natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The practice of considering an administrative fine, which is in principle deductible (from the tax base) for corporate tax, as non-deductible and of then reducing the amount of this fine to take account of its non-deductibility (compensation or netting) is not in keeping with administrative rules or practice in this area [61].
Postup, v rámci ktorého sa administratívna pokuta, ktorá je v zásade odpočítateľná od (zdaniteľného základu) dane z príjmu právnických osôb, pokladá za neodpočítateľnú a zníži sa výška tejto pokuty s cieľom zohľadniť jej neodpočítateľnosť (vyrovnanie alebo „netting“), nie je v súlade s právnou úpravou ani s administratívnym postupom v tejto oblasti [61].
As a result, the advantage and disadvantage resulting from this practice must be looked at compared with a situation in which such compensation has not been applied by the authorities.
Následne treba vziať od úvahy výhodu a nevýhodu vyplývajúcu z tohto postupu vo vzťahu k situácii, keď by orgán takéto vyrovnanie neuplatnil.
The same reasoning can be applied to the amounts of VAT which are in principle deductible from corporate tax and which would have benefited from this compensation.
Rovnako možno postupovať v prípade súm DPH, ktoré sú pri dani z príjmu právnických osôb v zásade odpočítateľné a na ktoré by sa uplatnilo rovnaké vyrovnanie.
Of the amounts established in the previous recitals, the following must be regarded as deductible:
Zo súm určených v predchádzajúcich odôvodneniach treba považovať za odpočítateľné tieto sumy:
The negative impact for Umicore of not being able to deduct these amounts can, in principle, be estimated at:
Záporný vplyv neodpočítateľnosti týchto súm pre spoločnosť Umicore možno v podstate odhadnúť na túto sumu:
However, given that Umicore showed a tax loss in terms of taxable income for 2000, the non-deductibility of the amounts concerned actually only had a negative impact the following tax year (2001 earnings) when Umicore in fact credited the entire tax loss that could be carried over against its earnings.
Vzhľadom na skutočnosť, že spoločnosť Umicore vykázala daňovú stratu v prípade zdaniteľného príjmu za rok 2000, neodpočítateľnosť príslušných súm mala v skutočnosti záporný vplyv iba na nasledujúce zdaniteľné obdobie (príjmy 2001), v ktorom spoločnosť Umicore celú sumu prevoditeľnej daňovej straty započítala.
The compensation mechanism as applied by the Belgian authorities therefore had the effect of deferring payment of the tax and fine until the following tax year.
Následkom toho mal mechanizmus vyrovnania, ako ho uplatnil belgický orgán, za následok odklad úhrady dane alebo pokuty na nasledujúce zdaniteľné obdobie.
In addition, since Belgian corporate tax is in general collected by means of advance payments made by the taxpayer during the tax year in order to avoid increases in the amount of tax to be paid [63], it is reasonable to consider that without compensation, Umicore would have had to make the payments in question in mid-2001, which means that in practice Umicore’s obligation to pay BEF 179417754 was postponed for 6 months.
Keďže daň z príjmu právnických osôb sa v Belgicku zvyčajne vyberá prostredníctvom zálohových platieb vykonávaných daňovníkom v priebehu daňového roka s cieľom vyhnúť sa zvýšeniu výšky dane [63], možno rozumne usúdiť, že v prípade neexistencie vyrovnania by spoločnosť Umicore bola nútená uskutočniť uvedené platby v polovici roka 2001, čo v praxi znamená, že spoločnosti Umicore bol poskytnutý odklad úhrady sumy 179417754 BEF o 6 mesiacov.
The positive impact for Umicore of non-deductibility can therefore be estimated as follows:
Kladný vplyv neodpočítateľnosti pre spoločnosť Umicore možno odhadnúť na túto sumu:
BEF 179417754 × 0,8 % [64] × 6 months = BEF 8612052.
179417754 BEF × 0,8 % [64] × 6 mesiacov = 8612052 BEF
The interest on late payments owed on the VAT amounts calculated above must be calculated at a monthly rate of 0,8 % from 21 January 1997 [65] up until the payment was actually made at the end of December 2000:
Úroky z omeškania, ktoré sú dlžné zo súm DPH vypočítaných vyššie v texte, sa musia vypočítať na základe mesačnej sadzby 0,8 % od 21. januára 1997 [65] do okamihu skutočnej úhrady na konci decembra 2000:
37,6 % [66] × (312608393 + 63216555) = BEF 141310180.
37,6 % [66] × (312608393 + 63216555) = 1413101800 BEF
List of amounts owed for the period 1995-96
Zhrnutie súm dlžných za obdobie rokov 1995 a 1996
The minimum amounts owed by Umicore for the period 1995-96 are listed in the table below:
Minimálne sumy dlhované spoločnosťou Umicore za obdobie rokov 1995 a 1996 sú zhrnuté v nasledujúcej tabuľke:
(BEF)
(v BEF)
AMOUNTS OWED
DLŽNÉ SUMY
First type of transaction
Prvý druh transakcií
Administrative fine
administratívna pokuta
Second type of transaction
Druhý druh transakcií
VAT owed
dlžná DPH
Administrative fine (10 %)
administratívna pokuta (10 %)
Third type of transaction
Tretí druh transakcií
Total owed in principle (VAT + interest)
V zásade celková dlžná suma (DPH + úroky)
Impact of non-deductibility:
Vplyv neodpočítateľnosti:
negative impact of non-deductibility
negatívny vplyv neodpočítateľnosti
+ positive impact of deferred payment
+ pozitívny vplyv odloženia úhrady
On the basis of the above calculation, it must be considered that the minimum amount for which Umicore was liable for 1995 and 1996 in the context of a settlement agreement with the tax authorities was BEF 587956320 (EUR 14575056,46).
Z predchádzajúceho výpočtu vyplýva, že minimálna suma, ktorú spoločnosť Umicore dlhovala za roky 1995 a 1996 na základe dohody o urovnaní s daňovým orgánom, predstavuje 587956320 BEF (14575056,46 EUR).
However, before comparing this amount with the amount in the agreement, the impact of non-deductibility must be taken into account, which reduces the amount to BEF 417150618 (EUR 10340893,71).
Predtým, ako sa táto suma porovná so sumou uvedenou v dohode, je potrebné zohľadniť vplyv neodpočítateľnosti, čím sa určená suma zníži na 417150618 BEF (10340893,71 EUR).
Years 1997-98
Roky 1997 a 1998
For 1997 and 1998, the transactions questioned in the adjustment notice of 30 April 1999 were as follows:
Čo sa týka obdobia rokov 1997 a 1998, transakcie spochybnené v platobnom výmere z 30. apríla 1999 sa uskutočnili podľa nasledujúcej schémy:
Transport by transport company
Preprava dopravnou spoločnosťou
In this last scenario, Umicore’s customer is a subsidiary (B), established in the United Kingdom, of a Swiss company registered for VAT in the UK.
Pri tomto poslednom scenári je zákazníkom spoločnosti Umicore dcérska spoločnosť B švajčiarskej spoločnosti so sídlom v Spojenom kráľovstve, ktorá má identifikačné číslo na účely DPH pridelené v Spojenom kráľovstve.
The subsequent customer is taxable person C, established in Italy.
Nasledujúcim zákazníkom je zdaniteľná osoba C so sídlom v Taliansku.
Finally, the invoices drawn up by Umicore were paid by taxable person B.
Predajné faktúry vystavené spoločnosťou Umicore zaplatila zdaniteľná osoba B.
In their adjustment notice of 30 April 1999, the tax authorities considered that taxable person B was not entitled to claim the VAT exemption provided for in Article 39 bis of the VAT Code because it did not have a valid VAT number in Italy.
Vo svojom platobnom výmere z 30. apríla 1999 bol daňový orgán toho názoru, že zdaniteľná osoba B nemala nárok na oslobodenia od DPH podľa článku 39 bis zákona o DPH, pretože nemala pridelené identifikačné číslo na účely DPH platné v Taliansku.
In the alternative, it considered that, even if it was accepted that taxable person B had a real economic activity granting it status as an entity liable for VAT, the sales in question should be looked upon as triangular intra-Community transactions.
Domnieval sa, že aj keby pripustil, že zdaniteľná osoba B vykonáva skutočnú hospodársku činnosť, na základe ktorej je platiteľom DPH, príslušný predaj by sa mal klasifikovať ako trojuholníkové transakcie v rámci Spoločenstva.
In this case, the first sale between Umicore and taxable person B should be regarded as a national sale without transport subject to Belgian VAT without any possibility of exemption since the transport had seemingly been carried out on behalf of Italian customers.
V takomto prípade by sa prvý predaj medzi spoločnosťou Umicore a zdaniteľnou osobou B mal klasifikovať ako vnútroštátny predaj bez prepravy, ktorý podlieha belgickej DPH bez možnosti oslobodenia od dane, pretože preprava sa uskutočnila na účet talianskych zákazníkov.
It must be noted first of all that, contrary to the period 1995-96, the Special Tax Inspectorate inspectors themselves considered subsequently that there was insufficient evidence to refuse exemption.
Po prvé je potrebné poznamenať, že na rozdiel od obdobia rokov 1995 a 1996 sami inšpektori ISI neskôr usúdili, že neexistoval dostatočný dôvod na odmietnutie oslobodenia.
This is clear from internal memos sent by the inspectors to their director before and after the conclusion of the agreement.
Táto situácia totiž jasne vyplýva z interných poznámok, ktoré inšpektori zaslali svojmu riaditeľovi pred uzavretím dohody a po nej.
Second, it emerges from the documents which Belgium sent to the Commission with its letter of 6 August 2009 that the transport had indeed been carried out on behalf of taxable person B (and not on behalf of a possible subsequent customer).
Po druhé z dokumentov, ktoré Komisii zaslalo Belgicko listom zo 6. augusta 2009, je zrejmé, že preprava sa naozaj uskutočnila na účet zdaniteľnej osoby B (a nie na účet prípadného nasledujúceho zákazníka).
Moreover, it appears to be possible to confirm this on the basis of copies of documents sent by Umicore to the Special Tax Inspectorate with its letter of 11 June 1999 which indicate that, for each sale, a fax was sent by taxable person B to Umicore to inform it of the identification of the transporter, the driver’s name and the lorry’s registration number.
Podľa všetkého to možno potvrdiť aj na základe kópií dokumentov, ktoré spoločnosť Umicore zaslala ISI listom z 11. júna 1999 a ktoré dokazujú, že pri každom predaji zdaniteľná osoba B zaslala spoločnosti Umicore fax, aby jej oznámila identifikačné údaje dopravnej spoločnosti, meno vodiča a poznávaciu značku nákladného auta.
The fact that taxable person B did not have a valid VAT number in Italy, as stated by the Belgian authorities in their adjustment notice of 30 April 1999, does not appear to be relevant since taxable persons need not be registered for VAT in the Member State to which the goods are being sent.
Okrem toho okolnosť, že zdaniteľná osoba B nemala pridelené identifikačné číslo na účely DPH platné v Taliansku, ako zdôraznil belgický orgán vo svojom platobnom výmere z 30. apríla 1999, nie je relevantná vzhľadom na to, že zdaniteľná osoba nemá žiadnu povinnosť byť registrovaná na účely platby DPH v členskom štáte, do ktorého sa tovar odosiela.
It must also be noted that the British tax authorities, which had communicated information to the Belgian authorities at their request, did not at any time dispute the reality of taxable person B’s activities in the UK.
Je potrebné aj uviesť, že britský daňový orgán, ktorý zaslal belgickému orgánu na jeho žiadosť informácie, nijako nespochybnil skutočné vykonávanie činnosti zdaniteľnej osoby B v Spojenom kráľovstve.
Lastly, the Belgian tax authorities did not dispute the fact that the goods had indeed left Belgian territory and had been transported to another Member State.
Napokon treba konštatovať, že belgický daňový orgán nespochybnil okolnosť, že tovar skutočne opustil belgické územie a bol prepravený do iného členského štátu.
These considerations would seem to indicate clearly that the Special Tax Inspectorate did not have sufficient information to allow it to refuse the VAT exemption applied by Umicore.
Tieto úvahy podľa všetkého dostatočne preukazujú, že ISI nemal dôkazy, na základe ktorých by mohol odmietnuť oslobodenie od DPH, ako ho uplatnila spoločnosť Umicore.
It must therefore be concluded that Umicore was not liable for any additional VAT payments, fines or interest for the period 1997-98.
Z toho treba usúdiť, že spoločnosť Umicore nemusela za obdobie rokov 1997 a 1998 zaplatiť žiadny doplatok k DPH, pokutu ani úrok.
Conclusions concerning the existence of an economic advantage
Závery o existencii ekonomickej výhody
On the strength of the above, it must be considered that the minimum amount for which Umicore was liable for 1995 to 1998 under a settlement agreement with the tax authorities was BEF 417150618 (EUR 10340893,71).
Na základe predchádzajúceho posúdenia treba uznať, že minimálna suma, ktorú spoločnosť Umicore dlhovala za roky 1995 až 1998 na základe uzavretia dohody o urovnaní s daňovým orgánom, predstavuje celkovo 417150618 BEF (10340893,71 EUR).
In as much as this amount is lower than the amount paid by Umicore under the agreement of 21 December 2000, it cannot be concluded that the Belgian tax authorities made disproportionate concessions.
Keďže je táto suma nižšia ako suma zaplatená spoločnosťou Umicore na základe dohody z 21. decembra 2000, nemožno usúdiť, že by belgické daňové orgány urobili neúmerné ústupky.
The only aspect of the agreement which departs from administrative practice and rules concerns the compensation mechanism by which the amount due was reduced to take account of the non-deductibility from corporate tax.
Jediný aspekt dohody, ktorý sa odchyľuje od právnej úpravy a administratívneho postupu, sa týka mechanizmu vyrovnania, prostredníctvom ktorého sa dlžná suma znížila na účely zohľadnenia neodpočítateľnosti príslušných súm z dane z príjmu právnických osôb.
However, the economic impact of this practice was duly taken into account in the evaluation concerned.
Hospodársky vplyv vyplávajúci z tohto postupu bol pri posudzovaní otázky riadne zohľadnený.
The Commission therefore considers that the Belgian tax authorities did not grant an economic or financial advantage to Umicore in the settlement agreement of 21 December 2000.
Komisia sa preto domnieva, že belgické daňové orgány neposkytli v rámci uzavretia dohody o urovnaní z 21. decembra 2000 spoločnosti Umicore žiadnu ekonomickú ani finančnú výhodu.
The Commission finds that the settlement agreement concluded on 21 December 2000 between the Belgian tax authorities and Umicore did not involve an advantage for the latter and does not therefore constitute State aid within the meaning of Article 107(1) of the Treaty,
Komisia konštatuje, že dohoda o urovnaní uzatvorená 21. decembra 2000 medzi belgickými daňovými orgánmi a spoločnosťou Umicore neposkytla tejto spoločnosti výhodu, a teda nepredstavuje štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 zmluvy,
The settlement agreement concluded on 21 December 2000 between the Belgian Government and Umicore SA (formerly Union Minière SA) concerning an amount of BEF 423 million does not constitute aid within the meaning of Article 107(1) of the Treaty on the Functioning of the European Union.
Dohoda o urovnaní daňového dlhu uzatvorená 21. decembra 2000 medzi belgickým štátom a spoločnosťou Umicore SA (bývalá spoločnosť Union Minière SA), ktorá sa vzťahuje na sumu 423 miliónov BEF, nepredstavuje pomoc spadajúcu pod článok 107 ods. 1 Zmluvy o fungovaní Európskej únie.
OJ C 280, 17.11.2004, p. 10.
Ú. v. EÚ C 280, 17.11.2004, s. 10.
From 1 December 2009, Articles 87 and 88 of the EC Treaty have become Articles 107 and 108, respectively, of the Treaty on the Functioning of the European Union (TFEU).
Od 1. decembra 2009 sú články 87 a 88 Zmluvy o ES článkami 107 a 108 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ).
The provisions laid down in the respective articles are identical in both cases.
V oboch prípadoch sú články v podstate totožné.
For the purposes of this Decision, references to Articles 107 and 108 TFEU should be understood as references to Articles 87 and 88 of the EC Treaty where appropriate.
Na účely tohto rozhodnutia sa odkazmi na články 107 a 108 ZFEÚ rozumejú odkazy na články 87 a 88 Zmluvy o ES.
Various terminological changes have also been introduced by the TFEU, such as the change from ‘Community’ to ‘Union’ and from ‘common market’ to ‘internal market’.
ZFEÚ priniesla určité zmeny v terminológii, akou je zmena výrazu „Spoločenstvo“ na „Únia“ a výrazu „spoločný trh“ na „vnútorný trh“.
OJ C 223, 7.9.2004, p. 2.
Ú. v. EÚ C 223, 7.9.2004, s. 2.
OJ L 376, 31.12.1991, p. 1.
Ú. v. ES L 376, 31.12.1991, s. 1.
Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes – Common system of value added tax: uniform basis of assessment (OJ L 145, 13.6.1977, p. 1).
Smernica Rady 77/388/EHS (šiesta smernica o DPH) zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu – spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia (Ú. v. ES L 145, 13.6.1977, s. 1).
Article 5(2) of Royal Decree No 18 provides that ‘a buyer not established in Belgium who takes possession of goods in Belgium must, on taking possession of the goods, provide an acknowledgment of receipt to the vendor established in Belgium.
V článku 5 ods. 2 KV č. 18 sa ustanovuje, že „... kupujúci so sídlom mimo Belgicka, ktorý sám prevezme tovar do vlastníctva v Belgicku, musí pri prevzatí vydať predávajúcemu so sídlom v Belgicku potvrdenie o prevzatí.
This acknowledgment of receipt must contain the date of the transfer of the goods, a description of the goods and details of the country of destination.
V potvrdení o prevzatí, ktoré sa má vydať predávajúcemu, musí byť uvedený dátum odovzdania tovaru, opis tovaru a krajina určenia.
Article 6 of Royal Decree No 18 specifies that ‘Proof of export must be provided by the vendor … irrespective of the document required under Article 5(2)’.
V takomto prípade musí doklad vydať uvedená tretia osoba, ktorá v ňom uvedie, že koná na účet svojho príkazcu.“ V článku 6 KV č. 18 sa spresňuje, že „dôkaz o vývoze musí poskytnúť predávajúci […] bez ohľadu na doklad predpísaný v článku 5 ods. 2“.
Article 3 of Royal Decree No 18 states that ‘The vendor must at all times be in possession of all documents proving that the goods have been exported and must produce these documents whenever so requested by officials carrying out checks.
V článku 3 KV č. 18 sa ďalej uvádza, že „... predávajúci je povinný mať stále k dispozícii všetky doklady dokazujúce skutočnosť, že k vývozu skutočne došlo, a predložiť ich úradníkom vykonávajúcim kontrolu, kedykoľvek o to požiadajú.
These documents include, inter alia, order forms, transport documents, payment documents and the export declaration mentioned in Article 2’, which states: ‘A copy of the sales invoice or, failing that, of the dispatch note containing all the details required on a sales invoice must be handed over to the customs office to which, in line with the customs rules on exports, an export declaration must be submitted’.
Týmito dokladmi sú predovšetkým objednávky, prepravné doklady, platobné doklady, ako aj vývozné vyhlásenie podľa článku 2“, v ktorom sa stanovuje, že „kópia faktúry z predaja alebo ak táto nie je k dispozícii, podací list so všetkými údajmi, ktoré má obsahovať faktúra z predaja, musí byť odovzdaná na colnom úrade, kde sa podľa colných predpisov týkajúcich sa vývozu musí podať vývozné vyhlásenie“.
An extract from the Belgian Minister for Finance’s response to Parliamentary question No 248 of 23 January 1996 (Bull. Q.R., Ch.
Vo výňatku z odpovede belgického ministra financií na parlamentnú otázku č. 248 z 23. januára 1996 (vestník Bull. Q. R., Ch.
1995-96, No 26, 18.3.1996) states that ‘An intra-Community supply from Belgium constitutes a transaction that in principle is liable to VAT in Belgium when it is carried out by a taxable person acting as such.
1995-1996, č. 26, 18. marca 1996) sa uvádza, že „… dodávka v rámci Spoločenstva z Belgicka je teda transakcia, následkom ktorej je DPH v zásade splatná v Belgicku, ak je uskutočnená zdaniteľnou osobou konajúcou ako takou.
The right to benefit from the exemption must of course be proved by the supplier claiming it.
Nárok na oslobodenie od dane musí samozrejme preukázať dodávateľ, ktorý si ho uplatňuje.
The burden of proving that the conditions for applying the exemption are fulfilled is therefore borne by the supplier’.
Dôkazné bremeno, že sú splnené podmienky na uplatnenie oslobodenia od dane, je teda na ňom.“
Article 16 stipulates that supply takes place at the moment the goods are made available to the person acquiring them and Article 17 specifies that the event giving rise to the tax occurs and the tax becomes payable at the moment the supply of the goods takes place.
V článku 16 sa spresňuje, že dodávka sa uskutoční v okamihu, keď sa tovar odovzdá nadobúdateľovi, a v článku 17 sa spresňuje, že určujúca skutočnosť pre daň nastáva a daň sa stáva splatnou v okamihu uskutočnenia dodávky tovaru.
See judgment of the Court of Cassation of 21.5.1982, Pas.
Pozri rozsudok kasačného súdu z 21. mája 1982, Pas.
Although this procedure is not explicitly provided for by the VAT Code, it is normal practice for the authorities to follow it in order to respect several fundamental principles, including the rights of defence and the principle of sound administration.
Aj keď tento postup nie je výslovne ustanovený v zákone o DPH, je to obvyklý postup, ktorý orgány používajú, aby dodržali niekoľko základných zásad vrátane práva na obhajobu a zásady dobrej správy vecí verejných.
Administrative comment No 84/91 on the VAT Code.
Administratívna pripomienka k zákonu o DPH č. 84/91.
Especially with regard to the number and size of the transactions for which the documents are not in order compared with the number and size of transactions for which the documents are in order.
Najmä z hľadiska počtu a výšky obchodných transakcií nepodložených riadnymi dokladmi v porovnaní s počtom a výškou transakcií podložených riadnymi dokladmi.
Administrative comment No 70/67 stipulates that this provision applies when the taxable person sells without an invoice to a customer who presents himself as a private individual provided that the taxable person has no serious reason to doubt that the other parties are not taxable.
V administratívnej pripomienke č. 70/67 sa uvádza, že toto ustanovenie sa uplatní vtedy, keď zdaniteľná osoba predá tovar bez faktúry zákazníkovi, ktorý vystupuje ako súkromná osoba, za predpokladu, že zdaniteľná osoba nemá vážny dôvod pochybovať o nezdaniteľnosti svojich zmluvných partnerov.
See Table C.
Pozri tabuľku C.
Judgment of the Court of Arbitration of 24 February 1999 in Case No 22/99.
Rozsudok rozhodcovského súdu z 24. februára 1999 vo veci č. 22/99.
Now the Constitutional Court.
Medzičasom sa z neho stal ústavný súd.
Cassation, 12 February 2009, RG C.07.0507.N, not reported; Cassation, 13 February 2009, RG F.06.0107.N, not reported and Cassation, 12 February 2009, RG F.06.0108.N.
Kasačný súd, 12. februára 2009, RG C.07.0507.N, neuverejnené; kasačný súd, 13. februára 2009, RG F.06.0107.N, neuverejnené, a kasačný súd, 12. februára 2009, RG F.06.0108.N.
See former Article 84 of the VAT Code.
Pozri bývalý článok 84 zákona o DPH.
Article 9 of the Regent’s Decree states that the Minister for Finance shall rule on claims for the remission of fines and increases in duties in the form of fines not settled in court.
V článku 9 regentského výnosu sa ustanovuje, že minister financií rozhoduje o žiadostiach o odpustenie pokuty a zvýšení poplatkov spojených s pokutou okrem tých, ktoré uložil súd.
Regional Directors of the Special Tax Inspectorate have the same powers by virtue of Article 95 of the Law of 15 March 1999 replacing Article 87 of the Law of 8 August 1980.
Regionálni riaditelia ISI majú rovnaké právomoci v zmysle článku 95 zákona z 15. marca 1999, ktorým sa nahrádza článok 87 zákona z 8. augusta 1980.
See VAT comment No 84/59.
Pozri pripomienku týkajúcu sa DPH č. 84/59.
See VAT comment No 84 bis/4 et seq.
Pozri pripomienku týkajúcu sa DPH č. 84 bis/4 a nasl.
VAT Circular No 78 of 15 December 1970, point 9.
Obežník o DPH č. 78 z 15. decembra 1970, bod 9.
See the VAT handbook published by the VAT authorities, p. 1116, point 530.
Pozri príručku o DPH uverejnenú orgánom správy DPH, s. 1116, bod 530.