adopted in violation of the procedural rights of the complainants.
Vo svojom rozhodnutí z 28. októbra 2009 [12] (ďalej len „rozhodnutie Komisie z roku 2009“, pozri aj oddiel 4.1) sa Komisia rozhodla nevzniesť námietky v súvislosti s pomocou na financovanie verejných nemocníc siete IRIS v regióne Brusel – hlavné mesto, pričom ako dôvod uviedla, že predmetné financovanie sa považovalo za zlučiteľné so spoločným trhom podľa podmienok stanovených v rozhodnutí Komisie 2005/842/ES (ďalej len „rozhodnutie o službách všeobecného hospodárskeho záujmu z roku 2005“) [13], ako aj priamo podľa článku 86 ods. 2 Zmluvy o ES (článok 106 ods. 2 ZFEÚ), pokiaľ ide o úlohy vo verejnom záujme zverené pred nadobudnutím účinnosti rozhodnutia o službách všeobecného hospodárskeho záujmu z roku 2005 dňa 19. decembra 2005.
In particular, the GC concluded that the Commission should have had doubts concerning the compatibility of the measures at hand with the internal market considering the arguments of the complainants with respect to the compatibility.
Sťažovatelia následne podali na Všeobecný súd žalobu o zrušenie tohto rozhodnutia Komisie.
The GC therefore concluded that the Commission was required to initiate the formal investigation procedure, in order to gather any relevant information for verifying the compatibility of all the aid measures at issue with the internal market, and to allow the complainants and other interested parties to present their observations in connection with that procedure [15].
Všeobecný súd svojím rozsudkom zo 7. novembra 2012 vo veci T-137/10 [14] (pozri aj oddiel 4.2) zrušil rozhodnutie Komisie, pričom rozhodol, že toto rozhodnutie bolo prijaté v rozpore s procesnými právami sťažovateľov.
By letter dated 1 October 2014, the Commission informed Belgium that it had decided to initiate the procedure laid down in Article 108(2) of the TFEU in respect of the public financing measures in favour of the Brussels public IRIS hospitals.
Všeobecný súd predovšetkým dospel k záveru, že Komisia mala vyjadriť pochybnosti o zlučiteľnosti predmetných opatrení s vnútorným trhom, vzhľadom na tvrdenia, ktoré v tejto súvislosti predložili sťažovatelia.
The Commission's decision to initiate the procedure (hereinafter ‘the opening decision’) was published in the Official Journal of the European Union [16].
Všeobecný súd preto dospel k záveru, že Komisia mala začať formálne vyšetrovacie konanie, aby získala všetky relevantné informácie potrebné na preskúmanie zlučiteľnosti všetkých opatrení pomoci s vnútorným trhom a takisto aby umožnila sťažovateľom a ostatným zainteresovaným stranám predložiť svoje pripomienky v rámci uvedeného konania [15].
The Commission invited interested parties to submit their comments on the measures.
Listom z 1. októbra 2014 Komisia oznámila Belgicku svoje rozhodnutie začať konanie podľa článku 108 ods. 2 ZFEÚ v súvislosti s opatreniami v oblasti verejného financovania v prospech nemocníc IRIS v regióne Brusel – hlavné mesto.
By letter of 22 October 2014, the Belgian authorities requested an extension of the deadline to submit their comments on the opening decision, which was accepted by the Commission by letter of 23 October 2014.
Rozhodnutie Komisie o začatí konania (ďalej len „rozhodnutie o začatí konania“) bolo uverejnené v Úradnom vestníku Európskej únie [16].
The Commission received comments from interested parties (see Section 5) on 15 December 2014, 5 January 2015 and 9 January 2015.
Komisia súhlasila s týmto predĺžením listom z 23. októbra 2014.
By letters of 13 and 20 February 2015, the Commission forwarded these comments to Belgium, which was given the opportunity to react.
Pripomienky Belgicka boli prijaté listom z 13. marca 2015, ktorý bol zaevidovaný 17. marca 2015.
Belgium's comments were received by letter dated 13 March 2015, registered on 17 March 2015.
Na tomto základe Komisia preskúmala spis a pozmenila výklad určitých skutočností v porovnaní s posúdením, ktoré uviedla vo svojom zrušenom rozhodnutí z roku 2009.
On this basis the Commission has reassessed the case and interpreted certain elements differently in comparison to the assessment in the annulled Commission's 2009 decision.
SÚVISLOSTI
BACKGROUND
Nemocnice IRIS pôsobia v zložitom legislatívnom a regulačnom prostredí stanovenom rôznymi verejnými orgánmi.
The IRIS-H operate in a complex legislative and regulatory environment which is shaped by various public authorities.
V rámci celkového posúdenia súladu verejného financovania poskytovaného týmto nemocniciam s pravidlami v oblasti štátnej pomoci je potrebné v prvom rade stručne opísať legislatívny a regulačný rámec, ktorý sa vzťahuje na nemocnice IRIS.
A comprehensive assessment of the compliance with State aid rules of the public financing from which they benefit requires at the outset a brief description of the legislative and regulatory framework as it applies to the IRIS-H.
Tento opis zahŕňa výklad zákona o CPAS (na základe ktorého boli zriadené nemocnice IRIS), stručný prehľad o zriadení nemocníc IRIS, zoznam legislatívnych a iných dokumentov, ktorými sa upravujú činnosti nemocníc IRIS, stručný opis hlavných činností nemocníc IRIS, ako aj zoznam rôznych uplatniteľných mechanizmov financovania.
This description encompasses an introduction to the Loi CPAS (on the basis of which the IRIS-H were created), a brief account of the creation of the IRIS-H, a survey of the legislative and other documents regulating the operations of the IRIS-H, a short overview of the main activities of the IRIS-H, as well as an enumeration of the various applicable financing mechanisms.
Právo na sociálnu pomoc a zákon o CPAS
The right to social aid and the Loi CPAS
V Belgicku je právo na sociálnu pomoc ústavným právom.
The right to social aid is a constitutional right in Belgium.
Predovšetkým v článku 23 belgickej ústavy sa uvádza:
In particular, Article 23 of the Belgian Constitution provides:
„Každý má právo na život zodpovedajúci ľudskej dôstojnosti.
‘Everyone has the right to lead a life in keeping with human dignity.
Na tento účel sa v zákone, dekréte alebo právnom predpise uvedenom v článku 134 zaručujú hospodárske, sociálne a kultúrne práva a vymedzujú sa v nich podmienky ich výkonu, pričom sa zohľadňujú príslušné povinnosti.
Those rights include, inter alia:
Účinný prístup občanov k sociálnej pomoci upravuje najmä organický zákon z 8. júla 1976 [17] (ďalej len „zákon o CPAS“), ktorým sa zriaďujú verejné centrá sociálnej pomoci (ďalej len „CPAS“).
the right to social security, healthcare and social, medical and legal aid.’
Ide o verejné orgány, ktoré majú právnu subjektivitu a nachádzajú sa v každej belgickej obci.
Actual access to social aid by citizens is governed primarily by the Organic Law of 8 July 1976 [17] (hereinafter ‘Loi CPAS’) which created the Centres Publics d'Action Sociale (hereinafter ‘CPAS’).
CPAS vedie rada, ktorej členov volí mestská rada príslušnej obce.
The CPAS are public bodies, with legal personality, and are present in each Belgian municipality.
Podľa článku 1 zákona o CPAS:
The CPAS are governed by a board the members of which are elected by the municipal council of the respective municipality.
„Každá osoba má právo na sociálnu pomoc.
According to Article 1 of the Loi CPAS:
Jej cieľom je umožniť každej osobe život zodpovedajúci ľudskej dôstojnosti.
‘Everyone has the right to social aid.
Zriadili sa tak verejné centrá sociálnej pomoci, ktorých úlohou je v súlade s podmienkami stanovenými v tomto zákone zabezpečiť túto pomoc.“
The purpose of such aid is to enable everyone to lead a life in keeping with human dignity.
V praxi CPAS poskytuje sociálnu pomoc osobám, ktoré nemajú zdroje potrebné na zabezpečenie života zodpovedajúceho ľudskej dôstojnosti a ktoré nemajú nárok na iné formy sociálneho zabezpečenia (napr. dávky v nezamestnanosti).
CPAS shall be set up to provide such aid in accordance with the conditions laid down in this Law.’
V tejto súvislosti sa v článku 57 ods. 1 zákona o CPAS spresňuje, že úlohou CPAS je zabezpečiť osobám a rodinám pomoc, ktorú má obec povinnosť poskytovať.
In practice, the CPAS provide social aid to persons who do not have the resources to be able to live in dignity and who are ineligible for other forms of social security (e.g. unemployment benefits).
Táto úloha sa vymedzuje takto:
In this context, Article 57(1) of the Loi CPAS specifies that the CPAS have the mission to provide individuals and families with the aid that the community is due to provide and describes this aid as follows:
„Zabezpečuje nielen paliatívnu alebo liečebnú pomoc, ale aj pomoc z hľadiska prevencie.
‘It shall provide not only palliative and curative assistance but also preventive assistance.
Podporuje sociálnu účasť užívateľov.
It shall encourage social participation by users.
Táto pomoc môže byť materiálna, sociálna, lekárska, lekársko-sociálna alebo psychologická.“
The assistance may be material, social, medical, medico-social or psychological.’
Každé CPAS je povinné poskytovať sociálnu pomoc osobám a rodinám, ale má aj určitú diskrečnú právomoc, pokiaľ ide o spôsob poskytovania tejto pomoci.
Although each CPAS has the obligation to provide social aid to individuals and families, it does have a certain discretion as to how this aid is provided.
Konkrétnejšie môže CPAS poskytovať túto pomoc:
More specifically, a CPAS may provide such aid:
priamym spôsobom,
either itself, directly, or
alebo „tam, kde je to potrebné a prípadne v rámci existujúceho plánovania“ (pozri aj odôvodnenie 19) prostredníctvom zariadení alebo služieb, ktoré zriaďuje (na základe článku 60 ods. 6, článku 79 a článku 118 zákona o CPAS), a v tom prípade je CPAS, ktoré vytvorí toto zariadenie alebo službu, zároveň zodpovedné za vymedzenie ich účelu.
‘where necessary and if appropriate under an existing scheme’ (see also recital 19), through institutions or services which it creates (on the basis of Articles 60(6), 79, 118 Loi CPAS), in which case the CPAS setting up such an institution or service also necessarily determines its purpose; any of its social obligations, which the CPAS delegates to the institution or service, is then exercised in accordance with that purpose, or
Akákoľvek sociálna povinnosť, ktorou CPAS poverí toto zariadenie alebo túto službu, sa musí následne splniť v súlade s týmto účelom,
through institutions or services with which it collaborates (Article 61 Loi CPAS), in which case the respective institutions or services will have been created:
prostredníctvom zariadení alebo služieb, s ktorými spolupracuje (článok 61 zákona o CPAS), a v tom prípade museli byť predmetné zariadenia alebo služby zriadené:
either by the CPAS itself (see previous indent), or
samotným CPAS (pozri predchádzajúcu zarážku),
by a third party which will also have decided the purpose of its institution.
alebo treťou stranou, ktorá takisto vymedzila ich účel.
In the latter two cases, the CPAS will delegate (part of) its social aid obligation solely in so far as this is consistent with the purpose of the collaborating institution.
V týchto dvoch posledných prípadoch CPAS (čiastočne) deleguje svoje povinnosti týkajúce sa sociálnej pomoci len v prípade, že je toto delegovanie v súlade s účelom zariadenia, ktoré je zapojené do spolupráce.
On the one hand, if the institution is set up by the CPAS, it will control this purpose.
Na jednej strane, ak bolo zariadenie založené centrom CPAS, práve toto centrum má pod kontrolou jeho účel.
In the case of an entirely third-party institution, on the other hand, the collaboration will be limited by the purpose of this institution.
Na druhej strane, v prípade úplne samostatného zariadenia (zariadenia tretej strany) bude spolupráca obmedzená účelom tohto zariadenia.
The legal obligation on the CPAS to provide social aid, whether material, social, medical, medico-social or psychological, is the same no matter whether it provides the aid directly or through institutions that it creates or with which it collaborates.
Zákonná povinnosť CPAS poskytovať sociálnu pomoc, či už ide o materiálnu, sociálnu, lekársku, lekársko-sociálnu, alebo psychologickú pomoc, je rovnaká bez ohľadu na skutočnosť, či CPAS poskytuje túto pomoc priamo alebo prostredníctvom zariadení, ktoré zakladá alebo s ktorými spolupracuje.
Article 57 of the Loi CPAS imposes the obligation to provide such aid on the CPAS (alone) in all cases.
Podľa článku 57 zákona o CPAS je CPAS (a výlučne CPAS) povinné poskytovať túto pomoc vo všetkých prípadoch.
Any forms of delegation are arrangements for the exercise of this obligation and do not exempt the CPAS from its responsibility to ensure that its obligation is — and continues to be — fulfilled.
Akýkoľvek druh delegovania predstavuje formu plnenia tohto záväzku a nezbavuje CPAS zodpovednosti plniť svoj záväzok a pokračovať v jeho plnení.
The requirements that apply when a CPAS wants to create an institution or service (such as a hospital) for the performance of (part of) the CPAS mission to provide social aid are set out in Article 60(6) of the Loi CPAS:
Požiadavky, ktoré sa uplatňujú v prípadoch, keď chce CPAS založiť zariadenie alebo službu (napríklad nemocnicu) s cieľom splniť svoju úlohu (alebo jej časť) spočívajúcu v poskytovaní sociálnej pomoci, sú vymedzené v článku 60 ods. 6 zákona o CPAS:
‘Where necessary and if appropriate under an existing scheme, the CPAS shall set up, develop and manage social, curative and preventive establishments and services.
„Verejné centrum sociálnej pomoci zriaďuje tam, kde je to potrebné a prípadne v rámci existujúceho plánovania, zariadenia alebo služby sociálneho, liečebného alebo preventívneho charakteru, rozširuje a spravuje ich.
The need to create or develop an establishment or service must be based on documentation including an evaluation of the needs of the municipality and/or region and of similar establishments or services already in existence, a description of their operation, an accurate assessment of the cost price and expenditure involved and, if possible, information allowing a comparison with similar establishments or services.
Potreba založenia alebo rozšírenia zariadenia alebo služby musí vyplývať z dokumentácie, ktorá zahŕňa prieskum potrieb obce a/alebo regiónu, ako aj prieskum už existujúcich podobných zariadení alebo služieb, opis činností, presné posúdenie režijnej ceny a budúcich výdavkov a prípadne informácie umožňujúce porovnanie s podobnými zariadeniami alebo službami.
The creation or development of establishments or services that will potentially receive either investment or operating subsidies can only be decided on the basis of documentation showing that the conditions laid down in the organic law or regulations on the granting of such subsidies will be satisfied.
O založení alebo rozšírení zariadení alebo služieb oprávnených na dotácie v oblasti investícií alebo činností možno rozhodnúť len na základe dokumentácie, ktorá preukazuje, že podmienky stanovené v organických zákonoch alebo iných právnych predpisoch týkajúce sa udelenia týchto dotácií budú splnené.
Notwithstanding the authorisation to be obtained from other public authorities, as soon as the decision to create or develop an establishment or service might entail a contribution from or addition to the municipal budget, it shall require the approval of the municipal council.’
Bez toho, aby boli dotknuté povolenia potrebné od iných verejných orgánov, rozhodnutie založiť alebo rozšíriť zariadenie alebo službu, pokiaľ môže viesť k zásahu z mestského rozpočtu alebo k jeho zvýšeniu, podlieha schváleniu mestskej rady.“
The obligation in Article 57 of the Loi CPAS to provide individuals and families with aid (of social, medical, medico-social or psychological nature) is:
Povinnosť vyplývajúca z článku 57 zákona o CPAS týkajúca sa poskytovania pomoci (sociálnej, lekárskej, lekársko-sociálnej alebo psychologickej) osobám a rodinám je:
General: aid is to be provided irrespective of the ideological, philosophical or religious beliefs of the beneficiary (Article 59 of the Loi CPAS) and the person's possible lack of means.
všeobecná: pomoc treba poskytovať bez ohľadu na ideologické, filozofické alebo náboženské presvedčenie príjemcov pomoci (článok 59 zákona o CPAS) a na prípadný nedostatok prostriedkov dotknutej osoby.
The CPAS has the specific purpose of providing aid in view of the person's state of poverty.
Úloha CPAS konkrétne spočíva v poskytovaní pomoci v závislosti od stavu chudoby zainteresovanej strany.
On this basis, each CPAS has the obligation to provide aid to all, and if it sets up an institution or service to fulfil its task the latter will necessarily have the same obligation.
Na tomto základe je každé CPAS povinné poskytnúť pomoc všetkým.
Not subject to time limits: the aid is to be provided for as long as the social need exists.
Ak v rámci plnenia tejto úlohy založí zariadenie alebo službu, toto zariadenie alebo táto služba podlieha tej istej povinnosti,
The CPAS is therefore obliged to ensure the continuity of the aid and hence of the institution or service that provides it.
časovo neobmedzená: pomoc je nutné poskytovať tak dlho, pokým existuje sociálna potreba.
On the basis of the principle of municipal autonomy, each CPAS in its respective municipality takes an autonomous decision, whilst complying with the Loi CPAS, as to the most appropriate means of fulfilling its obligation to provide social aid (including medical aid).
CPAS je teda povinné zabezpečiť kontinuitu pomoci, a tým aj zariadenia alebo služby, ktoré túto pomoc poskytujú.
The constitutional choice to organise social aid at the municipal level is also driven by the wish and need to establish a social aid policy that is as close as possible to the population.
Na základe zásady miestnej samosprávy každé CPAS v rámci svojej obce samostatne rozhodne v súlade so zákonom o CPAS o čo najlepšom spôsobe plnenia svojej povinnosti, ktorá spočíva v poskytovaní sociálnej pomoci (vrátane lekárskej).
When a CPAS decides to set up a curative healthcare institution in order to cater for the healthcare needs of the local population, the institution thus created is regulated both by the Loi CPAS and the federal regulatory framework for hospitals (see recital 32 for this framework), which applies to all hospitals regardless of their status (public or private) and ensures a common organisational system for the whole country.
Ústavnoprávne rozhodnutie o organizovaní sociálnej pomoci na úrovni obcí sa zároveň riadi želaním a potrebou zaviesť politiku v oblasti sociálnej pomoci, ktorá by bola čo najbližšie k ľuďom.