natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Circular stated that non-commercial entities could be both public and private.
V obežníku sa uvádzalo, že nekomerčné subjekty môžu byť verejné aj súkromné.
Specifically, the following were considered to be public non-commercial entities: the State, regions, provinces, municipalities, chambers of commerce, health agencies, public bodies set up exclusively for welfare, assistance and health purposes, non-economic public entities, welfare and assistance bodies, universities and research institutes, and special public service bodies (the former ‘IPAB’).
Za verejné nekomerčné subjekty sa považovali konkrétne tieto: štát, regióny, provincie, obce, obchodné komory, zdravotnícke zariadenia, verejné orgány založené výhradne na účely pomoci, asistencie a zdravia, nehospodárske verejné subjekty, orgány pomoci a asistencie, univerzity a výskumné inštitúcie a osobitné orgány verejnej služby (bývalé „IPAB“).
Examples of private non-commercial bodies given in the Circular include the following: associations, foundations, committees, NGOs, amateur sports clubs, voluntary service organizations, bodies classified for tax purposes as non-profit organisations (‘ONLUS’) and ecclesiastical bodies belonging to the Catholic Church and other religious denominations.
Medzi súkromné nekomerčné orgány uvedené v obežníku patria: združenia, nadácie, výbory, mimovládne organizácie, amatérske športové kluby, organizácie dobrovoľnej služby, orgány klasifikované na daňové účely ako neziskové organizácie („ONLUS“) a cirkevné orgány, ktoré patria ku katolíckej cirkvi a iným náboženským skupinám.
The Circular also specified that the activities performed in the real estate exempt from ICI should not be available on the market [9] - i.e. they should be carried on to satisfy social needs that were not always met by public structures or private commercial operators.
V obežníku bolo takisto spresnené, že činnosti vykonávané v nehnuteľnosti a oslobodené od ICI by nemali byť dostupné na trhu [9], to znamená, že by mali byť vykonávané na uspokojovanie sociálnych potrieb, ktoré neboli vždy plnené verejnými štruktúrami alebo súkromnými komerčnými prevádzkovateľmi.
The Circular contained a number of criteria for each of the activities listed in Article 7(1)(i), which helped to establish when each of them should be considered not exclusively of a commercial nature [10].
Obežník obsahoval niekoľko kritérií pre každú z činností uvedených v článku 7 ods. 1 písm. i), vďaka čomu bolo možné stanoviť, v ktorom prípade by sa jednotlivé činnosti mali považovať za činnosti nie výhradne komerčného charakteru [10].
The ICI was replaced by the IMU as of 1 January 2012.
ICI bola nahradená daňou IMU 1. januára 2012.
The rules on the municipal real estate tax for non-commercial entities were also amended in the course of 2012, as explained in Section 5.
Pravidlá týkajúce sa obecnej dane z nehnuteľnosti pre nekomerčné subjekty boli takisto zmenené a doplnené počas roku 2012, ako sa uvádza v oddiele 5.
Article 149 of the Income Tax Code
Článok 149 zákona o dani z príjmu
Article 149 comes under Title II, Chapter III of the Income Tax Code (TUIR).
Článok 149 sa nachádza v hlave II kapitole III zákona o dani z príjmu (TUIR).
Title II lays down the rules on corporate tax and Chapter III lays down the tax provisions applicable to non-commercial entities, such as the rules for calculating the taxable base and the rules on the rates of taxation [11].
V hlave II sa ustanovujú pravidlá o dani z príjmu právnických osôb a v kapitole III sa ustanovujú daňové ustanovenia, ktoré sa vzťahujú na nekomerčné subjekty, ako napríklad pravidlá výpočtu základu dane a pravidlá týkajúce sa daňových sadzieb [11].
Article 149 identifies the conditions that can trigger the loss of an entity’s ‘non-commercial status’.
V článku 149 sa určujú podmienky, ktorými sa môže iniciovať strata „nekomerčného postavenia“ subjektu.
In particular, Article 149(1) TUIR states that a non-commercial body will lose that status if it carries on chiefly commercial activities during an entire tax period.
V článku 149 ods. 1 TUIR sa najmä ustanovuje, že nekomerčný orgán stratí uvedené postavenie, ak vykonáva najmä komerčné činnosti počas celého daňového obdobia.
Article 149(2) TUIR defines an entity’s ‘commercial status’ in terms of more income being derived from commercial activities than from institutional revenue and in terms of higher value of fixed assets related to commercial activities than to other activities [12].
V článku 149 ods. 2 TUIR sa „komerčné postavenie“ subjektu vymedzuje z toho hľadiska, že viac príjmov pochádza z komerčných činností ako z inštitucionálnych tržieb, a z hľadiska vyššej hodnoty dlhodobého majetku súvisiaceho s komerčnými činnosťami ako s inými činnosťami [12].
The legal form adopted by the entities in question has no influence on the loss of their ‘non-commercial status’.
Právna forma, ktorú si zvolili príslušné subjekty, nemá vplyv na stratu ich „nekomerčného postavenia“.
Article 149(4) TUIR states that the above provisions (i.e. Article 149(1) and (2) TUIR) do not apply to ecclesiastical bodies that have been granted civil law status or to amateur sports clubs.
V článku 149 ods. 4 TUIR sa stanovuje, že uvedené ustanovenia (t. j. článok 149 ods. 1 a 2 TUIR) sa nevzťahujú na cirkevné orgány, ktoré získali občianskoprávne postavenie, alebo na amatérske športové kluby.
The Commission initiated the formal investigation procedure into the municipal real estate tax exemption (ICI exemption) for real estate used by non-commercial entities for specific purposes because it seemed to qualify as state aid within the meaning of Article 107(1) of the Treaty.
Komisia začala konanie vo veci formálneho zisťovania týkajúceho sa oslobodenia od obecnej dane z nehnuteľnosti (oslobodenie od ICI) v prípadoch nehnuteľností užívaných nekomerčnými subjektmi na osobitné účely, pretože sa zdá, že spĺňa podmienky štátnej pomoci v zmysle článku 107 ods. 1 zmluvy.
The Commission likewise initiated the formal investigation procedure into Article 149(4) TUIR, according to which the provisions on loss of non-commercial status do not apply to ecclesiastical bodies and amateur sports clubs.
Komisia takisto začala konanie vo veci formálneho zisťovania týkajúce sa článku 149 ods. 4 TUIR, podľa ktorého sa ustanovenia týkajúce sa straty nekomerčného postavenia nevzťahujú na cirkevné orgány a amatérske športové kluby.
To assess whether the measures at issue were selective, in line with established case law [13], the Commission first identified the reference tax system for each measure and then considered whether the measure departed from that system and, if so, whether it was justified by the nature and general structure of the tax system.
S cieľom posúdiť, či príslušné opatrenia boli selektívne, Komisia v súlade s ustálenou judikatúrou [13] najskôr určila referenčný daňový systém pre každé opatrenie a potom zvážila, či sa opatrenie odchýlilo od uvedeného systému a ak áno, či to bolo odôvodnené z hľadiska charakteru a všeobecnej štruktúry daňového systému.
As regards the ICI exemption, the Commission concluded that the reference system for assessing the measure in question was ICI itself.
Pokiaľ ide o oslobodenie od ICI, Komisia dospela k záveru, že referenčným systémom na posúdenie príslušného opatrenia je samotná ICI.
By granting an exemption to non-commercial entities using their real estate for specific activities, some of them deemed to be economic, the measure departed from the reference system (according to which every legal person in possession of real estate must pay the corresponding municipal tax, irrespective of what it was used for).
Udelením výnimky nekomerčným subjektom, ktoré užívajú svoje nehnuteľnosti na osobitné činnosti, v rámci ktorých sa niektoré javia ako hospodárske, sa opatrenie odchýlilo od referenčného systému (podľa ktorého každá právnická osoba, ktorá vlastní nehnuteľnosť, musí platiť príslušnú obecnú daň bez ohľadu na to, na aký účel bola využívaná).
Granting an exemption only to non-commercial entities that performed specific activities with a certain social value was not considered to be justified by the nature and general structure of the Italian system for municipal real estate tax.
Udelenie výnimky výhradne nekomerčným subjektom, ktoré vykonávali osobitné činnosti s určitou sociálnou hodnotou, nebolo považované za odôvodnené z hľadiska charakteru a všeobecnej štruktúry talianskeho systému obecnej dane z nehnuteľnosti.
As regards Article 149(4) TUIR, the Commission identified income tax as the reference system.
Pokiaľ ide o článok 149 ods. 4 TUIR, Komisia určila ako referenčný systém daň z príjmu.
The Commission concluded that the measure was, at first sight, selective, since it seemed to offer the possibility – but only to ecclesiastical bodies and amateur sports clubs - to maintain their non-commercial status, even though they were no longer considered to be non-commercial entities.
Komisia dospela k záveru, že opatrenie bolo na prvý pohľad selektívne, keďže zjavne umožňovalo – ale len cirkevným orgánom a amatérskym športovým klubom – zachovať si nekomerčné postavenie, aj keď už neboli považované za nekomerčné subjekty.
Such a measure could not be justified on the basis of the underlying principles of the Italian tax system.
Toto opatrenie nemohlo byť odôvodnené podľa základných zásad talianskeho daňového systému.
The Italian authorities had not provided information showing that the measures in question met the conditions of the Altmark case law [14].
Talianske orgány neposkytli informácie, ktorými by sa preukázalo, že dané opatrenia by spĺňali podmienky judikatúry Altmark [14].
Since all the other criteria under Article 107(1) of the Treaty seemed to be met, the measures appeared to involve state aid.
Vzhľadom na to, že ostatné kritériá v článku 107 ods. 1 zmluvy boli zjavne splnené, zdá sa, že opatrenia predstavovali štátnu pomoc.
As regards compatibility, Article 107(2) of the Treaty did not appear to apply to the measures.
Pokiaľ ide o zlučiteľnosť, zdá sa, že článok 107 ods. 2 zmluvy sa nevzťahuje na dané opatrenia.
Moreover, none of the exceptions under Article 107(3) seemed to apply, except for Article 107(3)(d) on the promotion of culture and heritage conservation.
Okrem toho sa zdalo, že neplatila žiadna z výnimiek podľa článku 107 ods. 3, okrem článku 107 ods. 3 písm. d) o podpore kultúry a zachovaní kultúrneho dedičstva.
Indeed, as regards the ICI exemption, the Commission considered that this exception could have been applied to specific activities performed by non-commercial entities performing exclusively educational, cultural and recreational activities.
Pokiaľ ide o oslobodenie od ICI, Komisia sa skutočne domnievala, že táto výnimka sa mohla vzťahovať na osobitné činnosti vykonávané nekomerčnými subjektmi, ktoré vykonávali výhradne vzdelávacie, kultúrne a rekreačné činnosti.
Finally, the Commission did not rule out the possibility that certain activities might be classified as services of general economic interest in accordance with Article 106(2) of the Treaty.
Komisia nakoniec nevylúčila možnosť, že určité činnosti možno klasifikovať ako služby všeobecného hospodárskeho záujmu v súlade s článkom 106 ods. 2 zmluvy.
The Italian authorities had not, however, provided any information allowing it to assess the compatibility of the measures in question with the internal market.
Talianske orgány však nepredložili žiadne informácie, na základe ktorých by bolo možné posúdiť zlučiteľnosť daných opatrení s vnútorným trhom.
Consequently, the Commission had doubts as to the compatibility of the measures with the internal market and, in accordance with Article 4(4) of Council Regulation (EC) No 659/1999 of 22 March 1999 laying down detailed rules for the application of Article 93 of the EC Treaty [15], it decided to initiate the formal investigation procedure, inviting Italy and other interested parties to submit their comments.
Komisia v dôsledku toho pochybovala o zlučiteľnosti opatrení s vnútorným trhom a v súlade s článkom 4 ods. 4 nariadenia Rady (ES) č. 659/1999 z 22. marca 1999 stanovujúceho podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 93 Zmluvy o ES [15] rozhodla o začatí konania vo veci formálneho zisťovania a vyzvala Taliansko a zainteresované strany, aby predložili svoje pripomienky.
In the opinion of the Commission, both the ICI exemption and Article 149(4) TUIR could be classified as new aid.
Podľa názoru Komisie mohli byť oslobodenie od ICI a aj článok 149 ods. 4 TUIR klasifikované ako nová pomoc.
ICI, which was levied on an annual basis, had actually been introduced in 1992 and the tax exemption in question had not been notified or otherwise approved by the Commission.
ICI, ktorá sa vyrubovala ročne, bola v skutočnosti zavedená v roku 1992 a príslušná daňová výnimka nebola Komisii oznámená a Komisia ju ani iným spôsobom neschválila.
The exemption applied to a wide range of activities that were not closed to competition when ICI was introduced.
Výnimka sa vzťahovala na širokú škálu činností, ktoré neboli pri zavedení ICI uzatvorené pred hospodárskou súťažou.
Therefore, any departure from the normal rules of this tax regime had to be considered new aid since the requirements of Article 107(1) of the Treaty seemed to be met.
Z tohto dôvodu sa musela každá odchýlka od bežných pravidiel tohto daňového režimu považovať za novú pomoc, keďže sa zdalo, že sú splnené požiadavky článku 107 ods. 1 zmluvy.
Likewise, Article 149 TUIR [16] had been introduced in 1998 and it had not been notified or otherwise approved by the Commission.
Podobne bol v roku 1998 zavedený článok 149 TUIR [16] a nebol Komisii oznámený a Komisia ho ani iným spôsobom neschválila.
For this reason, the exception provided for by this measure should be classified as new aid since the requirements of Article 107(1) of the Treaty seemed to be met.
Z tohto dôvodu by sa mala výnimka stanovená týmto opatrením považovať za novú pomoc, keďže sa zdá, že boli splnené požiadavky článku 107 ods. 1 zmluvy.
COMMENTS FROM THE ITALIAN AUTHORITIES AND THE INTERESTED THIRD PARTIES
PRIPOMIENKY TALIANSKYCH ORGÁNOV A ZAINTERESOVANÝCH TRETÍCH STRÁN
Pursuant to Article 20(2) of Regulation (EC) No 659/1999 and in response to the invitation published in the Official Journal of the European Union [17], the Commission received comments from the Italian authorities and from 80 interested third parties.
V súlade s článkom 20 ods. 2 nariadenia (ES) č. 659/1999 a v nadväznosti na výzvu uverejnenú v Úradnom vestníku Európskej únie [17] Komisia prijala pripomienky od talianskych orgánov a od 80 zainteresovaných tretích strán.
To summarise, the Italian authorities consider that the entities that benefited from the ICI exemption were not ‘undertakings’ for the purposes of Union law.
Možno zhrnúť, že talianske orgány zastávajú názor, že subjekty, ktoré mali výhody z oslobodenia od ICI, neboli „podnikmi“ v zmysle práva Únie.
In any case, the activities carried on by such entities had an important public and social function.
V každom prípade činnosti vykonávané týmito subjektmi mali významnú verejnú a sociálnu funkciu.
Thus, it was in keeping with the nature and logic of the taxation system to provide for differentiated tax treatment for purely economic activities, on the one hand, and social assistance, charity, solidarity and religious activities, on the other hand.
Z toho dôvodu bolo v súlade s charakterom a štruktúrou daňového systému poskytovať rozdielne daňové zaobchádzanie pre čisto hospodárske činnosti na jednej strane a sociálnu asistenciu a charitatívne, solidárne a náboženské činnosti na druhej strane.
The Italian authorities also contested the classification of the ICI measure as new aid.
Talianske orgány takisto nesúhlasili s tým, že opatrenie ICI je klasifikované ako nová pomoc.
According to them, the measure should be assessed in the light of the continuity it provided with the earlier property taxes (which already applied before the entry into force of the EEC Treaty).
Podľa nich by malo byť opatrenie posúdené z hľadiska kontinuity, ktorá sa ním zabezpečovala v súlade s predchádzajúcimi daňami z nehnuteľnosti (ktoré boli platné už pred nadobudnutím účinnosti Zmluvy o EHS).
Furthermore, on the basis of the letters of rejection sent to the complainants, the measure should be deemed to have been approved by the Commission.
Okrem toho sa malo na základe zamietavých listov odoslaných navrhovateľom opatrenie považovať za schválené Komisiou.
In any event, the Commission had created a legitimate expectation on the part of the recipients of the measure because of a reply to a parliamentary written question and also because it had informed the complainants of its preliminary position, of which the Italian authorities had also been apprised informally.
Komisia v každom prípade v súvislosti s opatrením vyvolala na strane príjemcov legitímnu dôveru na základe reakcie na otázku parlamentu na písomné zodpovedanie a tiež preto, že informovala navrhovateľov o svojom predbežnom stanovisku, o ktorom boli neformálne informované aj talianske orgány.
As regards Article 149(4) TUIR, the Italian authorities claim that, despite what its wording suggests, ecclesiastical bodies and amateur sports clubs can lose their non-commercial status.
Pokiaľ ide o článok 149 ods. 4 TUIR, talianske orgány tvrdia, že napriek možnému výkladu jeho znenia cirkevné orgány a amatérske športové kluby môžu stratiť svoje nekomerčné postavenie.
In that case, those entities would no longer enjoy any tax relief.
V tom prípade by uvedené subjekty už nemali výhodu v podobe daňovej úľavy.
Of the 80 interested third parties, 78 of them (hereinafter ‘the 78 interested parties’) share the views of the Italian authorities, whereas two third parties (hereinafter ‘the two interested parties’ or ‘the complainants’) from among the original complainants, consider that both ICI and Article 149(4) TUIR constitute unlawful state aid measures, incompatible with the internal market.
Z 80 zainteresovaných tretích strán súhlasí 78 z nich (ďalej len „78 zainteresovaných strán“) s názormi talianskych orgánov, pričom dve tretie strany (ďalej len „dve zainteresované strany“ alebo „navrhovatelia“) z pôvodných navrhovateľov sa domnievajú, že ICI a aj článok 149 ods. 4 TUIR predstavujú nezákonné opatrenia štátnej pomoci, ktoré sú nezlučiteľné s vnútorným trhom.
The arguments of the 78 interested parties will accordingly be presented together with the Italian authorities’ position, while the arguments of the complainants will be addressed separately.
Argumenty 78 zainteresovaných strán budú zodpovedajúcim spôsobom prezentované spolu so stanoviskom talianskych orgánov a argumenty navrhovateľov budú riešené samostatne.
Comments from the Italian authorities and the 78 interested parties
Pripomienky talianskych orgánov a 78 zainteresovaných strán
ICI: the specific activities carried on by non-commercial entities cannot be considered economic activities
ICI: osobitné činnosti vykonávané nekomerčnými subjektmi nemožno považovať za hospodárske činnosti
Therefore, these non-commercial entities, which operate in sectors of public interest, cannot be considered undertakings, which is a prerequisite for the application of Article 107(1) TFEU.
Tieto nekomerčné subjekty, ktoré fungujú v sektoroch verejného záujmu, sa preto nemôžu považovať za podniky, čo je základná podmienka pre uplatňovanie článku 107 ods. 1 ZFEÚ.
According to the Italian authorities and some of the 78 interested parties, in most cases these activities have specific characteristics.
Podľa talianskych orgánov a niekoľkých zo 78 zainteresovaných strán majú vo väčšine prípadov tieto činnosti špecifické vlastnosti.
For example, they are performed in the public interest or for solidarity purposes, either free of charge or for reduced fees.
Sú napríklad vykonávané vo verejnom záujme alebo na účel solidarity, bezodplatne alebo za znížené poplatky.
In view of the specific features and the particular purposes of the non-commercial entities in question, it is not possible to classify them as undertakings.
So zreteľom na osobitné znaky a konkrétne účely daných nekomerčných subjektov ich nie je možné klasifikovať ako podniky.
ICI: the measure is justified by the logic of the Italian taxation system
ICI: opatrenie je odôvodnené štruktúrou talianskeho daňového systému
The Italian authorities and the 78 interested parties consider that the ICI exemption does not constitute a departure from the general tax system but merely represents the application of the guiding principles of that system.
Talianske orgány a 78 zainteresovaných strán sa domnieva, že oslobodenie od ICI nepredstavuje odchýlku od všeobecného daňového systému, ale predstavuje len uplatňovanie hlavných zásad uvedeného systému.
They maintain that it is consistent with the logic of the Italian taxation system to have differentiated tax treatment for economic and profit-making activities, on the one hand, and for assistance, charitable, religious and similar activities carried out by entities with specific aims, on the other hand [18].
Trvajú na tom, že je v súlade so štruktúrou talianskeho daňového systému mať rozdielne daňové zaobchádzanie pre hospodárske a ziskové činnosti na jednej strane a pre asistenčné, charitatívne, náboženské a podobné činnosti vykonávané subjektmi s konkrétnymi cieľmi na druhej strane [18].
The latter activities are based on the solidarity principle, which is fundamental to both national and Union law.
Tieto posledné uvedené činnosti sú založené na zásade solidarity, ktorá je zásadná pre vnútroštátne právo, ako aj pre právo Únie.
By making this differentiation, the legislator simply wished to take account of the different legal and factual situation of entities that carry on the above public interest activities with a high social value.
Zákonodarcovia týmto rozdelením jednoducho chceli zohľadniť rôzne právne a vecné situácie subjektov, ktoré vykonávajú uvedené činnosti verejného záujmu s vysokou sociálnou hodnotou.
Moreover, it is up to the Member State to define which activities are of public interest.
Okrem toho je na členskom štáte, aby vymedzil, ktoré činnosti sú vo verejnom záujme.
The only limitation on the Member State is that the differentiated tax treatment must be coherent, i.e. it must be in line with the logic of the tax system as a whole and an adequate system of controls must also be set up.
Jediné obmedzenie je pre členský štát skutočnosť, že rozdielne daňové zaobchádzanie musí byť súdržné, to znamená, že musí byť v súlade so štruktúrou daňového systému ako celku a musí byť zriadený aj primeraný systém kontrol.
Both conditions are met in the case of the ICI exemption in question.
V prípade daného oslobodenia od ICI sú splnené obe podmienky.
The rationale of the ICI exemption is based on Articles 2 and 3 of the Italian Constitution, requiring fulfilment of the duties of political, economic and social solidarity towards citizens, and Article 38, which establishes the right to social welfare for people without the necessary means of subsistence.
Odôvodnenie oslobodenia od ICI je založené na článkoch 2 a 3 talianskej ústavy, ktorými sa vyžaduje splnenie povinností politickej, hospodárskej a sociálnej solidarity voči občanom, a na článku 38, ktorým sa stanovuje právo na sociálnu pomoc pre ľudí bez potrebných finančných prostriedkov na pokrytie nákladov na existenčné minimum.
It should also be noted that non-commercial entities assist the State in performing specific tasks of social concern.
Treba takisto poznamenať, že nekomerčné subjekty pomáhajú štátu pri vykonávaní osobitných úloh týkajúcich sa sociálnych záležitostí.
The State has always recognized the specific role of these entities, as it is aware that it would be impossible for it alone to provide welfare, health, cultural, educational and sports services.
Štát vždy uznával osobitnú úlohu týchto subjektov, keďže si je vedomý skutočnosti, že by bolo nemožné, aby sám poskytoval asistenčné, zdravotnícke, kultúrne, vzdelávacie a športové služby.