natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The second way to estimate the impact of the additional compensatory measure is to extrapolate figures for 2013 to 2016 by applying a linear increase of [1,5–3] % to the figures for 2012, in continuation of the estimated [1,5–3] % growth in the company’s turnover from 2009 to 2012.
Druhý spôsob výpočtu vplyvu dodatočného kompenzačného opatrenia spočíva vo zovšeobecnení číselných údajov za roky 2013–2016 prostredníctvom uplatnenia lineárneho zvýšenia o [1,5–3] % na obrat za rok 2012, a to na základe rastu obratu v rokoch 2009–2012 odhadovaného podnikom na [1,5–3] %.
This estimate of growth in turnover is considered reasonable, in the light of group strategy and market prospects, for the reasons set out in paragraphs 125 ff.
Z dôvodov vysvetlených v odôvodnení 125 a nasl. sa takýto predpoklad rastu obratu totiž považuje za primeraný z hľadiska stratégie skupiny a výhľadov trhu.
The French authorities explained that FagorBrandt’s area of activity changed in 2006 owing to the transfer by Fagor to FagorBrandt of responsibility for distributing the Fagor brand in the British and French markets, followed by the transfer of Fagor’s entire French business [56].
Francúzske orgány vysvetlili, že v roku 2006 sa zmenil rozsah činnosti podniku FagorBrandt, keď Fagor previedol na FagorBrandt distribúciu značky Fagor na anglickom a francúzskom trhu a následne všetky činnosti Fagoru vo Francúzsku [56].
That business’s turnover was put at EUR [50-100] million for 2007 and was included in FagorBrandt’s 2007 turnover.
Obrat týchto činností sa odhadoval na [50–100] mil. EUR v roku 2007 a zahrnul sa do obratu podniku FagorBrandt za rok 2007.
Taking an unchanged area of activity as a basis, the forecast increase in turnover would come to only [5–10] %.
Predpokladané zvýšenie obratu bolo konštantne len [5–10] %.
Since then, France has communicated to the Commission the turnover actually achieved in 2007.
Odvtedy Francúzsko oznámilo Komisii skutočný obrat dosiahnutý v roku 2007.
It came to EUR 903 million, compared with EUR 779,7 million in 2006 — a year-on-year increase of approximately 16 %.
Obrat predstavuje 903 mil. EUR oproti 779,7 mil. EUR v roku 2006, čo znamená medziročný nárast o približne 16 %.
As the Commission has already stated, however (see paragraphs 76 ff.), the final amount of the Italian aid that should be taken into account for purposes of the present Decision is EUR 3190878,02, plus interest to 21 October 2008.
Ako však Komisia uviedla (pozri odôvodnenie 76 a nasl.), výška talianskej pomoci, ktorú treba vziať do úvahy na účely tohto rozhodnutia, predstavuje sumu 3190878,02 EUR, ku ktorej treba pripočítať úroky splatné do 21. októbra 2008.
But the Commission believes that the repayment of this sum will not jeopardise the company’s return to viability if Fagor Brandt is required to increase its own contribution by a sum equal to EUR 3190878,02 plus interest (see paragraphs 149 ff.).
Komisia sa však domnieva, že plánované vrátenie pomoci nespochybňuje obnovenie životaschopnosti podniku vzhľadom na to, že podnik FagorBrandt je povinný zvýšiť svoj vlastný príspevok o sumu 3190878,02 EUR plus úroky (v tejto súvislosti pozri odôvodnenie 149 a nasl.).
Specifically, the company had contracted bank loans amounting to EUR [20–40] million in 2006, increased to EUR [20–40] million in 2007 [59].
Spresňujú, že v roku 2006 podnik podpísal zmluvy na bankové úvery vo výške [20–40] mil. EUR, ktoré sa v roku 2007 zvýšili na [20–40] mil. EUR [59].
The bank loans had been secured by […].
Boli zabezpečené […].
Specifically, the contribution to the cost of restructuring proposed by FagorBrandt must be increased by this amount (by borrowing, by a contribution from the shareholders or otherwise) before the end of the restructuring period, which has been set at 31 December 2012.
Konkrétne o túto sumu sa bude musieť zvýšiť vlastný príspevok na náklady na reštrukturalizáciu navrhovaný podnikom FagorBrandt (prostredníctvom úveru, vkladu akcionárov alebo iným spôsobom), a to do konca obdobia reštrukturalizácie podniku, ktorý je stanovený na 31. decembra 2012.
The French authorities must produce evidence of this increase within two months after 31 December 2012.
Francúzske orgány budú povinné predložiť dôkaz o tomto zvýšení do dvoch mesiacov nasledujúcich po 31. decembri 2012.
FagorBrandt’s own contribution to the cost of restructuring, which FagorBrandt proposes should be EUR 31,5 million, must be increased by EUR 3190878,02 plus the interest on that sum running from the date on which the Italian aid was put at FagorBrandt’s disposal until 21 October 2008.
Vlastný príspevok na náklady na reštrukturalizáciu vo výške 31,5 mil. EUR, ktorý navrhuje podnik FagorBrandt, sa bude musieť zvýšiť o 3190878,02 EUR a o úroky z tejto sumy, ktoré vznikli od dátumu poskytnutia talianskej pomoci podniku FagorBrandt do 21. októbra 2008.
The increase must take place before the end of the period of restructuring of the undertaking, which has been set at 31 December 2012.
K tomuto zvýšeniu musí dôjsť do konca obdobia reštrukturalizácie podniku, ktorý je stanovený na 31. decembra 2012.
Several other measures were taken in France in 2006.
V roku 2006 sa vo Francúzsku prijalo ešte niekoľko opatrení.
In 2006 the group also began to rationalise the plant in Verolanuova in Italy.
V tom istom roku skupina začala s racionalizáciou talianskeho závodu vo Verolanuova.
France has, moreover, invoked no other exception provided for in the TFEU. Nor has any of the interested parties criticised this choice of legal basis, which was already announced in the opening decision.
Okrem toho sa Francúzsko nedovolávalo žiadnej výnimky zo ZFEÚ a ani jedna zo zainteresovaných strán nekritizovala výber tohto právneho základu, ktorý bol už oznámený v rozhodnutí o začatí konania.
Thirdly, in its 1991 decision in the Deggendorf case, the Commission, observing that ‘The cumulative effect of the illegal aid which Deggendorf has been refusing to repay since 1986 and the present new … aid would give it an excessive and undue advantage which would adversely affect trading conditions to an extent contrary to the common interest’, considered the new aid compatible on condition that ‘The … authorities … suspend payment to Deggendorf of the aid … until such time as they have recovered the incompatible aids’ [22]. In a judgment delivered on 15 May 1997 the Court of Justice endorsed the Commission’s approach [23].
Po tretie, Komisia, ktorá vo svojom rozhodnutí vo veci Deggendorf [22] z roku 1991 poznamenala, že „neoprávnene poskytnutá pomoc, ktorú Deggendorf odmieta vrátiť od roku 1986, a nová pomoc (…) by mali kumulatívny účinok nadmerného a neoprávneného zvýhodnenia tejto spoločnosti, ktorým by sa narušili podmienky obchodu v rozsahu, ktorý je v rozpore so spoločným záujmom,“ usúdila, že nová pomoc je zlučiteľná za predpokladu, že „orgány (…) sú povinné pozastaviť poskytovanie pomoci (…) spoločnosti Deggendorf do doby, kým nezískajú nezlučiteľnú pomoc späť (…).“ Vo svojom rozsudku z 15. mája 1997 [23] Súdny dvor potvrdil správnosť prístupu Komisie.
Regarding the closure of the chest freezer manufacturing plant (at Lesquin) in 2005, France indicated in its notification of 6 August 2007 that this plant, ‘which made chest freezers and wine cellars for the whole FagorBrandt group, had fallen to a size … which no longer enabled it to cover either its variable costs or its fixed costs and had generated an operating loss of EUR 5,8 million in 2004’. There can therefore be no doubt that what is involved here is a closure of a loss-making business rendered necessary in order to restore viability [39] and that, in accordance with point 40 of the restructuring aid guidelines, it cannot be taken into account as a compensatory measure.
Pokiaľ ide o uzavretie závodu na výrobu mraziacich boxov v roku 2005 (závod v Lesquin), Francúzsko vo svojom oznámení zo 6. augusta 2007 uviedlo, že tento závod „ktorý vyrábal mraziace boxy a chladničky na víno pre celú skupinu FagorBrandt, nadobudol veľkosť…, čo mu neumožnilo pokryť ani premenlivé, ani pevné náklady, a v roku 2004 dosiahol prevádzkovú stratu 5,8 mil. EUR.“ Niet teda pochýb o tom, že v tomto prípade ide o ukončenie stratovej činnosti, ktoré je nevyhnutné na obnovenie životaschopnosti podniku [39] a ktoré sa v súlade s bodom 40 usmernení o pomoci na reštrukturalizáciu nedá považovať za kompenzačné opatrenie.
The French authorities have not backed up that assertion with specific evidence. The assertion is contradicted, moreover, by their notification, which describes a highly competitive market with diversified competition from, among others, distributor brands.
Francúzske orgány toto tvrdenie presne nezdôvodnili, pričom zároveň protirečí ich oznámeniu, v ktorom bol trh opísaný ako vysoko konkurenčný s mnohorakou konkurenciou, najmä pokiaľ ide o distribučné značky.
on State aid SA.20829 (C 26/2010, ex NN 43/2010 (ex CP 71/2006)) Scheme concerning the municipal real estate tax exemption granted to real estate used by non-commercial entities for specific purposes implemented by Italy
o štátnej pomoci SA.20829 [C 26/2010, ex NN 43/2010 (ex CP 71/2006)] Režim týkajúci sa oslobodenia od obecnej dane z nehnuteľnosti v prípadoch nehnuteľností užívaných nekomerčnými subjektmi na osobitné účely, ktorý uplatnilo Taliansko
(notified under document C(2012) 9461)
[oznámené pod číslom C(2012) 9461]
In 2006 the Commission received a number of complaints essentially concerning two schemes, one involving an exemption from the municipal tax on real estate and the other a corporate tax reduction.
Komisii bolo v roku 2006 doručených niekoľko sťažností, ktoré sa v zásade týkali dvoch režimov, pričom jeden zahŕňal oslobodenie od obecnej dane z nehnuteľnosti a druhý zníženie dane z príjmu právnických osôb.
More specifically, the two schemes involved:
Tieto dva režimy konkrétnejšie zahŕňali:
exemption from the municipal tax on real estate (‘imposta comunale sugli immobili’, hereinafter ‘ICI’) for real estate used by non-commercial entities and intended exclusively for social assistance, welfare, health, cultural, educational, recreational, accommodation, sports and religious activities (Article 7(1)(i) of Legislative Decree No 504 of 30 December 1992);
oslobodenie od obecnej dane z nehnuteľnosti („imposta comunale sugli immobili“, ďalej len „ICI“) v prípadoch nehnuteľností užívaných nekomerčnými subjektmi určených výhradne na sociálnu asistenciu a pomoc, zdravotnú, kultúrnu, vzdelávaciu, rekreačnú, ubytovaciu, športovú a náboženskú činnosť [článok 7 ods. 1 písm. i) legislatívnej vyhlášky č. 504 z 30. decembra 1992];
a 50 % corporate tax reduction for the entities listed in Article 6 of Presidential Decree No 601 of 29 September 1973 - primarily social welfare organisations, non-profit education and research bodies, and charitable and teaching institutions (including ecclesiastical institutions).
zníženie dane z príjmu právnických osôb o 50 % pre subjekty uvedené v článku 6 prezidentskej vyhlášky č. 601 z 29. septembra 1973 – najmä pre organizácie sociálnej starostlivosti, neziskové vzdelávacie a výskumné orgány a charitatívne a vzdelávacie inštitúcie (vrátane cirkevných inštitúcií).
This provision also includes social housing entities and cultural foundations and associations.
Toto ustanovenie takisto zahŕňa subjekty zaoberajúce sa sociálnym bývaním a kultúrne nadácie a združenia.
Following the complaints received about the above ICI exemption, the Commission sent the Italian authorities an initial request for information on 5 May 2006.
Komisia na základe sťažností prijatých v súvislosti s uvedeným oslobodením od ICI zaslala 5. mája 2006 talianskym orgánom prvú žiadosť o informácie.
In the light of the information sent by Italy on 6 June 2006, and following the entry into force of some amendments to the ICI legislation, the Commission informed the complainants by letter of 8 August 2006 that, on the basis of a preliminary analysis, there were no grounds for pursuing the investigation.
V súvislosti s informáciami, ktoré zaslalo Taliansko 6. júna 2006, a po nadobudnutí účinnosti niektorých zmien a doplnení právnych predpisov týkajúcich sa ICI Komisia informovala navrhovateľov listom z 8. augusta 2006, že na základe predbežnej analýzy neexistujú dôvody na vykonanie zisťovania.
However, by letter dated 24 October 2006, the complainants again pointed out that the ICI exemption for non-commercial entities was contrary to Article 107(1) of the Treaty.
Navrhovatelia však listom z 24. októbra 2006 opätovne zdôrazňovali, že oslobodenie od ICI pre nekomerčné subjekty bolo v rozpore s článkom 107 ods. 1 zmluvy.
By letter of 14 November 2006, the Commission informed them that, on the basis of the information available, there were no grounds for further investigating the ICI exemption.
Komisia ich listom zo 14. novembra 2006 informovala, že na základe dostupných informácií neexistujú dôvody na ďalšie zisťovanie vo veci oslobodenia od ICI.
In January and September 2007, the Commission received further letters from the complainants about the ICI exemption.
Komisii boli v januári a septembri 2007 doručené ďalšie listy od navrhovateľov týkajúce sa oslobodenia od ICI.
On 5 November 2007, the Commission invited the Italian authorities and the complainants to provide further information about all the alleged preferential provisions cited by the complainants.
Komisia požiadala 5. novembra 2007 talianske orgány a navrhovateľov, aby poskytli ďalšie informácie o všetkých údajných zvýhodňujúcich ustanoveniach citovaných navrhovateľmi.
On 20 October 2008, the complainants sent a letter of formal notice (Article 265 of the Treaty), asking the Commission to open the formal investigation procedure and to adopt a formal decision on their complaints.
Navrhovatelia zaslali 20. októbra 2008 formálnu výzvu (článok 265 zmluvy), v ktorej požiadali Komisiu, aby začala konanie vo veci formálneho zisťovania a aby prijala formálne rozhodnutie týkajúce sa ich sťažností.
On 24 November 2008, the Commission sent another request for information to the Italian authorities, to which they replied by letter of 8 December 2008.
Komisia zaslala talianskym orgánom 24. novembra 2008 ďalšiu žiadosť o informácie, na ktorú reagovali listom z 8. decembra 2008.
By letter dated 19 December 2008, the Commission informed the complainants that, on the basis of a preliminary analysis, it considered that the measures did not appear to constitute state aid and that accordingly there was no need to pursue the investigation.
Komisia listom z 19. decembra 2008 informovala navrhovateľov, že na základe predbežnej analýzy zastáva názor, že opatrenia zrejme nepredstavujú štátnu pomoc, a preto nie je potrebné začať zisťovanie.
On 26 January 2009, the Italian Finance Ministry issued ‘Circolare 2/DF’ (hereinafter ‘the Circular’) to clarify further the scope of the ICI exemption for non-commercial entities.
Talianske ministerstvo financií vydalo 26. januára 2009„Circolare 2/DF“ (ďalej len „obežník“) na účel podrobnejšieho objasnenia rozsahu pôsobnosti oslobodenia od ICI pre nekomerčné subjekty.
On 2 March 2009, the complainants wrote to the Commission expressing their dissatisfaction with the legislation in force and criticising the Circular.
Navrhovatelia písomne reagovali 2. marca 2009 a vyjadrili Komisii svoju nespokojnosť s platnými právnymi predpismi a kritizovali obežník.
By e-mail of 11 January 2010, the complainants again asked the Commission to initiate the formal investigation procedure, even in the light of the contents of the Circular.
Navrhovatelia e-mailom z 11. januára 2010 opätovne žiadali Komisiu o začatie konania vo veci formálneho zisťovania, aj pokiaľ ide o obsah obežníka.
On 15 February 2010, the Commission, having taken note of the Circular, sent a letter to the complainants confirming the reasoning set out in their letter of 19 December 2008.
Komisia po zohľadnení obežníka zaslala 15. februára 2010 navrhovateľom list, v ktorom potvrdila odôvodnenie uvedené v ich liste z 19. decembra 2008.
By decision of 12 October 2010 (hereinafter ‘the decision initiating the procedure’) the Commission initiated the formal investigation procedure laid down in Article 108(2) of the Treaty in respect of the municipal real estate tax exemption granted to real estate used by non-commercial entities for specific purposes and in respect of Article 149(4) TUIR [4].
Komisia rozhodnutím z 12. októbra 2010 (ďalej len „rozhodnutie o začatí konania“) začala konanie vo veci formálneho zisťovania, ako sa stanovuje v článku 108 ods. 2 zmluvy, v súvislosti s oslobodením od obecnej dane z nehnuteľnosti v prípadoch nehnuteľností užívaných nekomerčnými subjektmi na osobitné účely a so zreteľom na článok 149 ods. 4 TUIR [4].
On 21 December 2010, the decision initiating the procedure was published in the Official Journal of the European Union [5], inviting interested parties to submit their comments.
Rozhodnutie o začatí konania bolo uverejnené v Úradnom vestníku Európskej únie [5]21. decembra 2010, pričom zainteresované strany boli vyzvané, aby predložili svoje pripomienky.
Between 21 January and 4 April 2011, the Commission received comments on the decision initiating the procedure from 80 interested parties, which are listed in Annex 1 to this Decision.
Komisii boli v období od 21. januára do 4. apríla 2011 doručené pripomienky k rozhodnutiu o začatí konania od 80 zainteresovaných strán, ktoré sú uvedené v prílohe 1 k tomuto rozhodnutiu.
By letter of 2 March 2011, the Commission received comments from Italy on the decision initiating the procedure.
Komisii boli listom z 2. marca 2011 doručené pripomienky Talianska týkajúce sa rozhodnutia o začatí konania.
The Commission then forwarded the third parties' comments to the Italian authorities, which submitted their reactions on 10 June 2011.
Komisia zaslala talianskym orgánom pripomienky tretích strán, pričom talianske orgány predložili svoje reakcie 10. júna 2011.
On 19 July 2011, a technical meeting was held between the Italian authorities and the Commission.
Dňa 19. júla 2011 sa uskutočnilo technické zasadnutie medzi talianskymi orgánmi a Komisiou.
By letter dated 15 February 2012, Italy informed the Commission of its intention to adopt new legislation concerning the municipal real estate tax and announced that ICI had been replaced by the Imposta Municipale Propria (hereinafter ‘IMU’) as of 1 January 2012.
Taliansko informovalo listom z 15. februára 2012 Komisiu o svojom zámere prijať nové právne predpisy týkajúce sa obecnej dane z nehnuteľnosti a oznámilo, že ICI bola od 1. januára 2012 nahradená daňou Imposta Municipale Propria (ďalej len „IMU“).
Following Italy’s adoption of Law No 27 of 24 March 2012, which included new provisions on the IMU exemption for non-commercial entities performing specific activities but left a number of aspects to be defined in future implementing legislation, the Commission sent the Italian authorities a request for information on 16 May 2012.
Komisia zaslala 16. mája 2012 talianskym orgánom žiadosť o informácie so zreteľom na skutočnosť, že Taliansko prijalo zákon č. 27 z 24. marca 2012, v ktorom sa nachádzali nové ustanovenia týkajúce sa oslobodenia od IMU pre nekomerčné subjekty vykonávajúce osobitné činnosti, ale ostalo v ňom niekoľko aspektov, ktoré mali byť vymedzené v budúcich vykonávacích právnych predpisoch.
On 27 June 2012, the Commission received additional information from the complainants, including comments on the new IMU legislation.
Komisii boli 27. júna 2012 doručené ďalšie informácie od navrhovateľov vrátane pripomienok k novým právnym predpisom týkajúcim sa IMU.
On 6 July 2012, these observations were forwarded to Italy for comment.
Tieto pripomienky boli 6. júla 2012 zaslané Taliansku na pripomienkovanie.
By letter dated 5 September 2012, Italy provided the Commission with the information requested and also its comments on the third parties’ observations forwarded to it on 6 July 2012.
Taliansko predložilo listom z 5. septembra 2012 Komisii požadované informácie a aj svoje pripomienky k pripomienkam tretích strán, ktoré mu boli doručené 6. júla 2012.
Subsequently, by letter of 21 November 2012, the Italian authorities sent the Commission a copy of the IMU implementing regulation adopted on 19 November 2012.
Talianske orgány následne zaslali listom z 21. novembra 2012 Komisii kópiu vykonávacieho nariadenia týkajúceho sa IMU, ktoré bolo prijaté 19. novembra 2012.
Municipal real estate tax exemption for non-commercial entities
Oslobodenie od obecnej dane z nehnuteľnosti pre nekomerčné subjekty
In 1992 the Italian authorities introduced a municipal tax on real estate (ICI).
Talianske orgány zaviedli v roku 1992 obecnú daň z nehnuteľnosti (ICI).
As laid down in Legislative Decree No 504 of 30 December 1992, all physical and legal persons that were in possession of real estate (for reasons of ownership, right of usufruct, use, occupancy or leasehold) were liable for the tax.
Ako sa ustanovuje v legislatívnej vyhláške č. 504 z 30. decembra 1992, uvedená daň sa vzťahovala na všetky fyzické a právnické osoby, ktoré vlastnili nehnuteľnosť (z dôvodov vlastníctva, užívacieho práva, používania, držby alebo prenájmu).
The tax was payable by both residents and non-residents, irrespective of the use made of the real estate, and it was calculated on the basis of the cadastral value.
Daň sa vzťahovala na osoby s pobytom aj bez pobytu bez ohľadu na účel používania nehnuteľnosti a bola vypočítaná na základe katastrálnej hodnoty.
According to Article 7(1)(i) of Legislative Decree No 504/92, real estate used by non-commercial entities exclusively for social assistance, welfare, health, educational and accommodation services and cultural, recreational, sports and religious activities was exempted from ICI.
Podľa článku 7 ods. 1 písm. i) legislatívnej vyhlášky č. 504/92 boli od ICI oslobodené nehnuteľnosti užívané nekomerčnými subjektmi výhradne na účel sociálnej asistencie a pomoci, zdravotných, vzdelávacích a ubytovacích služieb a kultúrnych, rekreačných, športových a náboženských činností.
According to Article 7(2a) of Decree Law No 203 of 30 September 2005 [6], the exemption provided for by Article 7(1)(i) of Legislative Decree No 504/92 was applicable to the activities listed there, even if they were of a commercial nature.
Podľa článku 7 ods. 2a legislatívnej vyhlášky č. 203 z 30. septembra 2005 [6] sa výnimka ustanovená článkom 7 ods. 1 písm. i) legislatívnej vyhlášky č. 504/92 vzťahovala na činnosti, ktoré sú v ňom uvedené, aj keď boli komerčného charakteru.
According to Article 39 of Decree Law No 223 of 4 July 2006 [7], this exemption applied only if the activities in question were not exclusively of a commercial nature.
Podľa článku 39 legislatívnej vyhlášky č. 223 zo 4. júla 2006 [7] táto výnimka platila len v prípade, že predmetné činnosti neboli výhradne komerčného charakteru.
The Italian authorities explained that the municipal real estate tax exemption provided for by Article 7(1)(i) applied only if two cumulative conditions were met:
Talianske orgány vysvetlili, že oslobodenie od obecnej dane z nehnuteľnosti ustanovené článkom 7 ods. 1 písm. i) sa uplatňovalo len v prípade, ak boli splnené dve kumulatívne podmienky:
i. the real estate must be used by non-commercial entities [8].
nehnuteľnosť musia užívať nekomerčné subjekty [8].
The law defines non-commercial entities as public and private entities that are not companies and whose activities are not exclusively or primarily commercial;
V zákone sú nekomerčné subjekty vymedzené ako verejné a súkromné subjekty, ktoré nie sú spoločnosti a ktorých činnosti nie sú výhradne alebo hlavne komerčné;
the real estate must be used exclusively for performing the activities listed in Article 7(1)(i).
nehnuteľnosť musí byť používaná výhradne na činnosti uvedené v článku 7 ods. 1 písm. i).
In Circular 2/DF of 26 January 2009, the Italian authorities clarified which entities could be considered non-commercial and the characteristics required of the activities performed by these entities for entitlement to the exemption.
V obežníku 2/DF z 26. januára 2009 talianske orgány objasnili, ktoré subjekty možno považovať za nekomerčné a aké charakteristiky musia mať činnosti vykonávané týmito subjektmi, aby mali nárok na oslobodenie.