natgillin/translations-raw huggingface dataset:
By contrast, under the clauses of the second, third and fourth management contracts, the aided activities are limited to certain SGEI missions specified therein.
Na rozdiel od prvej zmluvy o výkone správy, v druhej, tretej a štvrtej zmluve o výkone správy je pomoc vyhradená pre určité SVHZ, ktoré sú v nej vymedzené.
The SGEI missions entitled to be compensated are: the distribution of newspapers and periodicals, and other public services listed in recital 33.
Náhradu možno žiadať za tieto SVHZ: distribúciu denníkov a periodík, ako aj ďalšie služby vo verejnom záujme vymenované v odôvodnení 33.
The clauses determining the scope of the aided activities are contained in the management contracts: Article 7 of the second management contract, Article 15 of the third management contract, and Articles 12 and 13 of the fourth management contract.
Zmluvy o výkone správy obsahujú ustanovenia, ktoré vymedzujú služby, na ktoré sa poskytuje pomoc: článok 7 druhej zmluvy o výkone správy, článok 15 tretej zmluvy o výkone správy a články 12 a 13 štvrtej zmluvy o výkone správy.
The universal postal service, by contrast, does not receive any compensation under the management contracts, with the exception of the first management contract.
Naopak za univerzálnu poštovú službu sa podľa zmlúv o výkone správy, s výnimkou prvej zmluvy, neposkytuje žiadna náhrada.
The costs and revenues of the universal postal service are therefore not included in the calculation of overcompensation, except, where relevant, for the excess profits from the reserved area [62].
Náklady a príjmy súvisiace s univerzálnou poštovou službou nie sú teda pri výpočte nadmernej náhrady zohľadnené, v relevantných prípadoch s výnimkou nadmerného zisku pochádzajúceho z vyhradeného sektora [62].
Calculation of overcompensation
Výpočet nadmernej náhrady
On account of the differences in the public service missions entrusted, as referred to in recitals 239-243, the potential overcompensation is calculated differently for the first management contract from the three subsequent management contracts.
Kvôli rozdielom medzi povereniami službou vo verejnom záujme uvedenými v odôvodneniach 239 až 243 sa možná nadmerná náhrada v prípade prvej zmluvy o výkone správy vypočítava inak ako v prípade následných zmlúv.
Reasonable profit
Primeraný zisk
In addition to the coverage of costs incurred in discharging the public service obligations, the SGEI Framework also allows for compensation for a reasonable rate of return [63].
Okrem pokrytia nákladov vzniknutých pri plnení záväzkov služby vo verejnom záujme ustanovuje rámec pre SVHZ aj primeranú mieru návratnosti [63].
Paragraph 18 of the SGEI Framework specifies that the reasonable profit ‘should be taken to mean a rate of return on own capital that takes account of the risk, or absence of risk, incurred by the undertaking by virtue of the intervention by the Member State, particularly if the latter grants exclusive or special rights. This rate must normally not exceed the average rate for the sector concerned in recent years. In sectors where there is no undertaking comparable to the undertaking entrusted with the operation of the service of general economic interest, a comparison may be made with undertakings situated in other Member States, or if necessary, in other sectors, provided that the particular characteristics of each sector are taken into account. In determining what amounts to a reasonable profit, the Member State may introduce incentive criteria relating, among other things, to the quality of service provided and gains in productive efficiency.’
V bode 18 rámca pre SVHZ sa ustanovuje, že primeraný zisk „by mal znamenať mieru návratnosti vlastného kapitálu, ktorá zohľadňuje riziko alebo neprítomnosť rizika v podniku z dôvodu zásahu členského štátu, najmä ak mu udelil výhradné alebo osobitné práva. Táto miera normálne neprekračuje priemernú mieru v danom sektore za posledné roky. V sektoroch, v ktorých nie je žiaden podnik porovnateľný s podnikom povereným poskytovaním služieb všeobecného hospodárskeho záujmu, môže byť uskutočnené porovnanie s podnikmi nachádzajúcimi sa v ostatných členských štátoch alebo prípadne v iných sektoroch za predpokladu, že je zohľadnený osobitný charakter každého sektora. Pri kalkulovaní primeraného zisku môžu členské štáty zaviesť stimulujúce kritériá týkajúce sa najmä kvality poskytovanej služby a prírastkov produktívnej účinnosti“.
The appropriate level of reasonable profit is thus to be chosen taking into account a number of parameters, in particular the average rate for the sector concerned, the risk associated with the undertaking’s activities and, where applicable, incentive criteria relating to the company concerned.
Musí sa teda zvoliť relevantná miera primeraného zisku so zreteľom na rôzne parametre, najmä na priemernú mieru v danom sektore, riziko spojené s činnosťami podniku a poprípade na stimulujúce kritériá súvisiace s danou spoločnosťou.
In order to establish a level of reasonable profit, the Commission has based itself on several expert studies, which are set out in more detail below.
Pri stanovovaní primeraného zisku sa Komisia opierala o viaceré štúdie odborníkov, ktoré sú podrobnejšie vysvetlené ďalej v texte.
Based on the studies and on the level of risk of each management contract, the Commission has determined a range of reasonable levels of profit for DPLP for mail delivery, on the one hand, and press distribution, on the other, for each of the four management contracts.
Na základe štúdií a miery rizika stanovenej v jednotlivých zmluvách o výkone správy Komisia určila pre spoločnosť DPLP rozsah úrovní primeraného zisku, ktorá sa týka jednak distribúcie listových zásielok a jednak distribúcie tlače pre každú zo štyroch zmlúv o výkone správy.
These studies all attempt to identify sets of companies which are sufficiently comparable in terms of activities and risk profile to the postal incumbent in question and to establish a benchmark profit level for the latter on the basis of the observed levels of profit of the comparator firms.
Tieto štúdie majú spoločné to, že sa pokúšajú vymedziť skupiny podnikov dostatočne porovnateľných z hľadiska činností a rizikového profilu v porovnaní s predmetným tradičným prevádzkovateľom poštových služieb a stanoviť pre tohto prevádzkovateľa referenčnú úroveň zisku založenú na ziskoch zistených v porovnateľných podnikoch.
As regards risk in particular, the Commission wishes to underline that DPLP, during the entire period under investigation, has faced little or no competition in the vast majority of its operations since it either enjoyed a legally protected monopoly (this applies to most mail services), or a dominant position characterised by very high market shares and barriers to entry through the subsidisation of below-cost prices (e.g. press distribution).
Pokiaľ ide najmä o riziko, Komisia by chcela zdôrazniť, že počas celého skúmaného obdobia spoločnosť DPLP čelila slabej, resp. neexistujúcej hospodárskej súťaži pri väčšine svojich činností, pretože mala monopol chránený zákonom (tento monopol sa vzťahuje na väčšinu služieb distribúcie poštových zásielok), čiže mala dominantné postavenie na trhu vyznačujúce sa veľmi veľkými trhovými podielmi a prekážkami vstupu na trh v podobe dotovania cien, ktoré sú nižšie ako náklady (napr. distribúcia tlače).
In the Commission’s opinion, this aspect has to be borne in mind in all analyses involving benchmarking with companies that, while providing similar services to DPLP, had to operate in a competitive environment.
Podľa Komisie by sa mal tento aspekt zohľadniť vo všetkých porovnávacích štúdiách zahŕňajúcich spoločnosti, ktoré mali pri zabezpečovaní podobných služieb, aké zabezpečuje spoločnosť DPLP, vykonávať svoju činnosť v konkurenčnom prostredí.
Furthermore, the extent to which a postal incumbent is exposed to risk depends essentially on the characteristics of the regulatory mechanism established by the public authority.
Okrem toho miera vystavovania sa riziku u tradičného prevádzkovateľa poštových služieb závisí najmä od charakteristík regulačného mechanizmu zavedeného orgánmi verejnej moci.
In the context of mail delivery, a sector in which DPLP’s USO was mainly financed through stamp prices [64], the Commission considers that it makes a substantial difference in terms of risk whether the stamp prices were, to a greater or lesser degree, frequently adjusted by the regulator (e.g. at the start of each year or simply whenever necessary) so as to cover the net costs of the USO on an ongoing basis, or whether stamp prices [65] were fixed in advance for a long period (e.g. four to five years) as part of a long-term contract [66].
Pokiaľ ide o oblasť distribúcie listových zásielok, kde sa záväzok univerzálnej služby spoločnosti DPLP financoval najmä prostredníctvom cien známok [64], Komisia sa domnieva, že riziko sa značne líši v závislosti od toho, či cenu známok celkove upravil regulačný orgán (napríklad na začiatku každého roka alebo jednoducho vždy, keď to bolo potrebné) na účely nepretržitého pokrytia čistých nákladov na záväzok univerzálnej služby alebo či boli ceny známok [65] dopredu stanovené na dlhé obdobie (napríklad na štyri alebo päť rokov) v rámci dlhodobej zmluvy [66].
The first type of price regulation tends to be rather low risk for the firm in question, in so far as stamp prices are adjusted on a relatively frequent basis so as to maintain a constant financial equilibrium between revenues and costs.
Prvý spôsob regulácie cien predstavuje pre podnik dosť nízke riziko, pokiaľ sa ceny známok upravujú s určitou pravidelnosťou tak, aby sa zachovala stála finančná rovnováha medzi príjmami a nákladmi.
This type of regulation protects the company’s profit margins against uncertainty.
Tento typ regulácie chráni spoločnosť pred nestálosťou ziskových marží.
The second type involves more risk as it exposes the operator to the consequences of variations in costs and revenues over a long period.
S druhým spôsobom je spojené väčšie riziko, pretože prevádzkovateľa dlhodobo vystavuje dôsledkom výkyvov v nákladoch a príjmoch.
Likewise, in the context of press distribution activities (USO financed through financial compensation), it makes a substantial difference whether the compensation is based on actual net costs (i.e. net costs actually incurred) or whether it is based on projected net costs over a long period.
Podobne v prípade distribúcie tlače (záväzok univerzálnej služby financovaný prostredníctvom finančných náhrad) je podstatný rozdiel v tom, či sa náhrada vypočítava na základe skutočných čistých nákladov (skutočne vynaložených čistých náklady) alebo predpokladaných čistých nákladov za dlhšie obdobie.
For instance, if the compensation takes the form of a fixed lump-sum payment covering expected net costs over a long period, it leaves the operator exposed to all variations in revenues and costs.
Napríklad pri náhrade vyplácanej vo forme paušálnej sumy pokrývajúcej očakávané čisté náklady za budúce dlhé obdobie je prevádzkovateľ vystavený všetkým výkyvom v príjmoch a nákladoch.
In such a case, the operator faces a higher degree of risk than when it is compensated in full on the basis of ex-post costs and revenues.
Prevádzkovateľ je potom vystavený väčšiemu riziku než v prípade úplnej náhrady na základe nákladov a príjmov stanovených a posteriori.
Where the contract between the operator and the public authority is such that the public service is connected with a certain degree of risk, for instance because it leaves the incumbent exposed to significant variations in revenues and costs, the reasonable profit allowed to the incumbent should be commensurate with the corresponding level of risk involved.
Ak je služba vo verejnom záujme na základe zmluvy medzi prevádzkovateľom a orgánmi verejnej moci spojená s určitou mierou rizika, napríklad preto, lebo tradičného prevádzkovateľa vystavuje značným výkyvom v príjmoch a nákladoch, primeraný zisk, na ktorý má tradičný prevádzkovateľ nárok, musí byť úmerný zodpovedajúcej miere podstupovaného rizika.
By contrast, where the contract between the incumbent and the public authority is such that the public service is not connected with substantial risk, the reasonable profit allowed should be low as well.
Naopak ak služba vo verejnom záujme na základe zmluvy medzi tradičným prevádzkovateľom a orgánmi verejnej moci nie je spojená so značným rizikom, povolený primeraný zisk musí byť tiež malý.
The Commission would also point out that the degree of risk incurred by the company and the extent to which the company is entitled to compensation for efficiency gains are closely intertwined.
Komisia okrem toho zistila, že úroveň rizika podstúpeného spoločnosťou a výška náhrad, na ktoré má táto spoločnosť nárok za zvýšenie efektívnosti, spolu úzko súvisia.
For instance, a public authority can set in advance a fixed level of compensation which anticipates and incorporates the efficiency gains that the undertaking can be expected to make over the lifetime of the entrustment act.
Orgány verejnej moci môžu napríklad dopredu vymedziť výšku fixnej náhrady, ktorá predpokladá a zahŕňa zvýšenie efektívnosti, ktoré by mal podnik bežne dosiahnuť počas trvania poverenia.
By exposing the company to all variations in costs and revenues, the contract gives it incentives to improve performance and become more cost efficient.
Tým, že je spoločnosť na základe zmluvy vystavená všetkým výkyvom v nákladoch a príjmoch, sa podnecuje k tomu, aby sa stala výkonnejšou a zlepšila nákladovú efektívnosť.
At the same time, it results in more risk for the company.
Súčasne je vystavená väčšiemu riziku.
To some extent, therefore, risk and efficiency incentives go hand in hand.
Riziko a stimuly na zvýšenie efektívnosti sa do istej miery vyrovnávajú.
Likewise, an ex-ante price cap over a long period normally provides stronger incentives for efficiency improvements, but is also more risky for the company involved.
Rovnako cenový strop vopred stanovený na dlhé obdobie bežne podnecuje k väčšej efektívnosti, ale pre dotknutú spoločnosť je aj riskantnejší.
Benchmarking of reasonable profit
Porovnávacia štúdia primeraného zisku
In order to address the question of a reasonable rate of profit for DPLP, the Commission bases itself on several expert studies:
Pri skúmaní problematiky primeraného zisku spoločnosti DPLP sa Komisia opiera o viaceré štúdie odborníkov:
WIK study: in the context of Case C-36/07, a State aid procedure relating to the German postal operator, Deutsche Post AG (hereinafter ‘DP’), the Commission asked WIK Consult to carry out a study on the appropriate level of reasonable profit for postal incumbents [67] (hereinafter ‘WIK study’).
Štúdia WIK: V rámci veci C 36/07, konania vo veci štátnej pomoci týkajúceho sa nemeckého prevádzkovateľa poštových služieb Deutsche Post AG (ďalej len „DP“), Komisia požiadala spoločnosť WIK Consult, aby vypracovala štúdiu o vhodnej úrovni primeraného zisku pre tradičných prevádzkovateľov poštových služieb [67] (ďalej len „štúdia WIK“).
Deloitte study: on 23 April 2010, the Commission received a study by Deloitte [68] (hereinafter ‘Deloitte study’) setting out its views on the level of reasonable profit to be used for DP’s universal services.
Štúdia Deloitte: Dňa 23. apríla Komisia dostala štúdiu agentúry Deloitte [68] (ďalej len „štúdia Deloitte“), v ktorej táto agentúra uviedla svoj názor na úroveň primeraného zisku, ktorá by sa mala schváliť pre univerzálne služby spoločnosti DP.
CRA study: on 1 March 2011, Belgium submitted an expert study in response to the WIK study by Charles Rivers Associates [69] (hereinafter ‘CRA’).
Štúdia CRA: Dňa 1. marca 2011 Belgicko predložilo štúdiu spoločnosti Charles Rivers Associates [69] spochybňujúcu štúdiu WIK (ďalej len „CRA“).
The WIK study
Štúdia WIK
In this study, WIK establishes a reasonable profit benchmark for DP.
V tejto štúdii spoločnosť WIK vymedzuje referenčný primeraný zisk pre spoločnosť DP.
Specifically, WIK first performs a function and risk analysis of DP and concludes that DP predominantly provides routine functions and faces limited entrepreneurial risk [70].
Najprv konkrétne analyzuje úlohy a riziká vlastné spoločnosti DP a potom usudzuje, že táto spoločnosť zabezpečuje najmä rutinné úlohy a je vystavená obmedzenému podnikateľskému riziku [70].
On the basis of this analysis, WIK selects appropriate comparators, i.e. determines the composition of the benchmark groups from which the reasonable profit benchmark is derived.
Na základe tejto analýzy WIK vybrala podniky slúžiace na porovnanie, inými slovami určila zloženie referenčných skupín, pomocou ktorých sa bude dať odvodiť referenčný primeraný zisk.
Overall, WIK points out that, conceptually, the adopted benchmark procedure follows the standard methodology used for profitability benchmarks in transfer pricing [71].
Všeobecne WIK zdôrazňuje, že prijatý postup posúdenia je v súlade so zásadami vzorovej metodiky používanej na určenie referenčných hodnôt návratnosti pri transferovom oceňovaní [71].
Such a methodology is applied not only in national transfer pricing regulations but also in the OECD Transfer Pricing Guidelines (hereinafter ‘OECD Guidelines’) [72].
Takáto metodika sa uplatňuje nielen vo vnútroštátnych nariadeniach o transferovom oceňovaní, ale aj v zásadách OECD v oblasti transferového oceňovania (ďalej len zásady OECD) [72].
WIK considers several measures of profitability, distinguishing between the internal rate of return (IRR), which relies on cash flows and is deemed the conceptually correct measure of the profitability of an activity, and other measures derived from accounting data (rates of return), such as the return on capital employed (ROCE), the return on equity (ROE), the return on assets (ROA) and the return on sales (ROS) [73].
WIK zohľadňuje niekoľko nástrojov merania ziskovosti a rozlišuje medzi mierou vnútornej návratnosti (IRR), ktorá je založená na peňažných tokoch a pokladá sa za teoreticky správny nástroj ziskovosti, a ostatnými ukazovateľmi získanými z účtovných údajov (miera návratnosti), ako sú rentabilita investovaného kapitálu (ROCE), rentabilita vlastného kapitálu (ROE), rentabilita aktív (ROA) a rentabilita tržieb (ROS) [73].
As set out in Chapter 5 of the study, WIK proposes using the ROS as a profitability indicator.
Ako je vysvetlené v kapitole 5 štúdie, WIK v tomto navrhuje použiť v tomto prípade ROS ako ukazovateľ ziskovosti.
One advantage of this measure is that it only depends on accounting profit (EBIT [74]) and sales data, which are both easily observable in the company’s accounts.
Jednou z výhod tohto nástroja je, že je založený len na účtovných údajoch o zisku (EBIT [74]) a o odbyte, čo sú dve položky, ktoré sa v účtovníctve spoločnosti dajú ľahko zistiť.
In addition, the use of the ROS avoids the valuation and attribution of assets between different services, which would be necessary for a capital-based benchmark, such as the ROE and the ROCE, and which is normally a difficult exercise.
Okrem toho pri použití ROS nie je potrebné odhadnúť aktíva a prideliť ich k jednotlivým službám, čo by bolo nutné v prípade referenčného ukazovateľa založeného na kapitále, ako sú ROE a ROCE, čo je zvyčajne ťažká úloha.
WIK also points out that a benchmark based on the ROS is advisable if the comparator companies and the benchmarked company belong to the same branch/industry sector so as to ensure that the structure of EBIT and sales is homogeneous.
WIK tiež upozorňuje, že referenčný ukazovateľ založený na ROS sa odporúča v prípade, keď podniky slúžiace na porovnanie a spoločnosť, ktorej sa týka porovnávacia štúdia, patria do toho istého odvetvia/priemyselného sektora, čo zaručuje rovnorodosť štruktúry EBIT a odbytu.
Regarding the composition of the benchmark group, WIK concludes that there is a trade-off between the comparability of companies in the sample and the size of the sample.
Pokiaľ ide o zloženie referenčnej skupiny, spoločnosť WIK dospela k záveru, že nevyhnutne treba nájsť kompromis medzi porovnateľnosťou podnikov obsiahnutých vo vzorke a veľkosťou tejto vzorky.
WIK argues against including European postal incumbents in the sample because their prices have been regulated in a market which has been foreclosed to competition in most countries over the entire period under investigation.
Namieta proti zahrnutiu tradičných európskych prevádzkovateľov poštových služieb do vzorky, pretože ich ceny boli regulované na trhu, ktorý vo väčšine krajín nebol počas celého skúmaného obdobia otvorený hospodárskej súťaži.
For the same reason, the number of companies in direct competition with the postal incumbents is rather limited.
Z tohto dôvodu je počet spoločností, ktoré priamo konkurujú tradičným prevádzkovateľom poštových služieb, dosť obmedzený.
Mostly, these are smaller companies.
Sú to predovšetkým malé spoločnosti.
In order to obtain a balanced set of comparable companies, WIK includes both the direct competitors on national markets and big multinational players, such as large international express parcel companies (e.g. UPS, FedEx, DHL), which run a more capital-intensive and riskier business than a postal incumbent on a protected national market.
V záujme získania vyváženej skupiny porovnateľných podnikov spoločnosť WIK zahrnula do vzorky priamych konkurentov na vnútroštátnych trhoch a veľké nadnárodné subjekty, ako sú medzinárodné spoločnosti poskytujúce expresné balíkové služby (UPS, FedEx, DHL), ktoré vykonávajú rizikovejšie a kapitálovo náročnejšie činnosti než tradičný prevádzkovateľ poštových služieb na chránenom vnútroštátnom trhu.
WIK addresses the trade-off between comparability and sample size by considering three different benchmark groups: (i) benchmark group I, or the narrow parcel sector, including companies that are primarily active as parcel service providers (10 companies, considered highly comparable with universal postal service providers); (ii) benchmark group II, or the broader parcel sector, including companies whose main activity might focus on other services, such as courier services (26 companies with a somewhat lower level of comparability); and (iii) benchmark group III, including also companies from the land transportation sector (1163 companies with lower comparability) [75].
Pokiaľ ide o otázku kompromisu medzi porovnateľnosťou a veľkosťou vzorky, spoločnosť WIK uvažuje o troch referenčných skupinách: i) referenčnej skupine I alebo užšom sektore balíkových zásielok, ktorý zahŕňa spoločnosti, ktoré pôsobia najmä ako poskytovatelia balíkových služieb (10 spoločností považovaných za vysoko porovnateľné s poskytovateľmi univerzálnej poštovej služby); ii) referenčnej skupine II alebo širšom sektore balíkových zásielok, ktorý zahŕňa spoločnosti, ktorých hlavná činnosť by sa mohla vzťahovať na iné služby, ako sú poštové služby (26 spoločností s trocha nižšou mierou porovnateľnosti), a iii) referenčnej skupine III, ktorá zahŕňa aj spoločnosti zo sektora pozemnej dopravy (1163 spoločností s nízkou mierou porovnateľnosti) [75].
This approach, according to WIK, reinforces the statistical validity of the final benchmark.
Podľa spoločnosti WIK tento prístup zvyšuje štatistickú platnosť účelovej porovnávacej štúdie.
One of the selection criteria applied to all benchmark groups is the size of the company; only companies with revenues above EUR 3 million are considered [76].
Jedno z kritérií výberu uplatnených na všetky referenčné skupiny sa týka veľkosti spoločnosti; zohľadnené boli iba spoločnosti, ktorých príjmy presahujú 3 mil. EUR [76].
As regards the time span of the data, reliable data were available only for the period 1998-2007, while backward interpolation was used for the period 1990-1997 [77].
Pokiaľ ide o obdobie, na ktoré sa vzťahujú údaje, spoľahlivé údaje boli k dispozícii iba za obdobie rokov 1998 – 2007 a za obdobie rokov 1990 – 1997 [77] boli použité retrospektívne výpočty.
Furthermore, WIK follows the analysis adopted in transfer pricing by relying on the concept of the interquartile range [78] to reduce the effect of outliers and to establish a level of reasonable profit.
Okrem toho spoločnosť WIK prevzala analýzu použitú pri transferovom oceňovaní, pričom sa opierala o koncepciu medzikvartilového rozpätia [78], aby zmiernila vplyv extrémnych hodnôt a určila úroveň primeraného zisku.