natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The aid element is calculated as the difference between the interest charged and the reference rate plus an appropriate risk premium.
Prvok pomoci sa vypočíta ako rozdiel medzi účtovanými úrokmi a referenčnou sadzbou plus príslušná riziková prémia.
Possible passing on of aid to legal successors
Možné posunutie pomoci právnym nástupcom
In accordance with settled case-law [22] recovery is according to Germany therefore not possible.
V súlade s ustálenou judikatúrou [22] nie je preto vrátenie pomoci podľa Nemecka možné.
As the remaining assets of GfW were sold off, the person who purchased them could possibly have benefited from the aid granted to GfW.
Keďže zostávajúce aktíva GfW sa predali, osoba, ktorá ich kúpila, by mohla využiť pomoc poskytnutú spoločnosti GfW.
However, as the person paid the original purchase price and the market had slumped over the passed years, it is clear that the price paid by the purchaser was at least the market prices.
Keďže však táto osoba zaplatila pôvodnú nákupnú cenu a trh sa v ostatných rokoch prepadol, je jasné, že cena, ktorú nákupca zaplatil, bola prinajmenšom na úrovni trhových cien.
Therefore, the Commission concludes that no aid was passed on to the purchaser of GfW’s remaining stock.
Preto Komisia usúdila, že na nákupcu zostávajúcich zásob GfW sa nepreniesla žiadna pomoc.
At the same time, GfW ceased to exist and therefore there is no aid to be recovered.
Spoločnosť GfW medzitým prestala existovať, a preto nie je možné spätné vrátanie nijakej časti pomoci.
The subordination and waiver of claims by WAK
Podriadenie a zrušenie pohľadávok WAK
The subordination of claims and the waiver of claims and interest payments were financed by WAK’s own resources and a corresponding loan taken out by WAK and are therefore to be considered to be financed through State resources.
Podriadenie pohľadávok a zrušenie pohľadávok a úrokov sa financovalo z vlastných zdrojov fondu WAK a súvisiacou pôžičkou poskytnutou fondom WAK, a preto sa považujú za financované zo štátnych zdrojov.
To establish whether the subordination of claims and the waiver of claims and interest payments constitute State aid in the meaning of Article 107(1) of the TFEU to GfW it is necessary to establish whether GfW receives an economic advantage which it would not have obtained under normal market conditions and/or whether the measure enabled GfW to avoid having to bear costs which it would normally have had to meet out of its own financial resources.
S cieľom určiť, či podriadenie pohľadávok a zrušenie pohľadávok a úrokov predstavuje štátnu pomoc pre GfW v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ, je takisto nevyhnutné ustanoviť, či spoločnosť GfW získala hospodársku výhodu, ktorú by za bežných trhových podmienok nenadobudla, a/alebo či toto opatrenie umožnilo spoločnosti GfW vyhnúť sa znášaniu nákladov, ktoré by za bežných okolností musela uhradiť zo svojich vlastných finančných zdrojov.
This assessment has to be done using the private creditor test.
Toto posúdenie sa musí vykonať na základe testu súkromného veriteľa.
According to settled case-law, waiving part of the claim can be required in order to increase the amount which is effectively recovered.
Podľa ustálenej judikatúry zrušenie časti pohľadávok sa môže vyžadovať s cieľom zvýšiť sumu, ktorá sa nakoniec spätne získa.
A private creditor would act so as to minimise his losses [23].
Súkromný veriteľ by konal tak, aby čo najviac minimalizoval svoje straty [23].
In case a claim was not sufficiently secured, agreement to postpone the repayment would increase the chances of repayment without losses as the debtor would have the chance to overcome the crisis and improve its situation [24].
Ak by pohľadávka nebola dostatočne krytá, dohodou o predĺžení lehoty splatnosti by sa zvýšila šanca na splatenie bez strát, keďže dlžník by mal možnosť prekonať krízu a zlepšiť svoju situáciu [24].
In the HAMSA [25] ruling of the CFI, the court rejects the Commissions previous practice of requiring equal share of waivers of claims for private and public creditors in relation to their share of the debt.
Súd prvého stupňa vo svojom rozsudku vo veci Komisia/HAMSA [25] ruší predošlý postup Komisie, v rámci ktorého sa požadovalo, aby súkromní aj verejní veritelia získali rovnaký podiel zo zrušených pohľadávok v súvislosti s ich podielom na dlhu.
Paragraph 168 and 169 of the judgment reads:
V odsekoch 168 a 169 rozsudku sa uvádza:
When a firm faced with a substantial deterioration of its financial situation proposes an agreement or series of agreements for debt arrangement to its creditors with a view to remedying the situation and avoiding liquidation, each creditor must make a decision having regard to the amount offered to it under the proposed agreement, on the one hand, and the amount it expects to be able to recover following possible liquidation of the firm, on the other.
Ak firma vo svetle značného zhoršenia svojej finančnej situácie navrhuje veriteľom dohodu alebo dohody týkajúce sa reštrukturalizácie dlhu s úmyslom nápravy takejto situácie alebo vyhnutia sa konkurzu, každý veriteľ by mal pri prijatí rozhodnutia na jednej strane zvážiť sumu ponúkanú v rámci navrhovanej dohody a na druhej strane – sumu, s ktorou ráta, že ju získa v dôsledku prípadnej likvidácie firmy.
Its choice is influenced by number of factors, including the creditor’s status as the holder of a secured, preferential or ordinary claim, the nature and extent of any security it may hold, its assessment of the chances of the firm being restored to viability, as well as the amount it would receive in the event of liquidation.
Na jeho voľbu má vplyv veľa faktorov, vrátane štatútu veriteľa ako držiteľa zabezpečeného, uprednostneného alebo normálneho nároku, charakteru a rozsahu všetkých zabezpečení, aké môžu mať, jeho hodnotenia šancí, aké má reštrukturalizovaná firma na opätovné získanie ziskovosti, a sumy, akú v prípade likvidácie firmy dostane.
If it turned out, for example, that in the event the firm was liquidated, the realisation value of its assets was only sufficient to cover mortgage and preferential claims, ordinary claims would have no value.
Ak sa napríklad ukazuje, že v prípade likvidácie firmy cena skutočného predaja jej aktív bude stačiť iba na pokrytie hypotekárnych úverov a uprednostnených nárokov, potom normálne nároky budú zvyčajne bezcenné.
In such a scenario, acceptance by an ordinary creditor of the cancellation of a major part of its claim would not really be a sacrifice.
V takom prípade veriteľ, ktorý má normálne nároky, neprináša v skutočnosti žiadnu obeť, keď súhlasí s umorením väčšej časti svojich nárokov.
It follows that, in the absence of knowledge about the factors which determine the respective values of the choices offered to creditors, the mere fact that there is an apparent lack of proportion between the amounts which the various creditors have written off is not in itself conclusive as to the reasons which led them to accept the debt remissions proposed.’
Z toho vyplýva, že ak nie sú známe faktory určujúce príslušnú hodnotu voľby ponúknutú veriteľom, samotnou skutočnosťou, že medzi sumami, ktoré veritelia odpísali, je očividný nepomer, sa nepreukazujú dôvody, ktoré ich viedli k prijatiu navrhovaného odpustenia dlhu.“
In addition, in the HAMSA [26] case the CFI established that, a public creditor acts like a private creditor when he decides to waive a share of his claims, after extensive and reasonable evaluation of how much he might be able to recover, of the risk of liquidation and of the chance of the firm being restored to viability.
Súd prvého stupňa okrem toho v rámci prípadu HAMSA [26] ustanovil, že verejný veriteľ koná ako súkromný veriteľ, ak sa rozhodne zrušiť určitý podiel svojich pohľadávok po tom, ako podrobne a na základe faktov zhodnotí, koľko by mohol vymôcť, riziko likvidácie a možnosť ozdravenia podniku.
Lastly, in the Commission’s decision in the Huta Cynku [27] case, the Commission decided that no advantage and thus no State aid exists where restructuring would yield better proceeds than liquidation.
A napokon v rozhodnutí Komisie vo veci Huta Cynku [27], keď sa Komisia rozhodla, že nemožno hovoriť o výhodách, a v dôsledku toho o štátnej pomoci, ak by reštrukturalizácia priniesla vyššie výnosy ako likvidácia.
With reference to the case-law quoted above, when assessing whether a private creditor would have acted or has acted in the same way as WAK, it is necessary to examine the choices that WAK had when it was concluded that GfW was facing insolvency and what the economic implications connected to these choices would be.
Vzhľadom na uvedenú judikatúru pri posudzovaní, či by súkromný veriteľ konal alebo či konal rovnako ako WAK, treba preskúmať možnosti, ktoré WAK mal pri zistení, že spoločnosti GfW hrozí platobná neschopnosť a aké by boli hospodárske dôsledky týchto možností.
As a second step, it is also necessary to carry out the same examination for the winegrowing enterprises and merchants and then to evaluate whether the situation faced by WAK can be compared to and evaluated based on the actions of the winegrowing enterprises and merchants.
Po druhé je taktiež potrebné vypracovať rovnaké preskúmanie v súvislosti s vinohradníckymi podnikmi a obchodníkmi s vínom a následne posúdiť, či sa situácia, ktorej čelil WAK, môže porovnať a posúdiť na základe krokov vinohradníckych podnikov a obchodníkov s vínom.
When informed that GfW was facing insolvency, WAK had two choices.
Po tom, ako bolo fondu WAK oznámené, že spoločnosti GfW hrozí platobná neschopnosť, mal dve možnosti.
It could either allow for insolvency proceedings to be opened, or it could try to avoid this by reaching an agreement with GfW which would enable GfW to continue trading.
Mohol povoliť začatie konkurzného konania alebo sa mohol pokúsiť mu predísť prostredníctvom uzatvorenia dohody s GfW, ktorá by umožnila GfW pokračovať v činnosti.
Based on the information submitted by Germany and supported by a report from 3 February 2003 prepared by an independent auditor (see recital 88), the economic implications connected with these two decisions are according to Germany as follows.
Na základe informácií zaslaných Nemeckom, ktoré sú podložené správou z 3. februára 2003 vypracovanou nezávislým audítorom (pozri odôvodnenie 86), hospodárske dôsledky spojené s týmito dvomi rozhodnutiami by podľa Nemecka vyzerali takto.
Ex-ante, in case of insolvency proceedings, WAK could expect to recover a maximum of about EUR 2,4 million of its claims.
Ex ante, v prípade konkurzného konania by fond WAK mohol očakávať vrátenie najviac asi 2,4 milióna EUR zo svojich pohľadávok.
Whether the winegrowing enterprises and merchants were willing to do the same, only had a slight impact on the recovery calculations, but did not change the outcome on the comparison of the two alternatives.
To, či boli vinári a obchodníci s vínom ochotní spraviť to isté, malo len menší vplyv na výpočty návratnosti, ale výsledok porovnania týchto dvoch variantov to nezmenilo.
The estimate of a recovery rate in case of insolvency of EUR 2,4 million in the report is based on the German assumption that the claims of the winegrowing enterprises and merchants of EUR 4,4 million would have to be settled before those of WAK.
Odhad miery spätnej úhrady v prípade platobnej neschopnosti vo výške 2,4 milióna EUR uvedený v správe vychádza z predpokladu Nemecka, podľa ktorého pohľadávky vinohradníckych podnikov a obchodníkov s vínom vo výške 4,4 milióna EUR by sa museli splatiť ešte pred pohľadávkami WAK.
However, according to the European Commission, the German insolvency law states that only the debt to those winegrowing enterprises and merchants with prolonged retention of title would have had to be settled before the debts of WAK.
Podľa Európskej komisie sa však v nemeckom konkurznom práve uvádza, že pred dlhom WAK by sa musel uhradiť len dlh voči vinohradníckym podnikom a obchodníkom s vínom s predĺženou výhradou vlastníctva.
The other debts would be on an equal standing with the debt of WAK.
Ostatné dlhy by mali rovnaké postavenie ako dlh WAK.
The European Commission’s own calculations show however that even in the case where the claims of WAK and the winegrowing enterprises and merchants would all have equal standing, WAK could expect to recover the maximum of EUR 4,7 million in case of insolvency (based on a maximum total repayment of EUR 6,8 million in case of insolvency and that WAK and the winegrowing enterprises received repayment in proportion to what they were owed — EUR 10 million and EUR 4,4 million respectively for WAK and the winegrowing enterprises and merchants).
Podľa vlastných výpočtov Európskej komisie aj v prípade, že by pohľadávky WAK a vinohradníckych podnikov a obchodníkov s vínom mali rovnaké postavenie, by WAK v prípade platobnej neschopnosti mohol rátať s maximálnou spätnou úhradou 4,7 milióna EUR (na základe maximálnej celkovej spätnej úhrady vo výške 6,8 milióna EUR v prípade platobnej neschopnosti a na základe toho, že fondu WAK a vinohradníckym podnikom by sa spätne zaplatila pomerná suma k tomu, čo im bola spoločnosť dlžná – 10 miliónov EUR fondu WAK a 4,4 miliónov vinohradníckym podnikom a obchodníkom s vínom).
It can therefore be concluded that ex ante the more favourable option for WAK would be to enable GfW to avoid insolvency.
Preto možno konštatovať, že z pohľadu ex ante by výhodnejšou možnosťou pre WAK bolo umožniť spoločnosti GfW, aby predišla platobnej neschopnosti.
The winegrowing enterprises and merchants on the other hand faced a very different calculation.
Vinohradnícke podniky a obchodníci s vínom mali do činenia s veľmi odlišným výpočtom.
Firstly, they had already received 80 % of the payment for their delivered goods.
Po prvé, 80 % platby za dodaný tovar im už bolo uhradených.
Secondly, according to the offer by GfW they would only receive 10 % of the 20 % still owed to them.
Po druhé, na základe ponuky od GfW by získali len 10 % z 20 %, ktoré im bola spoločnosť stále dlžná.
In effect this meant that they would only receive an additional 2 % of the agreed purchase price if they signed the agreement.
V konečnom dôsledku to znamenalo, že by získali len dodatočné 2 % z dohodnutej nákupnej ceny, ak by dohodu podpísali.
This is certainly less than what they could expect in insolvency proceeding, irrespectively of their security standing (simple, extended or prolonged retention of title).
Nepochybne by išlo o menšiu sumu, s akou by mohli rátať v prípade konkurzného konania, bez ohľadu na svoje postavenie z pohľadu záruky (jednoduchá, rozšírená alebo predĺžená výhrada vlastníctva).
In average they could expect to receive 48 % of their remaining claims (EUR 2,1 million of the total EUR 4,4 million owed them).
V priemere mohli rátať s uhradením 48 % svojich zostávajúcich pohľadávok (2,1 milióna EUR z celkových 4,4 milióna EUR, ktoré im spoločnosť bola dlžná).
It is therefore no surprise that some of the winegrowing enterprises and merchants refused the offer by GfW.
Preto nie je prekvapivé, že niektoré vinohradnícke podniky a obchodníci s vínom odmietli ponuku GfW.
Thirdly, it must have been evident that it would be in WAK’s interest to waive part of its claims and avoid insolvency even if the winegrowing enterprises and merchants did not do the same, which again would enable the winegrowing enterprises and merchants to get a larger share of their remaining claims back than the offered 10 %.
Po tretie, muselo byť zjavné, že WAK by vo svojom vlastnom záujme mal zrušiť časť svojich pohľadávok a predísť platobnej neschopnosti, aj keď tak vinohradnícke podniky a obchodníci s vínom neurobia, čo by opäť vinohradníckym podnikom a obchodníkom s vínom umožnilo dosiahnuť splatenie väčšieho podielu ich zostávajúcich pohľadávok než navrhovaných 10 %.
Fourthly, several of them had already taken GfW to court and the court had rules in their favour, obliging GfW to settle 80 % of the remaining claims.
Po štvrté, niektorí z nich už na GfW podali sťažnosť na súde a pravidlá súdu boli v ich prospech, t. j. ukladali spoločnosti GfW povinnosť uhradiť 80 % zostávajúcich pohľadávok.
It can be concluded that despite the fact that the winegrowing enterprises and merchants and WAK were all creditors to GfW, the choices and outcome of those choices for WAK and the winegrowing enterprises and merchants were so dissimilar that they are not comparable.
Možno konštatovať, že napriek tomu, že vinohradnícke podniky a obchodníci s vínom a WAK boli všetci veriteľmi GfW, možnosti a výsledok týchto možností pre WAK a vinohradnícke podniky a obchodníkov s vínom boli do takej miery odlišné, že ich nemožno porovnávať.
The fact that the winegrowing enterprises and merchants chose not to waive their claims should not have a negative bearing when analysing whether WAK acted in accordance with the private creditor test.
Skutočnosť, že vinohradnícke podniky a obchodníci s vínom sa rozhodli nezrušiť svoje pohľadávky, by nemala mať negatívnu váhu pri analýze toho, či WAK konal v súlade s testom súkromného veriteľa.
Weighing the different options for WAK against each other the Commission concludes that the partial subordination and waiver of claims of 4 December 2000 and of 21 February 2001 totalling of EUR 5005441,60 and waiver of interest payments as from 31 December 2000 was the most favourable option for WAK and is therefore in accordance with the private creditor test.
Po vzájomnom porovnaní možností fondu WAK Komisia konštatuje, že čiastočné podradenie a zrušenie pohľadávok zo 4. decembra 2000 a 21. februára 2001 v celkovej sume 5005441,60 EUR a zrušenie úrokov od 31. decembra 2000 bolo pre WAK najvýhodnejšou možnosťou, a preto vyhovuje testu súkromného veriteľa.
The subordination and waiver of claims make out a debt deferral, which is more advantageous to the creditor compared to liquidation.
Podriadenie a zrušenie pohľadávok predstavuje odloženie dlhu, ktoré je pre veriteľa oveľa výhodnejšie ako likvidácia.
In accordance with settled case-law [28], a public creditor will balance the advantage inherent in obtaining the offered sum under the restructuring plan and the sum they would be able to recover via the firm’s liquidation.
V súlade s ustálenou judikatúrou [28], verejný veriteľ porovná prospech spojený so získaním ponúkanej sumy v rámci reštrukturalizačného plánu a sumu, ktorú by mohol získať cestou prípadnej likvidácie firmy.
Hence, GfW did not receive any advantage it would not have received under normal market conditions and thus no State aid was awarded to GfW as a result of WAK’s decision to subordinate and waive part of its claims.
Spoločnosť GfW tak nezískala žiadnu výhodu, ktorú by získala za bežných trhových podmienok, a preto spoločnosti GfW nebola poskytnutá žiadna štátna pomoc v dôsledku rozhodnutia WAK podriadiť a zrušiť časť svojich pohľadávok.
In the opening of procedures doubt was expressed as to whether WAK kept the subordination and waiver of claim to a strict minimum.
Pri začatí konania sa vyslovila pochybnosť o tom, či WAK obmedzil podriadenie a zrušenie pohľadávok na nevyhnutné minimum.
However, according to the comments of Germany, WAK waived the share of its claims needed to cover GfW’s deficit for 2000, which was necessary according to German insolvency law (see recital 25) in order to avoid insolvency proceedings and enable GfW to continue trading.
Podľa stanoviska Nemecka sa však WAK zriekol takého podielu svojich pohľadávok, ktorý potreboval na pokrytie deficitu GfW za rok 2000, čo bolo nevyhnuté podľa nemeckého konkurzného práva (pozri odôvodnenie 25) s cieľom predísť konkurznému konaniu a umožniť GfW pokračovať v činnosti.
In the first contract (signed on 4 December 2000) between GfW and WAK, in order to avoid GfW’s insolvency, WAK agrees with GfW on a subordination of claims of the same amount as GfW’s deficit after the winegrowing enterprises and merchants had agreed to waive 90 % of their remaining claims and to, if necessary, waive the amount of claim they had agreed to subordinate (see recitals 79 and 80).
V prvej zmluve (podpísanej 4. decembra 2000) medzi GfW a WAK, ktorej cieľom bolo predísť platobnej neschopnosti GfW, sa fond WAK so spoločnosťou GfW dohodol na podriadení pohľadávok v rovnakej výške, akú má deficit GfW, po tom, ako vinohradnícke podniky a obchodníci s vínom schvália zrušenie 90 % ich zostávajúcich pohľadávok, a v prípade potreby na zrušení sumy pohľadávok, ktorých podriadenie schválili (pozri odôvodnenia 79 a 80).
The reason for the waiver being larger than first expected was that despite WAK’s and GfW’s efforts to convince the winegrowing enterprises and merchants to contribute their part in helping GfW to avoid insolvency (see recitals 79 and 80 of the German comments), the winegrowing enterprises and merchants’ decision to not waive any of their claims for the reasons mentioned in recital 110 above.
Dôvodom zrušenia väčšej sumy, ako sa pôvodne očakávalo, bolo rozhodnutie vinohradníckych podnikov a obchodníkov s vínom nezrušiť žiadne svoje pohľadávky pre dôvody uvedené v odôvodnení 110, a to aj napriek snahám WAK a GfW, ktorí sa snažili vinohradnícke podniky a obchodníkov s vínom presvedčiť, aby poskytli svoj diel pomoci na to, aby sa predišlo platobnej neschopnosti GfW (pozri odôvodnenia 79 a 80 pripomienok Nemecka).
As mentioned in recital 108, the decision by the winegrowing enterprises and merchants to not waive a share of their remaining claims only had a limited impact on WAKs economic assessment and did not change the outcome of this assessment: that it was economically preferential for WAK to enable GfW to avoid insolvency proceedings.
Ako sa spomenulo v odôvodnení 108, rozhodnutie vinohradníckych podnikov a obchodníkov s vínom nezrušiť časť svojich zostávajúcich pohľadávok malo len obmedzený vplyv pri hospodárskom posudzovaní WAK a nezmenilo výsledky posudzovania – tzn., že hospodársky uprednostňovanou možnosťou WAK bolo umožniť GfW, aby sa vyhla konkurznému konaniu.
The Commission therefore concludes that WAK’s partial subordination and waiver of claims was the most favourable option for WAK and is therefore in according with the private creditor principle and are therefore not to be considered State aid within the meaning of Article 107(1) of the TFEU to GfW.
Komisia preto konštatuje, že čiastočné podriadenie a zrušenie pohľadávok fondom WAK bolo pre WAK najvýhodnejšou možnosťou, a teda je v súlade so zásadou súkromného veriteľa, a preto sa nepovažuje za štátnu pomoc pre GfW v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ.
Existence of aid to winegrowing enterprises and merchants
Existencia pomoci pre vinohradnícke podniky a obchodníkov s vínom
In the opening and subsequent extension of the formal investigation procedure questions were raised regarding possible aid to the winegrowing enterprises and merchants.
Pri začatí a následnom predĺžení konania vo veci formálneho zisťovania sa objavili otázky o možnej pomoci pre vinohradnícke podniky a obchodníkov s vínom.
Firstly, the security position awarded the winegrowing enterprises and merchants by GfW at the time of purchase seemed relatively strong and doubts were raised whether the awarded security position was really in accordance with normal business practice.
Po prvé, postavenie z pohľadu záruky, ktoré GfW udelila vinohradníckym podnikom a obchodníkom s vínom v čase nákupu, sa zdalo byť relatívne silné a vyjadrila sa pochybnosť, či udelené postavenie z pohľadu záruky bolo skutočne v súlade s bežnými obchodnými postupmi.
Secondly, the price paid for the purchased must was estimated to be above the market price.
Po druhé, podľa odhadov bola cena zaplatená za zakúpený mušt vyššia ako trhová cena.
Thirdly, the winegrowing enterprises and merchants decision to not waive any of their claims when GfW was faced with insolvency was put into question together with WAK’s decision to subordinate and then waive a share of its claims even though the winegrowing enterprises and merchants decided not to waive the 90 % of their remaining claims (20 % of value of stock).
Po tretie, vyskytli sa otázky týkajúce sa rozhodnutia vinohradníckych podnikov a obchodníkov s vínom nezrušiť žiadne svoje pohľadávky, keď GfW hrozila platobná neschopnosť, a takisto aj týkajúce sa rozhodnutia WAK podriadiť a potom zrušiť časť svojich pohľadávok, aj napriek tomu, že vinohradnícke podniky a obchodníci s vínom sa rozhodli nezrušiť 90 % svojich zostávajúcich pohľadávok (20 % z hodnoty zásob).