natgillin/translations-raw huggingface dataset:
On 25 March 2008, the Commission decided to close the antitrust investigation because of the limited likelihood of establishing such an infringement under Article 102 TFEU [20].
Komisia sa 25. marca 2008 rozhodla pozastaviť protimonopolné konanie, pretože podľa jej názoru bolo nepravdepodobné, že by sa takéto porušenie článku 102 ZFEÚ dalo preukázať [20].
Court Procedures
Súdne konanie
Case T-421/07 Deutsche Post AG v Commission
Vec T-421/07: Deutsche Post AG/Komisia
Deutsche Post challenged the validity of the 2007 Extension decision, claiming that the 2002 Decision created legitimate expectations that the Commission would not resume its investigations.
Deutsche Post napadla rozhodnutie o rozšírení z roku 2007 a pritom uviedla, že zamietavé rozhodnutie z roku 2002 vzbudilo legitímnu dôveru, že Komisia nezačne opätovné preskúmanie.
On 8 December 2011, the General Court rejected that challenge as inadmissible [21].
Súd toto napadnutie zamietol 8. decembra 2011 ako neprípustné [21].
Case T-570/08 Deutsche Post AG v Commission and Case T-571/08 Germany v Commission
Vec T-570/08: Deutsche Post AG/Komisia a vec T-571/08: Nemecko/Komisia
Germany as well as Deutsche Post challenged the validity of the Commission's information injunction of 30 October 2008 because they considered that the information injunction requested irrelevant information and put a disproportionate burden on Deutsche Post.
Nemecko a Deutsche Post napadli príkaz na poskytnutie informácií, ktorý vydala Komisia 30. októbra 2008, pretože zastávali názor, že v rámci tohto príkazu sa požadovali irelevantné informácie a že tento príkaz je pre Deutsche Post spojený s neprimerane vysokými výdavkami.
On 16 July 2010, the General Court declared both actions as inadmissible because neither Deutsche Post's nor Germany's procedural rights could have been infringed by the issuance of the information injunction.
Súd vyhlásil 16. júla 2010 obidve žaloby za neprípustné, pretože vydaním príkazu na poskytnutie informácií neboli porušené procesné práva Deutsche Post ani procesné práva Nemecka.
Case C-463/10 P Deutsche Post AG v Commission and Case C-475/10 P Germany v Commission
Vec C-463/10 P: Deutsche Post AG/Komisia a vec C-475/10 P: Nemecko/Komisia
On 27 September 2010, Deutsche Post and Germany appealed the GC's judgment and maintained that the information injunction infringed their rights.
Deutsche Post a Nemecko sa 27. septembra 2010 odvolali proti rozsudku Všeobecného súdu a naďalej zastávali názor, že príkazom na poskytnutie informácií boli porušené ich práva.
On 13 October 2011, the Court of Justice overruled the General Court's judgment of 16 July 2010 [22].
Súdny dvor 13. októbra 2011 zrušil rozsudok Všeobecného súdu zo 16. júla 2010 [22].
Consequently, the case was sent back to the GC and is currently pending.
Vec bola preto vrátená Súdnemu dvoru, konanie ešte prebieha.
Case T-344/10 UPS v Commission
Vec T-344/10: UPS/Komisia
On 20 August 2010, UPS lodged an application with the General Court claiming an unlawful failure to act by the Commission in respect of the 2007 State aid investigation.
UPS podala 20. augusta 2010 na Všeobecnom súde žalobu a uviedla, že Komisia sa pri preskúmaní pomoci z roku 2007 dopustila neoprávneného zdržania konania.
Given that a period of almost three years had lapsed since the 2007 Extension decision, UPS believed that the Commission had had ample opportunity to investigate the abovementioned measures and to assess the circumstances of facts and law in order to adopt a final decision and close the investigation procedure.
Keďže od rozhodnutia o rozšírení z roku 2007 uplynuli takmer tri roky, Komisia mala dostatočné možnosti na to, aby preskúmala predmetné opatrenia, posúdila skutkové a právne okolnosti, prijala konečné rozhodnutie a ukončila postup zisťovania.
That case is still pending.
Konanie ešte prebieha.
Case T-388/11 Deutsche Post AG v Commission
Vec T-388/11: Deutsche Post AG/Komisia
On 22 July 2011, Deutsche Post challenged the validity of the 2011 Extension decision because it considers that the Commission has manifestly erred in its preliminary assessment of the pension subsidy as aid within the meaning of Article 107(1) TFEU and as a new aid measure in the meaning of Article 108(1) TFEU.
Deutsche Post napadla 22. júla 2011 rozhodnutie o rozšírení z roku 2011 s odôvodnením, že Komisia sa zjavne dopustila omylu, keď vo svojom predbežnom posúdení považovala dotácie dôchodkov za štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ a za novú štátnu pomoc v zmysle článku 108 ods. 1 ZFEÚ.
DETAILED DESCRIPTION OF PUBLIC MEASURES
PODROBNÝ OPIS ŠTÁTNYCH OPATRENÍ
Deutsche Post has been granted public support in form of several different measures since 1989:
Deutsche Post dostávala štátnu pomoc od roku 1989 vo forme rôznych opatrení:
Pension subsidy based on:
financovanie dôchodkov zo štátneho rozpočtu na tomto základe:
Postpersonalrechtsgesetz 1994 [23] (hereafter PostPersRG 1994)Public transfers and guarantees based on:
zákon o právach zamestnancov z roku 1994 (Personalrechtsgesetz 1994) [23] (ďalej len „PostPersRG 1994“);
Postverfassungsgesetz 1989 [24] (hereafter PostVerfG 1989)Postumwandlungsgesetz 1994 [25] (hereafter PostUmwG 1994)Exclusive right and price regulation based on:
štátne kompenzácie a záruky na tomto základe:
Gesetz über das Postwesen 1989 [26] (hereafter PostG 1989)Postgesetz 1997 (hereafter PostG 1997)
zákon o organizácii pošty z roku 1989 (Postverfassungsgesetz 1989) [24] (ďalej len „PostVerfG 1989“), zákon o reorganizácii pošty z roku 1994 (Postumwandlungsgesetz 1994) [25] (ďalej len „PostUmwG 1994“); výlučné právo a regulácia cien na tomto základe: zákon o pošte z roku 1989 (Gesetz über das Postwesen 1989) [26] (ďalej len „PostG 1989“), poštový zákon z roku 1997 (Postgesetz 1997) (ďalej len „PostG 1997“).
Pension subsidy in the context of social benefits and contribution schemes for civil servants and private employees
Dotácie dôchodkov v kontexte predpisov o sociálnych dávkach a sociálnych príspevkoch pre štátnych a súkromných zamestnancov
The pension subsidy has financed since 1995 a major share of the pensions for Deutsche Post's retired civil servants.
Dotácie dôchodkov pokrývajú od roku 1995 veľkú časť dôchodkov vyplácaných štátnym zamestnancom Deutsche Post, ktorí sú na dôchodku.
To fully apprehend the effects of the pension subsidy in the later assessment, the following sections will describe in more detail the civil servants' social benefits and contributions in comparison to the compulsory social insurances for employees under private law contracts (hereafter: private employees).
S cieľom v plej miere zahrnúť účinky dotácie dôchodkov sa v nasledujúcich oddieloch bližšie opisujú sociálne dávky a sociálne príspevky pre štátnych zamestnancov a porovnávajú sa so zákonným sociálnym poistením zamestnancov podľa súkromného práva (ďalej len „súkromní zamestnanci“).
Social benefits for civil servants
Sociálne dávky pre štátnych zamestnancov
Civil servants are entitled to old age pensions, health care and nursing care.
Štátni zamestnanci majú nárok na dôchodkové zabezpečenie, ako aj na podporu v prípade ochorenia alebo odkázanosti na starostlivosť.
The benefits for Deutsche Post's civil servants are equal to the benefits which are granted to all other civil servants:
Dávky pre štátnych zamestnancov Deutsche Post zodpovedajú dávkam, ktoré sa poskytujú všetkým ostatným štátnym zamestnancom.
The level of the pension is pre-defined, pursuant to Article 14 BeamtVG [27], at a certain percentage of the last salary that the civil servant earns.
Výška dôchodku je podľa § 14 BeamtVG [27] stanovená vopred ako určitý percentuálny podiel z posledných služobných príjmov štátneho zamestnanca.
Thus, for example, a civil servant who retired in 2010 and had worked the required number of years will receive a pension that is equal to 71,75 % of his last salary.Civil servants are entitled to reimbursement of 50 % to 70 % of health and nursing care expenses, while they have to assume the remaining expenses themselves.
Tak napríklad štátni zamestnanci, ktorí odišli do dôchodku v roku 2010 a odpracovali požadovaný počet rokov, dostávajú dôchodok, ktorý zodpovedá 71,75 % ich posledných služobných príjmov.Štátni zamestnanci majú nárok na náhradu 50 % až 70 % nákladov na zdravotnú starostlivosť a nákladov pre prípad odkázanosti na starostlivosť, sami si musia uhrádzať len náklady, ktoré tieto sumy prekračujú.
The exact breakdown of health care costs depends on several criteria such as the number of children.
Presné rozdelenie nákladov na zdravotnú starostlivosť závisí od rôznych kritérií, napríklad od počtu detí.
The civil servant can choose either to insure himself with a voluntary complementary insurance or to pay his share of the health care expenses out of his own pocket.
Štátni zamestnanci môžu uzatvoriť dobrovoľné doplnkové poistenie alebo svoj podiel na nákladoch na zdravotnú starostlivosť uhrádzať sami.
Financing of civil servants' social benefits in the period 1989-1994 at POSTDIENST
Financovanie sociálnych dávok pre štátnych zamestnancov POSTDIENST v období 1989 – 1994
After the first postal reform of 1989, pursuant to Article 54(2) PostVerfG 1989, POSTDIENST, TELEKOM and POSTBANK had to fully finance the pension payments and health expenses of the retired civil servants who were allocated to the respective sections on basis of their former activities.
Po prvej poštovej reforme v roku 1989 museli POSTDIENST, TELEKOM a POSTBANK podľa § 54 ods. 2 PostVerfG 1989 v plnom rozsahu financovať výplaty dôchodkov a náklady na zdravotnú starostlivosť štátnym zamestnancov na dôchodku, ktorí boli zaradení do príslušných podnikov na základe ich predchádzajúcej činnosti.
That provision lays down that whereas the claim of the civil servant continues to be directed against the State, the State has the right to claim the entire amount from POSTDIENST, TELEKOM and POSTBANK respectively.
Podľa tohto nariadenia si štátni zamestnanci môžu naďalej uplatňovať nárok voči štátu, štát však môže celú sumu vymáhať od POSTDIENST, TELEKOM, resp. POSTBANK.
Financing of social benefits for DPAG's civil servants since 1995
Financovanie sociálnych dávok pre štátnych zamestnancov DPAG od roku 1995
DPAG took over, pursuant to Article 1(1) PostPersRG 1994, all employer's rights and obligations from the federal State and assumed, pursuant to Article 2(3) PostPersRG 1994, all the civil servants' proprietary claims.
DPAG prevzala od štátu všetky práva a povinnosti prislúchajúce zamestnávateľovi podľa § 1 ods. 1 PostPersRG 1994 a všetky majetkovoprávne nároky štátnych zamestnancov podľa § 2 ods. 3 PostPersRG 1994.
Pursuant to Article 15 PostPersRG 1994, the payment of pension and health expenses to retired civil servants was taken over by a newly created pension fund for Deutsche Post's civil servants.
Podľa § 15 PostPersRG 1994 prevzal vyplácanie dôchodkov a zdravotných dávok štátnym zamestnancom na dôchodku novo vytvorený dôchodkový fond pre štátnych zamestnancov Deutsche Post.
On 1 July 2001, the pension funds for Deutsche Post, Deutsche Telekom AG, and Postbank AG were merged into the ‘Postbeamtenversorgungskasse’ (hereafter jointly referred to as Pension fund for the whole period since 1 January 1995).
Dňa 1. júla 2001 boli spojené dôchodkové fondy pre Deutsche Post, Deutsche Telekom AG a Postbank AG do dôchodkového fondu poštových úradníkov (ďalej len „dôchodkový fond“ pre celé obdobie od 1. januára 1995).
Pursuant to Article 16(1) PostPersRG 1994, Deutsche Post had to pay a yearly contribution of EUR 2045 million to the Pension fund for the period 1995-1999 which totals EUR 10225 million.
Podľa § 16 ods. 1 PostPersRG 1994 musela Deutsche Post v období 1995 – 1999 platiť dôchodkovému fondu ročný príspevok vo výške 2,045 mld. EUR, resp. spolu 10,225 mld.
From 2000 onwards and based on Article 16(2) PostPersRG 1994, Deutsche Post has had to pay a yearly contribution of 33 % of the sum of the incurred civil servant wages to the Pension fund (e.g. from EUR 735 million in 2000 to EUR 540 million in 2010).
EUR. Od roku 2000 musí Deutsche Post na základe § 16 ods. 2 PostPersRG 1994 odvádzať do dôchodkového fondu ročný príspevok vo výške 33 % splatných príjmov štátnych zamestnancov (t. j. príspevky vo výške od 735 miliónov EUR v roku 2000 do 540 miliónov EUR v roku 2010).
The pension subsidy has covered, pursuant to Article 16(2) PostPersRG 1994, the remaining deficit (e.g. the difference between the pensions for the retired civil servants' pensions and the contribution by Deutsche Post to the Pension fund).
Dotácie dôchodkov pokrývajú podľa § 16 ods. 2 PostPersRG 1994 zostávajúci deficit (t. j. rozdiel medzi výplatami dôchodkov štátnym zamestnancom na dôchodku a príspevkom Deutsche Post do dôchodkového fondu).
The pension subsidy increased from EUR 151 million in 1995 to EUR 3203 million in 2010 and totalled EUR 37121 million for the period 1995-2010.
Dotácie dôchodkov sa zvýšili zo sumy 151 mil. EUR (1995) na 3,203 mld. EUR (2010) a v období 1995 – 2010 predstavovali spolu 37,121 mld. EUR.
Financing of Pension fund (million EUR)
Financovanie dôchodkového fondu (v miliónoch EUR)
DEUTSCHE POST's contribution Pension subsidy
Príspevok DEUTSCHE POST Dotácie dôchodkov
Statutory social insurances for private employees and supplementary pension insurance for Deutsche Post's private employees
Povinné sociálne poistenie súkromných zamestnancov a doplnkové dôchodkové poistenie súkromných zamestnancov Deutsche Post
Private employees are compulsory members of four social insurances: pension, unemployment, health and nursing care insurance [28].
Súkromní zamestnanci podliehajú povinnému sociálnemu poisteniu a musia uzatvoriť tieto štyri poistenia: dôchodkové poistenie, poistenie v nezamestnanosti, zdravotné poistenie a poistenie pre prípad odkázanosti na starostlivosť [28].
Compared to the civil servant's regime, the statutory social insurance schemes offer a different coverage for the pension and health insurances:
Systémy povinného sociálneho zabezpečenia súkromných zamestnancov uplatňujú v oblastiach dôchodkového poistenia a zdravotného poistenia iný systém poistnej ochrany, než aký sa používa v prípade štátnych zamestnancov:
The level of the pension is not defined in percentage of the last monthly salary but of an average life-time salary.
Výška dôchodku sa nepočíta ako percentuálny podiel poslednej mesačnej mzdy, ale ako percentuálny podiel priemernej celoživotnej mzdy.
The expenses for health and nursing care are fully covered.
Výdavky na zdravotné poistenie a na poistenie pre prípad odkázanosti na starostlivosť sú pokryté v plnej miere.
There also exist important differences in the financing of the social benefits compared to those of civil servants: The statutory social insurances are financed by joint contributions from the employee and the employer during the employee's working life (hereafter referred to as compulsory social contributions).
Podstatné rozdiely oproti predpisom, ktoré sa uplatňujú v prípade štátnych zamestnancov, existujú aj pri financovaní sociálnych dávok. Povinné sociálne poistenie súkromných zamestnancov sa financuje v priebehu pracovného života prostredníctvom príspevkov zamestnanca a zamestnávateľa (ďalej len „príspevky na povinné sociálne poistenie“).
The total social contribution rate is formally divided into an employee's and employer's share which both covers about half of the total contribution rate.
Celková sadzba príspevku sa formálne rozdelí na podiel zamestnanca a podiel zamestnávateľa, ktorý v jednotlivých prípadoch predstavuje približne polovicu celkovej sumy.
However, the employer has the formal obligation to pay the total contribution rate to the social insurances.
Zamestnávateľ je však oficiálne povinný odviesť na sociálne poistenie celú sadzbu poistného.
Compulsory social contribution rates in percentage of private employee's gross wage (see also the Annex)
Sadzby príspevku na povinné sociálne zabezpečenia v percentách hrubej mzdy súkromného zamestnanca (pozri aj prílohu)
■ Pension insurance
■ Dôchodkové poistenie
■ Unemployment insurance
■ Poistenie pre prípad nezamestnanosti
■ Nursing insurance
■ Poistenie pre prípad odkázanosti na starostlivosť
■ Health insurance
■ Zdravotné poistenie
Compulsory social contribution rates
Sadzby príspevku na povinné sociálne zabezpečenie
in percentage of private employee's gross wage
V percentách hrubej mzdy súkromného zamestnanca
Figure 2 shows that the compulsory social contribution rates have since 1995 ranged from 38 % to 42 % of the gross wage (= net wage + employee's share).
Na obrázku 2 vidno, že sadzby príspevku na povinné sociálne poistenie sa od roku 1995 pohybovali od 38 % do 42 % hrubej mzdy (= čistá mzda + podiel zamestnanca).
The employer's and employee's shares of the social contribution rate have been in the range of 19 % to 21 % of the gross wage (see the Annex for a more detailed time series).
Podiely zamestnávateľa a zamestnanca na príspevkoch na sociálne poistenie sa pohybovali od 19 % do 21 % hrubej mzdy (podrobná časová postupnosť je uvedená v prílohe).
Deutsche Post's private employees have not only benefited from the statutory social insurances but also from supplementary pension insurance.
Súkromní zamestnanci Deutsche Post neprofitovali len z povinného sociálneho zabezpečenia, ale aj z doplnkového dôchodkového poistenia.
Private employees who started before 1997 were offered a supplementary pension insurance cover that would allow them to receive a similar level of pension as civil servants.
Súkromným zamestnancom, ktorí boli prijatí do zamestnania pred rokom 1997, sa ponúklo doplnkové dôchodkové poistenie, vďaka ktorému by získali dôchodok porovnateľný s dôchodkom štátnych zamestnancov.
Thus the supplementary pension insurance covered the difference between the private employees' statutory social insurance pension — which is equal to a certain percentage of the average life-time salary — and the civil servant's pension that equals to a certain percentage of the last salary.
Doplnkové dôchodkové poistenie teda pokrývalo rozdiel medzi dôchodkom z povinného sociálneho poistenia súkromného zamestnanca, ktorý zodpovedá určitému percentu priemernej celoživotnej mzdy, a dôchodkom štátneho zamestnanca, ktorý zodpovedá určitému percentu posledných služobných príjmov.
The detailed rules are laid down in the Charter of the Versorgungsanstalt der Deutschen Bundespost (hereinafter VAP) [29].
Presné ustanovenia sú uvedené v stanovách úradu sociálneho zabezpečenia Deutsche Bundespost (ďalej len „VAP“) [29].
Deutsche Post financed the supplementary pension benefits for the retired private employees up to 1997 by a contribution that amounted to approximately [5 to 10 %] [30] of the active private employees' gross wage.
Deutsche Post financovala doplnkový dôchodok pre súkromných zamestnancov, ktorí odišli do dôchodku, do roku 1997 príspevkom vo výške približne [5 % až 10 %] [30] hrubej mzdy aktívnych súkromných zamestnancov.
Since 1997, Deutsche Post has built up a provision for the outstanding obligations to the VAP (see also description of burden #4 in Section II.3.1.3).
Deutsche Post vytvárala od roku 1997 rezervy pre nesplatené záväzky VAP (pozri tiež aj opis finančného bremena 4 uvedený v oddiele II.3.1.3)
Since 1997, newly hired private employees were offered a significantly reduced supplementary pension insurance for which Deutsche Post, in the period 1997-2007, paid a contribution between [0 and 5 %] of the gross wage.
Od roku 1997 sa súkromným zamestnancom, ktorí boli prijatí do zamestnania, ponúkalo podstatne nižšie doplnkové dôchodkové poistenie, na ktoré Deutsche Post v období rokov 1997 – 2007 uhrádzala sumu vo výške [0 % a 5 %] hrubej mzdy.
Public transfers and guarantee in the context of Deutsche Post's exclusive right and universal postal service obligations
Štátne kompenzácie a záruky v kontexte výlučného práva a povinnosti Deutsche Post poskytovať univerzálne poštové služby
Exclusive right until 2007
Výlučné právo do roku 2007
Before 1998, Article 2 PostG 1989 granted Deutsche Post the exclusive right to establish and maintain facilities for the carriage of letter items.
Pred rokom 1998 bolo zriadenie a prevádzkovanie zariadení na doručovanie listových zásielok za finančnú úhradu podľa § 2 PostG 1989 vyhradené výlučne spoločnosti Deutsche Post.
Other postal services — like parcels, newspapers or periodicals — were not reserved to Deutsche Post but open to competition.
Ostatné poštové služby, ako preprava balíkov, novín alebo časopisov, neboli vyhradené spoločnosti Deutsche Post a podliehali hospodárskej súťaži.
Pursuant to Article 37 PostVerfG 1989, the profits accruing from those reserved letter services were to be used to finance the losses of those universal services that were offered in markets open to competition.
Podľa § 37 PostVerfG 1989 sa musia zisky z týchto vyhradených listových služieb používať na financovanie strát univerzálnych služieb, ktoré sa poskytujú v oblastiach otvorených hospodárskej súťaži.
Pursuant to Article 4 PTRegG 1994 [31], the Minister for Post and Telecommunication was the competent authority to approve the prices for the reserved letter services.
Podľa § 4 PTRegG 1994 [31] bol za schvaľovanie poplatkov za vyhradené listové služby zodpovedný spolkový minister pôšt a telekomunikácií.
Beginning with the entry into force of the PostG 1997 in 1998, the scope of the reserved services started to be progressively reduced for Deutsche Post.
Po nadobudnutí účinnosti PostG 1997 v roku 1998 sa rozsah služieb vyhradených spoločnosti Deutsche Post postupne zmenšoval.
Pursuant to Article 51 PostG 1997, the exclusive right extended to the transport of letters and addressed catalogues below 200 grams in 1997 but afterwards the limit was successively reduced, reaching 50 grams in 2006. The exclusive right finally expired on 31 December 2007.
Podľa § 51 PostG 1997 sa výlučné právo Deutsche Post v roku 1997 vzťahovalo na doručovanie listových zásielok a adresovaných katalógov s hmotnosťou menšou ako 200 g, hmotnostná hranica sa však potom postupne znižovala a v roku 2006 bola stanovená na 50 g. Výlučné právo bolo ukončené 31. decembra 2007.
Universal postal service obligation until 2007
Povinnosť poskytovania univerzálnych poštových služieb do roku 2007
The universal service obligations for Deutsche Post were set out in two formal entrustment acts:
Povinnosť poskytovať univerzálne služby bola spoločnosti Deutsche Poste formálne uložená dvomi legislatívnymi aktmi:
The 1994 Postdienst Mandatory Service Regulation [32] (hereafter 1994 Mandatory service regulation) appointed Deutsche Post as the universal postal service provider for letters and parcels not exceeding 20 kg, charging it with the provision of those services throughout Germany at uniform tariffs.The 1997 PostG and the accompanying 1999 Implementing Regulation [33] (hereafter 1999 Universal service regulation) continued the entrustment for DPAG.(73) Article 11 PostG 1997 defined the universal service as a basic set of postal services that are rendered nationwide at affordable tariffs.
Nariadením o povinných plneniach poštových služieb (Postdienst-Pflichtleistungsverordnung) [32] (ďalej len „PPflLV“) bola Deutsche Post ustanovená ako poskytovateľ univerzálnych služieb pre listové zásielky a balíky s hmotnosťou do 20 kg a poverená poskytovaním príslušných služieb v celom Nemecku za jednotnú tarifu. Zákonom PostG 1997 a sprievodným vykonávacím nariadením z roku 1999 [33] (ďalej len „nariadenie o univerzálnej službe z roku 1999“) sa predĺžilo poverenie DPAG poskytovaním univerzálnych služieb. (73) V § 11 PostG 1997 sa univerzálne služby definujú ako minimálna ponuka poštových služieb, ktoré sa musia celoplošne poskytovať za prístupné ceny.
Those services include the transport of letters, addressed parcels weighing no more than 20 kg, or books, catalogues, newspapers and magazines (hereafter universal services).
Tieto služby zahŕňajú doručovanie listových zásielok, adresovaných balíkov, ktoré jednotlivo nepresahujú hmotnosť 20 kg, ako aj kníh, katalógov, novín a časopisov (ďalej len „univerzálne služby“).
The 1999 Universal service regulation set out the minimum quality requirements of the universal service:
V nariadení o univerzálnej službe z roku 1999 sa stanovujú minimálne požiadavky na univerzálnu službu: