natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The group’s geographical location would also be concentrated in only two production plants (Siniscola and Ottana), located in the same region.
Geografická poloha skupiny bude tiež sústredená iba do dvoch výrobných závodov (Siniscola a Ottana), ktoré sa nachádzajú v jednom regióne.
The remaining assets would be sold to enable Legler to provide its own contribution and to reduce energy, transport and personnel costs.
Ostatné aktíva sa predajú, čím sa umožní spoločnosti Legler poskytnúť vlastný príspevok a znížiť náklady na energiu, dopravu a personálne náklady.
The Macomer plant was not included in the plan [7].
Závod v Macomer nebol zahrnutý do plánu [7].
The plan also envisaged the entry of a new shareholder together with SFIRS, and indicated the need to obtain credit lines from private sources to implement the reorganisation process.
V tomto pláne sa takisto predpokladal vstup nového akcionára spolu so spoločnosťou SFIRS a naznačila sa potreba získať úverové linky zo súkromných zdrojov na vykonanie procesu reorganizácie.
In its decision to initiate the procedure, the Commission had doubts whether the debt-for-equity swap was free from State aid elements.
Pri svojom rozhodovaní o začatí konania mala Komisia pochybnosti o tom, či výmena dlhu za kmeňové akcie neobsahuje prvky štátnej pomoci.
The Commission doubted that a private investor would have accepted swapping debt for shares in the company in the circumstances, especially as it appeared that part of the company’s activities had been suspended for several months and the Italian authorities had submitted to the Commission no counterfactual scenario supporting SFIRS’ assumption that investing in Legler and bearing its restructuring costs was more cost-effective than liquidating the group.
Komisia pochybovala, že súkromný investor by akceptoval výmenu dlhu za akcie spoločnosti za daných okolností, najmä keď sa ukázalo, že časť aktivít spoločnosti bola na niekoľko mesiacov pozastavená a talianske orgány nepredložili Komisii žiadny alternatívny scenár, ktorý by podporil predpoklad spoločnosti SFIRS, že investovať do spoločnosti Legler a znášať náklady na jej reštrukturalizáciu je nákladovo efektívnejšie ako likvidácia skupiny.
As regards the compatibility of the aid with the internal market on the basis of the Community guidelines on State aid for rescuing and restructuring firms in difficulty [8] (hereinafter referred to as ‘the rescue and restructuring guidelines’), the Commission firstly posed the question whether Legler’s difficulties could have been dealt with by the majority shareholder Piltar and whether there had been an arbitrary allocation of costs within the group.
Pokiaľ ide o zlučiteľnosť pomoci s vnútorným trhom na základe usmernení Spoločenstva pre štátnu pomoc na záchranu a reštrukturalizáciu firiem v ťažkostiach [8] (ďalej len „usmernenia na záchranu a reštrukturalizáciu“), Komisia najprv položila otázku, či ťažkosti spoločnosti Legler mohol riešiť väčšinový akcionár, spoločnosť Piltar, a či v rámci skupiny dochádzalo k svojvoľnému rozdeľovaniu nákladov.
Secondly, the Commission doubted that the plan would be able to restore long-term viability, as the planned divestment of assets and production lines seemed rather indeterminate and many assumptions on future operating conditions seemed unrealistic, given the suspension of Legler’s production.
Po druhé, Komisia mala pochybnosti o tom, že týmto plánom by sa dokázala obnoviť dlhodobá životaschopnosť, keďže plánované zbavovanie sa aktív a výrobných liniek sa javilo ako dosť neurčité a mnohé predpoklady o budúcich prevádzkových podmienkach pôsobili ako nereálne vzhľadom na pozastavenie výroby v spoločnosti Legler.
The Commission also doubted that the proposed compensatory measures were real and went beyond the measures necessary to restore viability, that the level of own contribution was sufficient and that the ‘one time, last time’ principle had been respected.
Komisia takisto pochybovala o tom, že navrhnuté kompenzačné opatrenia sú reálne a presahujú rámec opatrení potrebných na obnovenie životaschopnosti, že výška príspevku je dostatočná a že sa dodržala zásada „jedenkrát a dosť“.
Finally, the Commission requested the Italian authorities to submit information concerning the doubts raised (origin of SFIRS’ credit, detailed information on Piltar and on the allocation of costs within the group, on the compensatory measures, on the actual likelihood of Legler finding a new shareholder and on access to the private financing required for reorganising Legler).
Nakoniec Komisia požiadala talianske orgány, aby predložili informácie v súvislosti so vzniknutými pochybnosťami (pôvod úveru spoločnosti SFIRS, podrobné informácie o spoločnosti Piltar a o rozdeľovaní nákladov v rámci skupiny, o kompenzačných opatreniach, o skutočnej pravdepodobnosti, že spoločnosť Legler nájde nového akcionára a o prístupe k súkromnému financovaniu potrebnému na reorganizáciu spoločnosti Legler).
By letter dated 14 December 2007, an interested party submitted its comments on the opening decision.
Listom zo 14. decembra 2007 jedna zainteresovaná strana predložila svoje pripomienky k rozhodnutiu o začatí konania.
The third party claimed that the measures in question would cause distortions of competition and pointed out that the sector was affected by significant overcapacity.
Táto tretia strana tvrdila, že uvedené opatrenia narušia hospodársku súťaž a poukázala na to, že toto odvetvie je postihnuté nadmernou kapacitou.
It provided figures on worldwide denim production capacity for the year 2006, showing a global overcapacity of 27 %.
Poskytla číselné údaje o svetovej kapacite výroby denimu za rok 2006 a uviedla globálnu nadmernú kapacitu 27 %.
Firstly, the Italian authorities explained how SFIRS had become the majority shareholder in Legler.
Po prvé, talianske orgány vysvetlili, ako sa spoločnosť SFIRS stala väčšinovým akcionárom spoločnosti Legler.
In March 2007 SFIRS purchased debt of Legler SpA and Legler Siniscola SpA from the company Intex SpA, in liquidation, for the price of EUR 450000. On 31 May 2007 SFIRS converted part of that debt, having a nominal value of EUR 14,5 million, into Legler equity, thereby acquiring 49 % of Legler’s ordinary shares (while Piltar retained the remaining 51 %) and 100 % of its extraordinary shares [9].
V marci 2007 spoločnosť SFIRS kúpila dlh spoločnosti Legler S.p.a a Legler Siniscola S.p.a. od spoločnosti Intex S.p.A. v likvidácii za cenu 450000 EUR. Spoločnosť SFIRS 31. mája 2007 previedla časť tohto dlhu v nominálnej hodnote 14,5 mil. EUR na kmeňové akcie spoločnosti Legler, čím nadobudla 49 % kmeňových akcií spoločnosti Legler (zatiaľ čo spoločnosť Piltar si ponechala zvyšných 51 %) a 100 % jej mimoriadnych akcií [9].
Secondly, the Italian authorities explained that Piltar was a mere vehicle controlled by natural persons.
Po druhé, talianske orgány vysvetlili, že spoločnosť Piltar bola iba nástroj kontrolovaný fyzickými osobami.
It was founded exclusively for the purpose of acquiring a shareholding in Legler and was engaged in no other business activity.
Bola založená výlučne na účely nadobudnutia akcií spoločnosti Legler a nebola zapojená do žiadnych iných obchodných aktivít.
The Italian authorities added that Piltar had long made it clear that it did not plan to support the company financially and that it intended to divest itself progressively of its shareholding in the group.
Talianske orgány dodali, že spoločnosť Piltar už dávno dala zreteľne najavo, že neplánuje podporovať spoločnosť finančne a že má v úmysle postupne sa zbaviť svojho podielu v skupine.
Indeed, it appears that together with the 49 % shareholding SFIRS also acquired the right to purchase the remaining 51 % of Legler’s ordinary shares.
V skutočnosti to vyzerá tak, že spolu s podielom 49 % spoločnosť SFIRS získala takisto právo na kúpu zvyšných 51 % kmeňových akcií spoločnosti Legler.
Thirdly, the Italian authorities promised to provide information on the compensatory measures.
Po tretie, talianske orgány prisľúbili, že poskytnú informácie o kompenzačných opatreniach.
Fourthly, Italy stated that the market segments targeted by Legler’s restructuring plan to restore financial viability, described in recital 25, were showing encouraging trends.
Po štvrté, Taliansko konštatovalo, že trhové segmenty, ktoré zasiahne plán reštrukturalizácie spoločnosti Legler na obnovenie finančnej životaschopnosti, ako sa opisuje v odôvodnení 25, vykazujú povzbudivý vývoj.
The Italian authorities also mentioned the company’s intention to secure private credit lines and a new shareholder to finance part of the plan, and stated that steps had already been taken to that effect.
Talianske orgány sa takisto zmienili o úmysle spoločnosti zabezpečiť súkromné úverové linky a nového akcionára na financovanie časti plánu a tvrdili, že kroky v tomto smere sa už podnikli.
Next, in response to the third party’s comments, the Italian authorities pointed out that Legler’s market share in the year 2006 was as little as 0,27 %.
Ďalej, ako odpoveď na pripomienky tretej strany, talianske orgány poukázali na to, že trhový podiel spoločnosti Legler v roku 2006 bol iba 0,27 %.
In their submissions following the withdrawal of the restructuring plan, the Italian authorities argued that the debt-for-equity swap would not qualify as State aid within the meaning of Article 107(1) of the Treaty, as SFIRS had acted in line with the market economy investor principle.
Vo svojich podaniach po stiahnutí plánu reštrukturalizácie talianske orgány uviedli, že výmena dlhu za kmeňové akcie sa nebude považovať za štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 zmluvy, keďže spoločnosť SFIRS konala v súlade so zásadou investora v trhovom hospodárstve.
According to the Italian authorities a private investor would have acted in the same way to avoid bankruptcy and recover at least part of his credit in the most effective way, i.e. by converting it into capital and restructuring the company together with a new private investor and a new credit line.
Podľa názoru talianskych orgánov súkromný investor by konal rovnako s cieľom zabrániť konkurzu a získať späť aspoň časť svojho úveru čo najefektívnejším spôsobom, t. j. jeho prevodom na kapitál a reštrukturalizáciou spoločnosti spolu s novým súkromným investorom a novou úverovou linkou.
Under Article 8(1) of Council Regulation (EC) No 659/1999 [10], the Member State concerned may withdraw the notification within the meaning of Article 2 in due time before the Commission has taken a decision pursuant to Article 4 or 7.
Na základe článku 8 ods. 1 nariadenia Rady (ES) č. 659/1999 [10] príslušný členský štát môže stiahnuť oznámenie v zmysle článku 2 v stanovenej lehote pred rozhodnutím Komisie podľa článku 4 alebo 7.
In this case, where the Commission initiated the formal investigation procedure, the Commission shall close that procedure pursuant to Article 8(2) of the same Regulation.
V prípade, že Komisia začala konanie vo veci formálneho zisťovania, Komisia uzavrie tento postup podľa článku 8 ods. 2 toho istého nariadenia.
The Commission notes that the direct grant of EUR 13,2 million has not been implemented by Italy and Italy will not pursue this aid project further.
Komisia poznamenala, že priamu dotáciu 13,2 mil. EUR Taliansko neuskutočnilo a Taliansko nebude ďalej realizovať tento projekt pomoci.
As the restructuring plan has been withdrawn, the formal investigation procedure opened on this measure no longer serves any purpose.
Keďže plán reštrukturalizácie bol stiahnutý, konanie vo veci formálneho zisťovania, ktoré bolo otvorené k tomuto opatreniu, už nemá opodstatnenie.
As the other two notified restructuring measures were unlawfully implemented by Italy, in order to close the formal investigation procedure the Commission must determine whether they constitute State aid within the meaning of Article 107(1) of the Treaty, and if so, whether this aid is compatible with the internal market.
Keďže druhé dve opatrenia na reštrukturalizáciu Taliansko vykonalo v rozpore so zákonom, na uzavretie konania vo veci formálneho zisťovania musí Komisia zistiť, či tieto opatrenia predstavujú štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 zmluvy, a ak áno, či je táto pomoc zlučiteľná s vnútorným trhom.
Article 107(1) of the Treaty lays down that any aid granted by a Member State or through State resources in any form whatsoever which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods shall, in so far as it affects trade among Member States, be incompatible with the internal market.
V článku 107 ods. 1 zmluvy sa ustanovuje, že každá pomoc poskytovaná v akejkoľvek forme členským štátom alebo zo štátnych prostriedkov, ktorá narúša hospodársku súťaž alebo hrozí narušením hospodárskej súťaže tým, že zvýhodňuje určitých podnikateľov alebo výrobu určitých druhov tovaru, je nezlučiteľná s vnútorným trhom, pokiaľ ovplyvňuje obchod medzi členskými štátmi.
Where State aid within the meaning of Article 107(1) of the Treaty is to be or was granted to a company in difficulty, the compatibility of this aid must be assessed on the basis of the rescue and restructuring guidelines.
Ak sa má štátna pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 zmluvy poskytnúť alebo sa poskytla spoločnosti v ťažkostiach, zlučiteľnosť tejto pomoci sa musí hodnotiť na základe usmernení na záchranu a reštrukturalizáciu.
Consequently, the aid can only be considered compatible on the basis of Article 107(3)(c) of the Treaty if the conditions laid down in the rescue and restructuring guidelines are met.
Pomoc sa teda môže považovať za zlučiteľnú na základe článku 107 ods. 3 písm. c) zmluvy iba vtedy, keď sú splnené podmienky ustanovené v usmerneniach na záchranu a reštrukturalizáciu.
The extension of the rescue aid guarantee for the entire duration of the restructuring period
Predĺženie záruky za pomoc na záchranu na celé trvanie obdobia reštrukturalizácie
The rescue aid guarantee in the amount of EUR 13 million was not terminated on the expiry of the six-month period for which it had been approved by the Commission, but remained in place after notification of the plan was withdrawn (see recital 17).
Záruka za pomoc na záchranu vo výške 13 mil. EUR neskončila uplynutím šiestich mesiacov, na ktoré ju Komisia schválila, ale zostala v platnosti po stiahnutí oznámenia o pláne (pozri odôvodnenie 17).
The extension of the rescue aid guarantee was notified as a measure granted from the resources of the competent Ministry, financed from the State budget.
Predĺženie záruky za pomoc na záchranu bolo oznámené ako opatrenie, ktoré bolo poskytnuté zo zdrojov ministerstva financovaných zo štátneho rozpočtu.
Therefore, it was granted from State resources and it is imputable to the State.
Bolo teda udelené zo štátnych zdrojov a pripísateľné štátu.
The guarantee constitutes a selective advantage as it allowed Legler to access financial resources which it would not have otherwise obtained, given its financial situation.
Táto záruka predstavuje selektívnu výhodu, keďže umožnila spoločnosti Legler prístup k finančným zdrojom, ktorý by inak nebola získala vzhľadom na jej finančnú situáciu.
Hence, it relieved Legler from the costs it would otherwise have incurred.
Zbavila teda spoločnosť Legler nákladov, ktoré by jej inak boli vznikli.
Furthermore, as Legler was implementing a restructuring process aimed at resuming production, the aid was liable to distort competition in the internal market and to affect trade between Member States.
Keďže spoločnosť Legler prechádzala procesom reštrukturalizácie zameraným na obnovenie výroby, táto pomoc okrem toho mohla narúšať hospodársku súťaž na vnútornom trhu a ovplyvniť obchodovanie medzi členskými štátmi.
The distortive effect of the measure was stressed by a third party, who also pointed out that the sector suffers from overcapacity.
Narúšajúci účinok tohto opatrenia zdôraznila tretia strana, ktorá takisto poukázala na to, že toto odvetvie je postihnuté nadmernou kapacitou.
Therefore, the Commission considers that the extension of the rescue aid guarantee, which is also a restructuring measure, constitutes State aid within the meaning of Article 107(1) of the Treaty.
Komisia sa preto domnieva, že predĺženie záruky za pomoc na záchranu, ktorá je takisto reštrukturalizačným opatrením, predstavuje štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 zmluvy.
In determining the amount of aid, the Commission recalls paragraph 4.1(a) of the Guarantee Notice [11], which states that ‘for companies in difficulty, a market guarantor, if any, would, at the time the guarantee is granted charge a high premium given the expected rate of default. If the likelihood that the borrower will not be able to repay the loan becomes particularly high, this market rate may not exist and in exceptional circumstances the aid element of the guarantee may turn out to be as high as the amount effectively covered by that guarantee.’
Pri určovaní výšky pomoci Komisia pripomína odsek 4.1 písm. a) oznámenia o záruke [11], v ktorom sa uvádza, že „pri spoločnostiach, ktoré majú ťažkosti, trhový poskytovateľ záruky, pokiaľ existuje, v čase poskytnutia záruky bude účtovať vysoký poplatok podľa miery očakávanej platobnej neschopnosti. Ak sa pravdepodobnosť, že dlžník nebude schopný pôžičku splatiť, javí ako mimoriadne vysoká, táto trhová sadzba nemusí existovať a vo výnimočných prípadoch sa prvok pomoci v záruke môže ukázať taký vysoký ako suma skutočne krytá touto zárukou.“
In the light of Legler’s severe financial distress at the time the guarantee was granted (increasing losses, decreasing turnover and negative equity as described in recitals 19 to 21 and 52), the Commission considers that it was highly unlikely that the company would have been able to obtain a bank loan on the market without State intervention; therefore, the Commission concludes that the aid amount corresponds to the totality of the loan amount [12].
Vzhľadom na vážne finančné ťažkosti spoločnosti Legler v čase, keď bola záruka poskytnutá (narastajúce straty, klesajúci obrat a záporný vlastný kapitál, ako sa uvádza v odôvodneniach 19 až 21 a 52), Komisia sa domnieva, že je veľmi nepravdepodobné, že by spoločnosť bola schopná získať bankový úver bez štátnej intervencie; Komisia preto dospela k záveru, že výška pomoci zodpovedá celkovej výške úveru [12].
Debt-for-equity swap
Výmena dlhu za kmeňové akcie
The Commission remarks that the swap was implemented by SFIRS, a public entity whose main shareholder, the Region of Sardinia, exerts a dominant influence on its decisions [13].
Komisia poznamenáva, že výmenu uskutočnila spoločnosť SFIRS, štátny subjekt, ktorého hlavný akcionár, región Sardínia, má dominantný vplyv na jej rozhodnutia [13].
Italy has never denied this fact.
Taliansko túto skutočnosť nikdy nepoprelo.
Hence, the Commission concludes that the measure in question is imputable to the State and was granted through State resources.
Komisia preto dospela k záveru, že uvedené opatrenie je pripísateľné štátu a bolo poskytnuté zo štátnych zdrojov.
This measure is also selective as it favours a single company, Legler.
Toto opatrenie je takisto selektívne, keďže zvýhodňuje jednu spoločnosť – Legler.
Furthermore, as Legler was pursuing a restructuring process aimed at resuming production, the aid was liable to distort competition in the internal market and to affect trade between Member States.
Okrem toho, keďže spoločnosť Legler prechádzala procesom reštrukturalizácie, zameraným na obnovu výroby, táto pomoc mohla narúšať hospodársku súťaž na vnútornom trhu a ovplyvniť obchodovanie medzi členskými štátmi.
The potential distortive impact of the measure was also highlighted in the comments submitted by a third party, which also pointed out that the sector suffers from overcapacity.
Možný narúšajúci vplyv opatrenia zdôraznila v predložených pripomienkach aj tretia strana, ktorá takisto poukázala na to, že toto odvetvie je postihnuté nadmernou kapacitou.
In its response, Italy argued that the measure in question conferred no advantage on Legler as, in its view, it was in line with the market economy investor principle.
Vo svojej odpovedi Taliansko namietalo, že uvedeným opatrením sa spoločnosti Legler neposkytla žiadna výhoda, keďže, podľa jej názoru, bolo v súlade so zásadou investora v trhovom hospodárstve.
According to settled case-law [14], in order to determine whether Legler received an advantage from State resources it is necessary to consider whether, in similar circumstances, a private investor with characteristics comparable to those of SFIRS would have been willing to carry out a similar debt-for-equity swap, having regard to the information available and developments foreseeable at the date the transaction was implemented.
Podľa ustálenej judikatúry [14], aby sa zistilo, či spoločnosť Legler bola zvýhodnená zo štátnych zdrojov, je potrebné posúdiť, či by za podobných okolností súkromný investor s charakteristikami porovnateľnými so spoločnosťou SFIRS bol ochotný uskutočniť podobnú výmenu dlhu za kmeňové akcie, so zreteľom na dostupné informácie a predvídateľný vývoj v termíne, v ktorom bola transakcia realizovaná.
Firstly, on the basis of Legler’s financial statements, the Commission notes that in 2007 the company had a capital of EUR 1,8 million and a negative equity of EUR - 16,2 million; over the period 2003-2007 losses reached EUR 94,9 million and the company’s situation was clearly deteriorating, with increasing losses and decreasing turnover.
Po prvé, na základe finančných výkazov spoločnosti Legler Komisia konštatuje, že v roku 2007 mala spoločnosť kapitál 1,8 mil. EUR a záporný vlastný kapitál – 16,2 mil. EUR; v období rokov 2003 – 2007 straty dosiahli 94,9 mil. EUR a situácia spoločnosti sa zjavne zhoršovala s narastajúcimi stratami a klesajúcim obratom.
The Commission also notes that despite the critical financial situation outlined above, SFIRS did not carry out a comprehensive cost/benefit analysis and a risk assessment for the transaction.
Komisia takisto konštatuje, že napriek kritickej finančnej situácii opísanej v predchádzajúcom texte, spoločnosť SFIRS nevykonala komplexnú analýzu nákladov a prínosov a hodnotenie rizika danej transakcie.
In fact, despite numerous requests from the Commission to this effect, the Italian authorities have never submitted a substantiated counterfactual scenario demonstrating that SFIRS’ choice was preferable to the scenario of liquidating Legler.
V skutočnosti, napriek početným žiadostiam od Komisie, talianske orgány nikdy nepredložili odôvodnený alternatívny scenár, ktorým by sa preukázalo, že voľba spoločnosti SFIRS bola lepšia ako likvidácia spoločnosti Legler.
Indeed, similar remarks were made by the Bank of Italy in a report [15] issued after an investigation into SFIRS’ activity.
V skutočnosti podobné poznámky uviedla v správe [15] aj talianska národná banka, ktorá bola vydaná po prešetrení aktivít spoločnosti SFIRS.
The report criticised SFIRS’ behaviour for the incompleteness of its prior analysis of the debt-for-equity swap and for the inherent contradiction of making an ‘investment’ offering no concrete prospects of recovery.
V tejto správe sa kritizovalo správanie spoločnosti SFIRS pre jej neúplnú predchádzajúcu analýzu výmeny dlhu za kmeňové akcie a pre zásadný rozpor spočívajúci v tom, že uskutočnila „investíciu“, ktorá neponúkala žiadne konkrétne vyhliadky na ozdravenie.
Irrespective of this assessment, the financial situation of the company was such that no reasonable private investor in a market economy would have entered into a similar transaction.
Bez ohľadu na toto posúdenie finančná situácia spoločnosti bola taká, že žiadny rozumný súkromný investor v trhovom hospodárstve by nevstúpil do podobnej transakcie.
In this regard, the Commission also notes that the restructuring plan (piano industriale) notified by the company cannot be considered as a realistic basis for predicting the company’s future performance.
Vzhľadom na to Komisia takisto dospela k záveru, že plán reštrukturalizácie (Piano Industriale), ktorý spoločnosť ohlásila, nemožno považovať za reálny základ pre predvídanie budúcej výkonnosti spoločnosti.