natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The French authorities state that, firstly, the compulsory voluntary levies collected have been minimal, as non-payment for imported animals was common and later became systematic, and secondly, the amount of the compulsory voluntary levy in question was so low in relation to the value of the animals that it could not have distorted competition.
Podľa francúzskych orgánov boli získané povinné dobrovoľné príspevky na jednej strane minimálne, pretože často, neskôr sústavne, sa platby za dovezené zvieratá neodvádzali, a na strane druhej výška dotknutého povinného dobrovoľného príspevku v pomere k hodnote zvierat bola tak nízka, že nemohla spôsobiť narušenie hospodárskej súťaže.
In their letter of 24 May 2011, France provided printed copies of the levy calculations and company statements showing that refunds might have been made in certain cases, but that this practice was not compulsory.
Francúzske orgány v liste z 24. mája 2011 predložili príklady výpočtu príspevkov a vyhlásenia podnikov preukazujúce, že v niektorých prípadoch bolo možné uplatniť postup vrátenia tohto príspevku hoci to nebolo povinné.
By the letters of 13 September 2005 and 24 May 2011, the French authorities confirmed that, from 2003, the FNE levy was only imposed on animals reared and slaughtered in France [20].
Listom z 13. septembra 2005 a z 24. mája 2011 francúzske orgány potvrdili, že od roku 2003 sa príspevok FNE odvádzal len za zvieratá chované a zabité vo Francúzsku [20].
LEVIES ON ANIMALS AND MEAT DISPATCHED TO OTHER MEMBER STATES
PRÍSPEVKY ZA ZVIERATÁ A MÄSO VYVEZENÉ DO INÝCH ČLENSKÝCH ŠTÁTOV
Concerning the levy imposed on meat dispatched to other Member States, the Commission referred to the risk of discrimination in a levy system that did not take into account the dispatch outside the national territory of certain products subject to levy and fears that such a measure favours national production marketed in France.
Pokiaľ ide o príspevok odvádzaný za mäso vyvezené do iných členských štátov, Komisia pripomenula riziko diskriminácie spojené so systémom príspevkov, ktorý by nezohľadňoval vývoz niektorých výrobkov, na ktoré sa vzťahuje príspevok, mimo vnútroštátneho územia, a vyjadrila obavu, že takéto opatrenie zvýhodňuje domáce výrobky uvádzané na trh vo Francúzsku.
As set out in recitals 16 et seq., meat dispatched to other Member States was subject to a compulsory voluntary levy of EUR 0,0126/kg and, under the inter-branch agreement of 12 June 2001, a compulsory voluntary levy of EUR 0,024/kg.
Ako sa uvádza v odôvodneniach 16 a nasl., na mäso vyvezené do iných členských štátov sa vzťahoval povinný dobrovoľný príspevok vo výške 0,0126 EUR/kg a na základe medziodvetvovej dohody z 12. júna 2001, povinný dobrovoľný príspevok vo výške 0,024 EUR/kg.
Moreover, under that agreement a refund of EUR 0,010/kg was provided for.
Na základe uvedenej medziodvetvovej dohody bol stanovený takisto systém náhrady vo výške 0,010 EUR/kg.
In relation to the compulsory voluntary levies imposed on animals dispatched to other Member States, in their letter of 24 May 2011 the French authorities provided explanations to show that these levies were proportional to the advantages accrued from the measures funded by the levies.
V liste z 24. mája 2011 francúzske orgány poskytli vysvetlenie, pokiaľ ide o povinné dobrovoľné príspevky vzťahujúce sa na zvieratá vyvážané do iných členských štátov, s cieľom dokázať, že uvedené povinné dobrovoľné príspevky boli úmerné ziskom z akcií financovaných z týchto príspevkov.
The French authorities explained that the live animals dispatched were bovine store cattle.
Francúzske orgány vysvetlili, že vývoz živých zvierat sa týkal odstavených teliat.
As set out in recitals 17 et seq., these animals were subject to the compulsory voluntary levy which was calculated per head and not per kilogram of meat.
Ako sa uvádza v odôvodneniach 17 a nasl., na tieto zvieratá sa vzťahoval povinný dobrovoľný príspevok, ktorý sa počítal na základe počtu kusov a nie na kilogram mäsa.
The French authorities then provided a calculation allowing the evaluation of equivalence between weight per head and per kilogram.
Francúzske orgány predložili výpočet umožňujúci posúdiť rovnocennosť hmotnosti na kus a na kilogram.
Under the inter-branch agreement of 25 July 1995 the compulsory voluntary levy for slaughter was FRF 0,084/kg of carcase, and the compulsory voluntary levy for the dispatch of live animals was FRF 7 per head of adult bovine animal (Article 4).
V medziodvetvovej dohode z 25. júla 1995 sa totiž uvádza, že povinný dobrovoľný príspevok za zabitie na bitúnku bol 0,084 FRF/kg jatočného tela a že povinný dobrovoľný príspevok za vývoz živých zvierat bol 7 FRF za kus veľkého hovädzieho dobytka (článok 4).
However, one live store animal weighs approximately 250 to 280 kg, which amounts to an average weight in meat (ratio of 65 %) of 163 kg.
Odstavené teľa váži asi 250 až 280 kg živej hmotnosti, čo predstavuje priemernú hmotnosť mäsa (pomer 65 %) 163 kg.
Therefore, the levy of FRF 7 per head was equivalent to a levy of FRF 0,042/kg, comparable to half of the levy imposed on meat.
Vzhľadom na to sa príspevok 7 FRF za kus rovnal príspevku vo výške 0,042 FRF/kg, porovnateľnému s polovicou príspevku odvádzaného za mäso.
The inter-branch agreement of 12 June 2001 had maintained this system of equivalence.
V medziodvetvovej dohode z 12. júna 2001 sa táto úprava prevzala, pričom bola dodržaná rovnaká ekvivalencia.
The amounts (in euro) were as follows: compulsory voluntary levy at slaughter of EUR 0,024/kg of carcase (Article 2) and a compulsory voluntary levy at dispatch of live animals of EUR 1,7/head of adult bovine animal (Article 4).
Sumy (v eurách) boli takéto: povinný dobrovoľný príspevok za porážku vo výške 0,024 EUR/kg jatočného tela (článok 2) a povinný dobrovoľný príspevok za vývoz živých zvierat vo výške 1,7 EUR/kus veľkého hovädzieho dobytka (článok 4).
Therefore, the levy of EUR 1,7/head of adult bovine animal was equivalent to a levy of EUR 0,0104/kg, comparable to half of the meat levy.
Príspevok 1,7 EUR/kus veľkého hovädzieho dobytka sa rovnal príspevku vo výške 0,0104 EUR/kg, porovnateľnému s polovicou príspevku odvádzaného za mäso.
The French authorities consider that the total revenue (EUR 38136670) generated by the compulsory voluntary levy on products dispatched to other Member States (live animals and meat) represented 15 % of the total amount of the revenue generated by all the compulsory voluntary levies collected by Interbev between 1995 and 2004 i.e. (EUR 252855282).
Francúzske orgány odhadujú, že celkové príjmy (38136670 EUR) pochádzajúce z povinného dobrovoľného príspevku, ktorý sa odviedol za výrobky vyvezené do iných členských štátov (živé zvieratá a mäso), predstavoval 15 % celkovej výšky príjmov pochádzajúcich zo všetkých povinných dobrovoľných príspevkov odvedených Interbevu v období od roku 1995 do 2004 (teda 252855282 EUR).
Based on an overview of the period from 1995 to 2004, the French authorities believe that the amount of revenue generated was proportionate to the advantage accrued to products dispatched to other Member States as a result of the measures undertaken.
Vzhľadom na uplatňovanie komplexného prístupu v rokoch 1995 – 2004 sa francúzske orgány domnievajú, že uvedené príjmy sú stanovené primerane v pomere k akciám, ktoré by sa vzťahovali na výrobky vyvezené do iných členských štátov.
Furthermore, the French authorities indicate that the animals and meat dispatched outside of France benefited from the measures undertaken outside the national territory, representing EUR 21490848, as well as the measures of use to all animals and products irrespective of their intended use.
Francúzske orgány takisto uviedli, že na zvieratá a mäso odoslané mimo Francúzska sa vzťahovali jednak akcie realizované mimo vnútroštátneho územia, predstavujúce 21490848 EUR, a zároveň akcie v prospech všetkých zvierat a výrobkov bez ohľadu na ich určenie.
They state that of all the measures of use to animals and products, which amounted to EUR 91231075, it is fair to consider that only EUR 28280000 funded measures undertaken outside the national territory.
Francúzske orgány sa domnievajú, že z tejto sumy vynaloženej na akcie v prospech všetkých zvierat a výrobkov vo výške 91231075 EUR, sa možno oprávnene domnievať, že na financovanie akcií realizovaných mimo vnútroštátneho územia sa použilo iba 28280000 EUR.
The measures that specifically concerned exported animals and products related to advertising (for example international trade fairs, professional information and public relations campaigns, International Green Week in Berlin, training on cutting held abroad).
Akciami osobitne zameranými na vyvezené zvieratá a výrobky boli najmä propagačné akcie (napríklad: medzinárodné veľtrhy, odborné informačné semináre a akcie zamerané na styk s verejnosťou, zelený týždeň v Berlíne, kurzy porciovania v zahraničí).
The measures that had an impact on animals and products as a whole, regardless of their markets, in France and outside France included publicity campaigns on high-quality European beef, offal, beef breeds, and a number of research activities on food safety, animal welfare, quality management, product characterisation, and the certification and traceability procedures for bovine meat, the results of which were widely circulated in France and abroad.
Akciami zameranými na všetky zvieratá a výrobky bez ohľadu na trh určenia, vo Francúzsku a mimo Francúzska, boli najmä reklamné akcie ako kampaň týkajúca sa „hovädzieho mäsa vysokej kvality európskeho pôvodu“, drobov, „plemien na mäso“, a niekoľko výskumov v oblasti bezpečnosti potravín, dobrých životných podmienok zvierat, riadenia kvality, typických vlastností výrobkov, postupov certifikácie a vysledovateľnosti hovädzieho mäsa, ktorých výsledky boli sprostredkované širokej verejnosti vo Francúzsku, ako aj mimo Francúzska.
The French authorities believe that the benefits accruing to the exported products as a result of inter-branch measures amounted to EUR 49770000. This sum should be compared to the compulsory voluntary levy imposed on the products that amounted to EUR 38136670. The share of the compulsory voluntary levy paid by French export products during the period from 1995 to 2004 was balanced in relation to the advantages accrued from the measures funded by Interbev.
Francúzske orgány odhadujú, že na výrobky vyvezené mimo Francúzska sa vzťahovali akcie medziodvetvia v celkovej výške 49770000 EUR. Túto sumu je potrebné porovnať s povinnými dobrovoľnými príspevkami, ktoré bolo potrebné za ne odviesť, teda 38136670 EUR. Podiel povinných dobrovoľných príspevkov uhradených za francúzske výrobky vyvezené v období rokov 1995 – 2004 bol vyvážený v pomere k úžitku z akcií financovaných Interbevom.
In their letter of 13 September 2005, the French authorities confirmed that the exported products were not subject to a specific FNE levy.
V liste z 13. septembra 2005 francúzske orgány potvrdili, že za vyvezené výrobky ako také sa neodvádzal žiadny príspevok v prospech FNE.
Articles 107 and 108 of the TFEU apply to all the agricultural products listed in Annex I to the Treaty subject to a common organisation of the market (all agricultural products except horse meat, honey, coffee, alcohol of agricultural origin, vinegar made from alcohol and cork) in accordance with the different regulations governing respective common organisations of markets.
Články 107 a 108 ZFEÚ sa uplatňujú na všetky poľnohospodárske výrobky uvedené v jej prílohe I, podliehajúce spoločnej organizácii trhu (všetky poľnohospodárske výrobky, okrem konského mäsa, medu, kávy, alkoholu poľnohospodárskeho pôvodu, octu získaného z alkoholu a korku) v súlade s jednotlivými nariadeniami, ktoré upravujú spoločnú organizáciu príslušných trhov.
EXISTENCE OF AID WITHIN THE MEANING OF ARTICLE 107(1) TFEU
EXISTENCIA POMOCI V ZMYSLE ČLÁNKU 107 ODS. 1 ZFEÚ
Article 107(1) TFEU states that ‘Save as otherwise provided in the Treaties, any aid granted by a Member State or through State resources in any form whatsoever which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods shall, in so far as it affects trade between Member States, be incompatible with the internal market.’
Podľa článku 107 ods. 1 ZFEÚ, ak nie je touto zmluvou ustanovené inak, pomoc poskytovaná v akejkoľvek forme členským štátom alebo zo štátnych prostriedkov, ktorá narúša hospodársku súťaž alebo hrozí narušením hospodárskej súťaže tým, že zvýhodňuje určitých podnikateľov alebo výrobu určitých druhov tovaru, je nezlučiteľná s vnútorným trhom, pokiaľ ovplyvňuje obchod medzi členskými štátmi.
Articles 107 to 109 TFEU were rendered applicable in the bovine meat sector at the material time by Article 40 of Council Regulation (EC) No 1254/1999 [21] on the common organisation of the market in beef and veal.
Články 107 až 109 ZFEÚ sa v čase rozhodujúcom pre dané skutočnosti stali uplatniteľnými v sektore hovädzieho mäsa článkom 40 nariadenia Rady (ES) č. 1254/99 [21] o spoločnej organizácii trhu s týmito výrobkami.
Before the adoption of the latter, these articles were rendered applicable in the same sector by Article 24 of Regulation (EEC) No 805/68 of the Council of 27 June 1968 on the common organisation of the market in meat and veal [22].
Pred prijatím tohto nariadenia sa stali uplatniteľnými v tom istom sektore článkom 24 nariadenia Rady (EHS) č. 805/68 z 27. júna 1968 o spoločnej organizácii trhu s hovädzím mäsom [22].
They were rendered applicable in the sheepmeat and goatmeat sectors by Article 23 of Council Regulation (EC) No 2529/2001 of 19 December 2001 on the common organisation of the market in sheepmeat and goatmeat [23].
V sektore ovčieho a kozieho mäsa sa stali uplatniteľnými článkom 23 nariadenia Rady (ES) č. 2529/2001 z 19. decembra 2001 o spoločnej organizácii trhu s ovčím a kozím mäsom [23].
Prior to the adoption of the latter, the articles in question were rendered applicable in the same sector under Article 22 of Council Regulation (EC) No 2467/98 of 3 November 1998 on the common organisation of the market in sheepmeat and goatmeat [24] and, prior to the adoption of that Regulation, by Article 27 of Council Regulation (EEC) No 3013/89 of 25 September 1989 on the common organisation of the market in sheepmeat and goatmeat [25].
Pred prijatím tohto nariadenia sa stali uplatniteľnými v tom istom sektore článkom 22 nariadenia Rady (ES) č. 2467/98 z 3. novembra 1998 o spoločnej organizácii trhu s ovčím a kozím mäsom [24] a pred jeho prijatím článkom 27 nariadenia Rady (EHS) č. 3013/89 z 25. septembra 1989 o spoločnej organizácii trhu s ovčím a kozím mäsom [25].
Articles 107 to 109 TFEU are applicable today, for the sectors mentioned in recital 32 et seq. of this Decision, by Article 180 of Council Regulation (EC) No 1234/2007 of 22 October 2007 establishing a common organisation of agricultural markets and on specific provisions for certain agricultural products (Single CMO Regulation) [26] [27].
Články 107 až 109 ZFEÚ sa v súčasnosti stali uplatniteľnými v oboch sektoroch uvedených v odôvodneniach 32 a nasl. tohto rozhodnutia článkom 180 nariadenia [26] Rady (ES) č. 1234/2007 z 22. októbra 2007 o vytvorení spoločnej organizácie poľnohospodárskych trhov a o osobitných ustanoveniach pre určité poľnohospodárske výrobky (nariadenie o jednotnej spoločnej organizácii trhu) [27].
According to the Court of Justice, measures which, whatever their form, are likely directly or indirectly to favour certain undertakings or are to be regarded as an economic advantage which the recipient undertaking would not have obtained under normal market conditions are regarded as aid [28].
Podľa Súdneho dvora sa za pomoc považujú zásahy, ktoré v akejkoľvek podobe môžu priamo alebo nepriamo zvýhodňovať niektoré podniky, alebo ktoré možno považovať za hospodárske zvýhodnenie, ktoré by prijímajúci podnik nedostal v bežných trhových podmienkach [28].
In this case, the support granted has favoured certain undertakings in the cattle and sheep farming sector by implementing measures likely to benefit producers in, or parts of, the sectors represented by Interbev.
V danom prípade poskytnutá podpora zvýhodnila niektoré podniky pôsobiace v sektore chovu hovädzieho dobytka alebo oviec uskutočnením akcií, ktoré by mohli byť prospešné pre výrobcov alebo pre sektory odvetví, ktoré zastupuje Interbev.
Moreover, according to the case-law of the Court of Justice, measures which, in various forms, mitigate the charges which are normally included in the budget of an undertaking and which, therefore, without being subsidies in the strict sense of the word, are similar in character and have the same effect are also considered to be aid [29].
Rovnako podľa judikatúry Súdneho dvora sa za pomoc považujú aj zásahy, ktoré v rozličných formách zmierňujú náklady, ktoré bežne zaťažujú rozpočet podniku a ktoré takto, aj keď nie sú dotáciou v presnom zmysle slova, majú podobný charakter a rovnaké účinky [29].
In terms of the existence of an advantage, such an advantage must be demonstrated in relation to the potential beneficiaries of the measures to the benefit of the meat sector and the inter-branch levies in question and their financing.
Pokiaľ ide o existenciu výhody, o tej je potrebné rozhodnúť na úrovni možných príjemcov akcií v prospech odvetvia mäsa, ako aj predmetných medziodvetvových príspevkov a ich financovania.
In this case, the support granted has favoured certain undertakings in the cattle and sheep farming sector by implementing measures likely to benefit producers in the industry.
V danom prípade poskytnutá podpora zvýhodnila niektoré podniky pôsobiace v sektore chovu hovädzieho dobytka alebo oviec uskutočnením akcií, ktoré by mohli byť prospešné pre výrobcov v tomto odvetví.
AID GRANTED BY THE STATE OR THROUGH STATE RESOURCES
POMOC POSKYTNUTÁ ŠTÁTOM ALEBO ZO ŠTÁTNYCH PROSTRIEDKOV
According to the case-law of the Court, for a benefit to qualify as State aid, it must first be awarded directly or indirectly through State resources and, secondly, it must be attributable to the State [30].
V súlade s judikatúrou Súdneho dvora, aby sa výhoda mohla kvalifikovať ako štátna pomoc, je v prvom rade potrebné, aby bola udelená priamo alebo nepriamo prostredníctvom štátnych zdrojov a v druhom rade, aby za ňu bol zodpovedný štát [30].
As regards the nature of the levies in question (compulsory voluntary levies), the Commission considers that the levies constitute parafiscal charges, i.e. public resources.
Pokiaľ ide o povahu príspevkov v danom prípade (povinné dobrovoľné príspevky), Komisia usudzuje, že ide o parafiškálne dane, teda o verejné zdroje.
The Commission’s assessment is based on the following considerations.
Komisia založila svoje posúdenie na týchto odôvodneniach.
Firstly, it must be recalled that, according to settled case-law, and paragraph 139 of the Salvat [31] judgment in particular, the distinction between private and public organisations is not ‘a determining factor for the application of the rules of the Treaty on State aid’.
Predovšetkým je potrebné zdôrazniť, že v súlade s ustálenou judikatúrou a najmä bodom 139 v rozsudku Salvat [31] nie je rozlišovanie medzi súkromnými a verejnými inštitúciami „určujúci prvok na uplatňovanie pravidiel zmluvy o štátnej pomoci“.
In addition, the Ladbroke judgment [32] categorically states that Article 107(1) TFEU ‘covers all the financial means by which the public sector may actually support undertakings, irrespective of whether or not those means are permanent assets of the public sector. Consequently, even though the sums (…) are not permanently held by the Treasury, the fact that they constantly remain under public control, and therefore available to the competent national authorities, is sufficient for them to be categorised as State aid and for the measure to fall within Article 107(1) of the Treaty.’
V rozsudku Ladbroke [32] sa okrem toho veľmi jasne uvádza, že článok 107 ods. 1 ZFEÚ „zahŕňa všetky peňažné prostriedky, ktoré môže verejný sektor skutočne použiť na podporu podnikov, pričom nie je podstatné, či tieto prostriedky sú trvalou súčasťou majetku tohto sektora, alebo nie. Preto aj keď prostriedky […] nie sú trvale v držbe štátu, skutočnosť, že sú neustále pod verejnou kontrolou, a teda k dispozícii príslušným vnútroštátnym orgánom, stačí na to, aby boli kvalifikované ako štátne prostriedky a aby uvedené opatrenie patrilo do rozsahu pôsobnosti článku 107 ods. 1 zmluvy.“
Firstly, in the light of this case-law, the Commission considers that the fact that the compulsory voluntary levies in question consist of contributions from the private sector and are not at the permanent disposal of the State does not constitute sufficient grounds for concluding that they fall outside the scope of Article 107(1) TFEU.
Na základe tejto judikatúry Komisia predovšetkým usudzuje, že skutočnosť, že dané povinné dobrovoľné príspevky sú príspevkami súkromného sektora a nie sú v trvalej držbe štátu, nepostačuje k záveru, že nepatria do rozsahu pôsobnosti článku 107 ods. 1 ZFEÚ.
In this context, the Commission must also examine the level of control exercised by the State in relation to the income derived from the compulsory voluntary levies in question and the State’s capacity to redirect the resources to finance the aid measures.
Komisia na tieto účely musí preskúmať aj úroveň kontroly vykonávanej štátom vzhľadom na príjmy z uvedených povinných dobrovoľných príspevkov a schopnosť štátu smerovať využívanie prostriedkov na financovanie opatrení pomoci.
In this case, the Commission notes that the government’s approval, in the form of the recognition afforded to Interbev, is a prerequisite for the introduction of compulsory voluntary levies.
V skúmanom prípade Komisia uvádza, že súhlas vlády, vyjadrený uznaním Interbevu, je nevyhnutným predpokladom pre zavedenie povinných dobrovoľných príspevkov.
Therefore, although Interbev is an entity under private law, its capacity to introduce compulsory voluntary levies in its business sector is subject to State approval of its operation and objectives (cf. recital 14 of this Decision).
Preto aj keď je Interbev subjektom súkromného práva, jeho spôsobilosť ustanoviť povinné dobrovoľné príspevky vo svojom sektore činnosti je podriadená schváleniu jeho fungovania a jeho cieľov štátom (pozri odôvodnenie 14 tohto rozhodnutia).
In addition, it is stipulated under France’s Rural Code that the levies become compulsory for all members of the branches in question by virtue of being extended by joint ministerial decree (cf. recital 10 of this Decision).
V poľnohospodárskom zákonníku sa takisto ustanovuje, že príspevky sa stávajú povinnými pre všetkých členov zainteresovaného odvetvia rozšírením ich platnosti medzirezortnou vyhláškou (pozri odôvodnenie 10 tohto rozhodnutia).
This type of levy therefore requires an official act in order to take full effect [33].
Z toho vyplýva, že na to, aby bol tento druh príspevkov účinný v celom rozsahu, je potrebné prijatie aktu štátnym orgánom [33].
On the basis of these facts, the Commission considers that the compulsory voluntary levies examined can be considered to be under the control of the State and to constitute State resources.
Na základe týchto skutočností Komisia konštatuje, že posudzované povinné dobrovoľné príspevky možno považovať za štátne zdroje pod kontrolou štátu.
Secondly, the use of the revenue generated by the compulsory voluntary levies is determined by the objectives and operational context of the inter-branch organisation as defined in the Rural Code (cf. recitals 7-10).
V druhom rade, využívanie príjmov z povinných dobrovoľných príspevkov je určené cieľmi a rámcom fungovania medziodvetvia, ako sú ustanovené v poľnohospodárskom zákonníku (pozri odôvodnenia 7 až 10).
Consequently, the State has the ability to channel the revenue derived from the compulsory voluntary levies to finance the aid measures carried out by Interbev.
Štát má tak schopnosť smerovať využívanie prostriedkov získaných z povinných dobrovoľných príspevkov na financovanie opatrení pomoci realizovaných Interbevom.
The benefits afforded by Interbev can thus be considered ascribable to the State.
Výhody, ktoré Interbev poskytol, tak možno považovať za výhody, za ktoré je zodpovedný štát.