natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Based on the KPMG study, Germany rejects the Commission's contention that the Ablieferungen should be considered as a substitute for tax and dividend payments.
S odvolaním sa na znalecký posudok KPMG Nemecko odmieta domnienku Komisie, že odvody by sa mohli považovať za náhradu za platby dane z výnosov a výplatu dividend.
It maintains that the Ablieferungen constituted a burden for Deutsche Post that could not be justified on factual or economic terms.
Nemecko trvá na tom, že odvody predstavovali pre Deutsche Post finančné bremeno, ktoré nebolo opodstatnené z vecného ani z hospodárskeho hľadiska.
As the public transfers only relieved Deutsche Post of the Ablieferungen, they did not provide any economic advantage and therefore did not constitute aid.
Keďže štátne kompenzácie odbremenili Deutsche Post len od odvodov, Deutsche Post tým nevznikla hospodárska výhoda, a preto pri týchto platbách nejde o štátnu pomoc.
Second, the public transfers would also not constitute aid because both the 2009 regulatory accounts as well as the WIK study show that the cumulated universal service losses from 1990 to 1994 were higher than the public transfers.
Po druhé štátne kompenzácie nepredstavovali štátnu pomoc, pretože z REK 2009 aj zo znaleckého posudku WIK vyplýva, že kumulované straty univerzálnej služby v období 1990 až 1994 boli vyššie ako štátne kompenzácie.
Deutsche Post was therefore under-compensated for its universal service obligation.
Deutsche Post preto nedostala dostatočnú kompenzáciu za poskytovanie služieb v rámci svojho záväzku univerzálnej služby.
Public guarantee
Štátna záruka
Germany argues that the continued public guarantee pursuant to Article 2(4) PostUmwG 1994 for debt obligations that were issued prior to 1995 did not provide any selective advantage to Deutsche Post after 1995 because of several reasons.
Nemecko uvádza, že ďalšia štátna záruka podľa § 2 ods. 4 PostUmwG 1994 za dlhopisy vydané pred rokom 1995 z viacerých dôvodov nepriniesla selektívnu výhodu v prospech Deutsche Post po roku 1995.
Firstly, any private company, hiving off a subsidiary, would continue to be liable for debt obligations entered into by that subsidiary.
Každá súkromná spoločnosť ručí aj po odštiepení dcérskej spoločnosti naďalej za finančné záväzky, ktoré na seba prevzala táto dcérska spoločnosť.
A private company would remain liable for its outstanding debts even after selling those debts to a third party.
Súkromná spoločnosť je zodpovedná za svoje neuhradené finančné záväzky aj po predaji týchto finančných záväzkov tretím subjektom.
Furthermore, it must be noted that the initial public guarantee for the debt obligations was only a consequence of the non-existence of a separate legal personality of POSTDIENST.
Okrem toho treba zvážiť, že pôvodná štátna záruka za dlhopisy bola potrebná len preto, lebo POSTDIENST nemala samostatnú právnu subjektivitu.
Article 40 PostVerfG 1989, which provided that debt obligations issued by Deutsche Bundespost had the same legal value as debt obligations issued by Germany, had therefore only declaratory character.
§ 40 PostVerfG 1989, v ktorom sa hovorí, že dlhopisy Deutsche Bundespost sú rovnocenné so štátnymi dlhopismi, má výlučne deklaratívny charakter.
Secondly, DPAG would not have benefited from the take-over of the POSTDIENST debt obligations because DPAG could have refinanced itself in 1995 at lower interest rates.
Po druhé pre DPAG by z prevzatia dlhopisov od POSTDIENST nevznikla nijaká výhoda, pretože DPAG sa v roku 1995 mohla refinancovať za nižšie úroky.
The stock of POSTDIENST debt obligations as of 1 January 1995 amounted to EUR 931 million at an average interest rate of 7,17 % with a remaining duration of 8,8 years.
Celková hodnota dlhopisov POSTDIENST k 1. januáru 1995 predstavovala 931 mil. EUR s priemernou úrokovou sadzbou 7,17 % a zostávajúcou lehotou splatnosti 8,8 roka.
As the short-term interest rate amounted to about 5 % to 5,5 % at 1 January 1995, DPAG suffered a cost disadvantage of 1,7 % which amounted to higher annual interest costs of about EUR 15,3 million.
Keďže krátkodobá úroková sadzba sa 1. januára 1995 pohybovala od 5 % do 5,5 %, DPAG vzniklo nákladové znevýhodnenie vo výške 1,7 %, ktoré sa prejavilo vo vyšších ročných úrokových nákladoch vo výške približne 15,3 milióna EUR.
Thirdly, by comparing the average market interest rates for debt obligations issued by private companies and the interest rates for POSTDIENST debt obligations with reference to date when the obligations were initially issued, Germany estimates that POSTDIENST borrowed on average at interest rates above the market average.
Po tretie na základe porovnania stredných konkurenčných úrokových sadzieb dlhopisov upísaných súkromnými podnikmi a úrokových sadzieb dlhopisov POSTDIENST ku dňu, v ktorom boli tieto cenné papiere pôvodne vydané, podľa názoru Nemecka POSTDIENST získala kapitál za úrokové sadzby, ktoré boli v priemere vyššie ako trhový priemer.
Germany did not carry out a comprehensive investigation but only compared the interest rates of certain POSTDIENST debt obligation with an aggregated market average.
Nemecko nevykonalo podrobné preskúmanie, ale iba porovnalo úrokové sadzby určitých dlhopisov POSTDIENST s agregovaným trhovým priemerom.
Alternatively, Germany argues that the public guarantees constitute existing aid according to Article 1(b)(i) of Regulation (EC) No 659/1999.
Subsidiárne Nemecko argumentovalo, že štátne záruky by predstavovali existujúcu pomoc v zmysle článku 1 písm. b) bodu i) nariadenia Rady (ES) č. 659/1999.
Germany also refers to the Commission decision on EDF [61] where a similar guarantee was considered as existing aid.
Nemecko poukazuje aj na rozhodnutie Komisie v prípade EDF [61], v ktorom bola podobná záruka posúdená ako existujúca štátna pomoc.
Exclusive right
Výlučné právo
Germany argues that the regulated letter revenues are not State resources in light of the Preussen-Elektra judgment [62].
Nemecko uvádza, že podľa rozsudku PreussenElektra [62] v prípade výnosov z oblasti regulovaných listových zásielok nejde o štátnu pomoc.
Consequently, as the regulated letter revenues would not constitute State resources, any allegations of excessive pricing could only be the subject of proceedings pursuant to Article 102 TFEU.
Údajne nadmerne vysoké ceny za listové zásielky môžu byť len predmetom postupu podľa článku 102 ZFEÚ, pretože v prípade výnosov z oblasti regulovaných listových zásielok nejde o štátne prostriedky.
Comments on WIK study
Stanovisko spolkovej vlády k znaleckému posudku WIK
WIK study confirms the necessity of public transfers as compensation for net costs of universal service obligations up to 1995
Znalecký posudok WIK potvrdzuje potrebu štátnej kompenzácie ako kompenzácie za čisté náklady na plnenie povinnosti poskytovať univerzálne služby do roku 1995
Regardless of all methodological objections, Germany considers that the WIK study confirms Germany's point of view that the public transfers were necessary as compensation for Deutsche Post's losses with its universal services in the period 1990-1995.
Nemecko napriek metodickým námietkam zastáva názor, že znalecký posudok WIK potvrdil postoj Nemecka, že štátne kompenzácie ako náhrada za straty, ktoré Deutsche Post zaznamenala v období 1990 – 1995 z dôvodu poskytovania univerzálnych služieb, boli potrebné.
Given that the public transfers had been eaten up by the universal service losses up to 1995, it would not be possible for the public transfers to finance later excess profit.
Keďže štátne kompenzácie sa spotrebovali na náhradu strát, ktoré vznikli už do roku 1995, nemohli sa neskôr využiť na financovanie nadmerných ziskov.
Defective profit benchmarking
Chybné stanovenie neprimeraného zisku
Based on the Deloitte studies, Germany's main objection is that the WIK study includes too many small companies.
Hlavná námietka Nemecka, pri ktorej sa odvoláva na znalecké posudky Deloitte, spočíva v tom, že znalecký posudok WIK používa pri referenčnom porovnaní veľký počet malých podnikov.
The set of comparable companies should focus much more on large parcel and logistics companies that are comparable in size and complexity of their network to Deutsche Post [63].
Ako porovnateľné spoločnosti by sa mali zohľadniť najmä veľké balíkové služby a logistické spoločnosti, ktorých siete sú z hľadiska veľkosti a zložitosti porovnateľné s veľkosťou a zložitosťou sietí Deutsche Post [63].
The Deloitte-II study considers that companies in the parcel and postal sector that operate a complex, large collection and delivery networks are reasonable comparators to Deutsche Post.
Znalecký posudok Deloitte II vychádza z toho, že primeranými porovnateľnými spoločnosťami pre Deutsche Post sú spoločnosti v odvetví doručovania balíkov a pošty, ktoré majú zložitú a veľkú sieť na zber a doručovanie zásielok.
The importance of economies of scale, scope and density prevalent in postal networks implies that large businesses would be more relevant comparators than small mail businesses.
Vzhľadom na dôležitosť výhod z rozsahu, veľkosti a koncentrácie, ktoré sú typické pre siete poštových služieb, sú ako porovnateľné spoločnosti významnejšie veľké spoločnosti ako malé.
Freight transport and logistics companies are also — to a limited degree — suitable comparable undertakings because they employ similar assets.
Do určitej miery by boli vhodné aj prepravné a logistické spoločnosti, pretože používajú porovnateľný investičný majetok.
Consequently, the Deloitte-II study admits only companies with annual revenue higher than EUR 100 million. It leaves a comparator set with 6 postal companies, e.g. the big multinational express parcel operators (UPS, FedEx, and TNT Express) and some other postal operators mostly from the United States and the United Kingdom.
V znaleckom posudku Deloitte II sa ako porovnateľné podniky pripúšťajú len poštové spoločnosti s ročným obratom vyšším ako 100 mil. EUR. Tak vznikne len malá skupina šiestich porovnateľných spoločností: veľké nadnárodné expresné balíkové služby (UPS, FedEx a TNT Express) a ďalší poskytovatelia poštových služieb (prevažne zo Spojených štátov a Spojeného kráľovstva.
That comparator set shows a median ROS of 7,4 % for the period 1998-2007 and a third-quartile ROS of 12 % as upper bound for reasonable profit.
Pri tejto porovnávacej skupine dosahuje medián ROS vypočítaný pre obdobie 1998 – 2007 hodnotu 7,4 % a tretí kvartil ako horná hranica primeraného zisku je 12 %.
A larger comparable set, which includes 18 logistic and 19 freight companies yield a median ROS between 4,6 % and 5,7 %, but the Deloitte-II-study expresses some doubts on their comparability to Deutsche Post.
Väčšia porovnávacia skupina tvorená 18 logistickými a 19 prepravnými spoločnosťami poskytuje hodnotu ROS v rozpätí od 4,6 % do 5,7 %, pričom znalecký posudok Deloitte II vyjadril pochybnosti v súvislosti s porovnateľnosťou týchto spoločnosti s Deutsche Post.
Based on the data of both comparable sets, the Deloitte-II study recommends a range from a lower bound ROS of 6,1 % up to an upper bound ROS of 11,7 % as benchmark for a reasonable profit.
Na základe údajov získaných z obidvoch porovnávacích skupín sa v znaleckom posudku Deloitte II odporúča ako referenčná hodnota pre primeraný zisk hodnota ROS v rozpätí od 6,1 % do 11,7 %.
Concerning the determination of the appropriate profit range from the comparator set, the Deloitte-II study notes that a simple multi-year ROS as reasonable profit benchmark underestimates reasonable profit because (i) there would be significant and systematic dispersion from one year to the other and (ii) there would be also a significant dispersion between the companies' profitability within the sector.
Čo sa týka stanovenia primeraného ziskového rozpätia pomocou porovnávacej skupiny, v znaleckom posudku Deloitte II sa poukazuje na to, že primeraný zisk založený na jednoduchej viacročnej ROS ako referenčnej hodnote je stanovený príliš nízko, pretože po prvé medzi dvomi po sebe nasledujúcimi rokmi sa vyskytuje veľký a systematický rozptyl, a po druhé medzi spoločnosťami v tom istom odvetví môžu existovať veľké rozdiely v súvislosti s ich rentabilitou.
Using an inappropriately low reasonable profit benchmark would incur the risk of deterring efficient investment.
Pri používaní príliš nízkej referenčnej hodnoty pre primeraný zisk existuje nebezpečenstvo, že sa nebudú realizovať efektívne investičné zámery.
Moreover, as emphasised by the Deloitte-I study, the use of the comparable firms' median profit as a benchmark by the WIK study entirely ignores the efficiency gains that Deutsche Post achieved to an extraordinarily large extent from 1990 onwards.
Ako už zdôraznil znalecký posudok Deloitte I, referenčné porovnanie na zistenie primeraného zisku pomocou mediánu porovnateľných podnikov, ktoré je uvedené v znaleckom posudku WIK, vôbec nezohľadňuje efektívne zisky, ktoré Deutsche Post dosahovala takmer počas celého obdobia od roku 1990.
In line with margin numbers 14 and 18 of the 2005 Framework, the reasonable profit should, however, take into account appropriate incentives for productivity and quality.
Podľa bodov 14 a 18 rámca Spoločenstva z roku 2005 sa však pri primeranom zisku majú uplatniť aj kritériá „z ktorých vychádzajú stimuly pre kvalitu poskytovanej služby a prírastky produktivity“.
Accordingly, the appropriate profit benchmark should be based on an annual range.
Referenčná hodnota pre primeraný zisk by sa preto mala zakladať na ročnom rozpätí.
Profits at the top-end or even in excess of that reasonable-profit range may reflect out-performance of the average company due to superior operating or commercial performance.
Zisky, ktoré sa nachádzajú v hornej oblasti alebo toto rozpätie dokonca presahujú, by mohli poukazovať na to, že priemerný podnik prekonal referenčnú hodnotu na základe lepších operatívnych alebo obchodných výsledkov.
As such, such profits should be permitted by regulatory authorities in order to preserve incentives for efficiency.
Takéto zisky by mali schvaľovať regulačné orgány s cieľom ďalšieho vytvárania stimulov na zvyšovanie efektívnosti.
Finally, Germany points out that the level of the reasonable profit should be in line with previous Commission decisions that have approved ROS in the range between 7 % and 8 % for railways and bus companies [64].
Nemecko okrem toho poukazuje na to, že výška primeraného zisku musí byť v súlade s predchádzajúcimi rozhodnutiami, v ktorých bola schválená hodnota ROS pre železničné a autobusové spoločnosti v rozpätí od 7 % do 8 % [64].
Inappropriate cost allocation and valuation
Neprimerané rozdelenie nákladov a neprimerané hodnotenie nákladov
Firstly, Germany maintains that any reallocation of universal service burdens to the commercial services would be factually and legally ill-founded.
Nemecko opäť zdôrazňuje, že akékoľvek prerozdelenie nákladov na poskytovanie univerzálnych služieb do komerčných služieb nie je udržateľné ani z vecného, ani z právneho hľadiska.
Pursuant to Article 7 of the Postal Directive [65], any net costs caused by the universal service obligations are to be funded by the revenues of the letter monopoly and not by the commercial services.
Podľa článku 7 smernice Európskeho parlamentu a Rady 97/67/ES z 15. decembra 1998 o spoločných pravidlách rozvoja vnútorného trhu poštových služieb Spoločenstva a zlepšovaní kvality služieb [65] sa majú všetky čisté nadmerné náklady vyžadované povinnosťou poskytovať univerzálne služby financovať z výnosov monopolu na listové zásielky a nie z výnosov komerčných služieb.
Secondly, Germany considers that the WIK study underestimates certain of Deutsche Post's costs:
Nemecko sa okrem toho domnieva, že niektoré náklady Deutsche Post sú v znaleckom posudku WIK odhadnuté veľmi nízko:
The Ablieferungen — which Deutsche Post had to pay until 1995 — should have been deducted as costs and not been used as a proxy for the capital costs or reasonable profit.
Odvody, ktoré musela Deutsche Post platiť do roku 1995, sa nesmeli použiť ako náhrada za kapitálové náklady, resp. neprimeraný zisk, ale museli sa odpočítať ako náklady.
Based on the KPMG study, Germany rejects the WIK study's contention that the Ablieferungen should be considered as a substitute for tax and dividend payments.
Nemecko s odvolaním sa na znalecký posudok KPMG odmieta konštatovanie uvedené v znaleckom posudku WIK, že odvody by sa mohli brať do úvahy ako náhrada za platby dane z výnosov a dividend.
The Ablieferungen should therefore have been deducted as universal service costs in addition to a reasonable profit as remuneration for the employed capital.
Odvody sa preto museli – okrem vykázania primeraného zisku ako odmeny za investovaný kapitál – zohľadniť ako náklady univerzálnej služby.
The depreciation charges should have been based on the realistic market values of the fixed assets as reported in the tax accounts and not on the lower book values in the annual accounts.
Odpisové náklady sa nemajú zakladať na nižších účtovných hodnotách uvedených v ročnej účtovnej závierke, ale musia vychádzať z reálnych aktuálnych hodnôt investičného majetku v danom čase, ktoré sú uvedené v oficiálnej daňovej bilancii.
The costs for private employees' supplementary pension commitments should have fully been taken into account.
Náklady na platby doplnkového dôchodkového poistenia súkromných zamestnancov sa musia zohľadniť v plnom rozsahu.
Comments on interested parties' comments
Stanovisko k pripomienkam tretích subjektov
Thus, the pension subsidies have not granted a financial advantage to Deutsche Post.
Dotáciami dôchodkov nebola Deutsche Post poskytnutá nijaká finančná výhoda.
While UPS emphasises that a normal operator has to bear its own pension costs, Germany argues that civil servants' pension costs are abnormal costs which cannot be compared to social contributions paid by the competitors of Deutsche Post for their private employees.
UPS zdôrazňuje, že bežný prevádzkovateľ musí hradiť vlastné dôchodkové náklady sám, Nemecko však uvádza, že dôchodkové náklady na štátnych zamestnancov predstavujú nekonkurenčné náklady, ktoré sa nemôžu porovnávať so sociálnymi príspevkami, ktoré za zamestnancov odvádzajú konkurenti Deutsche Post.
The latter only pay the employer's share to the social contribution scheme without facing legacy costs relating to pension claims.
Konkurenti Deutsche Post platili do systému sociálneho zabezpečenia len podiel zamestnávateľa a nemuseli niesť finančné bremená z minulosti na základe existujúcich dôchodkových nárokov.
Germany emphasises the necessity of an overcompensation calculation, as the comments submitted by UPS and FFIP are based on the assumption that the Commission conducted such a calculation to prove that Deutsche Post was overcompensated.
Nemecko zdôrazňuje, že sa musí vykonať výpočet nadmernej kompenzácie, pretože pripomienky UPS a FFPI vychádzali z predpokladu, že Komisia má v úmysle takýto výpočet urobiť s cieľom dokázať, že kompenzácia Deutsche Post bola nadmerná.
Referring to the 2006 NERA study, Germany highlights that the Commission itself considered in the context of Case COMP/37.821 that the returns on capital employed — which the 2006 NERA Study estimated for DPWN's mail division — were insufficient to prove the existence of excessive pricing for the purposes of Article 102 TFEU.
Nemecko s odvolaním sa na správu odborníkov NERA z roku 2006 zdôrazňuje, že samotná Komisia v súvislosti s prípadom pomoci COMP/37.821 vychádzala z toho, že odhadované kapitálové výnosy oblasti listových zásielok DPWN, ktoré sú uvedené v správe odborníkov NERA, nepostačovali na preukázanie existencie nadmerne vysokých cien listových zásielok v zmysle článku 102 ZFEÚ.
On a more general level, Germany considers that the return on capital employed is not the appropriate measure for determining excessive profits.
Nemecko vo všeobecnosti zastáva názor, že rentabilita kapitálu nie je vhodným kritériom na určenie nadmerných ziskov.
It explains that with low capital intensity, a high return on capital employed could be linked to a low return on sales.
V prípade menšej kapitálovej náročnosti môže vysokú rentabilitu kapitálu sprevádzať menšia rentabilita tržieb.
As most risks are related to revenue and costs, the return on sales is the appropriate measure to determine the excessiveness of profits, especially for companies with low capital intensity.
Keďže väčšina rizík vyplýva z výnosov a nákladov, vhodnou mierou na určenie nadmerných ziskov, najmä v prípade spoločností s nízkou kapitálovou náročnosťou, je rentabilita tržieb.
To the extent that the NERA studies use in the alternative the return on sales as profit measure, it shows that Deutsche Post had a higher return on sales as Royal Mail but a significantly lower return on sales than TNT.
Keď sa ako miera zisku subsidiárne použije rentabilita tržieb, podobne ako v správach odborníkov NERA, potom sa ukazuje, že Deutsche Post dosiahla vyššiu rentabilitu tržieb ako Royal Mail, tá však bola hlboko pod rentabilitou tržieb TNT.
The returns on sales for DPWN's mail division — which the NERA studies had estimated — therefore remain significantly below the benchmark for excessive profits.
Odhad rentability tržieb oblasti listových zásielok DPWN uvedený v správach odborníkov NERA je preto omnoho nižší ako referenčná hodnota pre nadmerné zisky.
Germany considers therefore that the 2006 NERA Study and its update are neither of relevance for the State aid investigation nor could they provide sufficient evidence for excessive profits.
Nemecko preto zastáva názor, že správa odborníkov NERA z roku 2006 ani jeho aktualizované znenie nemajú z hľadiska preskúmania štátnej pomoci význam a neposkytujú dostatočné dôkazy o existencii nadmerných ziskov.
Regarding UPS' allegation that Deutsche Post's own accounting data would not be a good basis for analysing the revenues and burdens of the universal services, Germany retorts that the accounts would have been checked and approved by a certified accountant as well as by the Postal regulator.
Na tvrdenie UPS, že kalkulácia nákladov Deutsche Post nepredstavuje dobrý základ na analýzu ziskov a nákladov univerzálnej služby, Nemecko odpovedá, že kalkuláciu nákladov preskúmali a schválili audítori a poštový regulačný úrad.
It adds that they are in line with the requirements of the Postal Directive.
Táto kalkulácia je okrem toho v súlade s ustanoveniami smernice 97/67/ES.
There have been no objections by the Commission so far.
Doteraz Komisia nevzniesla nijaké námietky.
Finally, Germany objects to the inclusion of the capital endowments granted to Deutsche Post by Germany in 1995 (e.g. assets in the form of real estate and infrastructure) into the calculation of overcompensation.
Nemecko okrem toho vznieslo námietky proti zahrnutiu majetkových prevodov na Deutsche Post (napríklad aktív vo forme nehnuteľností a infraštruktúry), ktoré Nemecko uskutočnilo v roku 1995, do výpočtu nadmernej kompenzácie.
Wage level
Mzdová úroveň
Germany agrees that market-average wages should be used as benchmark to calculate social contribution rates paid by competitors of Deutsche Post.
Nemecko súhlasí s tým, že ako referenčná hodnota na výpočet sadzieb príspevkov na sociálne zabezpečenie, ktoré platia konkurenti Deutsche Post, by sa mali použiť bežné trhové mzdy.
However, according to Germany, such a benchmarking is in contradiction to the 2011 Extension decision, as the Commission uses adjusted gross wages of civil servants instead of market-average wages in order to calculate the amount of social contributions paid by competitors of Deutsche Post.
Takáto referenčná hodnota je však v rozpore s rozhodnutím o rozšírení z roku 2011, pretože Komisia nepoužíva na výpočet sociálnych príspevkov odvádzaných konkurentmi Deutsche Post bežné trhové mzdy, ale upravené hrubé mzdy štátnych zamestnancov.
Following the expert study by Prof. Weber, market-average wages only amount to approximately […] % of civil servants' gross wage.
Podľa znaleckého posudku prof. Webera zodpovedá bežná trhová mzda približne […] % hrubej mzdy štátnych zamestnancov.
As such, it is not reasonable to use adjusted civil servants' gross wage as a benchmark to calculate social contribution rates.
Upravené hrubé mzdy štátnych zamestnancov preto nepredstavujú primeranú referenčnú hodnotu na výpočet sadzby príspevkov na sociálne zabezpečenie.