natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Response to the arguments presented by Germany
Protiargumentácia k tvrdeniu Nemecka
The 2011 Extension decision expressed doubts about the necessity and proportionality of the pension subsidy because the non-price regulated services benefited from a level of wage-based social security contributions that has effectively been 11 to 14 percentage points lower than the level that private competitors have had to carry.
V rozhodnutí o rozšírení z roku 2011 vyjadrila Komisia pochybnosť v súvislosti s potrebnosťou a primeranosťou dotácie dôchodkov, pretože v rámci cenovo neregulovaných služieb boli odvádzané sadzby príspevku na sociálne zabezpečenie o 11 % až 14 % nižšie ako tie, ktoré odvádzali súkromní konkurenti.
The 2011 Extension decision quantified the resulting annual advantage to be in the range of EUR 100 to 200 million.
Výhoda, ktorá z toho vyplývala, sa v rozhodnutí o rozšírení z roku 2011 vyčíslila na 100 mil. EUR až 200 mil. EUR ročne.
In reply to the 2011 Extension decision, Germany raises two main objections:
Nemecko vo svojom stanovisku k uzneseniu o rozšírení z roku 2011 vznieslo dve hlavné námietky:
Germany insists that the benchmark rate can only be based on the employer's share of social contributions, because private undertakings have no legal obligation to pay the employees' contribution.
Nemecko trvá na tom, že referenčná sadzba sa môže opierať len o podiel zamestnávateľa na príspevkoch na sociálne zabezpečenie, pretože súkromné podniky nemajú zákonnú povinnosť platiť podiel zamestnanca na poistení.
Furthermore, the benchmark rate should take into account the fact that Deutsche Post has always paid higher than ‘competitive’ wages.
Referenčná hodnota by mala okrem toho zohľadniť, že mzdová úroveň Deutsche Post bola vždy vyššia ako „konkurenčná“ úroveň.
Germany claims that the Commission has failed to establish that the revenues from the price-regulated universal services were sufficient to finance the claimed burdens of excess social costs.
Nemecko tvrdí, že Komisia nepreukázala, že výnosy z cenovo regulovaných univerzálnych služieb postačovali na financovanie uvedených finančných bremien vznikajúcich na základe nekonkurenčných sociálnych nákladov.
The Commission is right to include the employees' contribution into the benchmark rate and not to adjust the wage level to a ‘competitive wage’
Zahrnutie príspevkov zamestnanca do referenčnej sadzby a odmietnutie korektúry mzdovej úrovne na úroveň „konkurenčnej mzdy“, ku ktorým pristúpila Komisia, sú oprávnené
Germany argues that any benchmark above the employer's share of the social contribution rate would put Deutsche Post at a disadvantage compared to competitors who are only liable to pay the employer's share.
Nemecko tvrdí, že vyššia referenčná hodnota ako podiel zamestnávateľa na sadzbe príspevku na sociálne zabezpečenie by poškodila Deutsche Post v porovnaní s jej konkurentmi, ktorí musia odvádzať len podiel zamestnávateľa.
With regard to that first argument, the Commission observes that civil servants — unlike private employees — are not obliged to contribute to the pension and unemployment insurances.
Pokiaľ ide o tento prvý argument, Komisia trvá na tom, že štátni zamestnanci, na rozdiel do súkromných zamestnancov, nie sú povinní prispievať na dôchodkové poistene a na poistenie v nezamestnanosti.
Therefore, those contributions must necessarily be included in the benchmark rate to ensure that both Deutsche Post and private competitors carry, directly or indirectly, equivalent levels of contributions.
Tieto príspevky sa preto musia nutne zahrnúť do referenčnej sadzby s cieľom zaistiť, aby Deutsche Post a súkromní konkurenti platili priamo, resp. nepriamo príspevky rovnakej výšky.
Germany furthermore maintains that the benchmark rate is applied neither to the gross wage of the civil servants nor to the incurred wage of the civil servants, but to ‘competitive’ wages.
Nemecko okrem toho trvá na tom, aby sa referenčná sadzba neuplatňovala na hrubú mzdu štátnych zamestnancov ani na splatné mzdy štátnych zamestnancov, ale len na „konkurenčnú“ mzdu.
In the 2002, 2007 and 2011 regulatory accounts, Deutsche Post considers that the ‘competitive wage’ should be based on the ETV wage or on collective wage agreements for the postal sector from 2003.
Podľa názoru Deutsche Post by sa „konkurenčná mzda“ uvedená v REK 2002, 2007 a 2011 mala riadiť podľa mzdy ETV (mzdy v kolektívnej zmluve Deutsche Postbank AG o mzdách a platoch) alebo podľa kolektívnych zmlúv pre poštový sektor z roku 2003.
In the 2009 regulatory accounts, the ‘competitive’ wage is defined as the 2007 minimum wage, which is even lower than the ETV wage.
V REK 2009 je ako „konkurenčná“ mzda stanovená minimálna mzda z roku 2007, ktorá je ešte nižšia ako mzda ETV.
Germany claims that the calculation based on those ‘competitive’ wages is necessary to place the social costs of Deutsche Post at the same level as those of its competitors.
Na to, aby sociálne odvody Deutsche Post boli na rovnej úrovni ako sociálne odvody jej konkurentov, je podľa informácií Nemecka potrebné, aby sa výpočet zakladal na takýchto „konkurenčných“ mzdách.
The Commission cannot accept that argument because the aid must be limited to the minimum necessary to ensure that the gradual transition from a situation of largely restricted competition to one of genuine competition at Union level takes place under acceptable economic conditions.
Komisia nemôže tento argument akceptovať, pretože pomoc sa musí obmedziť na nevyhnutné minimum, aby sa zaručilo, že postupný prechod zo stavu veľmi obmedzenej hospodárskej súťaže k skutočnej hospodárskej súťaži na úrovni Únie sa uskutoční za prijateľných hospodárskych podmienok.
It would be disproportionate to increase the aid to such an extent that since 1995 Deutsche Post would have to finance only social costs based on ‘competitive’ wages that do not reflect labour market conditions in earlier years.
Zvýšenie pomoci v takom rozsahu, aby Deutsche Post od roku 1995 financovala len sociálne odvody na základe „konkurenčných“ miezd, ktoré nezohľadňujú podmienky na trhu práce v predchádzajúcich rokoch, by preto nebolo primerané.
Differences in wage levels for personnel hired at different points in time between incumbents and new entrants are a normal fact of economic life.
V hospodárstve je bežné, že mzdy zamestnancov, ktorých etablované podniky, resp. noví účastníci trhu prijali do zamestnania v rôznom čase, sú rozdielne.
In the France Telecom case [92], the Commission also rejected the argument presented by France that the level of wage-based social security contributions should also take into account the fact that civil servants are paid higher wages than the personnel employed by competitors.
Takisto v prípade pomoci pre France Telecom [92] Komisia zamietla argument, ktorý predložilo Francúzsko, že pri sadzbách príspevku na sociálne zabezpečenie sa musí zohľadniť aj skutočnosť, že štátni zamestnanci dostávali vyššie mzdy ako zamestnanci konkurenčných spoločností.
The Commission pointed out in that context that thanks to civil servants, at the time of the market opening the historic operator had well-qualified and competent personnel, without which it would not have been able to maintain its market position.
Komisia v tejto súvislosti zdôraznila, že etablovaný prevádzkovateľ mal v čase otvorenia trhu vďaka štátnym zamestnancom kvalifikovaných a kompetentných zamestnancov, bez ktorých by si nemohol udržať svoje postavenie na trhu.
In any event, it would be entirely artificial to single out specific disadvantages of the postal incumbent and to disregard its considerable advantages e.g. in terms of market share, brand recognition and customer base.
V každom prípade nie je prirodzené podrobne vyzdvihovať nevýhody etablovaného poštového podniku a nebrať pritom do úvahy podstatné výhody, napríklad pokiaľ ide o podiel na trhu, všeobecnú známosť a stálu klientelu.
Finally, Deutsche Post's calculations cannot credibly establish that, without the obligation to employ civil servants, Deutsche Post would have achieved the calculated savings in wage costs.
Okrem toho sa na základe výpočtov Deutsche Post nedá dôveryhodne určiť, že Deutsche Post by bez povinnosti zamestnávať štátnych zamestnancov dosiahla vypočítané úspory mzdových nákladov.
Even assuming that the civil servants would in 1995 have effectively changed to a private employee status, it is neither established how many civil servants would have been replaced in 1995 and later years by private employees nor at which wage level.
Dokonca aj v prípade, keby štátni zamestnanci v roku 1995 skutočne prešli do zamestnaneckého pomeru, nie je stanovené, koľko štátnych zamestnancov by bolo v roku 1995 nahradených súkromnými zamestnancami, ani v akej platovej triede.
Just the sheer number of Deutsche Post's civil servants in 1995 [93] renders implausible the assumption that it would have legally and economically possible to replace since 1995 all civil servants by equally productive private employees at a lower wage.
Samotný vysoký počet štátnych zamestnancov zamestnaných v roku 1995 v Deutsche Post [93] vyvoláva pochybnosti, že by bolo právne a ekonomicky možné nahradiť od roku 1995 všetkých štátnych zamestnancov rovnako produktívnymi súkromnými zamestnancami za nižšie mzdy.
The Commission therefore rejects those two claims made by Germany with regards to the benchmark rate and the wage.
Komisia preto odmieta obidve námietky Nemecka v súvislosti s referenčnou sadzbou a mzdami.
On Germany's claim that price-regulated revenues have not been sufficient to finance the claimed burdens
K tvrdeniu Nemecka, že výnosy z cenovo regulovaných služieb nepostačovali na financovanie uvedených finančných bremien
Germany claims that the Commission only assessed the level of wage-based social security contributions for the non-price regulated services but did not verify whether the profits from price-regulated universal services were sufficient to finance the claimed burdens.
Nemecko uvádza, že Komisia posudzovala len výšku príspevkov na sociálne zabezpečenie na cenovo neregulované služby a nepreskúmala, či zisky z regulovaných univerzálnych služieb postačovali na financovanie uvedených finančných bremien.
Germany presents two lines of reasoning.
Nemecko uplatňuje dve argumentačné línie.
First of all, it claims that the Commission did not prove that the national regulator effectively approved the burdens which Deutsche Post has claimed.
Po prvé Komisia vraj nepreukázala, že nemecký regulačný orgán skutočne schválil finančné bremená, ktoré uviedla Deutsche Post.
Secondly, Germany argues that, even if the regulator had approved those burdens, the profits from price-regulated universal services were insufficient to finance them.
Po druhé, aj keby regulačný orgán tieto finančné bremená schválil, zisky z cenovo regulovaných univerzálnych služieb by aj tak neboli dostatočne vysoké na financovanie týchto bremien.
Germany submitted two expert studies by Professor Weber and CTcon to show that the price-regulated services have not been sufficient to cover the claimed burdens on excess social costs and, consequently, Deutsche Post has been under-compensated for its excess social costs.
Nemecko odovzdalo dva znalecké posudky, znalecký posudok prof. Webera a odborné stanovisko CTcon s cieľom preukázať, že výnosy z cenovo regulovaných služieb nepostačovali na pokrytie uvedených finančných bremien vznikajúcich na základe nekonkurenčných sociálnych nákladov, a preto bola kompenzácia Deutsche Post za nekonkurenčné sociálne náklady nedostatočná.
The 2002, 2007 and 2011 price cap decisions are based on the regulatory accounts submitted by Deutsche Post and approve all burdens that have been claimed
Rozhodnutia o cenových stropoch z rokov 2002, 2007 a 2011 sa zakladajú na REK, ktoré predložilo Nemecko, a schvaľujú všetky uvedené finančné bremená
Since the 2002 Price cap decision, it has also been clearly documented that the Postal regulator approved the burdens that Deutsche Post had and set the regulated prices accordingly to cover them.
Príslušné podklady dokazujú, že poštový regulačný úrad od rozhodnutia o cenových stropoch z roku 2002 schvaľoval finančné bremená Deutsche Post a v súlade s tým stanovoval regulované poplatky s cieľom pokryť tieto finančné bremená.
The 2007 and 2011 Price cap decisions also confirm that the Postal regulator accepted Deutsche Post's claims and approved the fact that the claimed excess social costs were financed by the price-regulated revenues.
Rozhodnutia o cenových stropoch z rokov 2007 a 2011 navyše potvrdzujú, že poštový regulačný úrad vyhovel žiadosti Deutsche Post a schválil, aby sa uvedené nekonkurenčné sociálne náklady financovali z výnosov cenovo regulovaných služieb.
The study by Professor Weber does not support the claim that the profits from the regulated universal services were insufficient to cover the burdens that Deutsche Post had claimed
Znalecký posudok profesora Webera nepodporuje tvrdenie, že výnosy z cenovo regulovaných univerzálnych služieb nepostačovali na pokrytie finančných bremien, ktoré uviedla Deutsche Post
The study by Professor Weber covers the period 1995-2010 and recognises that Deutsche Post has not only benefited from the pension subsidy but also from a full coverage of burden #2 by the price-regulated revenues (see Section VI.1.4.2(a) for a detailed description of the study).
Znalecký posudok profesora Webera sa vzťahuje na obdobie 1995 – 2010 a konštatuje, že Deutsche Post poskytovala nielen dotácie dôchodkov, ale v plnej miere pokrývala aj svoje finančné bremeno 2 z výnosov cenovo regulovaných služieb [podrobný opis znaleckého posudku je uvedený v oddiele VI.1.4.2 a)].
Price-setting rule according to Article 20(2) PostG 1997
Stanovenie ceny podľa § 20 ods. 2 PostG 1997
Price cap for regulated services =
Cenový strop pre regulované služby =
Efficient costs for regulated services + burdens =
Náklady na efektívne poskytovanie regulovaných služieb + finančné bremená
Total costs for regulated services + burden for non-regulated services
Celkové náklady na regulované služby + finančné bremená z neregulovaných služieb
The Postal regulator has to set the regulated prices such that the revenue covers the price-regulated services' own ‘efficient’ costs and the approved burdens.
Poštový regulačný úrad musí regulované poplatky stanoviť tak, aby výnosy pokrývali náklady „efektívneho poskytovania“ cenovo regulovaných služieb a schválené finančné bremená.
Expressed in a slightly different way, the regulated prices fully finance the total costs of the regulated services — irrespective of whether they are earmarked as ‘burden’ or ‘efficient’ cost — as well as the share of the burden that comes from the non-price regulated services.
Inak povedané to znamená, že regulované poplatky pokrývajú v plnej miere nielen celkové náklady cenovo regulovaných služieb, a to nezávisle od toho, či sa tieto náklady vykazujú ako „finančné bremená“ alebo „náklady efektívneho poskytovania služieb“, ale aj časť finančných bremien, ktoré vznikajú z cenovo neregulovaných služieb.
Article 20(2) PostG 1997 ensures therefore that the approved burdens are fully covered by the price-regulated revenues.
§ 20 ods. 2 PostG 1997 zabezpečuje, aby schválené finančné bremená boli v plnom rozsahu pokryté výnosmi z cenovo regulovaných služieb.
Contrary to Germany's claim, it is therefore excluded by law that the price-regulated services suffer from under-compensation due to the take-over of excess social costs from the non-price regulated services.
Na rozdiel od tvrdenia Nemecka je teda legislatívne zabezpečené, aby prevzatím nekonkurenčných sociálnych nákladov za zamestnancov pracujúcich v cenovo neregulovaných službách nevznikla nedostatočná kompenzácia za cenovo regulované služby.
The expert study by Professor Weber suffers from two main defects: First, it exaggerates the level of the excess social costs.
Znalecký posudok profesora Webera je napadnuteľný z dvoch hľadísk. Po prvé nekonkurenčné náklady sú stanovené neprimerane vysoko.
Second, it overlooks that as a result of the exaggeration, the excess social costs include cost items for which Deutsche Post receives compensation not under burden #2, but under different headings.
Po druhé sa prehliada, že z tohto dôvodu nekonkurenčné náklady zahŕňajú aj náklady, za ktoré dostala Deutsche Post kompenzačné platby, ktoré nie sú vykázané pri finančnom bremene 2, ale pod inými položkami.
In detail, the Commission would point to the following defects:
Osobitne je potrebné poukázať na tieto slabé miesta:
As the latter is higher than the employer's share of the social contribution rate, the expert study's excess social costs are higher than burden #2.
Keďže sadzba príspevku REK je vyššia ako podiel zamestnávateľa na príspevkoch na sociálne zabezpečenie, nekonkurenčné sociálne náklady sú v znaleckom posudku stanovené vyššie ako finančné bremeno 2.
Thus, the expert study includes excess social costs that the Postal regulator has considered as ‘efficient’ costs.
Znalecký posudok preto nezohľadňuje konkurenčné sociálne náklady, ktoré poštový regulačný úrad považuje za náklady „efektívneho poskytovania“.
Second, the expert study omits that burden #1 on excess wages also covers a share of the excess social costs (e.g. due to the difference between incurred wages and the ‘competitive’ wage benchmark) and that they are subsequently financed through burden #1.
Po druhé sa v znaleckom posudku nezohľadňuje, že finančné bremeno 1 (konkurenčné mzdové náklady) zahŕňa aj časť nekonkurenčných sociálnych nákladov (napríklad na základe rozdielov medzi splatnými mzdami a referenčnou hodnotou pre „konkurenčnú“ úroveň miezd) a že sa preto financujú z finančného bremena 1.
Further social costs that the expert study includes are covered by separate burdens (e.g. the payments to BAnstPT by burden #6) and consequently compensated.
Ďalšie sociálne náklady, ktoré sa zohľadnili v znaleckom posudku, sú pokryté prostredníctvom iných finančných bremien (napríklad platby pre BAnstPT patria pod finančné bremeno 6), a preto sú kompenzované.
Thus, while the total sum of incurred social costs is shown for civil servants, it is omitted that also other burdens than burden #2 cover excess social costs.
V posudku je uvedená suma všetkých sociálnych nákladov vzniknutých v súvislosti so štátnymi zamestnancami, ale neuvádza sa, že nekonkurenčné náklady sú pokryté nielen finančným bremenom 2, ale aj inými finančnými bremenami.
Third, it must be taken into account that the burden #2 contains excess social costs for both civil servants and private employees: The private employees' incurred social contributions were higher than the regulatory benchmark before 2003 because interest expenses of about EUR […] million for the private employee's supplementary pension insurance were included in those costs.
Po tretie bolo potrebné zohľadniť, že finančné bremeno 2 zahŕňa nekonkurenčné sociálne náklady na štátnych zamestnancov, ako aj súkromných zamestnancov. Príspevky na sociálne zabezpečenie súkromných zamestnancov boli v roku 2003 vyššie ako referenčná sadzba REK, pretože v týchto nákladoch boli zahrnuté aj úroky vo výške […] mil. EUR za doplnkové dôchodkové poistenie súkromných zamestnancov.
Since 2003, those interest costs have been allocated to the financial costs and the incurred social costs for private employees have been below the regulatory benchmark since then.
Od roku 2003 sa tieto úrokové náklady započítavajú do finančných nákladov a vzniknuté sociálne náklady na súkromných zamestnancov sú odvtedy nižšie ako referenčná sadzba REK.
Consequently, the result of under-compensation is erroneous because the expert study overlooks that the claimed excess social costs are not only covered by burden #2 but and that the Postal regulator has considered a higher share of social costs as ‘efficient’ cost.
Stanovenie nedostatočnej kompenzácie v znaleckom posudku je teda zavádzajúce, pretože nezohľadňuje, že uvedené nekonkurenčné sociálne náklady nie sú pokryté len finančným bremenom 2 a že poštový regulačný úrad považoval za náklady „efektívneho poskytovania“ väčšiu časť sociálnych nákladov.
An appropriate correction of the expert study's mistakes on the compensation side puts the burdens exactly in balance with the excess social costs as required by Article 20(2) PostG 1997.
Primeranou korektúrou chyby v znaleckom posudku v súvislosti s kompenzáciou sa finančné bremená a nekonkurenčné sociálne náklady vyvážia tak, ako to požaduje § 20 ods. 2 PostG 1997.
Germany's objection that the Commission erred in the 2011 Extension decision to only calculate the comparative advantage for the non-price regulated services must therefore be rejected because, pursuant to Article 20(2) PostG 1997, the Postal regulator has to set the price cap so that the price-regulated revenues cover the efficient costs of the price-regulated services and the approved burdens.
Námietka Nemecka, že Komisia urobila v rozhodnutí o rozšírení z roku 2011 chybu, keď stanovila len komparatívnu výhodu pre cenove neregulovanú oblasť, sa preto musí zamietnuť, lebo podľa § 20 ods. 2 PostG 1997 musí poštový regulačný úrad stanoviť cenový strop tak, aby výnosy z cenovo regulovaných služieb pokryli efektívne poskytovanie cenovo regulovaných služieb a schválené finančné bremená.
No proof of under-compensation of excess social costs based on WIK study
Znalecký posudok WIK neposkytuje dôkaz o nedostatočnej kompenzácii nekonkurenčných nákladov
Referring to the 2009 regulatory accounts, Germany maintains that Deutsche Post has actually suffered significant losses with its price regulated services since 1990 because the regulated revenues have been eaten up by the costs for the price-regulated services as well as the net costs from the universal service obligations [94] Thus, for that reason as well, Germany denies that the profits from price-regulated services would have been sufficient to finance any excess social costs from the non-price regulated services.
Nemecko s odvolaním sa na REK 2009 trvá na tom, že Deutsche Post od roku 1990 vykazuje v súvislosti s cenovo regulovanými službami veľké schodky, pretože výnosy z regulovanej oblasti boli pohltené nákladmi na cenovo regulované služby a čistými nákladmi na plnenie povinnosti poskytovať univerzálne služby [94]. Nemecko teda aj z tohto dôvodu odmieta tvrdenie Komisie, že zisky z cenovo regulovaných služieb by postačovali na financovanie nekonkurenčných sociálnych nákladov na cenovo neregulované služby.
The Commission observes in that regard first that, since 2003, it is obvious from the Postal regulator's decisions that he has earmarked a share of the price-regulated revenues as compensation for burden #2.
Komisia v tejto súvislosti trvá po prvé na tom, že z rozhodnutí poštového regulačného úradu od roku 2003 jasne vyplýva, že vykazovali časť výnosov z cenovo regulovaných služieb ako kompenzáciu za finančné bremeno 2.
The existence of the contribution from the price-regulated revenue is therefore unambiguously established by the regulator's decisions.
Z rozhodnutí poštového regulačného úradu teda jasne a jednoznačne vyplýva, že tento príspevok tvoria výnosy z cenovo regulovaných služieb.
Second, the WIK study shows, in contrast to the 2009 regulatory accounts, that the price-regulated services have since 2000 achieved significantly positive profit margins of more than [6,5 to 8,5]% on sales.
Po druhé na rozdiel od REK 2009 je v znaleckom posudku WIK vysvetlené, že cenovo regulované služby dosiahli od roku 2000 značné pozitívne ziskové rozpätia v rozsahu väčšom ako [6,5 až 8,5] % obratu.
Calculation of ROS for price-regulated services based on WIK Study
Výpočet ROS pre cenovo regulované služby na základe znaleckého posudku WIK
Note:
Vysvetlenie:
The calculations are based on the WIK study's adjustments to the 2009 regulatory accounts.
Výpočty sa zakladajú na úpravách REK 2009 vykonaných v znaleckom posudku WIK.
Furthermore, it is assumed that the price-regulated services cover all losses of the non-price regulated universal services.
Ďalej sa predpokladá, že cenovo regulované služby pokrývajú všetky straty cenovo neregulovaných univerzálnych služieb.
The lower profit in 2007 is mainly due to an extraordinary depreciation charge for the real estate portfolio.
Nižší zisk v roku 2007 súvisí predovšetkým s mimoriadne vysokými odpismi v portfóliu nehnuteľností.