natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Article 1 of this Decree provides that the liquidator is responsible for ‘proposing to the Minister for Higher Education that the assets, claims, debts and balance of the liquidation account remaining at the end of the winding-up period be distributed between Bordeaux I and Bordeaux IV universities’. It is thus expressly provided that the debts of the publicly owned establishment which has been wound up are to be transferred to other legal persons governed by public law.
V článku 1 uvedenej vyhlášky sa spresňuje, že likvidátor je poverený „navrhovať ministrovi zodpovednému za vysoké školstvo rozdelenie medzi univerzity Bordeaux I a Bordeaux IV majetku, pohľadávok, dlhov a zostatku na likvidačnom účte, ktoré budú ďalej existovať po skončení likvidačného obdobia.“ Výslovne sa teda ustanovuje, že dlhy zrušenej verejnej organizácie sa prevádzajú na iné právnické osoby verejného práva.
Court of Conflicts of Jurisdiction, Commissaire de la République du Loiret v TGI d’Orléans, 2 July 1984, Recueil, p. 449; AJDA 1984.562, concl. Lateboulle.
Kompetenčný súd, 2. júl 1984, Commissaire de la République du Loiret/TGI d'Orléans, Zbierka, s. 449; AJDA 1984.562, Lateboulleove závery.
Court of Conflicts of Jurisdiction, Préfet de la Loire v Tribunal de commerce de Saint-Étienne, 23 January 1989, Recueil, p. 291; D. 1989.367, concl. Ms F. Flipo; D. 1898.370, note P. Amselek and F. Derrida.
Kompetenčný súd, 23. január 1989, Préfet de la Loire/Tribunal de commerce de Saint-Étienne, Zbierka, s. 291, D. 1989.367, závery pani F. Flipovej, D. 1898.370, poznámka P. Amseleka a F. Derrida.
Submissions of Government Commissioner, Emmanuel Glaser, in Case CE (3/8 SSR) Département de la Dordogne, 5 December 2005, req. No 259748; see in particular ‘La faillite d’un comité d’expansion économique entraîne-t-elle la responsabilité du département qui l’a créé?’, Bulletin Juridique des Collectivités Locales No 2/06, p. 138-143.
Závery vládneho komisára Emmanuela Glasera vo veci ES (3/8 SSR), 5. december 2005, Département de la Dordogne, návrh č. 259748; pozri najmä: Bulletin Juridique des Collectivités Locales (Právny vestník miestnach samospráv) č. 2/06, „La faillite d'un comité d'expansion économique entraîne-t-elle la responsabilité du département qui l’a créé?“ (Bude mať konkurz výboru pre hospodársky rozmach za následok vznik zodpovednosti departementu, ktorý ho zriadil?), s. 138 – 143.
Court of Conflicts of Jurisdiction, Comité d’expansion de la Dordogne v Département de la Dordogne, 15 November 1999, Rec., p. 479; AJDA 1999.992, chron. Ms P. Fombeur and M. Guyomar.
Kompetenčný súd, 15. novembra 1999, Comité d’expansion de la Dordogne/Département de la Dordogne: Zb., s. 479; AJDA 1999.992, poznámky pani P. Fombeurovej a M. Guyomara.
Court of Conflicts of Jurisdiction, SEM Olympique d’Alès en Cévennes, 20 November 2006, Rec., concl. Stahl.
Kompetenčný súd, 20. november 2006, SEM Olympique d'Alès en Cévennes, Zb., závery Stahla.
Grelon and C. Dessus-Larrivé, ‘La confusion de patrimoines au sein d’un groupe’, Rev. sociétés 2006.
Grelon a C. Dessus-Larrivé, „La confusion de patrimoines au sein d'un groupe“ (Zámena majetkov v rámci skupiny), Rev. sociétés 2006.
Com. 10 January 2006, Rev. sociétés 2006.
Komentár 10. január 2006, Rev. sociétés 2006.
629, note P. Rousel Galle.
629, poznámka P. Rousela Gallea.
Rives-Langes, ‘La notion de dirigeant de fait’, D. 1975. chron. 41; D. Tricot, ‘Les critères de la gestion de fait’, Dr. et patr.
Rives-Langes, La notion de dirigeant de fait (Pojem riadiaci subjekt de facto), D. 1975. správa 41; D. Tricot, Les critères de la gestion de fait (Kritériá riadenia de facto), Dr. et patr.
January 1996, p. 24, cited by B. Grimonprez, cited above, point 13.
(Právo a prax) január 1996, s. 24, citované B. Grimonprezom vyššie v texte, bod 13.
As regards the causal relationship, see: Paris, 15 January 1999, Bull. Joly 1999.
1999, Bull. Joly 1999.
626, § 137, note B. Saintourens.
626, ods. 137, poznámka B. Saintourensa.
For each year, using the same calculation method, and taking account of the variations in turnover, the figures are as follows: EUR […] (*) in 2007, EUR […] (*) in 2008, and EUR […] (*) in 2009.
V ročnom vyjadrení, pri použití rovnakého spôsobu výpočtu a zohľadnení kolísania obratu sú sumy takéto: […] (*) EUR v roku 2007, […] (*) EUR v roku 2008, […] (*) EUR v roku 2009.
For 2006, it would also be appropriate in theory to apply a rate of 48,5 % (= (365-188)/365) in proportion to the time involved, since the guarantee started only from 7 July 2006, the 188th day of the year 2006, which was the date of conversion of IFP’s legal form, i.e. a maximum of EUR […] (*).
V prípade roku 2006 je tiež potrebné teoreticky uplatniť sadzbu 48,5 % = (365-188)/365, aby sa zohľadnila zásada časového pomeru (prorata temporis), keďže záruka začala plynúť až od 7. júla 2006, od 188. dňa roka 2006, dňa zmeny právneho postavenia verejnej inštitúcie IFP, čo predstavuje maximum […] (*) EUR.
This is the case in particular for IFP, which has the legal possibility (and not the obligation) to recapitalise a subsidiary in difficulties according to the same assessment criteria as any prudent investor. Finally, the French authorities deny that EPICs have any possibility at all of ‘direct access’ to ‘Treasury imprest accounts’.
To je najmä prípad verejnej inštitúcie IFP, ktorá má možnosť (a nie povinnosť) rekapitalizovať dcérsku spoločnosť v ťažkostiach podľa rovnakých hodnotiacich kritérií ako každý opatrný investor.
France acknowledges, not without certain reservations, as set out in recital 66, that ‘the only supposed effect on IFP that might be identified would be a reduction in charges as a result of the absence of subscription to performance bonds’. The French authorities conclude, without elaborating further, that, on the basis of ‘the sums usually charged by banks and insurance companies to provide this type of service, it is clear that the sum involved in such a reduction would be negligible’.
V tomto smere Komisia berie na vedomie, že Francúzsko priznáva, nie bez určitých výhrad a ako sa uvádza v odôvodnení 66, že „jediný predpokladaný účinok na verejnú inštitúciu IFP, ktorý by mohol byť zistený, spočíva v znížení zaťaženia následkom neexistencie vystavenia záruk za splnenie zmluvy.“ Francúzske orgány preto bez ďalších spresnení dospeli k záveru, že na základe „súm, ktoré obvykle požadujú banky a poisťovne za poskytovanie služby tohto druhu, sa ukazuje, že výsledok takého zníženia zaťaženia predstavuje zanedbateľnú sumu.“
Com. 16 October 2001, Act. proc. coll.
Rozsudok obchodného senátu kasačného súdu zo 16. októbra 2001, Act. proc. coll.
2001-20, No 256; Com. 8 January 2002, Act. proc. coll.
2001-20 (prehľad kolektívnych konaní), č. 256; rozsudok obchodného senátu kasačného súdu z 8. januára 2002, Act. proc. coll.
(Commission translation) ‘The interested parties’ inability to have these judgments implemented constitutes interference with those parties’ property rights – interference such as is referred to in the first sentence of the first paragraph of Article 1 of Protocol No 1. The Government has provided no justification at all for such interference, and the Court considers that lack of resources cannot legitimise the omission concerned … In sum, the Court considers that the applicant companies have been, and are still, subject to a huge and special burden due to the non-payment of the sums from which they should have benefited in implementation of the aforesaid judgments dated 10 July 1992. There has therefore been a breach of Article 1 of Protocol No 1’.
„Skutočnosť, že dotknuté osoby nemohli dosiahnuť výkon týchto rozsudkov, predstavuje zasahovanie do vlastníckeho práva týchto osôb, na ktoré sa vzťahuje prvá veta prvého odseku článku 1 Protokolu č. 1. Vláda neposkytla žiadne odôvodnenie tohto zasahovania a súd sa domnieva, že nedostatok zdrojov nemôže ospravedlniť takéto zanedbanie povinnosti.“„Celkovo sa súd domnieva, že žalujúce spoločnosti boli a stále sú zaťažené osobitným a nadmerným bremenom z dôvodu nezaplatenia súm, na ktoré mali nárok na základe výkonu uvedených rozsudkov z 10. júla 1992. Došlo teda k poručeniu článku 1 Protokolu č. 1.“
According to Mestre (Lamy Sociétés Commerciales, 2003, No 1914), a letter of intent is defined as ‘a document sent by a parent company to its subsidiary’s creditor bank in which the parent company, in any of a number of ways, provides the bank with assurances regarding commitments given to the bank by the subsidiary’. According to Cozian, Viandier, and Deboissy, Droit des Sociétés, Litec, 16th edition, No 1992 et seq.), ‘by signing the letter of intent, the parent company promises the creditor to ensure that the subsidiary is in a position to meet its commitments’. According to the information sent by the French authorities, the commitments of IFP’s private-law subsidiaries are not explicitly g uaranteed by the publicly owned establishment IFP.
Podľa Mestreho (Lamy Sociétés Commerciales, 2003, č. 1914) vyhlásenie o splnení záväzkov je definované ako „dokument adresovaný materskou spoločnosťou veriteľskej banke jej dcérskej spoločnosti, v ktorom táto materská spoločnosť rôznymi slovami uistí banku, že záväzky dcérskej spoločnosť voči banke budú splnené.“ Podľa Coziana, Viandiera a Deboissyho (Droit des Sociétés, Litec 16. vydanie, č. 1992 a nasl.) „[tým, že] materská spoločnosť podpíše vyhlásenie o splnení záväzkov, sľubuje veriteľovi, že zabezpečí, aby dcérska spoločnosť bola schopná plniť si svoje záväzky.“ Podľa informácií od francúzskych orgánov verejná inštitúcia IF výslovne neručí za záväzky dcérskych spoločností súkromného práva skupiny IFP.
The principle is also spelt out in full in the document, in the following terms: ‘IFP does not guarantee Axens’s acts or omissions’. The French authorities say that this rule applies to any contract or project that Axens might possibly conclude or conduct with customers, with suppliers or on the financial markets.
Okrem toho sa táto zásada v dokumente pripomína in extenso týmito slovami: „IFP neručí za konanie alebo opomenutie zo strany spoločnosti Axens.“ Francúzske orgány jasne uviedli, že toto pravidlo sa vzťahuje na všetky zmluvy, ktoré by spoločnosť Axens mohla uzatvoriť alebo na všetky projekty, ktoré by mohla uskutočniť so svojimi zákazníkmi, dodávateľmi alebo na finančných trhoch.
Finally, the French authorities add that when IFP performs services (studies, research to order, tests, etc.) for its customers, whether subsidiaries or firms outside the group, IFP always seeks to limit its liability. The liability accepted by IFP then consists in a commitment to rectify the work carried out, while at financial level the principle is that the liability is limited to […] (*) % of the remuneration actually received, with a maximum which may reach up to […] (*) % depending on the case.
Nakoniec francúzske orgány doplnili, že verejná inštitúcia IFP má zásadu obmedziť svoju zodpovednosť voči svojim zákazníkom (dcérskym spoločnostiam alebo spoločnostiam mimo skupiny) v prípadoch, keď pre ne zabezpečuje služby (štúdie, výskumy v oblasti zákaziek, testy atď.) Zodpovednosť prijatá verejnou inštitúciou IFP potom spočíva v záväzku opraviť vykonané práce, zatiaľ čo vo finančnej oblasti platí zásada, že zodpovednosť je obmedzená na […] (*) % a jej finančný limit môže v závislosti od prípadu dosiahnuť […] (*) %.
Contrary to the French authorities’ affirmation, the Commission is able to conclude that French law does acknowledge the existence of implied guarantees, and in particular the existence of a State guarantee deriving from the status of publicly owned establishment. The Commission rejects the arguments of the French authorities for the following reasons.
Na rozdiel od tvrdení francúzskych orgánov Komisia môže usudzovať, že francúzske právo pripúšťa existenciu implicitných záruk a konkrétne existenciu štátnej záruky z dôvodu právneho postavenia verejnej inštitúcie a z týchto dôvodov odmieta argumenty francúzskych orgánov.
Finally, as indicated in recitals 146 and 147 of decision C 56/2007, to which it refers mutatis mutandis, the Commission notes the memorandum from the Minister for Economic Affairs, Finance and Industry dated 22 July 2003, concerning a ‘Census of implied and express guarantee arrangements granted by the State’, which confirms that there are implied State guarantees that derive from an administrative or legislative act which ‘produces and entails financial consequences for the State’. That memorandum shows that a State guarantee can derive from legal acts of very different kinds [84] and indicates that the setting up of a publicly owned establishment may entail an implied guarantee given by the State to the establishment’s creditors [85].
Nakoniec ako sa uvádza v odôvodneniach 146 a 147 uvedeného rozhodnutia C 56/2007, na ktoré odkazuje mutatis mutandis, Komisia berie na vedomie oznámenie ministra hospodárstva, financií a priemyslu z 22. júla 2003, ktorého predmetom je „Registrácia mechanizmov implicitných alebo explicitných záruk poskytnutých štátom“, ktoré potvrdzuje existenciu implicitných záruk vyplývajúcich zo správneho alebo legislatívneho aktu, ktorý „vyvoláva a obsahuje finančné dôsledky pre štát.“ Toto oznámenie dokazuje, že štátna záruka môže vyplynúť z právnych aktov veľmi rôznorodej povahy [84], a uvádza sa v ňom, že založenie verejnej inštitúcie môže zahŕňať poskytnutie implicitnej štátnej záruky v prospech veriteľov tejto inštitúcie [85].
The ECHR found that there had been a breach of Article 6-1 of the European Convention on Human Rights (‘the Convention’), and added that the judgments had to be implemented and that a State authority could not use lack of resources as a pretext for not honouring a debt based on a judicial decision. The ECHR also found that there had been a breach of Article 1 of Protocol No 1 to the Convention, the applicants having suffered interference with their property rights on account of a huge and special burden due to the non-payment of the sums which they should have received [96].
Komisia poznamenáva, že ESĽP nakoniec uznal porušenie článku 6 ods. 1 Európskeho dohovoru o ľudských právach (ďalej len „dohovor“), najmä preto, lebo: „Je potrebné, aby tieto rozsudky boli vykonané, pričom súd pripomína, že štátny orgán nemôže nezaplatiť svoj dlh založený na súdnom rozhodnutí pod zámienkou nedostatku zdrojov […].“ Okrem toho ESĽP zistil porušenie článku 1 protokolu č. 1 k uvedenému dohovoru, pri ktorom došlo k zásahu do vlastníckeho práva žalujúcich strán tým, že na nich spočívalo osobitné a nadmerné bremeno z dôvodu nevyplatenia súm, ktoré im prislúchali [96].
In its judgment in Société d’Économie Mixte Olympique d’Alès en Cévennes [132], the Court of Conflicts of Jurisdiction held in particular that ‘although jurisdiction to determine the civil liability of the State or of other legal persons governed by public law in respect of the performance of a duty to provide an administrative public service rests with the administrative courts, such proceedings come under the jurisdiction of the ordinary courts where it is shown that the State or the legal person governed by public law is liable in respect of an industrial or commercial activity; there is no necessity to determine whether the public authority acted as manager de jure or de facto’ (emphasis added). In the case before it the Court of Conflicts of Jurisdiction ruled that the activities conducted by a public limited company with a board of directors and supervisory board (SEM Olympique d’Alès en Cévennes) were not of an administrative public service nature, on the basis of two considerations: the company’s object [133] and its financing [134].
V rozhodnutí vo veci Société d’Économie Mixte Olympique d’Alès en Cévennes [132] kompetenčný súd predovšetkým usúdil, že „hoci sú na preskúmanie občianskoprávnej zodpovednosti štátu alebo iných právnických osôb verejného práva z dôvodu plnenia úloh služby v oblasti správy príslušné správne súdy, žaloba v takejto veci patrí do právomoci všeobecných súdov, ak sa zodpovednosť štátu alebo právnickej osoby verejného práva skúma z dôvodu činnosti priemyselnej alebo obchodnej povahy, pričom nie je potrebné rozlišovať, či dotknutá verejná samospráva konala ako riadiaci subjekt de jure alebo de facto.“ (Vložené podčiarknutie.) Kompetenčný súd dospel k tomuto záveru v uvedenej veci tak, že neuznal, že činnosti vykonávané akciovou spoločnosťou s predstavenstvom a dozornou radou (SEM Olympique d'Alès en Cévennes) majú povahu verejnej služby v oblasti správy, na základe dvoch úvah: jednak jej predmetu [133], jednak spôsobu je financovania [134].
In accordance with Article 2(1) of the Procedural Regulation, Member States are required to notify in sufficient time ‘any plans to grant new aid’. The change of IFP’s legal form was not formally notified by France, but only pointed out incidentally in the context of other proceedings, and the measure was implemented without the prior approval of the Commission, so that the State aid in question was put into effect by the French Government in breach of Article 108(3) TFEU.
V súlade s článkom 2 bodom 1 procesného nariadenia majú členské štáty povinnosť včas notifikovať „každý zámer poskytnutia novej pomoci.“ Keďže Francúzsko neoznámilo zmenu právneho postavenia verejnej inštitúcie IFP formálne, ale len pri príležitosti iného konania, a skutočné vykonávanie opatrenia nebolo podmienené predchádzajúcim schválením Komisiou, francúzska vláda poskytla uvedenú štátnu pomoc v rozpore s článkom 108 ods. 3 ZFEÚ.
Lucas; JCP E 2005. 721, note B. Rolland and chron. 1274, comments P. Petel.
Lucasa; JCP E 2005.721, poznámka B. Rollanda a správa 1274, poznámky P. Petela.
on the approval of the volume of coin issuance in 2013
o schválení objemu emisie mincí v roku 2013
The Member States whose currency is the euro have submitted to the ECB for approval their estimates of the volume of euro coins to be issued in 2013, supplemented by explanatory notes on the forecasting methodology,
Členské štáty, ktorých menou je euro, predložili ECB na schválenie svoje odhady objemu euromincí, ktoré sa majú vydať v roku 2013, doplnené vysvetlivkami o použitej metóde odhadu,
Approval of the volume of euro coins to be issued in 2013
Schválenie objemu euromincí, ktoré sa majú vydať v roku 2013
The ECB hereby approves the volume of euro coins to be issued by the Member States whose currency is the euro in 2013 as described in the following table:
ECB týmto schvaľuje objem euromincí, ktoré majú členské štáty, ktorých menou je euro, vydať v roku 2013, ako je uvedené v tejto tabuľke:
Issuance of coins intended for circulation and issuance of collector coins (not intended for circulation) in 2013
Emisia mincí určených na obeh a emisia zberateľských mincí (neurčených na obeh) v roku 2013
This Decision is addressed to the Member States whose currency is the euro.
Toto rozhodnutie je adresované členským štátom, ktorých menou je euro.
Done at Frankfurt am Main, 29 November 2012.
Vo Frankfurte nad Mohanom 29. novembra 2012
Political and Security Committee Decision EUBAM Rafah/2/2011
Rozhodnutie Politického a bezpečnostného výboru EUBAM Rafah/2/2011
extending the mandate of the Head of Mission of the European Union Border Assistance Mission at the Rafah Crossing Point (EUBAM Rafah)
ktorým sa predlžuje mandát vedúceho pomocnej hraničnej misie Európskej únie na hraničnom priechode v Rafahu (EUBAM Rafah)
(2012/27/CFSP)
(2012/27/SZBP)
Having regard to Council Joint Action 2005/889/CFSP of 25 November 2005 on establishing a European Union Border Assistance Mission at the Rafah Crossing Point (EUBAM Rafah) [1] and in particular Article 10(1) thereof,
so zreteľom na jednotnú akciu Rady 2005/889/SZBP z 25. novembra 2005 o zriadení pomocnej hraničnej misie Európskej únie na hraničnom priechode v Rafahu (PHM EÚ v Rafahu) [1], a najmä na jej článok 10 ods. 1,
Pursuant to Joint Action 2005/889/CFSP, the Council authorised the Political and Security Committee (PSC), in accordance with Article 38 of the Treaty, to take the relevant decisions for the purpose of political control and strategic direction of the EUBAM Rafah mission, including the decision to appoint a Head of Mission.
Podľa jednotnej akcie 2005/889/SZBP Rada v súlade s článkom 38 zmluvy poverila Politický a bezpečnostný výbor (PBV) prijímať príslušné rozhodnutia na účely politickej kontroly a strategického usmerňovania misie EUBAM Rafah vrátane rozhodnutia vymenovať vedúceho misie.
On 11 November 2008, by Decision EUBAM Rafah/1/2008 [2], the PSC, upon a proposal by the Secretary-General/High Representative, appointed Mr Alain FAUGERAS as Head of Mission of EUBAM Rafah.
Dňa 11. novembra 2008 PBV na návrh generálneho tajomníka/vysokého predstaviteľa vymenoval rozhodnutím EUBAM Rafah/1/2008 [2] za vedúceho misie EUBAM Rafah pána Alaina FAUGERASA.
On 21 May 2010, by Decision EUBAM Rafah/1/2010 [3], the PSC, upon a proposal by the High Representative of the Union for Foreign Affairs and Security Policy (HR), extended the mandate of Mr Alain FAUGERAS until 24 May 2011 and, by Decision EUBAM Rafah/1/2011 [4], that mandate was extended until 31 December 2011.
21. mája 2010 PBV predĺžil rozhodnutím EUBAM Rafah/1/2010 [3] mandát pána Alaina FAUGERASA na návrh vysokej predstaviteľky Únie pre zahraničné veci a bezpečnostnú politiku (VP) do 24. mája 2011 a rozhodnutím EUBAM Rafah/1/2011 [4] predĺžil tento mandát do 31. decembra 2011.
The HR has proposed to the PSC that it extend the mandate of Mr Alain FAUGERAS as Head of Mission of EUBAM Rafah from 1 January 2012 until 30 June 2012,
VP navrhla PBV, aby predĺžil mandát pána Alaina FAUGERASA ako vedúceho misie EUBAM Rafah na obdobie od 1. januára 2012 do 30. júna 2012,
The mandate of Mr Alain FAUGERAS as Head of Mission of the European Union Border Assistance Mission at the Rafah Crossing Point (EUBAM Rafah) is hereby extended from 1 January 2012 until 30 June 2012.
Mandát pána Alaina FAUGERASA ako vedúceho pomocnej hraničnej misie Európskej únie na hraničnom priechode v Rafahu (EUBAM Rafah) sa týmto predlžuje na obdobie od 1. januára 2012 do 30. júna 2012.
OJ L 126, 22.5.2010, p. 25.
Ú. v. EÚ L 126, 22.5.2010, s. 25.
OJ L 142, 28.5.2011, p. 63.
Ú. v. EÚ L 142, 28.5.2011, s. 63.
Political and Security Committee Decision EUPOL COPPS/1/2011
Rozhodnutie Politického a bezpečnostného výboru EUPOL COPPS/1/2011
(2012/28/CFSP)
(2012/28/SZBP)
Having regard to the Treaty on European Union, and in particular the third paragraph of Article 38 thereof,
so zreteľom na Zmluvu o Európskej únii, a najmä na jej článok 38, tretí odsek,
Pursuant to Decision 2010/784/CFSP, the Political and Security Committee (PCS) is authorised, in accordance with the third paragraph of Article 38 of the Treaty, to take the relevant decisions for the purpose of exercising the political control and strategic direction of EUPOL COPPS, including in particular the decision to appoint a Head of Mission.
Podľa rozhodnutia 2010/784/SZBP je Politický a bezpečnostný výbor (PBV) v súlade s článkom 38 tretím odsekom zmluvy poverený prijímať príslušné rozhodnutia na účely vykonávania politickej kontroly a strategického usmerňovania misie EUPOL COPPS, a najmä rozhodnutie o vymenovaní vedúceho misie.
On 15 December 2009, upon a proposal by the High Representative of the Union for Foreign Affaires and Security Policy (HR), the PSC appointed by Decision EUPOL COPPS/2/2009 [2] Mr Henrik MALMQUIST as Head of Mission of EUPOL COPPS.
Politický a bezpečnostný výbor 15. decembra 2009 na návrh vysokej predstaviteľky Únie pre zahraničné veci a bezpečnostnú politiku (VP) vymenoval rozhodnutím EUPOL COPPS/2/2009 [2] za vedúceho misie EUPOL COPPS pána Henrika MALMQUISTA.
The HR has proposed that the mandate of Mr MALMQUIST as Head of EUPOL COPPS be extended from 1 January 2012 until 30 June 2012,
VP navrhla, aby sa mandát pána Henrika MALMQUISTA ako vedúceho misie EUPOL COPPS predĺžil na obdobie od 1. januára 2012 do 30. júna 2012,
The mandate of Mr Henrik MALMQUIST as Head of the European Union Police Mission for the Palestinian Territories (EUPOL COPPS) is hereby extended from 1 January 2012 until 30 June 2012.
Mandát pána Henrika MALMQUISTA ako vedúceho policajnej misie Európskej únie na palestínskych územiach (EUPOL COPPS) sa týmto predlžuje na obdobie od 1. januára 2012 do 30. júna 2012.
OJ L 330, 16.12.2009, p. 78.
Ú. v. EÚ L 330, 16.12.2009, s. 78.