natgillin/translations-raw huggingface dataset:
These expressly identify the State as the authority responsible for covering the debts of publicly owned establishments. They confer on it important prerogatives, such as the issuing of a mandatory payment order and the creation of sufficient resources, and organise a principle of last-resort State liability for the debts of legal entities governed by public law.
V týchto predpisoch je štát výslovne označený za orgán príslušný na vymáhanie dlhov od verejných inštitúcií, udeľujú sa mu dôležité právomoci, akými sú napríklad príkaz na úhradu z úradnej moci a vytvorenie dostatočných prostriedkov, a upravuje sa zásada konečnej zodpovednosti štátu za dlhy právnických osôb verejného práva.
For further details, the Commission refers to section 3.2.1.2 of the opening decision, recitals 41 to 45 [21].
Na účely získania podrobnejších informácií Komisia odkazuje na časť 3.2.1.2 rozhodnutia o začatí konania, konkrétne odôvodnenia 41 až 45 [21],
In the event of the winding up of an EPIC, the general principle applies that its debts will be transferred to the State or to another public entity [22], which means that creditors of an EPIC have an assurance that they will not lose the money they are owed by a publicly owned establishment.
za predpokladu zrušenia EPIC je všeobecne uplatniteľná zásada prenosu dlhov na štát alebo iný verejný subjekt [22], takže každý veriteľ EPIC má istotu, že nikdy nepríde o pohľadávku, ktorú má voči verejnej inštitúcii.
For further details, the Commission refers to section 3.2.1.3 of the opening decision, recitals 46 to 51 [23].
Na účely získania podrobnejších informácií Komisia odkazuje na časť 3.2.1.3 rozhodnutia o začatí konania, konkrétne odôvodnenia 46 až 51 [23],
EPICs may possibly also have preferential access to Treasury imprest accounts.
inštitúcie so statusom EPIC by mohli mať prednostný prístup k preddavkovým účtom štátnej pokladnice.
For further details, the Commission refers to section 3.2.1.4 of the opening decision, recital 52 [24].
Na účely získania podrobnejších informácií Komisia odkazuje na časť 3.2.1.4 rozhodnutia o začatí konania, konkrétne odôvodnenie 52 [24].
As explained in recitals 65 to 74 of the opening decision, to which the Commission refers for more details, the clarifications to legislation and regulations proposed by the French authorities did not at first sight seem sufficient to assuage these doubts.
Okrem toho, ako sa uvádza v odôvodneniach 65 až 74 rozhodnutia o začatí konania, na ktoré Komisia odkazuje na účely získania podrobnejších informácií, vysvetlenia francúzskych orgánov opierajúce sa o zákony a iné právne predpisy podľa všetkého a priori nestačia na vyvrátenie týchto pochybností.
The Commission said that it could not be ruled out that there might be a selective economic advantage, mainly through funding terms considered more favourable, even if IFP and its subsidiaries were not the subject of a financial rating by an external rating agency.
Komisia ďalej uviedla, že nemožno vylúčiť, že z tejto situácie vyplýva selektívna hospodárska výhoda, predovšetkým vďaka podmienkam financovania považovaným za výhodnejšie, a to aj vtedy, keď verejná inštitúcia IFP a jej dcérske spoločnosti nie sú predmetom finančného ratingu udeleného externou ratingovou agentúrou.
The IFP group might also have been advantaged in its dealings with customers and suppliers in so far as they believed their claims to be covered by a State guarantee.
Skupina IFP mohla byť tiež zvýhodňovaná vo svojich vzťahoch so svojimi zákazníkmi a dodávateľmi tým, že títo zákazníci a dodávatelia verili, že získali štátnu záruku na svoje pohľadávky.
Consequently, it could not be ruled out at the preliminary examination stage that in the case of the supply or purchase of goods or services involving a claim, the suppliers or customers concerned would grant terms to IFP that were better than those they would have granted to an undertaking not benefiting from a State guarantee.
V štádiu predbežného skúmania preto nebolo možné vylúčiť, že v prípade dodávky alebo nákupu tovarov alebo služieb, v dôsledku ktorých vzniká pohľadávka, dotknutí dodávatelia alebo zákazníci poskytujú verejnej inštitúcii IFP lepšie podmienky, ako sú tie, ktoré by poskytli podniku, ktorý nezískal štátnu záruku.
On the basis of the information available at the end of its preliminary examination, the Commission considered that the unlimited nature of the guarantee, especially as regards its duration, amount and scope, made it extremely difficult to calculate the amount of the market premium that IFP ought to pay the State for such protection.
Okrem toho na základe informácií dostupných po skončení predbežného skúmania Komisia usúdila, že neobmedzenosť záruky, najmä pokiaľ ide o jej trvanie, výšku a rozsah, mimoriadne sťažuje výpočet výšky trhového poplatku, ktorý by verejná inštitúcia IFP mala zaplatiť štátu za poskytnutie tejto ochrany.
Finally, the Commission doubted whether the aid was compatible with the internal market, particular because it did not at first sight appear to be intended to facilitate the development of certain economic activities or regions.
Komisia napokon uviedla, že má pochybnosti o zlučiteľnosti štátnej pomoci s vnútorným trhom, pretože sa ukazuje, že táto pomoc predovšetkým nie je na prvý pohľad určená na uľahčenie rozvoja určitých hospodárskych činností alebo hospodárskych oblastí.
5 OBSERVATIONS AND PROPOSALS PUT FORWARD BY THE FRENCH AUTHORITIES
5 PRIPOMIENKY A NÁVRHY FRANCÚZSKYCH ORGÁNOV
INITIAL OBSERVATIONS BY THE FRENCH AUTHORITIES
POČIATOČNÉ PRIPOMIENKY FRANCÚZSKYCH ORGÁNOV
In their observations of 14 October 2008, the French authorities pointed out, as a preliminary point, that the procedure against the IFP group had been initiated in parallel to the postal case cited above; they said they were therefore reiterating the same arguments mutatis mutandis as those they developed during the examination of that case [26].
Vo svojich pripomienkach zo 14. októbra 2008 francúzske orgány na úvod pripomenuli, že konanie proti skupine IFP sa začalo súbežne s uvedenou vecou La Poste, a tak uviedli, že využili mutatis mutandis rovnaké argumenty, ako sú tie, ktoré predostreli počas prešetrovania tejto veci [26].
Despite these similarities, the French authorities nevertheless wished to draw attention to the specific features of IFP: it was a research organisation assigned a three-fold task in the general interest (research, training and documentation), with an overwhelming majority of non-economic activities, and this justified the public funding granted to it.
Napriek týmto podobnostiam však francúzske orgány chceli pripomenúť špecifiká verejnej inštitúcie IFP: je to výskumná organizácia, ktorá bola poverená tromi úlohami všeobecného záujmu (výskum, vzdelávanie a dokumentácia) a ktorej činnosti sú v drvivej väčšine nehospodárske, v dôsledku čoho je verejné financovanie, ktoré jej bolo poskytnuté, opodstatnené.
Moreover, they specified the reasons for its conversion into EPIC form, which they said was intended to ensure that IFP’s legal form was consistent with the nature of its activities and its method of funding; relinquishing the form of trade body governed by private law would bring IFP closer to the public sphere.
Okrem toho vysvetlili dôvody zmeny jej právneho postavenia na EPIC: potreba zosúladiť povahu činností a spôsob financovania inštitúcie IFP s jej právnym postavením vraj odôvodnila zmenu jej právneho postavenia tak, aby sa priblížila verejnej sfére prostredníctvom zrieknutia sa formy profesijnej inštitúcie súkromného práva.
The French authorities disputed the existence of State aid, since, in their opinion, two of the conditions laid down in Article 107(1) TFEU were not met: the mechanism at issue did not involve any transfer of State resources (5.1.1) and did not confer any advantage on IFP (5.1.2).
Francúzske orgány popreli existenciu štátnej pomoci, pretože podľa ich názoru nie sú splnené dve z podmienok stanovených v článku 107 ods. 1 ZFEÚ, pričom daný mechanizmus jednak nezahŕňa žiadny prevod štátnych zdrojov (5.1.1), jednak neposkytuje verejnej inštitúcii IFP žiadnu výhodu (5.1.2).
THERE IS NO GUARANTEE IMPUTABLE TO THE STATE INVOLVING A TRANSFER OF STATE RESOURCES
NEEXISTENCIA ZÁRUKY, KTORÚ MOŽNO PRIPÍSAŤ ŠTÁTU A KTORÁ ZAHŔŇA PREVOD ŠTÁTNYCH ZDROJOV
According to the French authorities, (A) publicly owned establishments do not enjoy any guarantee because of their legal form, and (B) the Commission’s argument in the opening decision is flawed.
Podľa francúzskych orgánov sa jednak verejným inštitúciám neposkytuje žiadna záruka v dôsledku ich právneho postavenia (A), jednak je úvaha Komisie v rozhodnutí o začatí konania nesprávna (B).
No unlimited State guarantee
Neexistencia neobmedzenej štátnej záruky
As explained in recitals 41 to 45 of decision C 56/2007, to which the Commission refers mutatis mutandis, the French authorities develop five pleas in law in support of their arguments.
Ako sa spresňuje v odôvodneniach 41 až 45 uvedeného rozhodnutia C 56/2007, na ktoré Komisia odkazuje mutatis mutandis, francúzske orgány podrobne opísali tri dôvody na podporu svojej argumentácie.
First, no legislation or decision lays down the principle that the State would, out of principle, indefinitely guarantee the debts of EPICs.
Po prvé, v žiadnom predpise ani rozhodnutí nie je stanovená zásada, podľa ktorej by štát zo zásady a neobmedzene ručil za dlhy inštitúcií so statusom EPIC.
Second, the Council of State has found against the existence of guarantees, in particular in its judgment in Société de l’hôtel d’Albe [27] and in its two judgments in the Campoloro case [28].
Po druhé, k neexistencii záruk sa údajne vyjadrila judikatúra Štátnej rady, najmä v rozsudku vo veci Société de l'hôtel d'Albe [27], ako aj dvoch rozhodnutiach vyhlásených vo veci Campoloro [28].
Debts contracted since 1 January 2005 are therefore not covered by an implied guarantee.
Na dlhy, ktoré vznikli po 1. januári 2005, sa údajne nevzťahovala žiadna implicitná záruka.
As for debts incurred before 1 January 2005, the expert takes the view that, in the absence of a court judgment, it is impossible to determine whether it might be held that implied guarantees given before 1 January 2005 which were not expressly authorised by a finance act retain their validity on the basis of respect for the constitutionally protected rights of creditors.
Pokiaľ ide o dlhy, ktoré vznikli pred 1. januárom 2005, expert sa domnieva, že bez rozhodnutia o spore nie je možné určiť, či by neplatnosť implicitných záruk vystavených pred 1. januárom 2005, ktorých poskytnutie nebolo výslovne povolené rozpočtovým pravidlom, bolo alebo nebolo možné zamietnuť z dôvodu dodržania práv veriteľov chránených ústavou.
Fourth, France considers that if EPICs enjoyed a State guarantee, the change in their legal form would require the introduction of new measures to protect creditors’ rights.
Po štvrté, Francúzsko sa domnieva, že keby bola inštitúciám so statusom EPIC poskytnutá štátna záruka, zmena ich právneho postavenia by si vyžadovala zaviesť opatrenia na ochranu práv veriteľov.
Since such a mechanism has never been introduced [32], France concludes conversely that EPICs do not benefit from any State guarantee.
Keďže takýto mechanizmus nebol nikdy zavedený [32], naopak z toho vyvodzuje, že na inštitúcie so statusom EPIC sa nevzťahuje žiadna štátna záruka.
Fifth, the French authorities refer to an article by Mr Labetoulle, a former president of the litigation division of the Council of State, according to which ‘in law, there is nothing automatic about the granting, enjoyment and scope of this guarantee [a State guarantee that applies automatically to State-owned public establishments]’ [33].
Po piate, francúzske orgány citujú z článku [33] pána Labetoullea, bývalého predsedu právnej sekcie Štátnej rady, podľa ktorého „v práve neexistuje žiadne automatické poskytnutie, prijímanie a stanovenie rozsahu tejto záruky [štátnej záruky, ktorá by sa plnoprávne vzťahovala na verejné inštitúcie štátu].“
Flawed Commission argument [34]
Nesprávna úvaha Komisie [34]
The French authorities consider that, as far as EPICs are concerned, (a) the reimbursement of individual claims is not guaranteed, and (b) there is no assurance of the continued existence of the publicly owned establishment or of its obligations.
Francúzske orgány sa domnievajú, že pokiaľ ide o inštitúcie so statusom EPIC, a) splatenie individuálnych pohľadávok vraj nie je zaručené, rovnako ako b) nie je zaručené zachovanie existencie verejnej inštitúcie alebo jej povinností.
The reimbursement of individual claims is not guaranteed
Neexistencia záruky, pokiaľ ide o splatenie jednotlivých pohľadávok
As explained in recitals 46 to 49 of decision C 56/2007, to which the Commission refers mutatis mutandis, the French authorities consider that the Law of 16 July 1980 cannot serve as a basis for a guarantee. In the light of the legislative history of the Law, an interpretation of the Campoloro decisions of 10 November 1999 [35] and 18 November 2005 [36], and the academic literature on the subject [37], France argues that the Law of 16 July 1980 does not impose an obligation on the State to commit its own resources.
Ako je vysvetlené v odôvodneniach 46 až 49 uvedeného rozhodnutia C 56/2007, na ktoré Komisia odkazuje mutatis mutandis, francúzske orgány sa domnievajú, že zákon zo 16. júla 1980 nemôže založiť záruku: na základe prípravných prác na zákone, výkladu judikatúry vo veci Campoloro z 10. novembra 1999 [35] a z 18. novembra 2005 [36] a článkov právnej doktríny [37] Francúzsko uvádza, že podľa jeho názoru sa v zákone zo 16. júla 1980 nestanovuje žiadna povinnosť štátu vynaložiť svoje vlastné prostriedky: výraz „postará sa o to“ uvedený v článku 1 znamená iba to, že sa štátu udeľuje„substitučná“ právomoc výkonného orgánu osoby, ktorý túto osobu nahrádza, pri ktorej uplatnení „[platí] zásada, že substituent má rovnaké právomoci ako ten, kto je substituovaný“.
The expression ‘y pourvoit’ (‘shall do so’) in Article 1 confers on the State only a power of ‘substitution’ for the executive of the person whom it replaces, in the exercise of which it is a matter of principle that the substitute has the same powers as the person replaced. When acting as a substitute, therefore, the State may exercise only the powers of that executive, which do not include access to the State budget, and the granting of an exceptional subsidy is outside the scope of the power of substitution.
Okrem toho v rámci tejto substitúcie môže štát vykonávať iba právomoci tohto výkonného orgánu, ktoré nezahŕňajú možnosť voľne nakladať so štátnym rozpočtom, pričom poskytnutie mimoriadneho grantu je „mimo rozsahu uplatnenia substitučnej právomoci.“
Furthermore, as indicated in recitals 50 to 53 of decision C 56/2007, to which the Commission refers mutatis mutandis, the French authorities maintain that the State cannot incur strict liability solely on the ground of a lack of assets.
Okrem toho, ako sa uvádza v odôvodneniach 50 až 53 uvedeného rozhodnutia C 56/2007, na ktoré Komisia odkazuje mutatis mutandis, francúzske orgány tvrdia, že nie je možné uplatniť objektívnu zodpovednosť štátu iba na základe nedostatku majetku.
According to the French authorities, any guarantee requires the guarantor to accept the fact of the guarantee.
Podľa francúzskych orgánov totiž akákoľvek záruka predpokladá, že ručiteľ prevezme záväzok požívateľa záruky.
Where liability arises out of responsibility for a fault or, in the case of strict liability, for the consequences of one’s own actions, there can be no question of a guarantee.
Keďže zodpovednosť predpokladá vziať na seba zavinenie alebo v prípade objektívnej zodpovednosti dôsledky bezúhonného konania, nemôže ísť o záruku.
According to France, the liability of the State cannot be incurred on the sole ground that the prefect or supervising authority was unable to take any measures that could allow the claim to be repaid because of the financial and asset situation of the publicly owned establishment.
Podľa Francúzska sa zodpovednosti štátu nemožno domáhať iba z toho dôvodu, že prefekt alebo dozorný orgán nemohol prijať žiadne opatrenie, ktoré by umožnilo úhradu pohľadávky, z dôvodu finančnej a majetkovej situácie verejnej inštitúcie.
There is no fault: inaction on the part of the prefect or the supervising authority is not necessarily a fault.
Zavinenie vraj treba vylúčiť, pretože ak prefekt alebo dozorný orgán neuplatnia svoje právomoci, nemôže to byť samo osebe protiprávne.
The French authorities recognise that when implementing the procedure laid down by the Law of 16 July 1980 the representative of the State is subject to the requirement of continuity of the public service, but consider that even if a court were to order that a creditor be compensated, such compensation would merely place the creditor in the same position that he would have been in under ordinary law, because under ordinary law the asset would have been sold and the body of creditors would have received the corresponding sum.
Francúzske orgány však uznávajú, že na zástupcu štátu sa pri uplatňovaní postupu ustanoveného zákonom zo 16. júla 1980 kladie požiadavka nepretržitosti verejnej služby, ale domnievajú sa, že aj keby sudca nariadil odškodnenie veriteľa, v dôsledku takéhoto odškodnenia by sa veriteľ ocitol v rovnakej situácii, v akej by bol podľa všeobecného práva, pretože v tomto poslednom prípade by sa daný majetok rozpredal a zbor veriteľov by dostal zodpovedajúcu sumu.
There is therefore be no advantage to the creditor.
Veriteľovi by z toho teda nevyplynula žiadna výhoda.
The continued existence of IFP or of its obligations is not guaranteed
Neexistencia záruky, pokiaľ ide o zachovanie verejnej inštitúcie IFP alebo jej povinností
As explained in recitals 54 to 56 of decision C 56/2007, to which the Commission refers mutatis mutandis, the French authorities consider that the inapplicability to legal persons governed by public law of the administration and winding-up procedures provided for under ordinary law does not exclude the possibility of the bankruptcy of an EPIC or prevent bankruptcy proceedings being brought against it.
Ako sa spresňuje v odôvodneniach 54 až 56 uvedeného rozhodnutia C 56/2007, na ktoré Komisia odkazuje mutatis mutandis, francúzske orgány sa domnievajú, že neuplatniteľnosť konania o vyrovnaní a likvidácii podľa všeobecných právnych predpisov na verejné osoby nevylučuje možnosť konkurzu inštitúcie so statusom EPIC alebo konkurzného konania voči nej.
They challenge the Commission’s analysis, which is based on its Notice on State aid in the form of guarantees (‘the Guarantees Notice’) [38], and consider that in the case in point the Commission has not demonstrated the existence of ‘more favourable funding terms’ attributable to the exclusion of the possibility of bankruptcy, and has not established that IFP cannot go bankrupt, nor that insolvency proceedings are impossible: the Law of 1985 is merely a procedural law, and the fact that EPICs lie outside its scope does not mean that administration, winding-up or ad hoc bankruptcy proceedings cannot be brought against them.
Popierajú analýzu Komisie vychádzajúcu z oznámenia o štátnej pomoci vo forme záruk [38] (ďalej len „oznámenie o zárukách“) a domnievajú sa, že v tomto prípade Komisia nedokázala existenciu „výhodnejších úverových podmienok“, ktoré možno pripísať vylúčeniu možnosti konkurzného konania, a nepreukázala, že verejná inštitúcia IFP nemôže zbankrotovať a ani to, že nie je možné žiadne konanie vo veci platobnej neschopnosti, keďže zákon z roku 1985 je len procesným zákonom a skutočnosť, že inštitúcie so statusom EPIC nepatria do jeho pôsobnosti, neznamená, že sa voči nim nemôžu uplatniť ad hoc konania o súdnom vyrovnaní, likvidácii alebo konkurzu.
Moreover, as explained in recitals 57 to 67 of decision C 56/2007, to which the Commission refers mutatis mutandis, the French authorities maintain that the application of the ‘procedure’ introduced by the Law of 16 July 1980, rather than the collective procedure under ordinary law, does not confer any advantage on the creditor.
Okrem toho, ako je vysvetlené v odôvodneniach 57 až 67 uvedeného rozhodnutia C 56/2007, na ktoré Komisia odkazuje mutatis mutandis, francúzske orgány tvrdia, že uplatnením „konania“ ustanoveného zákonom zo 16. júla 1980 namiesto kolektívneho konania všeobecného práva sa veriteľ nijako nezvýhodňuje.
To assess whether the application of a specific procedure in the event of insolvency confers an advantage on the entity subject to the procedure as compared with undertakings subject to commercial law, they challenge the need to fulfil the criteria of publicity [39] and equivalence [40] referred to by the Commission in recital 81 of the opening decision [41], but they use these same criteria to analyse the procedure established by the Law of 16 July 1980.
Popierajú nutnosť dodržať kritérium zverejnenia [39] a kritérium rovnocennosti [40] použité Komisiou v odôvodnení 81 rozhodnutia o začatí konania pri posudzovaní, či sa prostredníctvom uplatnenia osobitného postupu v prípade platobnej neschopnosti zvýhodňuje subjekt, ktorý mu podlieha, oproti podnikom podliehajúcim obchodnému právu [41], ale pritom použili tie isté kritériá pri analýze konania ustanoveného zákonom zo 16. júla 1980.
As regards the publicity criterion, they consider that the procedure is correctly identified by the rating agencies as applicable in the event of the insolvency of an EPIC; as regards the equivalence criterion, they draw a distinction depending on whether or not there is a requirement for continuity of the public service, at the same time noting that the financial situation of IFP and its subsidiaries makes it unlikely that IFP might be short of assets, since available funds and investments at the end of 2007 (EUR 150,3 million) represented approximately five times the amount of borrowings and financial liabilities (EUR 25,2 million):
Domnievajú sa, že pokiaľ ide o kritérium zverejnenia, ratingové agentúry správne určili toto konanie ako uplatniteľné v prípade platobnej neschopnosti inštitúcie so statusom EPIC, a pokiaľ ide o kritérium rovnocennosti, francúzske orgány odlišujú prípad, keď je možné uplatniť požiadavku nepretržitosti verejnej služby, od prípadu, keď ju nie je možné uplatniť, pričom uvádzajú, že vzhľadom na finančnú situáciu verejnej inštitúcie IFP a jej dcérskych spoločností je nepravdepodobná situácia nedostatku majetku skupiny IFP, ktorej hotovostné prostriedky a investované prostriedky (150,3 milióna EUR) sa na konci roka 2007 rovnali približne päťnásobku sumy pôžičiek a finančných dlhov (25,2 milióna EUR):
If there is no requirement for continuity of the public service, in the event of lack of assets of the publicly owned establishment, application of the procedure introduced by the Law of 1980 would not place the creditors in a more favourable position than if the procedure under ordinary law had been applied: they would recover the same amount as the creditors of an entity subject to commercial law, i.e. the proceeds from the sale of the assets, and would no longer have any redress at the end of the procedure [42], since, according to France, the State cannot be held liable solely on the ground of lack of assets.
za predpokladu, že nie je uplatniteľná žiadna požiadavka verejnej služby, by uplatnenie konania zavedeného zákonom z roku 1980 nemalo v prípade nedostatku majetku za následok, že by sa veritelia ocitli vo výhodnejšej situácii než pri uplatnení konania všeobecného práva: získali by späť rovnakú sumu ako veritelia subjektu podliehajúceho obchodnému právu, t. j. sumu získanú predajom aktív a po skončení konania [42] by už nemohli uplatniť opravný prostriedok, pričom podľa Francúzska sa nemožno domáhať zodpovednosti štátu iba z dôvodu nedostatku majetku.
Only two aspects would be different:
Tieto konania sa odlišujú iba v dvoch aspektoch: