natgillin/translations-raw huggingface dataset:
As already explained, according to Article 7(2a) of Decree Law No 203/2005, as amended by Decree Law No 223/2006 (now repealed), the activities listed in Article 7(1)(i) of the ICI law could be of a commercial nature, provided that they were not exclusively commercial in nature.
Ako už bolo vysvetlené, v súlade s článkom 7 ods. 2a zákonnej vyhlášky č. 203/2005 zmenenej zákonnou vyhláškou č. 223/2006 (teraz zrušená), činnosti uvedené v článku 7 ods. 1 písm. i) zákona o ICI by mohli byť komerčného charakteru za predpokladu, že ich charakter nebol výhradne komerčný.
The Circular of 29 January 2009 had drawn up a number of criteria for each of the activities listed in Article 7(1)(i), in order to establish when each of them must be considered non-exclusively commercial in nature.
V obežníku z 29. januára 2009 sa navrhlo niekoľko kritérií pre každú z činností uvedených v článku 7 ods. 1 písm. i), aby sa stanovilo, kedy sa musí charakter jednotlivých činností považovať za nevýhradne komerčný.
If the conditions indicated in the Circular were fulfilled, the non-commercial entities were exempted from ICI, even when the activities they carried on also included economic aspects.
Ak boli splnené podmienky uvedené v obežníku, nekomerčné subjekty boli od ICI oslobodené, aj keď činnosti, ktoré vykonávali, obsahovali aj hospodárske aspekty.
Indeed, as already stated in the decision initiating the procedure, in the health sector the main requirement was that the non-commercial entities had concluded an agreement or a contract with the public authorities.
Ako už bolo uvedené v rozhodnutí o začatí konania, v odvetví zdravotníctva bolo dokonca hlavnou požiadavkou, aby nekomerčné subjekty uzavreli s verejnými orgánmi dohodu alebo zmluvu.
It is clear that this condition cannot per se exclude the economic nature of the activities concerned.
Je zrejmé, že sa touto podmienkou samotnou nemôže vylúčiť hospodársky charakter príslušných činností.
Similarly, as regards education, the school had to comply with teaching standards, be accessible to disabled pupils, apply collective working agreements and a non-discriminatory enrolment policy and reinvest profits in the educational activity.
Podobne pokiaľ ide o vzdelávanie, škola musela spĺňať normy výučby, byť dostupná pre žiakov so zdravotným postihnutím, uplatňovať kolektívne pracovné zmluvy a nediskriminačnú politiku prijímania a zisky opätovne investovať do vzdelávacej činnosti.
Again, these requirements do not exclude the economic nature of the educational activities carried on in this way.
Opäť platí, že týmito požiadavkami sa nevylučuje hospodársky charakter vzdelávacích činností vykonávaných týmto spôsobom.
As regards cinemas, they were required to show films of cultural interest or with a quality certificate or films for children.
Pokiaľ ide o kiná, museli sa v nich premietať filmy kultúrneho záujmu alebo s osvedčením o kvalite alebo filmy pre deti.
As regards accommodation services, the requirement was that these should not be open to the public at large but to predefined categories and that the service was not provided all year round.
Pokiaľ ide o ubytovacie služby, požiadavka bola, aby neboli tieto služby k dispozícii širokej verejnosti, ale len vopred určeným kategóriám, a aby neboli poskytované celoročne.
The service supplier also had to apply prices significantly lower than market prices and the structure could not operate as a normal hotel.
Poskytovateľ služieb takisto musel uplatňovať výrazne nižšie ceny ako trhové ceny a budova nemohla fungovať ako bežný hotel.
Once again, these conditions do not rule out the economic nature of the activities concerned.
Avšak ani týmito podmienkami sa nevylučuje hospodársky charakter príslušných činností.
The Commission also observes that, even if in most cases the activities are carried on in the public interest, this element alone does not per se rule out the economic nature of such activities.
Komisia takisto konštatuje, že aj keď vo väčšine prípadov sa tieto činnosti vykonávajú vo verejnom záujme, len týmto prvkom samotným sa nevylučuje hospodársky charakter týchto činností.
In any case, even if an activity has a social aim, this alone is not enough to preclude it from being classified as an economic activity.
V každom prípade, ak aj má činnosť spoločenský cieľ, táto samotná skutočnosť nestačí na to, aby nebola klasifikovaná ako hospodárska činnosť.
Furthermore, non-commercial entities may indeed have a reduced tax-paying capacity, but this does not imply the absence of any economic activity.
Nekomerčné subjekty určite môžu mať zníženú schopnosť platiť dane, čo však neznamená neexistenciu akejkoľvek hospodárskej činnosti.
This factor is of no relevance to a real estate tax that is based on the possession of real estate and takes no account of other elements of tax-paying capacity.
Táto skutočnosť nie je podstatná pre daň z nehnuteľnosti, ktorá je založená na vlastníctve nehnuteľnosti a nezohľadňujú sa v nej iné prvky schopnosti platiť dane.
In the light of the above, given that the 2005 Law itself also allowed the ICI exemption for activities of a commercial nature and that the criteria laid down in the Circular and the information provided by Italy are not sufficient to rule out the economic nature of the activities performed, the Commission considers that the non-commercial entities at issue must be classified as undertakings, as far as those activities are concerned.
Vzhľadom na uvedené, ak sa vezme do úvahy, že aj samotným zákonom z roku 2005 sa povoľuje oslobodenie od ICI v prípade činností komerčného charakteru a že kritériá stanovené v obežníku a informácie poskytnuté zo strany Talianska nie sú dostatočné na vylúčenie hospodárskeho charakteru vykonávaných činností, sa Komisia domnieva, že sporné nekomerčné subjekty musia byť klasifikované ako podniky, pokiaľ ide o uvedené činnosti.
The same holds true for the non-commercial entities under Article 149(4) TUIR, which are effectively allowed to carry on economic activities.
To isté platí pre nekomerčné subjekty podľa článku 149 ods. 4 TUIR, ktorým sa účinne umožnilo vykonávať hospodárske činnosti.
This latter conclusion is not contested by the Italian authorities.
S týmto posledným záverom talianske orgány nesúhlasia.
In any event, in line with the case law of the Court of Justice [42], the Commission considers that, in order to classify a scheme as state aid, it is not necessary to demonstrate that all individual aid granted under that scheme qualifies as state aid under Article 107(1) of the Treaty.
V každom prípade v súlade s judikatúrou Súdneho dvora [42] Komisia zastáva názor, že na účel klasifikácie schémy ako štátnej pomoci nie je potrebné preukázať, že všetky jednotlivé prípady pomoci poskytnuté podľa danej schémy sú klasifikované ako štátna pomoc podľa článku 107 ods. 1 zmluvy.
In order to conclude that a scheme contains aid elements within the meaning of Article 107(1), it is sufficient for situations to arise during its implementation that constitute aid.
Na to, aby bolo možné dospieť k záveru, že schéma predstavuje prvky pomoci v zmysle článku 107 ods. 1, stačí, aby počas jej vykonávania vznikli situácie, ktoré predstavujú pomoc.
Hence, mutatis mutandis, in the context of this Decision it is not necessary to consider the nature of all the individual activities listed in Article 7(1)(i) of Legislative Decree No 504/92.
Mutatis mutandis nie je preto potrebné v zmysle tohto rozhodnutia zvážiť povahu všetkých jednotlivých činností uvedených v článku 7 ods. 1 písm. i) legislatívnej vyhlášky č. 504/92.
As already indicated in paragraph 104, the Commission has in fact established that some of the individual applications of the contested aid scheme involved undertakings.
Ako už bolo uvedené v odôvodnení 104, Komisia skutočne zistila, že v niektorých z týchto jednotlivých prípadov uplatnenia spornej schémy pomoci sú zahrnuté podniky.
In the light of the above, the Commission concludes that there is no reason to depart from the position taken in the decision initiating the procedure: the scheme in question also includes economic activities.
V zmysle uvedeného Komisia dospela k záveru, že neexistuje dôvod na odchýlenie sa od stanoviska prijatého v rozhodnutí o začatí konania: daná schéma zahŕňa aj hospodárske činnosti.
The specific features of at least some of the activities are such that the Commission can classify them as economic activities.
Osobitné znaky aspoň niektorých z činností sú také, ktoré môže Komisia klasifikovať ako hospodárske činnosti.
Since the recipients of the measures in question may perform economic activities, it is therefore possible to classify them as undertakings as far as those activities are concerned.
Vzhľadom na to, že príjemcovia predmetných opatrení môžu vykonávať hospodárske činnosti, je ich preto možné klasifikovať ako podniky, pokiaľ ide o uvedené činnosti.
The ICI exemption
Oslobodenie od ICI
In this section, the Commission will examine whether the ICI exemption granted to non-commercial entities, pursuant to Article 7(1)(i) of Legislative Decree No 504/92, in the version in force prior to the amendments introduced by Decree Law No 1/2012, was financed by the State or through state resources; granted a selective advantage, and was furthermore justified by the logic of the Italian taxation system; affected trade between Member States and distorted or threatened to distort competition.
V tejto časti Komisia preskúma, či oslobodenie od ICI, udelené nekomerčným subjektom podľa článku 7 ods. 1 písm. i) legislatívnej vyhlášky č. 504/92 v platnom znení pred zmenami zavedenými legislatívnou vyhláškou č. 1/2012, bolo financované štátom alebo zo štátnych zdrojov; či sa ním udelila selektívna výhoda a či bolo okrem toho odôvodnené na základe štruktúry talianskeho daňového systému; či sa ním ovplyvnil obchod medzi členskými štátmi a či sa ním narušila hospodárska súťaž alebo hrozilo jej narušenie.
The measure involved the use of state resources and involved foregoing tax revenue for the amount corresponding to the reduced tax liability.
Opatrenie zahŕňalo používanie štátnych zdrojov a zahŕňalo zrieknutie sa daňových príjmov vo výške zodpovedajúcej zníženej daňovej povinnosti.
A loss of tax revenue is effectively equivalent to consumption of state resources in the form of fiscal expenditure.
Strata daňových príjmov sa vlastne rovná spotrebe štátnych zdrojov vo forme fiškálnych výdavkov.
By allowing entities, which could be classified as undertakings, to reduce their tax burden through exemptions, the Italian authorities were foregoing revenue to which they would have been entitled in the absence of the tax exemption.
Tým, že sa umožnilo subjektom, ktoré by mohli byť klasifikované ako podniky, znížiť si daňové zaťaženie prostredníctvom výnimiek, sa talianske orgány zriekli príjmov, na ktoré by mali nárok v prípade neexistencie daňovej výnimky.
For these reasons, the Commission finds that the measure at issue caused a loss of state resources since it provided for a tax exemption.
Z týchto dôvodov Komisia konštatuje, že sporné opatrenie zapríčinilo stratu štátnych zdrojov, pretože predstavovalo oslobodenie od dane.
According to the case law, the concept of aid embraces not only positive benefits, but also measures which in various forms mitigate the charges which are normally included in the budget of an undertaking [43].
Podľa judikatúry pojem pomoc nezahŕňa len pozitívne výhody, ale aj opatrenia, ktorými sa v rôznych formách znižujú poplatky, ktoré sa bežne zahŕňajú do rozpočtu podniku [43].
Therefore, since the ICI tax exemption reduced the charges normally included in the operating costs of any undertaking owning real estate in Italy, it gave the entities concerned an economic advantage in comparison with other undertakings that were not entitled to these tax advantages.
Keďže sa preto oslobodením od ICI znížili poplatky, ktoré sa bežne zahŕňajú do prevádzkových nákladov akéhokoľvek podniku, ktorý vlastní nehnuteľnosť v Taliansku, dotknutým subjektom bola v porovnaní s ostatnými podnikmi, ktoré nemali nárok na tieto daňové výhody, udelená ekonomická výhoda.
To constitute state aid, a measure must be selective [44], in the sense that it must favour certain undertakings or the production of certain goods.
Na to, aby opatrenie mohlo predstavovať štátnu pomoc, musí byť selektívne [44] v tom zmysle, že musí zvýhodňovať určité podniky alebo výrobu určitých tovarov.
According to established case law [45], in order to classify a domestic tax measure as ‘selective’, first, it is generally necessary to identify and examine the common or ‘normal’ tax system applicable in the Member State concerned.
Podľa ustálenej judikatúry [45] na to, aby sa vnútroštátne daňové opatrenie klasifikovalo ako „selektívne“, je najprv všeobecne potrebné určiť a preskúmať zvyčajný alebo „bežný“ daňový systém, ktorý sa uplatňuje v príslušnom členskom štáte.
Second, it is in relation to this common or ‘normal’ tax system that it is necessary to establish whether any tax advantage granted by the measure at issue is selective.
Po druhé, práve vo vzťahu k tomuto zvyčajnému alebo „bežnému“ daňovému systému je potrebné stanoviť, či je akákoľvek daňová úľava udelená na základe sporného opatrenia selektívna.
This must be done by demonstrating that the measure departs from that common system as it differentiates between economic operators that, in the light of the objective pursued by that system, are in a comparable factual and legal situation.
Musí sa tak urobiť na základe preukázania toho, že opatrenie sa odchyľuje od zvyčajného systému, pretože sa ním robia rozdiely medzi hospodárskymi subjektmi, ktoré sú na základe cieľa presadzovaného daným systémom v porovnateľnej vecnej alebo právnej situácii.
Third, if this departure exists, it is necessary to examine whether it results from the nature or general scheme of the taxation system of which it forms part and could hence be justified by the nature or general scheme of the system.
Po tretie, ak táto odchýlka existuje, je potrebné preskúmať, či vyplýva z charakteru alebo všeobecného režimu daňového systému, ktorého je súčasťou, a či by preto mohla byť odôvodnená charakterom alebo všeobecným režimom systému.
In this context, it is for the Member State to show that the differentiated tax treatment derives directly from the basic and guiding principles of its tax system [46].
V tejto súvislosti je na členskom štáte, aby preukázal, že rozdielne daňové zaobchádzanie vyplýva zo základných a hlavných zásad jeho daňového systému [46].
ICI was an autonomous tax, due annually to the municipalities.
ICI bola autonómna daň splatná raz ročne samosprávam.
In its decision initiating the procedure, the Commission concluded that the reference system for assessing the ICI exemption was the municipal real estate tax itself.
Komisia vo svojom rozhodnutí o začatí konania dospela k záveru, že ako referenčný systém na posúdenie oslobodenia od ICI slúžilo samotné oslobodenie od obecnej dane z nehnuteľnosti.
Neither Italy nor any of the other interested parties contested this conclusion.
Ani Taliansko, ani žiadna iná zo zainteresovaných strán nenapadli tento záver.
The Commission therefore concludes that there is no reason to review the position taken in the decision initiating the procedure, namely that the reference system is the ICI itself.
Komisia preto dospela k záveru, že neexistuje dôvod preskúmať stanovisko prijaté v rozhodnutí o začatí konania, konkrétne že referenčný systém predstavuje samotná ICI.
Departure from the reference system
Odchýlenie sa od referenčného systému
Under the ICI legislation, all legal persons in possession of real estate, irrespective of the use made of it, were liable for ICI [47].
Na základe právnych predpisov ICI všetky právnické osoby, ktoré vlastnia nehnuteľnosť bez ohľadu na jej využitie, podliehajú ICI [47].
Article 7 indicated which categories of real estate were exempted from this tax.
V článku 7 je uvedené, ktoré kategórie nehnuteľností sú oslobodené od tejto dane.
The Commission notes that Article 7(1)(i) of Decree Law No 504/92 departed from the reference system, on the basis of which every person in possession of real estate had to pay the ICI tax, irrespective of the use made of it.
Komisia konštatuje, že článok 7 ods. 1 písm. i) legislatívnej vyhlášky č. 504/92 sa odchyľoval od referenčného systému, na základe ktorého každá osoba, ktorá vlastní nehnuteľnosť, musí uhrádzať ICI bez ohľadu na jej využitie.
As demonstrated above, the non-commercial entities in question could perform activities of a commercial nature, like any other undertaking that performed similar economic activities.
Ako sa už preukázalo, predmetné nekomerčné subjekty mohli vykonávať činnosti komerčného charakteru ako každý iný podnik, ktorý vykonával podobné hospodárske činnosti.
In view of the objective pursued by the ICI tax system - i.e. taxation of the possession of real estate by the municipalities - non-commercial entities were therefore in a comparable legal and factual situation to the undertakings liable for ICI.
Vzhľadom na cieľ presadzovaný daňovým systémom ICI – t. j. zdaňovanie vlastníctva nehnuteľností samosprávami – boli nekomerčné subjekty preto v porovnateľnej právnej a vecnej situácii ako podniky, ktoré podliehali ICI.
For instance, according to the conditions laid down in the Circular, cinemas that were managed by non-commercial entities on a non-exclusively commercial basis were entitled to the ICI exemption.
Napríklad podľa podmienok stanovených v obežníku, kiná, ktoré boli spravované nekomerčnými subjektmi na nevýlučne komerčnom základe, mali nárok byť oslobodené od ICI.
These services, offered on the market on a structured basis and against remuneration, none the less constitute economic activities.
Tieto služby, poskytované na trhu so štruktúrovaným základom a za odmenu, však predstavujú hospodárske činnosti.
It is undisputed that, in cases where the activities listed in Article 7(1)(i) were performed by non-commercial entities, these entities benefited from the ICI exemption for the property in which these activities were performed, provided that the minimum requirements of the Circular were met.
Je nespochybniteľné, že v prípadoch, keď činnosti uvedené v článku 7 ods. 1 písm. i) boli vykonávané nekomerčnými subjektmi, tieto subjekty využívali oslobodenie od ICI za majetok, v rámci ktorého boli tieto činnosti vykonávané, za predpokladu, že boli splnené minimálne požiadavky obežníka.
Commercial entities did not enjoy the same tax exemption, even if they performed the same activities and met the conditions of the Circular regarding the nature of the films.
Komerčné subjekty nevyužívali rovnaké oslobodenie od dane, aj keď vykonávali rovnaké činnosti a spĺňali podmienky obežníka týkajúce sa povahy filmov.
The Commission accordingly concludes that the ICI exemption under Article (1)(i), in the version in force before the amendments introduced by Decree Law No 1/2012, departed from the reference system and constituted a selective measure within the meaning of the case law.
Komisia sa preto domnieva, že oslobodenie od ICI podľa článku 1 ods. 1 písm. i) v platnom znení pred zmenami a doplneniami zavedenými legislatívnou vyhláškou č. 1/2012 sa odchýlilo od referenčného systému a v zmysle judikatúry predstavovalo selektívne opatrenie.
Justification by the nature and general scheme of the tax system
Odôvodnenie na základe charakteru a všeobecného režimu daňového systému
Since the Commission considers that the tax exemption at issue is selective, it will have to determine, in accordance with the case law of the Court of Justice, whether this exemption is justified by the nature and general scheme of the system of which it forms part.
Keďže Komisia považuje sporné oslobodenie od dane za selektívne, bude musieť v súlade s judikatúrou Súdneho dvora určiť, či je toto oslobodenie odôvodnené charakterom a všeobecným režimom systému, ktorého je súčasťou.
A measure that departs from the application of the general tax system may be justified by the nature and general scheme of the tax system if the Member State concerned can show that the measure results directly from the basic or guiding principles of its tax system.
Opatrenie, ktoré sa odchyľuje od uplatňovania všeobecného daňového systému, môže byť odôvodnené charakterom a všeobecným režimom daňového systému, ak dotknutý členský štát môže preukázať, že opatrenie vyplýva priamo zo základných alebo hlavných zásad jeho daňového systému.
The Italian authorities, supported by the 78 interested parties, consider that the ICI exemption represents the application of the guiding principles of the Italian tax system.
Talianske orgány podporené 78 zainteresovanými stranami sa domnievajú, že oslobodenie od ICI predstavuje uplatňovanie hlavných zásad talianskeho daňového systému.
According to them, differentiated treatment of activities which have a high social value and are provided in the public interest is in keeping with the logic of the taxation system.
Podľa nich rozdielne zaobchádzanie s činnosťami, ktoré majú vysokú spoločenskú hodnotu a sú poskytované vo verejnom záujme, je v súlade so štruktúrou daňového systému.
These activities are inspired by the solidarity principle, which is a fundamental principle of both domestic and Union law.
Tieto činnosti sú motivované zásadou solidarity, ktorá predstavuje základnú zásadu vnútroštátnych právnych predpisov, ako aj právnych predpisov Únie.
In addition, the non-commercial entities concerned share specific social functions with the State.
Okrem toho sa dotknuté nekomerčné subjekty delia so štátom o špecifické spoločenské funkcie.
In this regard, the Commission finds that the Italian authorities have not demonstrated that the measure at issue results directly from the basic or guiding principles of the Italian taxation system.
V tomto smere sa Komisia domnieva, že talianske orgány nepreukázali, že sporné opatrenie vyplýva priamo zo základných alebo hlavných zásad talianskeho daňového systému.
The Articles of the Italian Constitution invoked by Italy do not actually refer to any guiding principle of the Italian tax system but merely to general principles of social solidarity.
Články talianskej ústavy, na ktoré sa odvoláva Taliansko, sa v skutočnosti nevzťahujú na žiadnu hlavnú zásadu talianskeho daňového systému, ale len na všeobecné zásady sociálnej solidarity.
Second, the Commission notes that the objective pursued by state measures is not sufficient to exclude those measures from classification as ‘aid’ for the purposes of Article 107 of the Treaty [48].
Po druhé, Komisia konštatuje, že cieľ presadzovaný štátnymi opatreniami nie je dostatočný na to, aby sa ním vylúčili uvedené opatrenia z klasifikácie ako „pomoci“ na účely článku 107 zmluvy [48].
As the Court has also held on numerous occasions, Article 107(1) TFEU does not distinguish between the causes or objectives of state aid but defines them in relation to their effects [49].
Ako už Súdny dvor pri mnohých príležitostiach rozhodol, článkom 107 ods. 1 ZFEÚ sa nerozlišuje medzi príčinami či cieľmi štátnej pomoci, ale sú v ňom vymedzené súvislosti s ich účinkami [49].
In the light of the above, the Commission further notes that having a social objective and pursuing activities in the public interest is not sufficient to exclude the measure at issue from being classified as state aid.
V súvislosti s tým Komisia ďalej konštatuje, že mať spoločenský cieľ a presadzovať činnosti vo verejnom záujme nie je dostatočné na to, aby sa sporné opatrenie vylúčilo z klasifikácie ako štátnej pomoci.
Third, the Commission notes also that, as already stated, a measure which creates an exception to the application of a general tax system may be justified if it results directly from the basic or guiding principles of the (reference) tax system, in this instance the ICI.
Po tretie, Komisia takisto konštatuje, ako už bolo uvedené, že opatrenie, ktoré predstavuje výnimku z uplatňovania všeobecného daňového systému, môže byť odôvodnené, ak vyplýva priamo zo základných alebo hlavných zásad (referenčného) daňového systému, ktorým je v tomto prípade ICI.