natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The majority report further notes that in cases where the Commission considered that Regulation (EEC) No 1191/69 did not apply for the purpose of assessing public service compensation, it often approved such compensation by applying by analogy the Community framework for state aid in the form of public service obligations.
Vo väčšinovej správe sa ďalej uvádza, že v prípadoch, keď Komisia konštatovala, že nariadenie (EHS) č. 1191/69 nemožno uplatniť pri posúdení náhrady za službu vo verejnom záujme, často túto náhradu schválila na základe analogického uplatnenia rámca Spoločenstva pre štátnu pomoc vo forme záväzkov služby vo verejnom záujme.
The main criterion for the Commission was that the amount of compensation did not exceed what was necessary to cover the costs incurred in discharging those obligations.
Hlavným kritériom Komisie bolo, že výška náhrady neprekročila sumu potrebnú na pokrytie nákladov, ktoré vznikli pri plnení týchto záväzkov.
As regards the risk of over-compensation in the present case, the majority report takes the view that since the exercise performed relates to the ex post calculation of the costs actually incurred in the past by the company to provide the required scheduled bus services, its calculations are free from the uncertainty inherent in any prognostic assessment when compensation is determined ex ante.
Pokiaľ ide o riziko nadmernej náhrady v tomto prípade, autori väčšinovej správy sa domnievajú, že keďže ide o ex post výpočet nákladov, ktoré spoločnosti v minulosti reálne vznikli pri poskytovaní požadovaných služieb pravidelnej autobusovej dopravy, tieto výpočty neobsahujú neistotu typickú pre všetky prognostické posúdenia, pri ktorých sa náhrada stanovuje ex ante.
Consequently, there is no issue of over-compensation.
Neexistuje preto nijaký problém nadmernej náhrady.
The majority report touches upon the issue of the absence of account separation.
Väčšinová správa sa dotýka aj otázky neexistencie oddelených účtov.
It takes the view that separate accounting is applied to those undertakings receiving compensation for the provision of a public service in order to prevent the misuse of such funds for the company’s other activities.
Jej autori zastávajú názor, že oddelené účtovníctvo používajú podniky, ktoré dostávajú náhradu za poskytovanie služby vo verejnom záujme, aby sa zabránilo zneužitiu týchto prostriedkov na inú činnosť spoločnosti.
However, since in the case at hand no public resources have thus far been transferred to Simet as compensation for the provision of a public service, the requirement of account separation should not be considered a reason for refusing payment of the compensation awarded by the Council of State.
V predmetnom prípade sa však spoločnosti Simet doteraz nepreviedli nijaké verejné zdroje ako náhrada za poskytovanie služby vo verejnom záujme, takže požiadavku na oddelené účty nemožno považovať za dôvod odmietnutia vyplatenia náhrady, ktorú priznala Štátna rada.
The majority report also notes that for the years 2002 and 2003, when analytical accounting was available, the actual operating loss was largely the same as the losses arrived at on the basis of the methodology used for previous years according to which costs were allocated to inter-regional scheduled bus services on the basis of the percentage of revenue generated by those same services (the figures differed by just 2,6 %).
Vo väčšinovej správe sa takisto uvádza, že v rokoch 2002 a 2003, keď bolo k dispozícii nákladové účtovníctvo, bola skutočná prevádzková strata približne rovnaká ako straty, ku ktorým sa dospelo na základe metodológie použitej pre predchádzajúce roky. Podľa nej sa náklady priradili službám pravidelnej medziregionálnej autobusovej dopravy na základe percenta príjmov pochádzajúcich z týchto služieb (hodnoty sa líšili len o 2,6 %).
Therefore, the experts take the view that the unavailability of analytical accounts for the preceding period should not have any practical significance for awarding compensation.
Odborníci preto zastávajú názor, že neexistencia nákladových účtov za predchádzajúce obdobie by nemala mať nijaký praktický význam z hľadiska priznania náhrady.
As explained in the opening decision, the Commission had several doubts regarding the compatibility of the notified measure with the internal market.
Ako sa objasňuje v rozhodnutí o začatí konania, Komisia mala určité pochybnosti o zlučiteľnosti notifikovaného opatrenia s vnútorným trhom.
First, the Commission had doubts regarding the classification of the notified measure as a non-aid measure.
Po prvé Komisia mala pochybnosti v súvislosti s klasifikáciou notifikovaného opatrenia ako opatrenia, ktoré nepredstavuje pomoc.
In particular, the Commission questioned whether the four conditions laid down by the European Court of Justice in its Altmark judgment [16] had been fulfilled.
Komisia spochybnila najmä to, či boli splnené štyri podmienky, ktoré stanovil Súdny dvor EÚ vo svojom rozsudku vo veci Altmark [16].
Second, the Commission raised the question as to the applicable legal framework.
Po druhé Komisia otvorila otázku právneho rámca, ktorý možno uplatniť.
As the compensation ordered by the Council of State related to public service obligations allegedly imposed on Simet for the years 1987 to 2003, but not yet paid, the question arose whether Regulation (EEC) No 1191/69 or Regulation (EC) No 1370/2007 was applicable in the present case.
Keďže náhrada nariadená Štátnou radou sa týkala záväzkov služby vo verejnom záujme, ktoré boli údajne uložené spoločnosti Simet v rokoch 1987 až 2003, ale doteraz neboli zaplatené, je otázne, či sa v tomto prípade uplatňuje nariadenie (EHS) č. 1191/69 alebo nariadenie (ES) č. 1370/2007.
The Commission considered that Regulation (EEC) No 1191/69 would be applicable in the present case if it could be shown that a public service obligation had in fact been unilaterally imposed on Simet by the Italian authorities and that the compensation proposed complied with all the requirements of that Regulation.
Komisia usúdila, že nariadenie (EHS) č. 1191/69 by sa v tomto prípade uplatňovalo, ak by sa dalo preukázať, že záväzok služby vo verejnom záujme spoločnosti Simet v podstate jednostranne uložili talianske orgány a že navrhovaná náhrada je v súlade so všetkými požiadavkami tohto nariadenia.
That is because, under Article 17(2) of Regulation (EEC) No 1191/69, compensation for public service obligations imposed unilaterally on an undertaking which is paid pursuant to the rules of that Regulation is dispensed from prior notification to the Commission.
Je to tak preto, že podľa článku 17 ods. 2 nariadenia (EHS) č. 1191/69 je náhrada, ktorá sa vyplatí v súlade s pravidlami tohto nariadenia za záväzky služby vo verejnom záujme uložené podniku jednostranne, vyňatá z predbežnej notifikácie Komisii.
If, however, neither of these two conditions was shown to have been satisfied, the compatibility of the notified measure would need to be assessed under Regulation (EC) No 1370/2007.
Ak sa však preukáže, že ani jedna z týchto dvoch podmienok nebola splnená, zlučiteľnosť notifikovaného opatrenia sa bude musieť posúdiť podľa nariadenia (ES) č. 1370/2007.
Third, assuming that the compensation ordered by the Council of State had in fact resulted from the unilateral imposition of public service obligations, the Commission nevertheless had doubts, based on the information available to it, that the compensation complied with the requirements of Regulation (EEC) No 1191/69.
Po tretie Komisia na základe informácií, ktoré mala k dispozícii, vyjadrila obavy, či za predpokladu, že náhrada nariadená Štátnou radou bola skutočne dôsledkom jednostranného uloženia záväzkov služby vo verejnom záujme, bola táto náhrada v súlade s požiadavkami nariadenia (EHS) č. 1191/69.
The Commission also doubted the appropriateness of applying the common compensation procedure laid down in Regulation (EEC) No 1191/69, applicable to unilaterally imposed public service obligations, for the years after 1992, since, as of July 1992, inter-regional bus services could not have been subject to unilaterally imposed public service obligations [17].
Komisia takisto spochybnila vhodnosť uplatnenia spoločného postupu pri náhrade, ktorý sa stanovuje v nariadení (EHS) č. 1191/69 a ktorý sa týka jednostranne uložených záväzkov služby vo verejnom záujme po roku 1992, pretože od júla 1992 služby medziregionálnej autobusovej dopravy nemohli podliehať jednostranne uloženým záväzkom služby vo verejnom záujme [17].
Fourth, if further investigation confirmed that at least one of the conditions for exemption from notification pursuant to Regulation (EEC) No 1191/69 was not met and an assessment under Regulation (EC) No 1370/2007 had to be conducted, the Commission had doubts whether the conditions of that Regulation were complied with in the present case.
Po štvrté ak ďalšie vyšetrovanie preukáže, že nebola splnená aspoň jedna z podmienok vyňatia z notifikácie podľa nariadenia (EHS) č. 1191/69 a že sa malo vykonať posúdenie podľa nariadenia (ES) č. 1370/2007, Komisia mala pochybnosti, či v tomto prípade boli splnené podmienky tohto nariadenia.
In any event, regardless of the legal basis applied, the Commission had doubts whether the compensation ordered by the Council of State excluded the possibility of overcompensation.
Komisia v každom prípade bez ohľadu na to, aký právny rámec sa uplatní, vyjadrila pochybnosti, či sa pri náhrade nariadenej Štátnou radou vylúčila možnosť nadmernej náhrady.
The Commission noted the absence of a proper account separation by Simet until at least 2000 [18], and questioned the possibility of precisely establishing ex post the costs related to scheduled bus services.
Komisia poukázala na neexistenciu riadneho oddelenia účtov spoločnosti Simet minimálne do roku 2000 [18] a spochybnila možnosť ex post presne určiť náklady súvisiace so službami pravidelnej autobusovej dopravy.
It also questioned the appropriateness of the required return on equity used in the calculations for the compensation.
Spochybnila aj primeranosť hodnoty požadovanej kapitálovej návratnosti použitej vo výpočtoch náhrady.
In their submissions, the Italian authorities considered that the notified measure constituted state aid within the meaning of Article 107(1) of the Treaty, specifically because it did not satisfy all the conditions laid down by the European Court of Justice in its Altmark judgment.
Talianske orgány vo svojich pripomienkach uviedli, že notifikované opatrenie predstavuje štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 zmluvy, a to najmä preto, lebo nespĺňa všetky podmienky stanovené Súdnym dvorom v rozsudku vo veci Altmark.
The Italian authorities also considered that the compensation awarded by the Council of State neither complied with Regulation (EEC) No 1191/69 nor with Regulation (EC) No 1370/2007.
Talianske orgány sa takisto domnievajú, že náhrada priznaná Štátnou radou nebola v súlade s nariadením (EHS) č. 1191/69 ani s nariadením (ES) č. 1370/2007.
The Italian authorities stressed that neither a unilateral nor a contractual imposition of public service obligations existed for inter-regional bus services during the period under review.
Talianske orgány zdôraznili, že počas skúmaného obdobia neexistovala možnosť jednostranného ani zmluvného uloženia záväzkov služby vo verejnom záujme v oblasti služieb medziregionálnej autobusovej dopravy.
The legal instruments governing the relationship between the public authority and private companies operating passenger transport services were unilateral concessions on the basis of which the public authority transferred to a private body its own legal right to carry out transport services for undifferentiated customers, originally assigned to the State under Law 1822/39.
Právnymi nástrojmi, ktorými sa riadia vzťahy medzi orgánom verejnej moci a súkromnými spoločnosťami poskytujúcimi služby osobnej dopravy, boli jednostranné koncesie, na základe ktorých orgán verejnej moci presunul na súkromný subjekt svoje zákonné právo poskytovať dopravné služby nediferencovaným zákazníkom, ktoré pôvodne náležalo štátu podľa zákona č. 1822/39.
The Italian authorities further recalled that the concession specifications issued by the Ministry at the request of the company clearly stated that the service was operated entirely at the operating company’s own risk, except for the guarantee of exclusive rights which existed during the period under review.
Talianske orgány ďalej pripomenuli, že v špecifikáciách koncesie, ktoré ministerstvo vypracovalo na žiadosť spoločnosti, sa jasne uvádzalo, že spoločnosť bude službu poskytovať v plnej miere na vlastné riziko s výnimkou záruky výlučných práv, ktorá platila počas skúmaného obdobia.
Operating the service gave rise to no right to receive any kind of subsidy or compensation.
Z poskytovania služby nevyplývalo nijaké právo na získanie dotácie či náhrady akéhokoľvek druhu.
Such concessions were of a temporary nature and renewed each year at the company’s request.
Tieto koncesie mali dočasnú povahu a na požiadanie spoločnosti sa každý rok obnovovali.
The licences were subject to various changes from one year to the next with regard to routes, stopping points, numbers of departures, etc., in light of specific requests made by the companies.
Licencie podliehali rôznym medziročným zmenám v súvislosti s trasami, zastávkami, počtom odchodov atď., o ktoré osobitne požiadali spoločnosti.
Regarding the cap on fares described in the opening decision and existing until 2001, the Italian authorities noted that this cap applied throughout Italy and not just in one specific geographical location.
Pokiaľ ide o strop cestovného uvedený v rozhodnutí o začatí konania, ktorý existoval do roku 2001, talianske orgány konštatovali, že tento strop platil v celom Taliansku, a nielen na jednom konkrétnom mieste.
They also noted that, according to Article 2(5) of Regulation (EEC) No 1191/69, this was a measure of price policy, but did not constitute a tariff obligation subject to mandatory compensation within the meaning of that Regulation.
Konštatovali tiež, že podľa článku 2 ods. 5 nariadenia (EHS) č. 1191/69 išlo o opatrenie cenovej politiky, ktoré ale nepredstavovalo tarifný záväzok, na ktorý sa v zmysle tohto nariadenia vzťahuje povinná náhrada.
Furthermore, according to the Italian authorities, as of July 1992 [19], unilateral public service impositions for inter-regional bus services were not even allowed under Regulation (EEC) No 1191/69.
Podľa talianskych orgánov navyše od júla 1992 [19] nebolo podľa nariadenia (EHS) č. 1191/69 povolené uloženie jednostranných záväzkov služby vo verejnom záujme v oblasti služieb medziregionálnej autobusovej dopravy.
Article 1(5) of that Regulation allows unilateral impositions only for urban, suburban and regional services.
Článok 1 ods. 5 tohto nariadenia umožňuje jednostranné uloženie záväzkov len v oblasti služieb mestskej, prímestskej a regionálnej dopravy.
In any event, the Italian authorities noted that Simet never applied for the termination of public service obligations as required by Article 4 of Regulation (EEC) No 1191/69, which it considers a prerequisite for maintaining that the obligations in question existed.
Talianske orgány v každom prípade konštatovali, že spoločnosť Simet nikdy nepožiadala o ukončenie záväzkov služby vo verejnom záujme, ako sa to vyžaduje v článku 4 nariadenia (EHS) č. 1191/69, v ktorom sa to považuje za podmienku, ktorá musí byť splnená, aby bolo možné tvrdiť, že predmetné záväzky vôbec existovali.
Simet’s 1999 request addressed to the Ministry [20] was a generic request for compensation for public service obligations allegedly imposed by the concessions issued from 1987 onwards.
Žiadosť, ktorú spoločnosť Simet adresovala ministerstvu v roku 1999 [20], bola všeobecnou žiadosťou o náhradu za záväzky služby vo verejnom záujme, ktoré boli údajne uložené koncesiami vydanými od roku 1987.
The Italian authorities pointed out that that request did not indicate which public service obligations were to be terminated to ensure appropriate profitability of the inter-regional scheduled bus services.
Talianske orgány poukázali na to, že v žiadosti sa neuvádzalo, ktoré záväzky služby vo verejnom záujme sa majú ukončiť, aby sa zaistila primeraná výnosnosť služieb pravidelnej medziregionálnej autobusovej dopravy.
Consequently, the Italian authorities concluded that Simet had not shown that it took responsibility for public service obligations (as defined in Article 2(2) of Regulation (EEC) No 1191/69) and had, in particular, not shown to which specific and precise obligations to operate or to carry, and to which fare obligations, it had been subject.
Talianske orgány na základe toho dospeli k záveru, že spoločnosť Simet nepreukázala prevzatie zodpovednosti za záväzky služby vo verejnom záujme (ako sa vymedzujú v článku 2 ods. 2 nariadenia (EHS) č. 1191/69), a najmä presne nepreukázala, ktoré konkrétne záväzky prevádzky alebo dopravy a ktoré záväzky týkajúce sa cestovného mala splniť.
According to Italy, Simet had demonstrated only that it carried out various universal transport services on the basis of state concessions granted by the responsible authorities, issued at the company’s request.
Podľa Talianska spoločnosť Simet preukázala len to, že poskytovala rôzne všeobecné dopravné služby na základe štátnych koncesií, ktoré jej na vlastnú žiadosť udelili príslušné orgány.
The entrusting of universal transport services to Simet did not in itself show that Simet took on any public service obligation within the meaning of Regulation (EEC) No 1191/69.
Samotné poverenie spoločnosti Simet všeobecnými dopravnými službami nepreukazuje, že spoločnosť Simet prevzala akýkoľvek záväzok služby vo verejnom záujme v zmysle nariadenia (EHS) č. 1191/69.
The Italian authorities further noted that, for the largest part of the period under review (1987-2001), Simet did not implement proper accounting separation as required by Article 1(5) of Regulation (EEC) No 1191/69 [21].
Talianske orgány ďalej konštatovali, že počas väčšiny skúmaného obdobia (1987 – 2001) spoločnosť Simet nepoužívala riadne oddelené účtovníctvo, ako sa to vyžaduje v článku 1 ods. 5 nariadenia (EHS) č. 1191/69 [21].
It was therefore not possible to calculate the additional net costs resulting from the fulfilment of the public service obligations, which meant that the conditions as laid down in Article 10 of Regulation (EEC) No 1191/69 were not met.
Nebolo preto možné vypočítať dodatočné čisté náklady vyplývajúce z plnenia záväzkov služby vo verejnom záujme, čo znamená, že neboli splnené podmienky stanovené v článku 10 nariadenia (EHS) č. 1119/69.
Finally, the Italian authorities pointed out that the Ministry did not establish any compensation amounts in advance, as required by Article 13 of Regulation (EEC) No 1191/69, since it did not impose any public service obligations on Simet.
Talianske orgány napokon poukázali na to, že ministerstvo vopred nestanovilo nijakú výšku náhrady, ako to vyžaduje článok 13 nariadenia (EHS) č. 1191/69, pretože spoločnosti Simet neuložilo nijaké záväzky služby vo verejnom záujme.
In the present case, the compensation owed to Simet had been exclusively calculated on the basis of an ex post assessment.
V predmetnom prípade sa náhrada splatná spoločnosti Simet vypočítala výlučne na základe posúdenia ex post.
The Italian authorities considered that an assessment under Regulation (EC) No 1370/2007 raised largely the same issues as an assessment under Regulation (EEC) No 1191/69 (including absence of a clearly defined public service obligations, absence of the objective compensation parameters decided in advance, absence of account separation, etc.) With regard to the concept of ‘reasonable profit’, as set out in the Annex to Regulation (EC) No 1370/2007, the Italian authorities considered the rate of return proposed by Simet in the initial report to be inflated for a situation where compensation was determined ex post and eliminated the risk of unforeseen costs/losses.
Talianske orgány konštatovali, že posúdenie podľa nariadenia (ES) č. 1370/2007 nastoľuje v podstate rovnaké problémy ako posúdenie podľa nariadenia (EHS) č. 1191/69 (vrátane neexistencie jasne definovaných záväzkov služby vo verejnom záujme, objektívnych parametrov náhrady, o ktorých by sa rozhodlo vopred, oddelenia účtov atď.) Pokiaľ ide o pojem „primeraný zisk“, ktorý je vymedzený v prílohe k nariadeniu (ES) č. 1370/2007, talianske orgány považovali mieru návratnosti navrhovanú spoločnosťou Simet v pôvodnej správe za prehnanú, pretože náhrada sa stanovila ex post, čím sa odstránilo riziko nepredvídaných nákladov alebo strát.
The Italian authorities fully endorsed the findings of the minority report, which concluded that the amount of the compensation could not be calculated.
Talianske orgány sa v plnej miere stotožnili s výsledkami menšinovej správy, ktorá dospela k záveru, že výšku náhrady nemožno vypočítať.
At the same time, they considered that the majority report contained certain material and methodological errors.
Zároveň konštatovali, že väčšinová správa obsahovala určité faktické a metodologické chyby.
For example, the Italian authorities doubted the appropriateness of the assumption-based method used in that report for estimating the net operating costs of the alleged public service obligations.
Talianske orgány napríklad spochybnili vhodnosť metódy založenej na predpokladoch, ktorá sa v tejto správe použila na odhadnutie čistých prevádzkových nákladov údajných záväzkov služby vo verejnom záujme.
They also contested the fact that that report:
Vyjadrili aj námietky v súvislosti s tým, že správa:
does not limit the sum of capital employed to the capital attributable to the public service obligations, but takes the entire capital employed for the purposes of calculating the compensation; that is, the capital used for other business activities of the company, such as travel agencies, international services, bus hire with driver, is not excluded from those calculations;
pri výpočte náhrady neobmedzuje sumu použitého kapitálu na kapitál použitý pri plnení záväzkov služby vo verejnom záujme, ale berie do úvahy všetok použitý kapitál, teda že kapitál použitý na iné obchodné činnosti spoločnosti, ako sú cestovné kancelárie, medzinárodné služby alebo prenájom autobusov s vodičom, nie je z týchto výpočtov vylúčený,
includes a risk premium going beyond 100 basis points when determining the required return on capital; this does not appear appropriate for a compensation calculated ex post; and
zahŕňa rizikovú prémiu vyššiu ako 100 bázických bodov pri stanovení požadovanej kapitálovej návratnosti, čo sa na účely výpočtu náhrady ex post nejaví ako vhodné a
does not properly calculate the interest related to the fact that compensation amounts were not paid in the years for which they were determined.
neobsahuje správny výpočet úroku, pretože sumy náhrady sa nevyplatili v rokoch, pre ktoré boli stanovené.
The experts appointed by the Council of State applied legal interest on amounts totally re-valued in 2012 and not on the original amounts, as would have been appropriate.
Odborníci vymenovaní Štátnou radou použili úroky zo zákona pri sumách, ktorých hodnota sa v roku 2012 úplne zmenila, teda nie z pôvodných súm, ako by bolo vhodné.
The only third party to submit observations in response to the opening decision was Simet, the potential beneficiary of the notified measure.
Jedinou treťou stranou, ktorá predložila pripomienky v reakcii na rozhodnutie o začatí konania, bola spoločnosť Simet, potenciálny príjemca notifikovaného opatrenia.
In its submissions, Simet disagreed with the preliminary positions taken by the Commission in the opening decision.
Spoločnosť Simet v rámci svojich pripomienok nesúhlasila s predbežnými pozíciami Komisie v rozhodnutí o začatí konania.
To substantiate its claim that obligations were imposed on it, Simet submitted the concessions awarded to it for the routes covered by the court proceedings.
Spoločnosť Simet na podporu svojho tvrdenia, že záväzky jej boli uložené, predložila koncesie, ktoré sa jej udelili pre trasy, ktorých sa týkali súdne konania.