natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Germany's claim of Ablieferungen as special charge
Tvrdenie Nemecka, že odvody sa majú považovať za osobitné finančné bremeno
Furthermore, the Ablieferungen were identified as costs (‘Kosten der Leistung’) that Deutsche Post had to pay for the provision of its services.
Odvody sa ďalej klasifikovali ako „náklady na službu“, ktoré musela Deutsche Post odvádzať za poskytovanie svojich služieb.
Although the Bundesverfassungsgericht did not define exactly to which extent the Ablieferungen should be considered as a substitute for taxes or dividends, it is clear that the Ablieferungen generated revenue for the public budget:
Hoci Spolkový ústavný sud nedefinoval presne, do akej miery je možné odvody považovať za náhradu za dane alebo dividendy, je jasné, že odvody predstavovali príjem do spolkového rozpočtu.
Firstly, many Member States used the revenues of the postal and telecommunication monopolies as an income source for the public budget in the past.
Po prvé v minulosti využívali mnohé členské štáty výnosy z poštového a telekomunikačného monopolu ako zdroj príjmov do štátneho rozpočtu.
As BUNDESPOST and their predecessors were up to 1995 exempted from general taxes because of their public-law status, an imposition of a sui-generis levy was used to generate income for the public budget from those sectors.
Keďže BUNDESPOST a jej predchodkyne do roku 1995 nepodliehali ako verejnoprávne spoločnosti všeobecnej daňovej povinnosti, bol zavedený výber odvodov sui generis, aby štátne príjmy plynuli aj z týchto oblastí.
Furthermore, it was sensible from an economic point of view to impose levies on those monopolies.
Vyberanie poplatkov od týchto monopolov malo okrem toho zmysel aj z ekonomického hľadiska.
Consumers were ready to accept price increases without greatly reducing their consumption so that a high level of revenue could be generated for the public budget.
Používatelia boli pripravení akceptovať vyššie poplatky bez výrazného obmedzenia využívania týchto služieb, takže bolo možné dosiahnuť vysoké príjmy do spolkového rozpočtu.
Secondly, unlike private undertakings, Deutsche Post was neither liable to pay direct and indirect taxes nor liable to pay any dividends on the provided equity.
Po druhé Deutsche Post na rozdiel do súkromných podnikov nemala priamu ani nepriamu daňovú povinnosť a nemusela ani vyplácať dividendy za poskytnutý vlastný kapitál.
As a result, the Ablieferungen were the only means for the federal government — whether in its role of tax authority or shareholder — to receive income from Deutsche Post.
Odvody boli preto jedinou možnosťou štátu, aby – v úlohe daňového úradu alebo akcionára – získal príjmy od Deutsche Post.
In that respect, it does not matter whether the Ablieferungen fully correspond to the definitions of certain tax or dividend regimes.
V tejto súvislosti nie je dôležité, či odvody presne zodpovedajú definícii určitého daňového alebo dividendového systému.
In any case, the Ablieferungen were payments that Deutsche Post had to pay since 1924 that generated revenue for the public budget.
Pri odvodoch išlo v každom prípade o platby, ktoré musela Deutsche Post platiť od roku 1924 a ktoré predstavovali štátne príjmy.
To conclude, the imposition of the Ablieferungen was in line with the public objective to generate revenues for the public budget — whether in the form of taxes or dividends — from a State monopoly.
Na záver možno konštatovať, že povinnosť platiť odvody bola v súlade s verejným záujmom získať od štátneho monopolu príjmy do štátneho rozpočtu, či už vo forme daní alebo dividend.
The Ablieferungen constituted therefore a normal cost that Deutsche Post was liable to finance out of its own resources.
Odvody preto predstavovali normálne náklady, ktoré musela Deutsche Post financovať z vlastných prostriedkov.
Germany's claim of public transfers in accordance with private-investor behaviour
Tvrdenie Nemecka, že štátne kompenzácie sú v súlade s konaním súkromného investora
Germany claims that it acted partly as a private investor when granting the public transfers because the public transfers financed profitable investments into Deutsche Post's network.
Nemecko tvrdí, že pri poskytovaní štátnych kompenzácií konalo čiastočne ako súkromný investor, pretože týmito platbami boli financované výnosné investície do siete Deutsche Post.
However, as the public transfers were granted based on accrued losses as opposed to on investment plans, it is evident that a private investor would have never adopted such an investment strategy.
Keďže dôvodom štátnych kompenzácií neboli investičné plány, ale vzniknuté straty, je zrejmé, že takúto investičnú stratégiu by nepoužil nijaký súkromný investor.
Consequently, the public transfers provided a financial advantage to Deutsche Post.
Deutsche Post preto vznikla zo štátnych kompenzácií finančná výhoda.
Germany's claim of compensation of net costs from universal service obligation
Tvrdenie Nemecka, že ide o kompenzáciu čistých nákladov na plnenie povinnosti poskytovať univerzálnu službu
Germany claims that the public transfers would not constitute aid because they compensated the net costs of the universal service obligation.
Nemecko tvrdí, že štátne kompenzácie nepredstavovali štátnu pomoc, pretože kompenzovali čisté náklady na plnenie povinnosti poskytovať univerzálnu službu.
The Court ruled in the Altmark judgment [104] that public service compensation does not constitute State aid for the purposes of Article 107 TFEU provided that four cumulative criteria are met: First, the recipient undertaking must actually have public service obligations to discharge, and the obligations must be clearly defined.
Súdny dvor v rozsudku vo veci Altmark [105] konštatoval, že kompenzácie ako protihodnota za realizáciu služieb vo verejnom záujme nepredstavujú štátnu pomoc v zmysle článku 107 ZFEÚ, ak sú splnené tieto štyri podmienky: Po prvé podnik, ktorý prijíma kompenzáciu, musí byť skutočne poverený plnením záväzkov služby vo verejnom záujme a tieto záväzky musia byť jasne definované.
Second, the parameters on the basis of which the compensation is calculated must be established in advance in an objective and transparent manner.
Po druhé kritériá, na základe ktorých je vypočítaná kompenzácia, musia byť vopred objektívne a transparentne stanovené.
Third, the compensation cannot exceed what is necessary to cover all or part of the costs incurred in the discharge of the public service obligations, taking into account the relevant receipts and a reasonable profit.
Po tretie kompenzácia nemôže prekročiť sumu, ktorá je potrebná na pokrytie nákladov alebo ich časti, vzniknutých pri plnení úloh služby vo verejnom záujme, pri zohľadnení dosiahnutých príjmov a primeraného zisku z plnenia týchto záväzkov.
Finally, where the undertaking which is to discharge public service obligations, in a specific case, is not chosen pursuant to a public procurement procedure which would allow for the selection of the tenderer capable of providing those services at the least cost to the community, the level of compensation needed must be determined on the basis of an analysis of the costs which a typical undertaking, well run and adequately provided with means of transport, would have incurred.
Po štvrté, ak sa výber podniku povereného plnením záväzkov služieb vo verejnom záujme neuskutočnil prostredníctvom postupu zadávania verejnej zákazky, ktorý umožňuje výber poskytovateľa schopného poskytovať tieto služby verejnosti za najnižšie náklady, výška nevyhnutnej kompenzácie sa musí určiť na základe analýzy výdavkov, ktoré by mal stredne veľký podnik, dobre riadený a primerane vybavený dopravnými prostriedkami.
As Deutsche Post was not selected by means of a public tender and as Germany has not proven that Deutsche Post was a well-run undertaking, the fourth condition of the Altmark judgment is not fulfilled.
Keďže Deutsche Post nebola vybraná prostredníctvom postupu zadávania verejnej zákazky a Nemecko nepreukázalo, že v prípade Deutsche Post ide o dobre riadený podnik, štvrtý predpoklad uvedený v rozsudku vo veci Altmark nie je splnený.
Conclusions on existence of aid
Závery o existencii pomoci
The public transfers were granted from State resources and relieved Deutsche Post from costs that are normally assumed by private undertakings.
Štátne kompenzácie boli poskytnuté zo štátnych prostriedkov a odbremenili Deutsche Post od nákladov, ktoré súkromné podniky bežne uhrádzajú.
Germany has not been able to prove that the public transfers fulfilled the Altmark criteria to escape the classification of aid.
Nemecko nedokázalo preukázať, že štátne kompenzácie spĺňajú kritériá Altmark, a preto nepredstavujú štátnu pomoc.
For the reasons set out above in Section VII.1.2, the public transfers are liable to distort competition and affect trade.
Štátne kompenzácie môžu z dôvodov vysvetlených v oddiele VII.1.2 narúšať hospodársku súťaž a ovplyvňovať obchod.
The Commission finds therefore that the public transfers constitute aid within the meaning of Article 107(1) TFEU.
Komisia preto dospela k záveru, že štátne kompenzácie predstavujú pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ.
Assessment of existing aid pursuant to Article 108(3) TFEU
Posúdenie zlučiteľnosti existujúcej pomoci podľa článku 108 ods. 3 ZFEÚ
The public transfers were introduced by Article 37(2)(3) PostVerfG 1989 and constitute therefore a new aid measure.
Štátne kompenzácie sa zaviedli na základe § 37 ods. 2 a 3 PostVerfG 1989, a preto predstavujú nové opatrenie pomoci.
Assessment of compatibility pursuant to Article 106(2) TFEU
Posúdenie zlučiteľnosti pomoci s vnútorným trhom podľa článku 106 ods. 2 ZFEÚ
Article 106(2) TFEU provides that undertakings entrusted with the operation of services of general economic interest, or having the character of a revenue-producing monopoly are subject to the rules contained in the Treaty, in particular to the rules on competition.
Podniky poverené poskytovaním služieb všeobecného hospodárskeho záujmu alebo podniky, ktoré majú povahu fiškálneho monopolu, podliehajú podľa článku 106 ods. 2 ZFEÚ pravidlám tejto zmluvy, najmä pravidlám hospodárskej súťaže.
However, it foresees an exception from the rules contained in the Treaty, providing that a number of criteria are met: Firstly, there must be an act of entrustment, whereby the State confers responsibility for the execution of a certain task to an undertaking.
Zmluva však povoľuje výnimku z ustanovení zmluvy za predpokladu, že sú splnené viaceré podmienky: Po prvé musí štát podnik oficiálne poveriť plnením určitej úlohy.
Secondly, the entrustment must relate to a service of general economic interest.
Po druhé sa úloha musí týkať služby všeobecného hospodárskeho záujmu.
Thirdly, the exception has to be necessary for the performance of the tasks assigned and proportional to that end.
Po tretie musí byť výnimka na realizáciu pridelenej úlohy potrebná a primeraná danému účelu.
Finally, the development of trade must not be affected to such an extent as would be contrary to the interests of the Union.
A napokon nesmie byť rozvoj obchodu ovplyvnený v takom rozsahu, aby to bolo v rozpore so záujmami Únie.
The Commission has — in the 1996 and 2001 Communications [105], [106] as well as in the 2005 Framework on services of general economic interest — explained the application of the necessity and proportionality requirements for the exception under Article 106(2) TFEU.
V oznámení z roku 1996 [106], resp. 2001 [107] a v rámci Spoločenstva z roku 2005 Komisia vysvetlila, ako sa má uplatňovať kritérium nevyhnutnosti a kritérium primeranosti vzhľadom na výnimku podľa článku 106 ods. 2 ZFEÚ. Ustanovenia o význame a dosahu týchto kritérií, ktoré v minulosti dôsledne uplatňovali Súdny dvor, Všeobecný súd a Komisia, boli naposledy kodifikované v oddiele 2.4 rámca Spoločenstva z roku 2005.
The amount of compensation may not exceed what is necessary to cover the costs incurred in discharging the public service obligations, taking into account the relevant receipts and reasonable profit for discharging those obligations.
Výška kompenzácie nesmie byť väčšia, než je nevyhnutné na pokrytie nákladov vzniknutých pri plnení záväzkov súvisiacich so službami vo verejnom záujme po zohľadnení relevantných príjmov a primeraného zisku z plnenia týchto záväzkov.
The amount of compensation includes all advantages granted by the State or through State resources in any form whatsoever — irrespective of their classification for the purposes of Article 107(1) TFEU.
Kompenzácia obsahuje všetky výhody udelené štátom alebo prostredníctvom štátnych prostriedkov v akejkoľvek forme nezávisle od ich zaradenia na účely článku 107 ods. 1 ZFEÚ.
The amount of compensation must be actually used for the operation of the service of general economic interest concerned.
Kompenzácia sa musí použiť len na prevádzku príslušnej služby všeobecného hospodárskeho záujmu.
Public service compensation used to operate on other markets is not justified, and consequently constitutes incompatible State aid.
Kompenzácie poskytnuté na prevádzku služby všeobecného hospodárskeho záujmu, ale v skutočnosti použité na prevádzku na iných trhoch, nie sú opodstatnené, a v dôsledku toho predstavujú nezlučiteľnú štátnu pomoc.
In the Commission's decisional practice, public compensation for universal service costs has been considered as compatible aid (or even no aid) as long as the public compensation is lower than the incurred net costs of the universal service [107].
Komisia vo svojej rozhodovacej praxi považovala štátne kompenzácie nákladov na univerzálnu službu za zlučiteľnú pomoc (resp. nepovažovala ich za pomoc), pokiaľ boli štátne kompenzácie nižšie ako vzniknuté čisté náklady univerzálnej služby [108].
Entrustment with a service of general economic interest
Poverenie službou všeobecného hospodárskeho záujmu
The successive Postal Directives as well as Court jurisprudence [108] have always recognised the universal provision of postal services as a service of general economic interest.
V niekoľkých po sebe nasledujúcich smerniciach o poštových službách a v judikatúre Súdneho dvora [109] sa celoplošné poskytovanie poštových služieb vždy uznávalo ako poskytovanie služby všeobecného hospodárskeho záujmu.
Deutsche Post was entrusted until 31 December 2007 with the provision of universal postal services by the successive postal laws.
Deutsche Post bola do 31. decembra 2007 poverená prostredníctvom niekoľkých po sebe nasledujúcich poštových zákonov poskytovaním univerzálnych poštových služieb.
Necessity and proportionality of public transfers
Nevyhnutnosť a primeranosť štátnych kompenzácií
The WIK calculations show that the compensation exceeded the cumulated net costs by EUR [0 to 20] million in 1995. However, the Commission acknowledges that the quality of the accounting data for those years is poor.
Výpočty WIK ukazujú, že v roku 1995 kompenzácia prekročila kumulované čisté náklady o [0 až 20] mil. EUR. Komisia však uznáva, že údaje na výpočet nákladov v týchto rokoch sú nedostatočné.
Furthermore, WIK has only accepted the Ablieferungen as a capital cost, and not allowed any further reasonable profit.
V znaleckom posudku WIK sa tiež za kapitálové náklady uznali len odvody bez zohľadnenia ďalšieho primeraného zisku.
For those two reasons, the Commission finds that the WIK study cannot be used as a base to refute Germany's claim that the public transfers constituted a proportional compensation of Deutsche Post's universal service costs.
Komisia z týchto dvoch dôvodov konštatuje, že znalecký posudok WIK nemôže slúžiť ako základ na odmietnutie tvrdenia Nemecka, že štátne kompenzácie predstavovali primeranú kompenzáciu nákladov na univerzálne služby Deutsche Post.
Calculation of cumulated net costs from universal service obligation and public transfers (actualised 1995 values)
Výpočet kumulovaných čistých nákladov na plnenie povinnosti poskytovať univerzálnu službu a štátnych kompenzácií (skutočné hodnoty z roku 1995 zvýšené o úroky)
2009 regulatory accounts
REK 2009
WIK study
Znalecký posudok WIK
Cumulated net costs
Kumulované čisté náklady
EUR […] million
[…] mld. EUR
+ EUR 6707 million
+6,707 mld. EUR)
Over-/under-compensation
Nadmerná, resp. nedostatočná kompenzácia
+ EUR [0 to 20] million
+ [0 až 20] mil. EUR
The public transfers are therefore compatible aid pursuant to Article 106(2) TFEU because they did not exceed the net costs that Deutsche Post had incurred because of its universal service obligations.
Štátne kompenzácie teda predstavujú v zmysle článku 106 ods. 2 ZFEÚ pomoc zlučiteľnú s vnútorným trhom, pretože neprekročili čisté náklady, ktoré Deutsche Post vznikli z plnenia povinnosti poskytovať univerzálne služby.
THE PUBLIC GUARANTEE FOR DEBT OBLIGATIONS ISSUED BEFORE 1995 CONSTITUTES EXISTING AID PURSUANT TO ARTICLE 108(3) TFEU
ŠTÁTNA ZÁRUKA ZA DLHOPISY VYDANÉ PRED ROKOM 1995 PREDSTAVUJE PODĽA ČLÁNKU 108 ODS. 3 ZFEÚ EXISTUJÚCU POMOC
As the public guarantee for debt obligations was introduced in 1953, and therefore prior to the entry into force of the Treaty of Rome in 1958, it constitutes existing aid according to Article 1(b)(i) of Regulation (EC) No 659/1999.
Keďže štátna záruka za dlhopisy sa zaviedla v roku 1953, teda pred nadobudnutím platnosti Zmluvy o EHS v roku 1958, predstavuje existujúcu pomoc v zmysle článku 1 písm. b) bodu i) nariadenia Rady (ES) č. 659/1999.
§ 2(4) PostUmwG 1995 put an end to that existing aid.
§ 2 ods. 4 PostUmwG 1995 stanovil ukončenie tejto existujúcej pomoci.
The fact that the State remained guarantor for the debt obligations issued prior to the incorporation of Deutsche Post does not constitute new aid, as the advantage for Deutsche Post has been granted at the point in time at which the debt obligation was issued.
To, že štát naďalej ručil za dlhopisy, ktoré boli vydané pred privatizáciou Deutsche Post, nepredstavuje novú pomoc, pretože výhoda sa Deutsche Post poskytla v čase, keď boli vydané dlhopisy.
The Commission finds that the pension subsidy and the public transfers constitute aid measures within the meaning of Article 107(1) TFEU because they have relieved Deutsche Post AG of costs that are normally assumed by undertakings.
Komisia konštatuje, že v prípade dotácie dôchodkov a štátnych kompenzácií ide o opatrenia pomoci v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ, pretože Deutsche Post bola oslobodená od nákladov, ktoré sú bežnou súčasťou nákladov podnikov.
The Commission finds that Germany has unlawfully implemented the pension subsidy and the public transfers in breach of Article 108(2) TFEU.
Komisia ďalej konštatuje, že Nemecko realizovalo dotácie dôchodkov a štátne kompenzácie neoprávnene v rozpore s článkom 108 ods. 2 ZFEÚ.
The public guarantee for debt obligations issued by Deutsche Post prior to its incorporation constitutes existing aid, which was abolished in 1995.
Štátna záruka za dlhopisy, ktoré Deutsche Post vydala pred privatizáciou, predstavuje existujúcu pomoc, ktorá bola zrušená v roku 1995.
The pension subsidy is incompatible with the internal market, in light of Article 107(3)(c) TFEU, to the extent that it provided a comparative advantage for the non-price regulated services whose financing from the price-regulated revenues in light of the burdens was approved by the Postal regulator.
Dotácie dôchodkov nie sú teda podľa článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ zlučiteľné s vnútorným trhom, pokiaľ z nich vznikla komparatívna výhoda pre cenovo neregulované služby vzhľadom na financovanie nákladov z výnosov cenovo regulovaných služieb, ktoré schválil poštový regulačný úrad.
Germany has disproportionally relieved Deutsche Post AG from social contributions, since under the pension relief arrangements it not only granted the pension subsidy but also in addition allowed Deutsche Post AG to pass on to consumers of the price-regulated services a share of the non-price regulated services' social costs that should have been borne by itself in order to be in line with private competitors.
Nemecko odbremenilo Deutsche Post AG v neprimeranom rozsahu od sociálnych príspevkov, pretože v rámci opatrení na odbremenenie od dôchodkových nákladov poskytlo Deutsche Post AG nielen dotácie dôchodkov, ale okrem toho jej umožnilo preniesť časť sociálnych nákladov z cenovo neregulovaných služieb, ktoré musela Deutsche Post AG rovnako ako súkromní konkurenti hradiť sama, na používateľov cenovo regulovaných služieb.
As a result, the pension relief arrangements have placed Deutsche Post AG at an advantageous position with respect to private competitors, since Deutsche Post AG has borne for its non-price regulated services fewer social contribution charges compared to those that private competitors have to compulsorily bear as costs.
Deutsche Post AG má preto v dôsledku opatrení na odbremenenie od dôchodkových nákladov výhodu v porovnaní so súkromnými konkurentmi, pretože finančné bremená vyplývajúce zo sociálnych príspevkov, ktoré musela Deutsche Post AG uhrádzať za svoje cenovo neregulované služby, sú menšie ako povinné náklady, ktoré nevyhnutne vznikajú súkromným konkurentom.
Accordingly, the incompatible aid should be calculated as the difference between the benchmark rate, which aligns Deutsche Post AG's social contribution charges for the non-price regulated services to those of competitors, and the regulatory contribution rate, effectively borne by Deutsche Post AG for its non-price regulated services, multiplied by the civil servants' gross wage sum in the non-price regulated services.
V súlade s tým by sa pomoc nezlučiteľná s vnútorným trhom mala stanoviť ako rozdiel medzi referenčnou sadzbou, ktorá prispôsobuje sociálne príspevky Deutsche Post AG určené na cenovo neregulované služby príspevkom konkurentov, a sadzbou príspevku REK, ktorú musela Deutsche Post AG skutočne uhrádzať za svoje cenovo neregulované služby, vynásobený hrubými mzdami štátnych zamestnancov pracujúcich v cenovo neregulovanej oblasti.
In particular, the incompatible aid should be calculated according to the formula in Table 8 based on the definitions of the regulatory contribution rate and the benchmark rate as in Table 7 and in the Annex and the civil servants' gross wage as defined in Table 6.
Pomoc nezlučiteľná s vnútorným trhom by sa predovšetkým mala vypočítať podľa vzorca v tabuľke 8 na základe definícií sadzby príspevku REK a referenčnej sadzby REK v tabuľke 7 a v prílohe, ako aj na základe hrubej mzdy štátnych zamestnancov v tabuľke 6.
The incompatible aid, which has been put at the disposal of Deutsche Post since 1 January 2003, should be recovered from that date until the comparative advantage will have ceased to exist.
Deutsche Post by mala vrátiť pomoc nezlučiteľnú s vnútorným trhom, ktorú dostávala od 1. januára 2003 až do okamihu, keď už neexistovala komparatívna výhoda.
Furthermore, Germany should take the necessary steps to amend the pension cost relief based on the pension subsidy and the price regulation with a view to abolish the comparative advantage.
Nemecko by okrem toho malo prijať všetky potrebné opatrenia na zmenu odbremenenia od dôchodkových nákladov, ktoré sa zakladá na dotácii dôchodkov a regulácii poplatkov, aby sa odstránila komparatívna výhoda.
The Commission finds that the public transfers are a compatible aid measure pursuant to Article 106(2) TFEU because they compensated the Deutsche Post's cumulated net costs from the universal service obligation,
Komisia konštatuje, že v prípade štátnych kompenzácií ide o pomoc, ktorá je v zmysle článku 106 ods. 2 ZFEÚ zlučiteľná s vnútorným trhom, pretože Deutsche Post prostredníctvom tejto pomoci vyrovnávala kumulované čisté náklady vznikajúce z plnenia povinnosti poskytovať univerzálne služby,
The pension subsidy to Deutsche Post AG constitutes State aid pursuant to Article 107(1) TFEU and has unlawfully been granted by Germany in breach of Article 108(3) TFEU.
Dotácie dôchodkov Deutsche Post AG predstavujú štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ, ktorú Nemecko poskytlo neoprávnene v rozpore s článkom 108 ods. 3 ZFEÚ.
The pension subsidy is incompatible with the internal market in so far as Germany has disproportionally contributed to the financing of Deutsche Post AG's retired civil servants' pensions.
Dotácie dôchodkov nie sú zlučiteľné s vnútorným trhom, pokiaľ Nemecko prispievalo v neprimeranej výške na financovanie dôchodkov penzionovaných štátnych zamestnancov Deutsche Post AG.