natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The depositary could make a disclosure to the AIF and the AIFM acting on behalf of the AIF so that such aspects of the custody risk are properly taken into account in the investment decision or take such measures as are possible in the local jurisdictions to make the assets as insolvency-proof as possible according to local law.
Depozitár by mohol AIF a správcovi AIF konajúcemu v mene AIF oznámiť informácie tak, aby sa takéto aspekty rizika úschovy (custody) riadne zohľadnili v investičnom rozhodnutí, alebo by mohol prijať také opatrenia, ktoré sú možné v miestnych jurisdikciách, aby boli aktíva čo najviac odolné voči platobnej neschopnosti podľa miestnych právnych predpisov.
Furthermore, the depositary could prohibit temporary deficits in client assets, use buffers or put in place arrangements prohibiting the use of a debit balance for one client to offset a credit balance for another.
Depozitár by navyše mohol zakázať dočasné deficity v aktívach klientov, používať rezervy alebo zaviesť mechanizmy, ktorými sa zakáže využívanie debetného zostatku jedného klienta na vyrovnanie kreditného zostatku iného klienta.
While such measures may reduce the custody risk faced by a depositary when delegating custody functions, they do not alter the obligation to return the financial instruments or pay the corresponding amount where these are lost, which depends on whether or not the requirements of Directive 2011/61/EU are fulfilled.
Hoci tieto opatrenia môžu znížiť riziko úschovy, ktorému čelí depozitár pri delegovaní funkcií úschovy (custody), nemení sa nimi povinnosť vrátiť finančné nástroje alebo uhradiť zodpovedajúcu sumu, ak dôjde k ich strate, čo závisí od toho, či boli splnené požiadavky smernice 2011/61/EÚ alebo nie.
The depositary’s liability under Article 21(12) second subparagraph of Directive 2011/61/EU is triggered in the event of the loss of a financial instrument held in custody by the depositary itself or by a third party to whom the custody has been delegated, provided that the depositary does not demonstrate that the loss results from an external event beyond reasonable control, the consequences of which would have been unavoidable despite all reasonable efforts to the contrary.
Depozitár nesie zodpovednosť podľa článku 21 ods. 12 druhého pododseku smernice 2011/61/EÚ v prípade straty finančného nástroja držaného v úschove depozitárom samotným alebo treťou stranou, na ktorú bola úschova delegovaná, za predpokladu, že depozitár nepreukáže, že strata je dôsledkom vonkajšej udalosti, ktorú nemôže primerane ovplyvniť a ktorej dôsledkom by sa napriek všetkej primeranej snahe nedalo zabrániť.
That loss should be distinguished from an investment loss for investors resulting from a decrease in the value of assets as a consequence of an investment decision.
Táto strata by sa mala odlišovať od investičnej straty, ktorú utrpeli investori a ktorá vyplýva zo zníženia hodnoty aktív v dôsledku investičného rozhodnutia.
To be ascertained as such, it is important that the loss is definitive, and there is no prospect of recovering the financial asset.
Aby sa strata ako taká potvrdila, je dôležité, že strata je konečná a neexistuje žiadna vyhliadka na spätné získanie finančného aktíva.
Thus, situations where a financial instrument is only temporarily unavailable or frozen should not count as losses within the meaning of Article 21(12) of Directive 2011/61/EU.
Preto by sa situácie, keď je finančný nástroj len dočasne nedostupný alebo zmrazený, nemali považovať za straty v zmysle článku 21 ods. 12 smernice 2011/61/EÚ.
In contrast, three types of situations can be identified where the loss should be deemed to be definitive:
Naopak možno identifikovať tri druhy situácií, v ktorých by sa strata mala považovať za konečnú:
where the financial instrument no longer exists or never did exist;
v prípade, že finančný nástroj už neexistuje alebo nikdy neexistoval;
A financial instrument is deemed no longer to exist for instance when it has disappeared following an accounting error that cannot be corrected, or if it never existed, when the AIF’s ownership was registered on the basis of falsified documents.
Má sa za to, že finančný nástroj už neexistuje, napríklad ak sa stratil po účtovnej chybe, ktorú nemožno napraviť, alebo ak nikdy neexistoval, keď bolo vlastníctvo AIF zaregistrované na základe sfalšovaných dokladov.
Situations where the loss of financial instruments is caused by fraudulent conduct should be deemed a loss.
Situácie, keď je strata finančných nástrojov spôsobená podvodným konaním, by sa mali považovať za stratu.
No loss can be ascertained when the financial instrument has been substituted by or converted into another financial instrument, for example in situations where shares are cancelled and replaced by the issue of new shares in a company reorganisation.
Stratu nemožno potvrdiť, keď bol finančný nástroj nahradený iným finančným nástrojom alebo konvertovaný na iný finančný nástroj, napríklad v situáciách, keď sú akcie zrušené a nahradené emisiou nových akcií v rámci reorganizácie spoločnosti.
An AIF should not be considered as permanently deprived of its right of ownership over the financial instrument if the AIF or the AIFM acting on behalf of the AIF has legitimately transferred ownership to a third party.
AIF by sa nemal považovať za natrvalo zbavený svojho vlastníckeho práva na finančný nástroj, ak AIF alebo správca AIF konajúci v mene AIF oprávnene previedol vlastníctvo na tretiu stranu.
Where there is a distinction between the legal ownership and the beneficial ownership of the assets, the definition of loss should refer to loss of the beneficial ownership right.
V prípade, že sa rozlišuje medzi právnym vlastníctvom a nominálnym vlastníctvom aktív, vymedzenie pojmu strata by sa malo týkať straty práva na nominálne vlastníctvo.
Only in the case of an external event beyond the reasonable control of the depositary, the consequences of which are unavoidable despite all reasonable efforts to the contrary, could the depositary avoid to be held liable under Article 21(12) of Directive 2011/61/EU.
Len v prípade vonkajšej udalosti, ktorú depozitár nemôže primerane ovplyvniť a ktorej dôsledkom by sa nedalo napriek všetkej primeranej snahe zabrániť, by sa mohol depozitár vyhnúť tomu, aby niesol zodpovednosť podľa článku 21 ods. 12 smernice 2011/61/EÚ.
The cumulative fulfilment of these conditions should be proven by the depositary in order for it to be discharged of liability.
Depozitár by mal preukázať kumulatívne splnenie týchto podmienok, aby mohol byť zbavený zodpovednosti.
It should first be determined whether the event which led to the loss was external.
Najprv by sa malo určiť, či udalosť, ktorá ku strate viedla, bola vonkajšia.
The depositary’s liability should not be affected by delegation and therefore an event should be deemed external if it does not occur as a result of any act or omission of the depositary or the third party to whom the custody of financial instruments held in custody has been delegated.
Zodpovednosť depozitára by nemala byť ovplyvnená delegovaním, a preto by sa udalosť mala považovať za vonkajšiu, ak sa nevyskytuje v dôsledku konania alebo opomenutia depozitára alebo tretej strany, na ktorú bola delegovaná úschova (custody) finančných nástrojov držaných v úschove.
Then, it should be assessed whether the event is beyond the reasonable control, by verifying that there was nothing a prudent depositary could reasonably have done to prevent the occurrence of the event.
Potom by sa malo posúdiť, či udalosť nie je možné primerane ovplyvniť, a to overením toho, že obozretný depozitár nemohol primerane urobiť nič, aby zabránil výskytu udalosti.
Under these steps both natural events and acts of a public authority may be considered as external events beyond reasonable control.
V rámci týchto krokov sa môžu prírodné udalosti a kroky verejného orgánu považovať za vonkajšie udalosti, ktoré nemožno primerane ovplyvniť.
Thus, in the context of the insolvency of a third party to whom custody was delegated, the law of the country where the instruments are held in custody, which does not recognise the effects of an appropriately implemented segregation, is deemed to be an external event beyond reasonable control.
Preto v kontexte platobnej neschopnosti tretej strany, na ktorú bola delegovaná úschova, sa právne predpisy krajiny, v ktorej sú nástroje držané v úschove, v ktorých sa neuznávajú účinky primerane vykonaného oddelenia, považujú za vonkajšiu udalosť, ktorú nemožno primerane ovplyvniť.
In contrast, a loss caused by failure to apply the segregation requirements laid down in Article 21(11)(d) (iii) of Directive 2011/61/EU or the loss of assets because of disruption in the third party’s activity in relation to its insolvency cannot be seen as being external events beyond reasonable control.
Naopak stratu spôsobenú neuplatnením požiadaviek na oddelenie stanovených v článku 21 ods. 11 písm. d) bode iii) smernice 2011/61/EÚ alebo stratu aktív z dôvodu narušenia činnosti tretej strany v súvislosti s jej platobnou neschopnosťou nemožno vnímať ako vonkajšie udalosti, ktoré nemožno primerane ovplyvniť.
Finally, the depositary should prove that the loss could not have been avoided despite all reasonable efforts to the contrary.
Nakoniec, depozitár by mal preukázať, že strate sa nedalo zabrániť napriek všetkej primeranej snahe.
In this context, the depositary should inform the AIFM and take appropriate action depending on the circumstances.
V tejto súvislosti by depozitár mal informovať správcu AIF a prijať primerané opatrenia v závislosti od okolností.
For instance, in a situation where the depositary believes the only appropriate action is to dispose of the financial instruments, the depositary should duly inform the AIFM, which must in turn instruct the depositary in writing whether to continue holding the financial instruments or to dispose of them.
Napríklad v situácii, keď depozitár verí, že jediným primeraným opatrením je likvidácia finančných nástrojov, depozitár by mal náležite informovať správcu AIF, ktorý musí následne písomne zadať depozitárovi pokyny, či pokračovať v držbe finančných nástrojov alebo ich zlikvidovať.
Any instruction to the depositary to continue holding the assets should be reported to the AIF’s investors without undue delay.
O akomkoľvek pokyne pre depozitára, aby pokračoval v držbe aktív, by sa mala bez zbytočného odkladu podať správa investorom AIF.
The AIFM or the AIF should give due consideration to the depositary’s recommendations.
Správca AIF alebo AIF by mali náležite zohľadniť odporúčania depozitára.
Depending on the circumstances, if the depositary remains concerned that the standard of protection of the financial instrument is not sufficient, despite repeated warnings, it should consider further possible action, such as termination of the contract provided the AIF is given a period of time to find another depositary in accordance with national law.
V závislosti od okolností ak sa depozitár aj naďalej obáva, že úroveň ochrany finančného nástroja nie je dostatočná napriek opakovaným varovaniam, mal by zvážiť ďalšie možné opatrenia, ako napríklad vypovedanie zmluvy za predpokladu, že sa AIF poskytne určitá časová lehota na to, aby si našiel iného depozitára v súlade s vnútroštátnymi právnymi predpismi.
To ensure the same standard of investor protection, the same considerations should also apply to the delegate to whom a depositary has contractually transferred its liability.
Na zabezpečenie rovnakej úrovne ochrany investorov by sa rovnaké úvahy mali vzťahovať aj na subjekt vykonávajúci delegované funkcie, na ktorý depozitár zmluvne previedol svoju zodpovednosť.
Therefore, in order to be discharged of liability under Article 21(12) of Directive 2011/61/EU the delegate should prove that it fulfils cumulatively the same conditions.
Z tohto dôvodu na zbavenie sa zodpovednosti podľa článku 21 ods. 12 smernice 2011/61/EÚ by mal subjekt, na ktorý sa funkcie delegujú, preukázať, že kumulatívne spĺňa rovnaké podmienky.
A depositary is allowed under certain circumstances to discharge itself of liability for the loss of financial instruments held in custody by a third party to which custody was delegated.
Depozitárovi sa za určitých okolností povoľuje zbaviť sa zodpovednosti za stratu finančného nástroja držaného v úschove (custody) treťou stranou, na ktorú bola úschova delegovaná.
For such liability discharge to be permitted there must be an objective reason for contracting such discharge that is accepted by both the depositary and the AIF or the AIFM acting on behalf of the AIF.
Na povolenie tohto zbavenia sa zodpovednosti musí existovať objektívny dôvod na uzavretie zmluvy o zbavení sa zodpovednosti, ktorú akceptuje depozitár aj AIF alebo správca AIF konajúci v mene AIF.
An objective reason should be established for each discharge of liability taking into account the concrete circumstances in which custody has been delegated.
Objektívny dôvod by sa mal stanoviť pre každé zbavenie sa zodpovednosti s prihliadnutím na konkrétne okolnosti, za ktorých bola úschova delegovaná.
When considering an objective reason, the right balance should be established to ensure that the contractual discharge can be effectively relied upon if needed and that sufficient safeguards are put in place to avoid any misuse of the contractual discharge of liability by the depositary.
Pri uvažovaní o objektívnom dôvode by sa mala stanoviť správna rovnováha, aby sa zabezpečilo, že v prípade potreby možno účinne využiť zmluvné zbavenie sa zodpovednosti a že sú zavedené dostatočné ochranné opatrenia, aby sa zabránilo akémukoľvek zneužitiu zmluvného zbavenia sa zodpovednosti depozitárom.
The contractual discharge of liability should under no circumstances be used to circumvent the depositary’s liability requirements under Directive 2011/61/EU.
Zmluvné zbavenie sa zodpovednosti by sa za žiadnych okolností nemalo použiť na obchádzanie požiadaviek týkajúcich sa zodpovednosti depozitára podľa smernice 2011/61/EÚ.
The depositary should demonstrate that it was forced by the specific circumstances to delegate custody to a third party.
Depozitár by mal preukázať, že bol konkrétnymi okolnosťami prinútený delegovať úschovu na tretiu stranu.
Contracting a discharge should be always in the best interest of the AIF or its investors, and the AIF or the AIFM acting on behalf of the AIF should make it explicit that they act in such best interest.
Zmluvné zbavenie sa zodpovednosti by malo byť vždy v najlepšom záujme AIF alebo jeho investorov a AIF alebo správca AIF konajúci v mene AIF by mali explicitne uviesť, že konajú v tomto najlepšom záujme.
Examples of scenarios should indicate the situations where a depositary may be considered as not having other options but to delegate custody to third parties.
V príkladoch scenárov by sa mali uviesť situácie, v ktorých depozitára možno považovať za depozitára, ktorý nemá inú možnosť, ako delegovať úschovu na tretie strany.
It is important for competent authorities to obtain appropriate and sufficient information in order to supervise activities of AIFMs and the risks related to them appropriately and consistently.
Je dôležité, aby príslušné orgány získavali primerané a dostatočné informácie na primerané a jednotné vykonávanie dohľadu nad činnosťami správcov AIF a rizikami, ktoré s nimi súvisia.
Also, since the activities of AIFMs could have effects across borders and on the financial markets, competent authorities should monitor AIFMs and AIFs closely in order to take appropriate action to avoid the build-up of systemic risks.
Keďže činnosti správcov AIF by mohli mať cezhraničné účinky a účinky na finančné trhy, príslušné orgány by mali takisto dôsledne monitorovať správcov AIF a AIF s cieľom prijať primerané opatrenia na zabránenie zvyšovaniu systémových rizík.
The increased transparency and consistency through provisions on reporting and disclosing relevant information as outlined in the implementing measures should make it possible for competent authorities to detect and respond to risks in the financial markets.
Zvýšená transparentnosť a súlad prostredníctvom ustanovení o podávaní správ a zverejňovaní príslušných informácií, ako sa uvádza vo vykonávacích opatreniach, by mali príslušným orgánom umožniť odhaliť riziká na finančných trhoch a reagovať na ne.
It is essential for investors to obtain the minimum information necessary with respect to particular AIFMs and AIFs and their structure in order to be able to take the right investment decision tailored to their needs and risk appetite.
Pre investorov je nevyhnutné, aby získavali minimálne potrebné informácie v súvislosti s jednotlivými správcami AIF a AIF a ich štruktúrou, aby boli schopní prijímať správne investičné rozhodnutia prispôsobené svojim potrebám a ochote podstupovať riziká.
That information should be clear, reliable, readily understandable and clearly presented, whereas the usefulness of the information is enhanced when it is comparable from AIFM to AIFM and AIF to AIF and from one period to the next.
Uvedené informácie by mali byť jasné, spoľahlivé, jednoducho pochopiteľné a jasne prezentované, pričom užitočnosť informácií sa zvyšuje, keď sú porovnateľné medzi jednotlivými správcami AIF a jednotlivými AIF a medzi jednotlivými obdobiami.
An AIFM should not engage in activities which might be detrimental to the objective understanding and practical use of the information to investors prior to its disclosure such as window dressing.
Správca AIF by nemal vykonávať činnosti, ktoré by mohli poškodiť účely chápania a praktického použitia informácií pre investorov pred ich zverejnením, ako napríklad prikrášľovanie skutočných výsledkov (window dressing).
It is necessary to set out a framework which provides for minimum standards with respect to annual reporting requirements, including key elements and a non-exhaustive list of items.
Je potrebné stanoviť rámec, ktorým sa zabezpečia minimálne normy, pokiaľ ide o požiadavky podávania výročných správ vrátane hlavných prvkov a nevyčerpávajúceho zoznamu položiek.
Material changes in the information as referred to in Article 22(2)(d) of Directive 2011/61/EU should be disclosed in the annual report within the financial statements.
Významné zmeny v informáciách, ako sa uvádza v článku 22 ods. 2 písm. d) smernice 2011/61/EÚ, by sa mali zverejniť vo výročnej správe v rámci finančných výkazov.
In addition to the non-exhaustive list of underlying line items additional line items, headings and sub totals may be included where the presentation of these items is relevant for the understanding of an AIF’s overall financial position or performance.
Okrem nevyčerpávajúceho zoznamu základných riadkových položiek sa môžu uviesť ďalšie riadkové položky, názvy a medzisúčty, ak je uvedenie týchto položiek relevantné na pochopenie celkovej finančnej pozície alebo výkonnosti AIF.
Items of a dissimilar nature or function could be aggregated provided such items are individually not materially relevant.
Položky s rozdielnou povahou alebo funkciou by sa mohli uvádzať spolu za predpokladu, že tieto položky nemajú jednotlivo podstatný význam.
Those items could be aggregated under ‘other category’ such as ‘other assets’ or ‘other liabilities’.
Uvedené položky by sa mohli uvádzať spolu v rámci kategórie „iné“, ako napríklad „iné aktíva“ alebo „iné pasíva“.
Where line items do not apply to a particular AIF at all, they do not need to be presented.
V prípade, že sa riadkové položky na konkrétny AIF vôbec nevzťahujú, nemusia sa uvádzať.
Regardless of the accounting standards followed in accordance with Directive 2011/61/EU, all assets should be valued at least once a year.
Bez ohľadu na uplatňované účtovné štandardy v súlade so smernicou 2011/61/EÚ by sa hodnota všetkých aktív mala určovať aspoň raz za rok.
The balance sheet or the statement of assets and liabilities under Directive 2011/61/EU should include, inter alia, cash and cash equivalents.
Súvaha alebo bilančný výkaz aktív a pasív podľa smernice 2011/61/EÚ by mali okrem iného zahŕňať hotovosť a peňažné ekvivalenty.
Thus, cash equivalents should be considered highly liquid investments for the purpose of calculating the exposure of an AIF.
Preto by sa peňažné ekvivalenty mali považovať za vysoko likvidné aktíva na účely výpočtu expozície AIF.
With respect to the content and format of the report on activities for the financial year which has to be part of the annual report under Directive 2011/61/EU, the report should include a fair and balanced review of the activities of the AIF with a description of the principal risks and investments or economic uncertainties that it faces.
So zreteľom na obsah a formu správy o činnosti za dané účtovné obdobie, ktorá musí byť súčasťou výročnej správy podľa smernice 2011/61/EÚ, by mala správa obsahovať verný a vyvážený prehľad činností AIF s opisom hlavných rizík a investícií alebo ekonomických neistôt, ktorým čelí.
That disclosure should not result in the publication of proprietary information of the AIF which would be to the detriment of the AIF and its investors.
Uvedené zverejnenie by nemalo viesť k uverejneniu dôverných informácií AIF, ktoré by boli poškodzovali AIF a jeho investorov.
Therefore, if the publication of particular proprietary information would have such effect, it could be aggregated to a level that would avoid the detrimental effect and would not need to capture, for example, the performance or statistics of an individual portfolio company or investment that could lead to the disclosure of proprietary information of the AIF.
Preto ak by uverejnenie konkrétnych dôverných informácií malo takýto účinok, mohlo by sa zhrnúť na úrovni, na ktorej by sa zabránilo škodlivému vplyvu a nebolo by potrebné uvádzať napríklad výkonnosť alebo štatistiky jednotlivej portfóliovej spoločnosti alebo investície, ktoré by mohli viesť k zverejneniu dôverných informácií AIF.
This information should form part of the management report in so far as this is usually presented alongside the financial statements.
Tieto informácie by mali byť súčasťou správy manažmentu, pokiaľ sa táto správa zvyčajne predkladá spolu s finančnými výkazmi AIF.
With respect to the content and format of the disclosure of remuneration where information is presented at the level of the AIFM, further information should be provided by disclosing an allocation or breakdown of the total remuneration as it relates to the relevant AIF.
So zreteľom na obsah a formu zverejnenia odmeňovania, v ktorom sa informácie predkladajú na úrovni správcu AIF, by sa mali poskytnúť ďalšie informácie zverejnením rozdelenia alebo rozpisu celého odmeňovania podľa toho, ako sa týka príslušného AIF.
This could be achieved through disclosure of the total AIFM remuneration data split into fixed and variable components, a statement that these data relate to the entire AIFM, and not to the AIF, the number of AIFs and UCITS funds managed by the AIFM and the total assets under management of such AIFs and UCITS with an overview of the remuneration policy and a reference to where the full remuneration policy of the AIFM is available at the request of investors.
To by sa dalo dosiahnuť zverejnením celkových údajov o odmeňovaní správcu AIF rozdelenom na pevné a pohyblivé zložky, vyhlásenia, že tieto údaje sa týkajú celého správcu AIF, a nie AIF, počtu AIF a fondov PKIPCP spravovaných správcom AIF a celkových spravovaných aktív týchto AIF a PKIPCP s prehľadom politiky odmeňovania a odkazom na to, kde je k dispozícii na požiadanie investorov úplná politika odmeňovania správcu AIF.
Further details may be provided by disclosure of the total variable remuneration funded by the AIF through payment by it of performance fees or carried interest, as the case may be.
Ďalšie údaje možno poskytnúť zverejnením celkového pohyblivého odmeňovania zo zdrojov AIF prostredníctvom jeho platby poplatkov za výkonnosť alebo prípadne podielu na zisku.