natgillin/translations-raw huggingface dataset:
There must be at least 12000 post offices located throughout Germany.
Na celom území Nemecka musí byť k dispozícii minimálne 12000 stacionárnych pôšt.
An annual average of 80 percent of letters and parcel must be delivered within certain time targets (one working day for letters and two working days for parcels) and deliveries must be made at least once daily on weekdays.
V ročnom priemere sa musí 80 % listových zásielok a balíkov doručiť v priebehu stanovených lehôt (jeden pracovný deň pre listové zásielky a dva pracovné dni pre balíky). Okrem toho sa zásielky musia doručovať v pracovných dňoch minimálne jedenkrát denne.
Article 52 PostG 1997 maintained the entrustment of DPAG with the provision of universal services until 31 December 2007, which is the date of the abolishment of DPAG's exclusive right for the provision of letter services.
Zákonom § 52 PostG 1997 sa poverenie spoločnosti DPAG poskytovaním univerzálnych služieb predĺžilo do 31. decembra 2007 – t. j. do zrušenia jej výlučného práva na poskytovanie listových služieb.
Since the expiry of the exclusive right, no postal operator in Germany has been legally entrusted with the universal service obligation, which means that all postal service providers are assumed to ensure the provision of universal postal services (‘market forces’).
Od ukončenia výlučného práva nebol nijaký poskytovateľ poštových služieb v Nemecku poverený povinnosťou poskytovať univerzálnu službu, čo znamená, že univerzálne poštové služby majú poskytovať všetci poskytovatelia poštových služieb („trhové sily“).
Where a universal service is not being appropriately or adequately provided or where there is reason to believe that such will be the case, PostG 1997 provides for legislative instruments to safeguard the provision of those services.
Ak je zrejmé alebo sa predpokladá, že niektorá univerzálna služba sa neposkytuje dostatočne alebo primerane, PostG 1997 ponúka právne prostriedky na zaručenie poskytovania týchto služieb.
As shown by the WIK study (see Figure 3), the universal services accounted for about 88 % of total revenue over the period from 1990 to 2007: The majority of the universal letter services were subject to price regulation because of Deutsche Post's dominant position on those markets (see Section II.2.1).
Ako vyplýva z posudku WIK (pozri obrázok 3), približne 88 % celkových výnosov v rokoch 1990 až 2007 pripadlo na univerzálne služby. V dôsledku dominantného postavenia Deutsche Post na trhu podliehala väčšia časť univerzálnych listových služieb regulácii cien (pozri oddiel II.2.1).
Apart from those price-regulated services that made up about 62 % of total revenue, Deutsche Post has provided in competition with other operators the universal parcel services (about 15 % of total revenue) and further non-price regulated universal letter services (about 11 % of total revenue).
Popri týchto regulovaných službách, ktoré predstavovali približne 62 % celkových výnosov, poskytovala Deutsche Post univerzálne balíkové služby (približne 15 % celkových výnosov) v hospodárskej súťaži s ostatnými poskytovateľmi, ako aj ďalšie cenovo neregulované univerzálne listové služby (približne 11 % celkových výnosov).
Moreover, Deutsche Post has also offered commercial services (e.g. retail banking services for Postbank, sales services for Telekom, delivery of unaddressed mail items, etc.).
Deutsche Post okrem toho poskytovala aj komerčné služby (napríklad retailové bankové služby pre Postbank, distribučné služby pre Telekom, distribúciu neadresovanej pošty).
In total, the commercial services amounted to 12 % of Deutsche Post's revenue for the period 1990-2007.
Deutsche Post dosiahla v období 1990 – 2007 prostredníctvom komerčných služieb približne 12 % celkových výnosov.
Public transfers
Štátne kompenzácie
Since its creation in 1950, Deutsche Bundespost had been a Sondervermögen of the Federal Government.
Deutsche Bundespost bola od svojho založenia v roku 1950 osobitným majetkom štátu.
Under German administrative law, a Sondervermögen does not have a legal personality that is independent from the State, but does have its own budget and is not liable for the general debts of the State.
Podľa nemeckého správneho práva nemá osobitný majetok právnu subjektivitu nezávislú od štátu, má však vlastný rozpočet a neručí za všeobecné štátne dlhy.
The first postal reform in 1989 foresaw that the Sondervermögen would have three different sub-sections, — POSTDIENST, POSTBANK, and TELEKOM — which were qualified as ‘public undertakings’ but still did not enjoy independent legal personality from the State.
Prvá poštová reforma z roku 1989 plánovala, že osobitný majetok sa rozdelí na tri čiastkové oblasti – POSTDIENST, POSTBANK a TELEKOM, ktoré mali postavenie „verejnoprávnych podnikov“, ale nemali ešte právnu subjektivitu nezávislú od štátu.
Pursuant to Article 37(2)(3) PostVerfG 1989, although each service of the three entities should be able to finance its costs out of its own revenues, a cross-financing between the three entities was permissible to the extent that losses resulted from universal service obligations.
Podľa § 37 ods. 2 a 3 PostVerfG 1989 mali tieto tri spoločnosti spravidla v plnej miere pokryť náklady na jednotlivé služby, pričom v prípade, že vznikli straty z plnenia povinnosti poskytovať univerzálnu službu, bolo medzi týmto tromi spoločnosťami povolené krížové financovanie.
On that basis, in the period 1990-1993 POSTDIENST received transfers of EUR 2844 million from TELEKOM to cover its losses.
Na tomto základe dostala POSTDIENST na pokrytie svojich strát od spoločnosti TELEKOM v období 1990 – 1993 celkom 2,844 mld. EUR.
In the course of the second postal reform, the three sub-sections of the Sondervermögen were transformed as of 1 January 1995 into public limited companies: POSTDIENST became DPAG, POSTBANK became Postbank AG, and TELEKOM became Telekom AG.
V priebehu druhej poštovej reformy sa tieto tri čiastkové oblasti osobitného majetku zmenili k 1. januáru 1995 na akciové spoločnosti. Z POSTDIENST vznikla DPAG, z POSTBANK vznikla Postbank AG a zo spoločnosti TELEKOM spoločnosť Telekom AG.
Pursuant to Article 2(2) PostUmwG 1994, Telekom AG assumed all liabilities arising from loans which were attributable to the Sondervermögen as a whole but retained the right to reclaim funds from DPAG and Postbank AG to the extent that those loan commitments could be attributed to their legal predecessors.
Podľa § 2 ods. 2 zákona PostUmwG 1994 prevzala spoločnosť Telekom AG všetky úverové záväzky, ktoré sa týkali osobitného majetku ako celku, ale mohla uplatniť regresný nárok voči DPAG a Postbank AG v miere, v akej sa tieto úverové záväzky pripisovali ich právnym predchodcom.
According to Germany, that transfer from Telekom AG was — as with the previous transfers based on Article 37(3) PostVerfG 1989 — indispensable for DPAG to discharge its universal service obligations.
Podľa Nemecka bol tento prevod zo spoločnosti Telekom AG – ako aj predchádzajúce kompenzácie na základe § 37 ods. 3 PostVerfG 1989 – pre DPAG nevyhnutný na plnenie jej povinnosti poskytovať univerzálnu službu.
In total, POSTDIENST received EUR 5666 million in the period 1990-1995 as compensation for its universal service obligation.
V období 1990 – 1995 dostala POSTDIENST spolu 5,666 mld. EUR ako kompenzáciu za plnenie povinnosti poskytovať univerzálne služby.
Public guarantee for debt obligations issued before 1995
Štátna záruka za dlhopisy vydané pred rokom 1995
Since 1953, § 22 (4) PostVwG 1953 [34] provided that debt obligations issued by Deutsche Bundespost had the same legal value as debt obligations issued by the Federal Republic of Germany.
Podľa § 22 ods. 4 PostVwG 1953 [34] sú dlhopisy Deutsche Bundespost od roku 1953 rovnocenné so štátnymi dlhopismi.
When the PostVwG 1953 was repealed by the PostVerfG 1989, the same provision was taken over in § 40 PostVerfG 1989.
Po zrušení zákona PostVwG 1953 zákonom PostVerfG 1989 bolo toto ustanovenie prevzaté do § 40 PostVerfG 1989.
After the creation of the three sub-sections in 1989, POSTDIENST itself did not issue the debt obligations autonomously but POSTBANK administered those transactions for all entities of Deutsche Bundespost.
POSTDIENST po založení troch čiastkových oblastí v roku 1989 nevydávala dlhopisy samostatne, ale POSTBANK spravovala príslušné transakcie samostatne pre všetky podniky Deutsche Bundespost.
The debt obligations were then allocated to POSTDIENST, TELEKOM and POSTBANK according to their financial requirements.
Následne sa dlhopisy prideľovali spoločnostiam POSTDIENST, TELEKOM a POSTBANK podľa ich aktuálnej finančnej potreby.
After 1995, pursuant to Article 2(4) PostUmwG 1994, Germany remained liable for all debt obligations entered into prior to 1995 by Deutsche Bundespost and subsequently allocated to POSTDIENST, TELEKOM and POSTBANK.
Nemecko po roku 1995 podľa § 2 ods. 4 PostUmwG 1994 naďalej ručilo za plnenie všetkých záväzkov, ktoré pred rokom 1995 prevzala Deutsche Bundespost a ktoré boli potom pridelené spoločnostiam POSTDIENST, TELEKOM a POSTBANK.
However, Germany did not bear any liability for debt obligations issued by DPAG thereafter.
Nemecko však v nijakom prípade neručilo za dlhopisy, ktoré DPAG vydala neskôr.
Revenues from regulated prices as additional compensation for pension costs and universal services' net costs
Výnosy z regulovaných služieb ako dodatočná kompenzácia za dôchodkové náklady a čisté náklady univerzálnych služieb
The PostG 1997 also established the Bundesnetzagentur (hereafter referred to as Postal regulator) for the supervision of the reserved and liberalised letter markets.
PostG 1997 okrem toho poveril spolkovú agentúru pre siete (Bundesnetzagentur) (ďalej len „poštový regulačný úrad“) dohľadom nad vyhradenými a liberalizovanými trhmi s listovými službami.
Pursuant to Article 19 PostG 1997, the Postal regulator is competent to regulate Deutsche Post's pricing in the letter markets in which Deutsche Post enjoys a dominant position.
Podľa § 19 PostG 1997 je poštový regulačný úrad zodpovedný za reguláciu poplatkov, ktoré Deutsche Post vyberá na trhoch s listovými službami, na ktorých má dominantné postavenie.
Deutsche Post has had a dominant position not only with the reserved services — pursuant to Article 51 PostG 1997 — but also with almost all other letter services which have had been opened up to competition.
Deutsche Post zaujímala dominantné postavenie nielen na trhu v oblasti vyhradených služieb (podľa § 51 PostG 1997), ale aj v prípade takmer všetkých ostatných listových služieb, ktoré už boli otvorené hospodárskej súťaži.
Price regulation can take the form either of an ex ante price cap or of an ex post price control.
Regulácia cien môže prebiehať buď ex ante prostredníctvom stanovenia cenového stropu alebo ex post v rámci cenových kontrol.
According to the market studies by the Postal regulator, Deutsche Post has held average market share of 90 % to 97 % on the price-regulated letter markets.
Z prieskumov trhu, ktoré vykonal poštový regulačný úrad, vyplýva, že Deutsche Post mala na trhoch s regulovanými listovými službami podiel v priemere od 90 % do 97 %.
In his latest report, the Postal regulator deplores that the gradual market opening since 1997 has not achieved a functioning competition on the German letter market [35].
V poslednej správe si poštový regulačný úrad sťažoval, že postupným otváraním trhov, ktoré sa začalo v roku 1997, sa nepodarilo vytvoriť na nemeckom trhu s listovými službami fungujúcu hospodársku súťaž [35].
The price-regulated letter services account for the majority of Deutsche Post's total revenues (e.g. about 62 % of Deutsche Post's total revenue for the period 1990-2007 (see Figure 3); in the period 2008-2010, the price-regulated services accounted for about 56 % of Deutsche Post's total revenue).
Deutsche Post dosiahla veľkú časť celkových výnosov prostredníctvom regulovaných listových služieb (napríklad približne 62 % svojich celkových výnosov v období 1990 – 2007 (pozri obrázok 3) a približne 56 % celkových výnosov v období 2008 – 2010).
All other universal and commercial services, which do not fall under price regulation pursuant to Articles 19 to 27 PostG 1997 [36] will be hereafter termed as non-price regulated services.
Všetky ostatné univerzálne služby a komerčné služby, na ktoré sa nevzťahujú § 19 – § 27 PostG 1997 [36] o regulácii poplatkov, sa budú ďalej v texte uvádzať ako „cenovo neregulované služby“.
For the price regulated letter services, Article 20(1) and (2) PostG 1997 provide that the prices shall reflect the costs of the efficient service provision.
Pre cenovo regulované listové služby je v § 20 ods. 1 a 2 PostG 1997 stanovené, že poplatky sa majú orientovať na náklady efektívneho poskytovania služieb.
However, if factually justified, the Postal regulator should, inter alia, appropriately account for:
Vždy keď je to odôvodnené objektívnymi okolnosťami, poštový regulačný úrad musí okrem iného primerane zohľadniť:
Costs arising from the universal provision of postal services, and
náklady na celoplošné poskytovanie poštových služieb a
Costs arising from the financing of pension and health care benefits for employees who were taken over from POSTDIENST.
náklady na dôchodkové a zdravotné poistenie zamestnancov prevzatých od POSTDIENST.
Article 57 PostG 1997 and a ministerial decree of 27 March 2000 maintained the regulated prices at the level of 1997 until 31 December 2002.
Na základe § 57 PostG 1997 a všeobecného pokynu spolkového ministra hospodárstva a technológií z 27. marca 2000 boli regulované ceny zmrazené do 31. decembra 2002 na úrovni z roku 1997.
2002 Price cap decision
Rozhodnutie o cenových stropoch z roku 2002
It was only in 2002 that the Postal regulator took its first decision concerning the price cap for the period starting on 1 January 2003 until 31 December 2007 (hereafter 2002 price cap decision).
Počiatočné rozhodnutie poštového regulačného úradu o strope pre regulované ceny za listové zásielky na obdobie od 1. januára 2003 do 31. decembra 2007 (ďalej len „rozhodnutie o cenových stropoch z roku 2002“) bolo vydané až v roku 2002.
Price cap regulation means a system of regulating the prices of a bundle of services under which the individual price for each service is not controlled but there is a ceiling on the weighted average of all the prices in the bundle.
Tzv. regulácia metódou cenového stropu predstavuje postup regulácie cien balíka služieb, pri ktorom sa namiesto kontroly jednotlivých cien každej služby stanovuje ako strop vážený priemer všetkých cien v príslušnom balíku.
Pursuant to Article 19 PostG 1997 ex ante price cap regulation covered all postal services for which Deutsche Post held a dominant position.
Podľa § 19 PostG 1997 sa stanovenie stropu ex ante vzťahovalo na všetky poštové služby, v prípade ktorých mala Deutsche Post dominantné postavenie na trhu.
Deutsche Post claimed in 2002 so-called ‘burdens’ for the provision of universal service as well as for the employment of civil servants and private employees who had been taken over from POSTDIENST.
Deutsche Post uplatnila v roku 2002 v súvislosti s povinnosťou poskytovať univerzálne služby a zamestnaním štátnych zamestnancov a súkromných zamestnancov prevzatých od POSTDIENST tzv. „finančné bremená“.
Those burdens show the alleged costs that Deutsche Post would not have assumed without the universal service obligation and without the take-over of the POSTDIENST personnel and infrastructure (see Table 1 for a detailed list).
V prípade týchto finančných bremien ide o náklady, ktoré by podľa Deutsche Post nevznikli bez povinnosti poskytovať univerzálne služby a bez prevzatia zamestnancov a infraštruktúry POSTDIENST (pozri podrobný zoznam v tabuľke 1).
Burdens as approved by 2002 Price cap decision (million EUR, nominal values)
Finančné bremená schválené v rámci rozhodnutia o cenových stropoch z roku 2002 (v miliónoch EUR, nominálne hodnoty)
Burdens from 2002 Price cap decision
Finančné bremená z rozhodnutia o cenových stropoch z roku 2002
Average burden (1998-2006) million EUR
Priemerné finančné bremeno (1998 – 2006) v miliónoch EUR
Excess wage costs
Nekonkurenčné mzdové náklady
Excess social costs
nekonkurenčné sociálne náklady
Infrastructural burden post shops
Finančné bremeno infraštruktúry pobočiek
Supplementary pension insurance for employees (VAP)
Doplnkové dôchodkové poistenie zamestnancov (VAP)
Infrastructural burden freight
Finančné bremeno prepravnej infraštruktúry
Social and health cost (BAnstPT)
Sociálne a zdravotné náklady (BAnstPT)
Deficit coverage for civil servants' health insurance
Pokrytie deficitu zdravotného poistenia štátnych zamestnancov
Total average burden
Priemerné celkové finančné bremeno
The Postal regulator eventually accepted Deutsche Post's reasoning that it would not have incurred those burdens, had it not been subject to the universal service obligation (for burdens #3 and 5 on universal service costs) respectively to the obligation to take over the civil servants and private employees from POSTDIENST (burdens #1, 2, 4, 6, 7, and 8).
Poštový regulačný úrad napokon akceptoval argumentáciu Deutsche Post, že tieto finančné bremená by nevznikli bez povinnosti poskytovať univerzálnu službu (finančné bremená 3 a 5, náklady univerzálnej služby), resp. bez povinnosti prevziať štátnych zamestnancov a súkromných zamestnancov od POSTDIENST (finančné bremená 1, 2, 4, 6, 7 a 8). Poštový regulačný úrad následne schválil vyššie regulované ceny za listové zásielky, aby sa priemerné ročné finančné bremená vo výške […] mld.
The Postal regulator approved increased regulated letter prices to finance the claimed average annual burdens of EUR […] million for the period 2002-2006 out of the revenues of the regulated letter services.
EUR uplatňované na obdobie 2002 – 2006 mohli financovať z výnosov dosiahnutých z regulovaných listových služieb.
Under the 2002 price cap decision, 100 % of the burdens are imputed to the prices which are subject to the ex ante price cap.
Po rozhodnutí o cenových stropoch z roku 2002 boli všetkým finančným bremenám (100 %) pridelené ceny, pre ktoré sa ex ante stanovuje cenový strop.
Excess wages (burden #1)
Nekonkurenčné základné mzdy (finančné bremeno 1)
Burden #1 shows the claimed excess of the wage costs for postal workers over the industry average.
Finančné bremeno 1 zodpovedá uvedenej časti základných miezd zamestnancov pošty, ktorá prekračuje priemer v odvetví.
Deutsche Post used as a ‘competitive’ wage benchmark the wages that had been stipulated in a collective labour agreement (‘Entgelttarifvertrag’) with the trade unions for newly hired personnel after 2002 (hereafter ETV wages).
Deutsche Post stanovila pre „konkurenčné“ mzdy ako referenčnú hodnotu tie mzdy, ktoré boli dohodnuté s odbormi v kolektívnej zmluve (ďalej len „ETV“) pre nových zamestnancov prijatých do zamestnania po roku 2002.
For the calculation of burden #1, that benchmark is, however, applied for all personnel.
Pri výpočte finančného bremena 1 sa však táto referenčná hodnota používa pre všetkých zamestnancov.
It is also retroactively applied in the submitted accounts back to 1998.
Okrem toho sa bude používať ako základ v odovzdávaných kalkuláciách nákladov a výkonov so spätnou platnosťou do roku 1998.
Excess social contributions (burden #2)
Nekonkurenčné sociálne náklady (finančné bremeno 2)
The Postal regulator also approved Deutsche Post's claim that it had to bear higher social contributions for its private employees and civil servants than private competitors would normally have to assume for their private employees.
Poštový regulačný úrad súhlasil aj s argumentom Deutsche Post, že za svojich súkromných zamestnancov a štátnych zamestnancov musela platiť vyššie príspevky na sociálne poistenie, ako museli zvyčajne uhrádzať za svojich súkromných zamestnancov konkurenti zo súkromného sektora.
Deutsche Post starts its calculations from a social contribution rate that it deems as ‘competitive’ (hereafter ‘regulatory contribution rate’) for both civil servants and private employees.
Deutsche Post vychádza pri svojich výpočtoch zo sadzby príspevku na sociálne poistenie, ktorú považuje za „konkurenčnú“ pre štátnych aj súkromných zamestnancov (ďalej len „sadzba príspevku REK“).
That regulatory rate is defined as the sum of
Táto sadzba príspevku REK je definovaná ako súčet:
Employer’s share of social contributions for a private employee (about 19 % to 21 % which equals roughly half of the total social contribution rate as shown in Figure 2),
podielu zamestnávateľa na príspevkoch na sociálne poistenie súkromného zamestnanca (približne 19 % až 21 %, ktorý predstavuje – ako je uvedené na obrázku 9 – približne polovicu celej sadzby príspevku na sociálne poistenie);
Contribution to the accident insurance (in the range of [0 to 5 %]; Deutsche Post has added that contribution to the regulatory contribution rate since 2001),
príspevku na úrazové poistenie ([0 % až 5 %]; v prípade Deutsche Post je tento príspevok od roku 2001 zahrnutý v sadzbe príspevku REK) a
Contribution to supplementary pension (in the range of [0 to 5 %]; Deutsche Post has added that contribution to the regulatory contribution rate since 1997 because a contribution to the supplementary pension insurance of that magnitude is considered as ‘competitive’. The rate is based on the supplementary pension insurance that Deutsche Post has offered since 1997 to newly hired private employees).
príspevku na doplnkové dôchodkové poistenie ([0 % až 5 %]; v prípade Deutsche Post je tento príspevok od roku 1997 zahrnutý v sadzbe príspevku REK, pretože príspevok na doplnkové dôchodkové poistenie v tejto výške sa považuje za „konkurenčný“. Táto sadzba vychádza z doplnkového dôchodkového poistenia, ktoré Deutsche Post od roku 1997 ponúka novo prijatým súkromným zamestnancom).
The regulated revenues finance all social contributions that are in excess of the regulatory contribution rate (hereafter ‘excess social contributions’).
Z regulovaných výnosov sa financujú všetky príspevky na sociálne zabezpečenie, ktoré prekračujú sadzbu príspevku REK (ďalej len „nekonkurenčné príspevky na sociálne zabezpečenie“).
Taking e.g. the calculations of the excess social contributions in 2001 for civil servants, Table 2 shows that the incurred social contributions for civil servants are almost double those of the allegedly ‘competitive’ social contributions based on the regulatory contribution rate.
V tabuľke 2 je uvedený príklad výpočtu nekonkurenčných príspevkov na sociálne zabezpečenie štátnych zamestnancov v roku 2001, z ktorého vidieť, že skutočné príspevky na sociálne zabezpečenie štátnych zamestnancov boli takmer dvojnásobne vyššie ako príspevky založené na sadzbe príspevku REK a klasifikované ako „konkurenčné“ príspevky na sociálne zabezpečenie.
Calculation of excess social costs for civil servants in 2001 according to 2002 regulatory accounts (million EUR)
Výpočet nekonkurenčných sociálnych nákladov na štátnych zamestnancov v roku 2001 podľa REK 2002 (v miliónoch EUR)
% of incurred wages
% splatných príjmov
Contribution rate for pension fund
Sadzba poistného odvádzaného do dôchodkového fondu
Civil servants' wage sum
Súčet príjmov štátnych zamestnancov
Contribution to pension fund
Príspevok do dôchodkového fondu
Health care expenses
Náklady na zdravotnú starostlivosť
Incurred social contributions
Vynaložené sociálne náklady
Employer's share of social contributions
Podiel zamestnávateľa na príspevkoch na sociálne zabezpečenie
Accident insurance
Úrazové poistenie
Supplementary pension insurance
Doplnkové dôchodkové poistenie
Regulatory contribution rate
Sadzba príspevku REK
Regulatory benchmark social cost
Sociálne náklady podľa referenčnej hodnoty REK
Excess social contributions
Nekonkurenčné sociálne náklady
The incurred social contributions include Deutsche Post's payment of 33 % of the incurred civil servant wages to the pension fund (respectively an annual lump-sum payment of EUR 2045 million in the period 1995-1999) as well as the contributions to the civil servants' health care expenses.
Príspevky vynaložené na sociálne zabezpečenie zahŕňajú príspevok Deutsche Post vo výške 33 % splatných miezd aktívnych štátnych zamestnancov (resp. ročné paušálne platby vo výške 2,045 mld. EUR v období 1995 – 1999) odvádzaný do dôchodkového fondu a príspevky na úhradu nákladov na zdravotnú starostlivosť poskytovanú štátnym zamestnancom.