natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Moreover, they state that removing this requirement is necessary to restore a level playing field between the larger cinemas that need aid and the maxi-circuits that dominate the Italian cinema market (cf. recital 37).
Pripomienky predložili:
Second, and linked to this, a threshold of 60 screens is introduced in the modified implementing regulations.
talianske a európske obchodné organizácie zastupujúce distribútorov a kiná, francúzska Commission Supérieure Technique de l'Image et du Son (CST) a Európske fórum pre digitálnu kinematografiu (EDCF), francúzske orgány, fondy na pomoc kinematografii z Nemecka a Spojeného kráľovstva a sieť európskych regionálnych fondov pre audiovizuálny priemysel (Cineregio).
Cinema exhibitors that own or manage a higher number of screens are excluded from the tax credit.
Niektoré predložené pripomienky sa týkali takisto súvisiacich publikácií Riaditeľov európskych filmových agentúr (EFAD) [7],niektoré podniky, odborníci z odboru kinematografie a občania Francúzska, Talianska, Spojeného kráľovstva a Švajčiarska.
The Italian authorities consider this a sound alternative to the programming requirements initially imposed as a way of ensuring that the measure reaches its objectives and excluding those market players that, because of their market strength, should be able to make the transition without aid.
Okrem toho bol na túto tému v októbri 2009 v Ríme usporiadaný seminár.
Third, the modified implementing regulations require a declaration from the beneficiary in order to ensure that overcompensation or redirection of aid is avoided if the tax credit is combined with commercial (VPF) models.
Pokiaľ ide o nevyhnutnosť pomoci, vo všetkých doručených príspevkoch sa upozorňovalo na nevyhnutnosť štátnej pomoci na prechod na digitálnu projekciu, ktorý sa považuje za neodvratný vývoj.
Fourth, the modified regulations allow for the combination of aid up to a maximum aid intensity of 75 % of the total costs.
Ako vysvetlili francúzske orgány aj celoštátne organizácie Spojeného kráľovstva z oblasti kinematografie (UK Film Council), všeobecný prínos digitálnej kinematografie je sprevádzaný nerovnomerným rozdelením nákladov (ktoré nesú prevádzkovatelia kín) a priamymi finančnými výhodami (pre distribútorov) plynúcimi z prechodu.
For cinemas of one or two screens, the maximum cumulative aid intensity is 90 %.
Táto nevyvážená situácia sťažuje včasné dokončenie prechodu bez využitia externej pomoci.
On top of these changes, since 2012 it has been possible for beneficiaries to transfer the digital tax credit benefits to suppliers of digital equipment, banks, financial intermediaries and insurance agencies (cf. recital 56).
Z tohto hľadiska, tretie strany, ktoré predložili svoje pripomienky, upozornili na zjavné riziko, že ak by digitálne projekčné systémy neboli prístupnejšie a cenovo dostupnejšie, mnoho malých európskych nezávislých kín alebo kín nachádzajúcich sa v odľahlých oblastiach by zmizlo z trhu.
COMMENTS FROM INTERESTED PARTIES
Vo vyhlásení EFAD zo septembra 2009 sa tvrdí, že 30 % európskych kín hrozí zatvorenie.
The Commission received around 20 submissions from interested third parties in response to the public consultation on the aid measure that was held in 2009.
Francúzske orgány aj nemecká spolková rada pre kinematografiu zdôraznili, že neposkytnutím pomoci by utrpelo nielen premietanie, ale aj distribúcia filmov.
The responses were submitted by:
Dlhé prechodné obdobie a paralelná distribúcia analógových a digitálnych filmov by sa mohli ukázať ako príliš nákladné, najmä pre menších distribútorov filmov.
European and Italian trade organisations representing distributors and cinemas, the French Commission Supérieure Technique de l'Image et du Son (CST), and the European Digital Cinema Forum (EDCF),
V konečnom dôsledku by neexistencia pomoci mala značný negatívny vplyv na šírenie európskych filmov, kultúrnu rozmanitosť a prístup európskych občanov ku kultúre.
the French authorities, German and UK film funds, and the network of European regional film funds (Cineregio); several contributions also referred to the EFAD publications on the subject [7],a number of businesses, film sector professionals and individuals from Italy, France, Switzerland and the UK.
Propagácia jednotnej celosvetovej normy je vnímaná skôr ako pozitívny signál než ako nevýhoda pre kiná, pretože umožňuje nastoliť medzi nimi rovnaké podmienky.
Moreover, a workshop on the subject was held in Rome in October 2009.
Pokiaľ ide o náklady na inštaláciu digitálnej projekčnej techniky, suma 100000 EUR na jednu kinosálu sa nepovažovala za prehnanú.
Regarding the necessity of the aid, all contributions underlined the need for State aid in the transition to digital cinema, which was seen as an inevitable development.
Mnoho respondentov naopak zdôraznilo, že náklady môžu byť oveľa vyššie, napríklad ak je potrebné projekčnú kabínu podstatným spôsobom zrekonštruovať, čo môže platiť najmä v prípade malých kín.
This asymmetrical situation made it difficult to complete a timely transition without external assistance.
V mnohých predložených pripomienkach bolo uvedené, že aj keby boli náklady na prechod oveľa vyššie než dostupná štátna pomoc (ako je to pravdepodobné v prípade daňových úľav v Taliansku), nič to nemení na tom, že štátna pomoc by sa mala vnímať ako pomoc, ktorá dopĺňa iné zdroje príjmov, napríklad poplatky za virtuálne kópie či vlastné zdroje prevádzkovateľov kín.
In this context, the contributors identified a clear risk that many of Europe's smaller, independent and/or remote cinemas would leave the market if digital projection systems were not made more accessible and affordable.
Pokiaľ ide o primeranosť pomoci, niektoré zainteresované strany kritizovali daňovú úľavu, pretože sa domnievali, že by ju s najväčšou pravdepodobnosťou využívali väčšie kiná.
In its Statement of September 2009 the EFAD said that 30 % of European screens were at risk of disappearing.
Iné subjekty podporili možnosť poskytnúť pomoc veľkým kinám, prípadne s podmienkou povinnosti zaradiť do programu určité filmy.
Both the French authorities and the German Federal Film Board emphasised that, in the absence of aid, not only the exhibition of films but also their distribution would suffer.
Niektoré príspevky však potvrdili vyhlásenie EFAD s tým, že je dôležité nezavádzať rozdielne zachádzanie vyplývajúce napríklad (v konkrétnom prípade talianskej daňovej úľavy) z rôznej úrovne daní odvádzaných kinami, ale všeobecnejšie aj z obmedzenia prístupu daného programom, veľkosťou a geografickou polohou kín.
A long transition, with the parallel circulation of analogue and digital film copies, would prove too costly, especially for the smaller film distributors.
Medzinárodná federácia združení filmových distribútorov (FIAD) zdôraznila, že na dnešnom kinematografickom trhu a v celkovej hospodárskej situácii by dokonca ani najväčší prevádzkovatelia kín nemuseli byť ziskoví.
Ultimately, the absence of aid would have a significant negative impact on European film circulation, cultural diversity and the access of European citizens to culture.
Názory na dostupnosť operačných komerčných modelov prechodu a ich použiteľnosť na menšie kiná sa mierne líšia.
All contributions also stressed that the so-called DCI standards were wide ly accepted as the common standard for digital cinema.
Niektoré uviedli, že neexistuje štandardný operačný model prechodu na digitálnu projekciu.
The promotion of one global standard was seen as a positive element rather than a disadvantage for cinemas because it created a level playing field.
Iní tvrdili, že mnoho kín nemôže podpísať dohody o poplatkoch za virtuálne kópie ponúkané sprostredkovateľmi („integrátormi“) (pozri takisto poznámku pod čiarou č. 5) z dôvodu povahy a rozsahu svojej programovej ponuky (dosiahnutá výška poplatkov za virtuálne kópie sa líši podľa počtu filmov na programe počas prvého týždňa od premiéry alebo podľa počtu kinosál v príslušnom kine).
With regard to the costs of installing digital projection equipment, EUR 100000 per screen was generally not seen as an exaggerated estimate.
Europa Distribution vyjadrila presvedčenie, že operačné komerčné modely platia iba pre najziskovejšie kiná a významných komerčných distribútorov.
Instead, several contributors contended that costs could be much higher, for instance when substantial work on the projection booth was required, which could be the case especially for small cinemas.
Na základe diskusného dokumentu EFAD bolo iba v približne 10000 európskych kinosálach (z celkových 30000) možné modernizovať techniku prostredníctvom modelu poplatkov za virtuálne kópie.
Some contributions nevertheless identified a downward trend in the pricing of digital cinema equipment.
V jednom príspevku sa tvrdilo, že komerčný model poplatkov za virtuálne kópie je vhodný aj pre menšie kiná.
Several contributions argued that, even if the costs of conversion were much higher than the State support available (as seemed to be the case for the Italian tax credit), the State aid should be seen as complementary to other sources of revenue, for example virtual print fees and exhibitors' own funds.
Francúzske orgány v každom prípade upozornili na to, že komerčné modely prechodu nepokrývajú všetky náklady na prechod kín na digitálnu projekciu (ako je modernizácia premietacích kabín) a okrem toho vždy počítajú s príspevkom prevádzkovateľov kín.
Regarding the proportionality of the aid, some of the interested parties criticised the tax credit as they expected larger cinemas to be most likely to benefit from the aid.
Aj v týchto prípadoch by štátna pomoc mohla plniť významnú doplňujúcu funkciu.
Others argued that aid for larger cinemas could be appropriate, possibly on the basis of programming obligations.
Pokiaľ ide o vhodnosť pomoci, zainteresované strany uviedli, že všeobecne by štátna pomoc pomohla malým kinám čeliť silnej konkurencii veľkých multikín a nastolila by rovnaké podmienky pre všetkých.
Some contributions however echoed the EFAD Statement and stressed that it was important not to introduce differences in treatment, for instance (in the specific Italian tax credit case) arising from the different level of tax liabilities of the cinemas involved, but also (more generally) arising from a restriction of access on the basis of the programming, size and location of cinemas.
Podľa odhadov by inštalácia digitálnej projekčnej techniky znamenala širší výber pre divákov.
The International Federation of Film Distributors' Associations (FIAD) argued that even major exhibitors might not be considered profitable in the current cinema market and general economic context.
V príspevkoch sa takisto zdôrazňujú výhody spojené s digitálnou projekciou, napríklad jej kvalita, flexibilita programovej ponuky a nižšie náklady na distribúciu.
On the availability of commercial business models for the transition and their applicability to smaller cinemas, opinions diverged somewhat.
Francúzske orgány tvrdili, že by sa vhodnosť pomoci pre digitálnu projekciu nemala posudzovať z hľadiska väčšej rozmanitosti programovej ponuky, ale skôr z hľadiska schopnosti zabrániť zatváraniu kín.
Some argued that there was no standard business model for the digital cinema transition.
Podľa nich môže práve digitalizácia rôznych typov filmov zaručiť ich rozmanitú ponuku.
Others argued that a large number of cinemas could not access the VPF deals offered by third-party integrators (cf. also footnote 5) because of the nature and volume of their programming (the volume of virtual print fees generated depended on the number of films programmed in their first week of release and/or the number of screens the cinema had).
Európske fórum pre digitálnu kinematografiu vyjadrilo názor, že ak možno daňové úľavy kompenzovať prostredníctvom DPH, mohli by talianske opatrenie využívať aj menej ziskové kiná.
Europa Distribution argued that the commercial business models worked only for the more profitable cinemas and big, commercial distributors.
Niektoré príspevky upozorňovali na krátkodobú povahu daňovej úľavy vzhľadom na dlhodobé výzvy, ktoré prináša prechod na digitálnu kinematografiu.
According to the EFAD background paper, only approximately 10000 European screens out of a total of 30000 could be equipped through the VPF model.
Iné však zdôrazňovali, že normy sú dostatočne konsolidované na to, aby bola zaručená ich platnosť aspoň na desať rokov, alebo že nemožno určiť životnosť digitálnej projekčnej techniky.
One contribution claimed that the commercial VPF models were equally suited for smaller cinemas.
Nemecká spolková rada pre kinematografiu upozornila, že pomoc na prechod na digitálnu projekciu by predstavovala menšiu záťaž než náklady súvisiace s rekonštrukciou kín a s kultúrnou rozmanitosťou po zániku prevádzkovateľov, ktorí nie sú schopní prechod sami financovať.
In any case, the French authorities argued that the available commercial transition models did not cover all the costs of digital cinema conversion (such as the upgrade of projection booths) and moreover always required a contribution by the cinema exhibitor as well.
Nemecko ďalej zdôraznilo, že špecifické podmienky si v každej krajine a regióne vyžadujú špecificky koncipovanú pomoc v zodpovedajúcej forme.
Public support could play a crucial complementary role in these cases too.
Vyhlásenie EFAD tento názor podporilo a upozornilo, že neexistuje jediné všeobecne platné riešenie.
Regarding the adequacy of the aid, interested parties said that, in general, State aid would help smaller cinemas to face the strong competition of large multiplex cinemas and would create a level playing field.
Európske fórum pre digitálnu kinemat ografiu takisto potvrdilo, že prípadné dodatočné prevádzkové náklady príslušných kín možno hradiť z nových zdrojov príjmov.
The installation of digital cinema equipment was expected to result in a wider choice for audiences.
Pokiaľ ide o hospodársky, sociálny a kultúrny vplyvy pomoci, v príspevkoch sa obvykle zdôrazňovala potreba jednotných noriem pre digitálnu projekciu a plošné prijatie noriem DCI.
Contributors also emphasised other advantages associated with digital cinema, such as the quality of the projection, the programming flexibility and the lower distribution costs.
Vyhlásenie EFAD potvrdzuje, že pomoc pre digitálnu projekciu by nemala nanútiť technické riešenie, ale mala by byť koncipovaná tak, aby pozorne zhodnotila technologickú situáciu v tomto odvetví.
The French authorities argued that the adequacy of digital cinema support should be looked at not in terms of an increase in programming diversity, but rather in terms of preventing the closure of cinemas.
Europa Distribution vo svojich pripomienkach zdôraznila, že nedodržiavanie normy v odvetví by mohlo viesť k zatvoreniu mnohých kín.
The European Digital Cinema Forum argued that, if the tax credits could be offset against VAT, even the less profitable cinemas would be able to benefit from the Italian measure.
V mnohých príspevkoch sa takisto zdôrazňovalo, že technika vyhovujúca špecifikácii DCI by sa mohla využívať aj na premietanie filmov zodpovedajúcich iným (nižším) digitálnym normám, zatiaľ čo naopak (premietanie filmov spĺňajúcich normu DCI napríklad na projektoroch 1.3k) to nie je možné.
Some contributions did mention the short-term nature of the tax credit and contrasted this with the longer-term challenges posed by the digital cinema transition.
V predložených pripomienkach sa nepoukazovalo na riziko zvyšovania cien, tie by naopak postupom času mali klesať.
However, it was also argued that the standards were sufficiently established to guarantee that they would last for at least a decade, or that the lifespan of digital cinema equipment could not yet be determined.
V tejto súvislosti sa v príspevku francúzskych orgánov a v diskusnom dokumente EFAD zdôrazňovalo, že opatrenia pomoci by mali byť navrhnuté tak, aby znemožňovali narušenie hospodárskej súťaže na trhu s digitálnou technikou.
The German Federal Film Board said that support for the digital cinema transition would be less costly than the costs associated with rebuilding cinemas and cultural diversity that would be needed after the disappearance of those players that were unable to finance the transition themselves.
Opatrenia pomoci by sa preto mali opierať o hodnotenia nákladov na digitálnu techniku a na základe týchto odhadov by mala byť pomoc obmedzená.
Germany also emphasised that the specific national and regional context of each Member State would require a specifically designed aid measure and a tailored form of aid.
Talianska federácia experimentálnych kín upozornila na obmedzený zemepisný dosah kín, z ktorého má vyplývať, že narušujúci vplyv opatrenia na hospodársku súťaž by mal byť zanedbateľný.
The EFAD Statement echoed this sentiment and emphasised that there was no one-size-fits-all solution.
PRIPOMIENKY TALIANSKA
The Italian association of cinema exhibitors (ANEC) expected that the context would have changed sufficiently by the end of th e lifespan of the digital equipment to make replacement less of a challenge.
Nevyhnutnosť pomoci
The European Digital Cinema Forum moreover stated that any additional running costs might be offset by new revenue streams for the cinemas concerned.
Talianske orgány poskytli Komisii informácie o vlastnostiach talianskeho kinematografického trhu (posledná aktualizácia prebehla v októbri 2013).
Regarding the economic, social and cultural impact of the aid, the contributions generally emphasised the need for one digital cinema standard and the wide recognition of DCI standards.
Odhaduje sa, že v Taliansku existuje celkom 3936 kinosál v 1872 kinách, ktoré možno rozdeliť do štyroch kategórií:
Europa Distribution's contribution warned that failure to follow the industry standard would lead to the closure of many cinemas.
malé siete kín – tých je 15 a každá z nich má celkom maximálne 60 kinosál.
In any case, ANEC confirmed that cinemas were free under the measure to invest in the standard of their choice.
Kiná v tejto triede majú celkom 513 kinosál v 104 lokalitách;
Several contributions argued that DCI-compliant equipment could also be used to screen alternative programmes of different (lower) digital standards, whereas the reverse (screening DCI-compliant film copies on, e.g. 1,3K equipment) was not possible.
malé komerčné kiná – 1287 kinosál v 351 kinách;
The contributors did not identify a risk of price increases.
menšie kiná – kategória, do ktorej patria takmer výhradne kiná s jednou premietacou sálou (90 %) a sezónne alebo cirkevné kiná.
Instead, prices were expected to fall over time.
Ide o 1340 lokalít s približne 1500 kinosálami.
Both the contribution of the French authorities and the EFAD background paper emphasised in this respect that any aid measure should be designed with a view to avoiding the distortion of competition in the digital equipment market.
Zatiaľ čo najväčšie siete kín (uvedené pod písmenom a) predstavujú 40 % vnútroštátneho trhu, kiná pod písmenom d) sa na trhu podieľajú iba 5 – 10 %.
Any aid measure should therefore be based on an evaluation of digital equipment costs and the aid should be capped in line with those cost estimates.
Schéma daňových úľav je určená pre kiná uvedené v písmenách b), c) a d).
The Commission's concern that State aid might accelerate the switch-over and with it the closure of cinemas (cf. recital 16) was not reflected in the contributions.
Najmä vzhľadom na dominantné postavenie dvoch veľkých sietí kín na trhu sa talianske orgány domnievajú, že na dokončenie digitálneho prechodu týchto prevádzkovateľov kín (ide o malé alebo stredné podniky) je nevyhnutná štátna pomoc.
Instead, State aid was put forward as a sustainable solution to the digital cinema challenge.
Podľa údajov poskytnutých ministerstvom pre kultúrne dedičstvo, kultúrne činnosti a cestovný ruch požiadalo v období 2010 – 2013 o daňové úľavy pre digitálny film 1603 kinosál (údaje z apríla 2014).
The Italian federation of arthouse cinemas drew attention to the limited geographic reach of cinemas, which it said meant that the distortive effects on competition would be small.
Toto opatrenie, ktoré bolo zavedené v zmysle nariadenia de minimis, malo úspech okamžite po svojom zavedení v roku 2010 (kedy ho využilo viac než 671 kinosál).
COMMENTS FROM ITALY
Vykonávanie opatrenia pomoci v zmysle nariadenia de minimis sa ukázalo ako nedostatočné na zvrátenie tejto situácie.
Necessity of aid
Najmä multikiná strednej veľkosti boli schopné digitalizovať iba časť svojich kinosál.
The Italian authorities have provided the Commission with information on the characteristics of the Italian cinema market (last updated in October 2013).
Talianske orgány uviedli, že digitalizácia kín v Taliansku stále zaostáva.
The total number of Italian screens is estimated at 3936, located in 1872 cinema sites.
V októbri 2013 dosahovala miera digitalizácie približne 62 % [9] a podľa odhadov poskytnutých talianskymi orgánmi v júni 2014 je potrebné digitalizovať ešte najmenej 700 kinosál.
Four categories can be distinguished:
V dôsledku toho je ohrozený značný počet kín, predovšetkým malých a stredných.
big cinema networks [8] of more than 60 screens.
Ich zánik by znamenal nielen straty pracovných miest na úrovni prevádzkovateľov kín, ale ovplyvnil by aj distribúciu filmov a obmedzil výber pre verejnosť.
There are only two such networks, UCI and The Space.
Talianske orgány zdôraznili najmä úlohu, ktorú v Taliansku zohrávajú kiná s jednou premietacou sálou a stredne veľké kiná.
They represent 787 screens in 76 sites;
Neustála prítomnosť kín s jednou premietacou sálou má zásadný význam pre zabezpečenie rovnakého prístupu všetkých občanov vrátane tých, ktorí žijú v malých, vidieckych a horských sídlach.
small cinema networks.
Druhá skupina, t. j. stredne veľké kiná, sú v Taliansku kostrou distribúcie a premietania kvalitných filmov.
There are 15 such networks, each comprising in total 60 screens or less.
Ich neustála prítomnosť je dôležitá, pretože predstavujú alternatívu dvoch veľkých sietí kín, ktoré dominujú na trhu.
In total, the cinemas in this category represent 513 screens in 104 sites;
Talianske orgány očakávajú, že tradičné filmy zmiznú s konečnou platnosťou z trhu v priebehu niekoľkých týždňov alebo mesiacov.
small commercial cinemas.
Vzhľadom na to, že sa blíži koniec tohto obdobia, talianske orgány zdôraznili, že je potrebné uplatňovať opatrenia nad rámec prahovej hodnoty de minimis.
These account for 1287 screens, located in 351 cinema sites;
Pokiaľ ide o navrhované maximálne daňové úľavy (50000 EUR na jednu kinosálu) a odhadované náklady na digitálnu projekčnú techniku, znížili talianske orgány svoje odhady priemerných nákladov na prechod na digitálnu projekciu na 50000 – 60000 EUR (údaje poskytnuté v apríli a júni 2014).
smaller sites, comprising almost only single-screen cinemas (90 % of the sites), alongside seasonal cinemas and/or church cinemas.
Inými slovami, maximálna daňová úľava zodpovedá výrazne vyšším nákladom na prechod, než sú odhadované priemerné náklady na prechod.
There are 1340 such sites, corresponding to an estimated 1500 screens.
Talianske orgány však zdôraznili, že daňové stimuly sa vypočítavajú na základe určitého percentuálneho podielu skutočne vzniknutých výdavkov.
While the largest cinema networks (category (a)) represent 40 % of the national market share, the cinemas in category (d) account for only 5 to 10 % of the market share.
Pri investíciách v priemernej výške 50000 EUR bude poskytnutý daňový stimul (vo výške 30 %) predstavovať 15000 EUR.
The tax credit scheme targets the cinemas in categories (b) to (d).
V praxi teda nie je spravidla nikdy použitý maximálny daňový stimul.
In particular in view of the strong market presence of the two big cinema networks, the Italian authorities consider that State aid is necessary to complete the digital transition of these cinema exhibitors, which are all small or medium-sized.
Maximálna horná hranica však zaručuje, že v prípade neštandardne vysokých nákladov na prechod bude výška pomoci obmedzená aj v absolútnych hodnotách.