natgillin/translations-raw huggingface dataset:
That arrangement meant that there was also a clear distinction between the activities of ABN AMRO N and ABN AMRO Z. It meant for instance that ABN AMRO N had its own corporate governance structure and its own reporting.
Toto opatrenie znamenalo, že existovalo aj jasné rozlíšenie činností ABN AMRO N a ABN AMRO Z. To napríklad znamenalo, že ABN AMRO N mala vlastnú firemnú štruktúru riadenia a vlastné vykazovanie.
The Dutch State also drew the Commission’s attention to the fact that ABN AMRO N had separate legal status as of 6 February 2010 [86].
Holandský štát takisto upriamil pozornosť Komisie na skutočnosť, že spoločnosť ABN AMRO N mala k 6. februáru 2010 samostatné právne postavenie [86].
The Dutch State also provided evidence that the ABN AMRO Z capital shortfall already existed at the time of the acquisition of 3 October 2008.
Holandský štát poskytol aj dôkazy, že nedostatok kapitálu v spoločnosti ABN AMRO Z existoval už v čase akvizície 3. októbra 2008.
With respect to the costs borne by ABN AMRO Z related to head office functions, the Dutch State underlined that those costs decreased dramatically after the acquisition of ABN AMRO Holding by the consortium members described in recital 33.
Pokiaľ ide o náklady, ktoré ABN AMRO Z znášala, súvisiace s funkciami ústredia, holandský štát zdôraznil, že tieto náklady sa výrazne znížili po kúpe ABN AMRO Holding členmi konzorcia, ako sa opisuje v odôvodnení 33.
Since the consortium members had no interest in maintaining a large integrated head office, it was logical to keep those costs as low as possible.
Keďže členovia konzorcia nemali záujem o zachovanie veľkého integrovaného ústredia, bolo logické držať tieto náklady na čo najnižšej možnej úrovni.
Figures provided by the Dutch State showed that group function costs borne by ABN AMRO Z were EUR [0 - 0,5] billion in 2008 and EUR [0 - 0,2] billion in 2009, which the Dutch State considered to be negligible.
Údaje, ktoré poskytol holandský štát, ukázali, že náklady na fungovanie skupiny, ktoré ABN AMRO Z znášala, predstavovali [0 – 0,5] mld. EUR v roku 2008 a [0 – 0,2] mld. EUR v roku 2009, čo holandský štát považoval za zanedbateľné.
The Dutch State also underlined that it incurred the obligation to absorb those costs when it replaced Fortis SA/NV as a party to the CSA, following the acquisition of FBN (including ABN AMRO N) on 3 October 2008.
Holandský štát takisto zdôraznil, že mu vznikla povinnosť znášať tieto náklady, keď nahradil Fortis SA/NV ako zmluvnú stranu dohody akcionárov konzorcia po kúpe FBN (vrátane ABN AMRO N) 3. októbra 2008.
Should the Commission consider Measure A as State aid, the Dutch State argued that the Impaired Asset Communication [87] should not apply.
Ak by Komisia považovala opatrenie A za štátnu pomoc, holandský štát tvrdil, že by sa nemalo uplatňovať oznámenie o znehodnotených aktívach [87].
According to the Dutch State, there was no uncertainty on the valuation of the protected assets, which therefore could not be considered ‘impaired’ in the sense used in the Communication.
Podľa holandského štátu neexistovala žiadna neistota týkajúca sa ocenenia chránených aktív, ktoré sa preto nemohli považovať za „znehodnotené“ v zmysle použitom v oznámení.
Should the Commission not share its point of view, the Dutch government contended that ABN AMRO N’s CDS still complied with the general principles of that Communication.
Ak by Komisia nesúhlasila s týmto stanoviskom, holandská vláda tvrdila, že CDS ABN AMRO N sú stále v súlade so všeobecnými zásadami tohto oznámenia.
Moreover, it argued that the credit protection instrument was necessary and proportional, while keeping competition distortions to the minimum.
Tvrdila okrem toho, že nástroj úverového zabezpečenia bol nevyhnutný a primeraný, pričom sa narušenia hospodárskej súťaže udržiavali na minime.
The Dutch State asserted that the remuneration of the CRI – a 10 % return of the freed up capital – was sufficiently high.
Holandský štát uviedol, že odmena za CRI – výnos vo výške 10 % z uvoľneného kapitálu – je dostatočne vysoká.
It also provided evidence that the first loss tranche of 20 basis points was substantially higher than the expected loss.
Predložil aj dôkazy o tom, že tranža prvej straty vo výške 20 bázických bodov je podstatne vyššia než očakávaná strata.
The Dutch State contended that historical losses (namely [0 - 15] basis points) and 2010 projected losses (namely [0 - 30] basis points) on the mortgage portfolio of ABN AMRO N provided a good forecast for a range of future expected losses.
Holandský štát tvrdil, že historické straty (t. j. [0 – 15] bázických bodov) a predpokladané straty v roku 2010 (t. j. [0 – 30] bázických bodov) na hypotekárnom portfóliu ABN AMRO N poskytovali dobrú prognózu pre celý rad budúcich očakávaných strát.
Also market information from rating reports [88] confirmed that the first tranche loss exceeded expected losses.
Aj informácie o trhu z ratingových správ [88] potvrdili, že tranža prvej straty prevyšuje očakávané straty.
The Dutch State also referred to a document of the investment bank […], which simulated how the Dutch State cashflows could evolve under different stress scenarios.
Holandský štát sa odvolal aj na dokument investičnej banky […], v ktorom sa simulovalo, ako sa môžu vyvíjať peňažné toky holandského štátu v rámci rôznych stresových scenárov.
The Dutch State also believed that the CRI contained sufficient exit incentives.
Holandský štát sa takisto domnieval, že CRI obsahuje dostatočné podnety na odchod.
The Dutch State drew the Commission’s attention to the calls included in the CRI and to the fact that the CRI would become rather unattractive once ABN AMRO Group was allowed to operate under Basel II requirements.
Holandský štát upriamil pozornosť Komisie na nákupné opcie obsiahnuté v CRI a na skutočnosť, že CRI sa stane dosť neatraktívny, keď skupina ABN AMRO bude môcť vykonávať činnosť podľa požiadaviek Bazileja II.
Against that background, the Dutch State believed that ABN AMRO N would probably call the CRI in January 2011, when the transition to Basel II requirements was expected to result in a reduction of the freed up capital.
Holandský štát v tejto súvislosti veril, že ABN AMRO N pravdepodobne vypovie CRI v januári 2011, keď sa očakáva, že v dôsledku prechodu na požiadavky Bazileja II sa zníži uvoľnený kapitál.
The Dutch State denied that those costs provided ABN AMRO N with a benefit and it also explained that it paid for the separation costs as it was the State’s contractual obligation to implement the separation.
Holandský štát nesúhlasil s tým, že tieto náklady priniesli ABN AMRO N prospech a rovnako objasnil, že uhradil náklady na oddelenie, pretože vykonanie oddelenia bolo zmluvnou povinnosťou štátu.
With respect to the prudential margin of EUR 500 million – also categorised under separation costs -, the Dutch State argued it was common banking practice.
Pokiaľ ide o obozretné rozpätie vo výške 500 mil. EUR – takisto zaradené do nákladov na oddelenie – holandský štát tvrdil, že išlo o bežnú bankovú prax.
Banks cannot operate with only the minimum required capital but need an additional comfort margin.
Banky nemôžu pracovať iba s minimálnym požadovaným kapitálom, ale potrebujú dodatočné komfortné rozpätie.
Otherwise, should banks face – even a small – setback, they would immediately run into financial trouble.
Ak by inak banky čelili – hoci malej – prekážke, okamžite by sa dostali do finančných ťažkostí.
The Dutch State indicated, however, that its contribution to the prudential margin should be temporary and that, in the longer-term, ABN AMRO N should generate the prudential margin itself without any help by the Dutch State.
Holandský štát však uviedol, že jeho príspevok k obozretnému rozpätiu bude dočasný a že v dlhodobom horizonte ABN AMRO N vytvorí sama obozretné rozpätie bez akejkoľvek pomoci zo strany holandského štátu.
With respect to Measure B4, the Dutch State argued that the measure did not constitute State aid.
Pokiaľ ide o opatrenie B4, holandský štát tvrdil, že opatrenie nepredstavuje štátnu pomoc.
The Dutch State argued that the decision to merge both banks was already taken and partly implemented when it acquired FBN.
Holandský štát tvrdil, že rozhodnutie o koncentrácii oboch bánk bolo už prijaté a čiastočne realizované, keď kúpil FBN.
The Dutch State also indicated that ultimately ABN AMRO N’s financial means would not increase and therefore it defended the position that Measure B4 did not constitute State aid.
Holandský štát takisto uviedol, že v konečnom dôsledku by sa finančné prostriedky ABN AMRO N nezvýšili, a preto obhajoval názor, že opatrenie B4 nepredstavuje štátnu pomoc.
The Dutch State indicated that the State funds granted to finance integration costs (Measure B5) should be seen as a rational investment, leading to healthy returns in the form of synergies.
Holandský štát uviedol, že štátne finančné prostriedky poskytnuté na financovanie nákladov na integráciu (opatrenie B5) treba považovať za racionálne investície, ktoré viedli k zdravej návratnosti vo forme synergií.
The Dutch government estimated those synergies at around EUR 1,1 billion a year (pre-tax), while the upfront integration costs amount to EUR 1,2 billion (after-tax).
Holandská vláda odhadla tieto synergie na úrovni okolo 1,1 mld. EUR ročne (pred zdanením), zatiaľ čo počiatočné náklady na integráciu predstavovali 1,2 mld. EUR (po zdanení).
According to the Dutch State, the total NPV of the merger (taking into account synergies, integration costs and the cost of the Merger Remedy) should amount to a positive EUR 2,88 billion [89].
Podľa holandského štátu by mala celková NPV koncentrácie (pri zohľadnení synergií, nákladov na integráciu a nákladov na nápravné opatrenia súvisiace s koncentráciou) predstavovať kladnú hodnotu vo výške 2,88 mld. EUR [89].
According to the Dutch State, the conversion of Tier 2 into Tier 1 capital (Measure C) did not selectively advantage FBN.
Podľa holandského štátu premena kapitálu Tier 2 na kapitál Tier 1 (opatrenie C) predstavovalo selektívnu nevýhodu pre FBN.
The Dutch State claimed that the conversion was in the Dutch State’s interest as it was able to convert loans with an average coupon of 2,976 % into equity that, in its view, had an attractive remuneration.
Holandský štát tvrdil, že prevod bol v záujme holandského štátu, pretože mohol previesť úvery s priemerným kupónom vo výške 2,976 % do základného imania, ktoré podľa jeho názoru malo atraktívnu odmenu.
In that regard, the Dutch State referred to ABN AMRO Group’s projected normalised 2012 RoE of approximately […] % as put forward in the December 2009 Restructuring Plan.
V tomto ohľade sa holandský štát odvolal na očakávané normalizované RoE ABN AMRO Group v roku 2012 na úrovni približne […] %, ako sa uvádza v pláne reštrukturalizácie z decembra 2009.
Should the Commission consider Measure C to be State aid, the Dutch State argued that the Commission should not consider all loans waived as State aid.
Ak by Komisia považovala opatrenie C za štátnu pomoc, holandský štát tvrdil, že Komisia by nemala brať do úvahy všetky odpustené pôžičky za štátnu pomoc.
It explained that the conversion could be broken down in a repayment of Tier 2 capital at par in combination with a core Tier 1 capital injection (with no net cash implications).
Objasnil, že prevod by sa mohol rozdeliť na splatenie kapitálu Tier 2 za nominálnu hodnotu v kombinácii s kapitálovou injekciou Tier 1 (bez čistých hotovostných dôsledkov).
According to the Dutch State, it could not have reasonably expected repayment of Tier 2 capital at par at that time, since comparable instruments of other banks were trading at a substantial discount to par reflecting fragile market circumstances.
Podľa holandského štátu nebolo možné v tom čase racionálne očakávať splatenie kapitálu Tier 2 na úrovni nominálnej hodnoty, pretože porovnateľné nástroje iných bánk sa obchodovali s výraznou zľavou z nominálnej hodnoty, čo odzrkadľovalo krehké trhové podmienky.
The Dutch State indicated that a discount of EUR [135 - 405] million was justified, based on comparable figures.
Holandský štát uviedol, že zľava vo výške [135 – 405] mil. EUR bolo odôvodnená na základe porovnateľných údajov.
The Dutch State indicated that the payment of EUR 740 million (Measure D) was one of its obligations stemming from the CSA.
Holandský štát uviedol, že platba vo výške 740 mil. EUR (opatrenie D) bola jedným z jeho záväzkov vyplývajúcich z dohody akcionárov konzorcia.
Moreover, the Dutch State underlined that there were only payments to the other consortium members and not to ABN AMRO N, so that there was also no State aid provided to ABN AMRO N.
Holandský štát okrem toho zdôraznil, že existovali iba platby ostatným členom konzorcia, a nie v prospech ABN AMRO N, takže ABN AMRO N nebola poskytnutá žiadna štátna pomoc.
Regarding Measure E, the Dutch State argued that ABN AMRO II did not benefit from the counter-indemnity (described in recital 126), but that Measure E merely put ABN AMRO II in a position to provide a counter-indemnity to Deutsche Bank.
Pokiaľ ide o opatrenie E, holandský štát tvrdil, že ABN AMRO II nemohla využívať protiodškodnenie (opísané v odôvodnení 126), ale že opatrenie E uviedlo ABN AMRO II do pozície poskytnúť protiodškodnenie v prospech Deutsche Bank.
It claimed that the counter-indemnity could not be used by the bank for development of new business and would therefore not give rise to any distortion of competition.
Tvrdil, že banka nemohla protiodškodnenie použiť na rozvoj nových obchodov, a preto nemohlo viesť k narušeniu hospodárskej súťaže.
The Dutch State considered the counter-indemnity to be in line with the Commission’s Recapitalisation Communication.
Holandský štát sa domnieval, že protiodškodnenie bolo v súlade s oznámením Komisie o rekapitalizácii.
The Dutch State underlined that it had based its pricing on the ECB Recapitalisation Recommendation.
Holandský štát zdôraznil, že pri tvorbe svojich cien vychádzal z odporúčania ECB o rekapitalizácii.
The Dutch State also commented on the Commission’s suspicion that the preferred shareholders of FBN [90] had not sufficiently contributed in terms of burden-sharing.
Holandský štát sa vyjadril aj k podozreniu Komisie, že prioritní akcionári FBN [90] neposkytli dostatočný príspevok, pokiaľ ide o rozdelenie bremena.
The Dutch State explained that the investors in preferred shares had not received dividends in 2008 (neither in cash nor in accrual) and that preferred shares were trading below par. The Dutch State added that FBN’s ability to pay or reserve fixed dividends in the future depended on FBN having sufficient IFRS profits.
Holandský štát objasnil, že investori do prioritných akcií nedostali dividendy v roku 2008 (ani vyplatené ani prirátané do budúcnosti) a že prioritné akcie sa obchodovali pod nominálnou hodnotou. Holandský štát dodal, že schopnosť FBN vyplatiť alebo prirátať fixné dividendy v budúcnosti závisela od toho, či FBN dosiahne podľa IFRS dostatočný zisk.
The Dutch State noted that the dividend clause governing the FBN preferred shares included so-called dividend stopper/pusher language [91] and that the uncertainty around the dividend policy of the ABN AMRO Group reduced the comfort that the investors in preferred shares could derive from the dividend stopper/pusher language.
Holandský štát poznamenal, že doložka o dividendách, ktorou sa upravujú prioritné akcie FBN, obsahovala takzvaný systém pozastavenia výplaty dividend/systém povinnej výplaty dividend („dividend stopper/pusher“) [91] a že neistota okolo dividendovej politiky ABN AMRO Group znižuje komfort, ktorý by investorom do prioritných akcií plynul zo systému pozastavenia výplaty/povinnej výplaty dividend.
As to whether capital would be repaid once the (temporary) capital needs disappear, the Dutch State argued that it intended to use the dividend policy of ABN AMRO Group in such a way that ABN AMRO Group would not have any excess capital which could result in a distortion of competition [92].
Pokiaľ ide o to, či sa kapitál splatí, keď (dočasné) kapitálové potreby zaniknú, holandský štát tvrdil, že má v úmysle využiť dividendovú politiku ABN AMRO Group takým spôsobom, že ABN AMRO Group nebude mať žiadny prebytok kapitálu, ktorý by mohol viesť k narušeniu hospodárskej súťaže [92].
Concerning distortions of competition, the Dutch State indicated that it did not agree with the Commission’s position that ABN AMRO N and FBN were reinforced in the Netherlands as a result of the merger nor that such a development threatened to create undue distortions of competition.
Pokiaľ ide o narušenie hospodárskej súťaže, holandský štát uviedol, že nesúhlasí so stanoviskom Komisie, že ABN AMRO N a FBN boli v dôsledku koncentrácie posilnené v Holandsku ani s tým, že takýto vývoj hrozil vytvorením neprimeraného narušenia hospodárskej súťaže.
It rather believed the contrary and pointed in that regard to the fact that the separation of FBN and ABN AMRO N from their respective parent companies and the subsequent merger were very labour-intensive and implied that the management of FBN and ABN AMRO N could dedicate less time to the day-to-day commercial business and therefore it argued that the separation and the subsequent merger had a negative impact on the competitive position of FBN and ABN AMRO N (or ABN AMRO Group post-merger).
Bol skôr presvedčený o opaku a v tejto súvislosti zdôraznil skutočnosť, že oddelenie FBN a ABN AMRO N od ich príslušných materských spoločností a následná koncentrácia boli veľmi prácne a znamenali, že manažment FBN a ABN AMRO N mohli venovať menej času každodennej obchodnej činnosti. Tvrdil preto, že oddelenie a následná koncentrácia mali negatívny vplyv na konkurenčné postavenie FBN a ABN AMRO N (alebo ABN AMRO Group po koncentrácii).
Comments from the Dutch State on the comments of interested parties
Pripomienky holandského štátu k pripomienkam zainteresovaných strán
Comments from the Dutch State on the complainant’s letter of 6 May 2009
Pripomienky holandského štátu k listu sťažovateľa zo 6. mája 2009
In general, the Dutch State underlined that in its view the measures in favour of FBN and ABN AMRO N did not meet the Union definition of State aid and therefore did not have distortive effects.
Holandský štát vo všeobecnosti zdôraznil, že podľa jeho názoru opatrenia v prospech FBN a ABN AMRO N nespĺňali definíciu Únie týkajúcu sa štátnej pomoci, a preto nemali rušivé vplyvy.
It considered the market behaviour of FBN and ABN AMRO N on the savings and deposit market to be in line with that of a rational market player protecting its commercial interests.
Domnieval sa, že trhové správanie FBN a ABN AMRO N na trhu úspor a vkladov bolo v súlade so správaním racionálneho účastníka trhu, ktorý si chráni svoje obchodné záujmy.
The Dutch State believed that the interest rates offered by FBN and ABN AMRO N were not distortive.
Holandský štát sa domnieval, že úrokové sadzby ponúkané spoločnosťami FBN a ABN AMRO N nenarúšali hospodársku súťaž.
As a result, it argued that there was no infringement of Union competition law.
Tvrdil preto, že nedošlo k porušeniu právnych predpisov Únie v oblasti hospodárskej súťaže.
The Dutch State presented a number of comparative tables with interest rates offered on specific deposit and savings products.
Holandský štát predložil množstvo porovnávacích tabuliek s úrokovými sadzbami ponúkanými na konkrétne vkladové a sporiace produkty.
The Dutch State denied that FBN and ABN AMRO N were consistently offering the highest interest rates, especially when compared to smaller Dutch banks like SNS, NIBC and DSB.
Holandský štát nesúhlasil s tým, že FBN a ABN AMRO N pravidelne ponúkali najvyššie úrokové sadzby, a to najmä v porovnaní s menšími holandskými bankami, ako sú SNS, NIBCO a DSB.
The Dutch State also pointed out that interest rates on savings accounts were already high in the Netherlands before the financial crisis, partly due to the behaviour of smaller banks with an aggressive pricing policy.
Holandský štát takisto zdôraznil, že úrokové sadzby na sporiace účty boli už pred finančnou krízou v Holandsku vysoké, čiastočne v dôsledku správania menších bánk s agresívnou cenovou politikou.
The Dutch State believed that during the financial crisis banks tried to protect their savings franchises by offering relatively high interest rates on savings products for customers.
Holandský štát sa domnieval, že banky sa v čase finančnej krízy snažili chrániť svoj podiel na trhu úspor tým, že ponúkali klientom pomerne vysoké úrokové sadzby na sporiace produkty.
The Dutch State indicated that MoneYou had to build up brand recognition in the first 6 months of its existence and therefore had to offer interest rates which were mostly slightly lower or equal than those offered by similar Internet-banking marketplayers [93].
Holandský štát uviedol, že MoneYou si musel v prvých šiestich mesiacoch roka svojej existencie vybudovať značkové meno, a preto musel ponúkať úrokové sadzby, ktoré boli väčšinou o niečo nižšie alebo rovnaké ako tie, ktoré ponúkali podobní trhoví účastníci pôsobiaci v oblasti internetového bankovníctva [93].
From the second quarter of 2009 onwards, the interest rates offered by MoneYou were lowered and MoneYou positioned itself within the so-called mid-tier segment [94].
Od druhého štvrťroku 2009 boli úrokové sadzby, ktoré ponúkal MoneYou, znížené a MoneYou sa sám zaradil do takzvaného segmentu strednej vrstvy [94].
With respect to MoneYou, the Dutch State added that it only raised limited volumes of funds (namely EUR [0 - 5] billion), representing roughly [0 - 5] % of total volume on the Dutch savings market.
Pokiaľ ide o MoneYou, holandský štát dodal, že zvýšil len obmedzený objem prostriedkov (a to vo výške [0 – 5] mld. EUR), čo predstavuje približne [0 – 5] % z celkového objemu úspor na holandskom trhu.
The Dutch State added that ex-Van Lanschot customers only represented a small part of MoneYou’s business (namely [0 - 5000] accounts or [0 - 5] % of MoneYou’s accounts).
Holandský štát dodal, že bývalí klienti Van Lanschot predstavovali len malú časť obchodov MoneYou (a to [0 – 5000] účtov alebo [0 – 5] % účtov MoneYou).
The Dutch State also denied that ABN AMRO N and FBN were solely relying on the Dutch savings market to fund themselves.
Holandský štát takisto nesúhlasil s tým, že ABN AMRO N a FBN sa pri samofinancovaní spoliehali iba na holandský trh úspor.
It indicated that FBN just needed some time to set up treasury operations and issue State-guaranteed debt instruments.
Uviedol, že FBN len potrebovala nejaký čas na nastavenie pokladničných operácií a vydanie dlhových nástrojov zaručených štátom.
The Dutch State also indicated that deposits and saving products are also important to establish a customer relationship and have a different and broader purpose than that of other funding instruments.
Holandský štát takisto uviedol, že vklady a sporiace produkty sú rovnako dôležité pre vytvorenie vzťahov s klientmi a majú odlišný a širší účel než v prípade iných finančných nástrojov.
In that regard, the Dutch State pointed out that a loss in a bank’s savings and deposits market share could lead to market share losses in other banking products.
V tomto ohľade holandský štát zdôraznil, že strata podielu banky na trhu úspor a vkladov mohla viesť k stratám trhových podielov v prípade ďalších bankových produktov.
The Dutch State also denied that the consumers and market participants perceived ABN AMRO N and FBN as safer banks than competitors.
Holandský štát takisto nesúhlasil s tým, že klienti a účastníci trhu považovali banky ABN AMRO N a FBN za bezpečnejšie ako konkurenčné banky.
It referred to the ratings of FBN and ABN AMRO N at rating agencies, which were below the AAA-rating of Rabobank for example.
Odvolal sa na ratingy FBN a ABN AMRO N ratingových agentúr, ktoré boli nižšie ako napríklad rating AAA Rabobank.
Its relative CDS-spreads told a similar story.
Jeho relatívne marže CDS toto tvrdenie takisto potvrdili.
The Dutch State also believed that the State-ownership did not make ABN AMRO N or FBN more secure in the eyes of consumers and market participants.
Holandský štát sa takisto domnieval, že skutočnosť, že ABN AMRO N a FBN boli v štátnom vlastníctve, z nich v očiach klientov ani účastníkov trhu nerobila bezpečnejšie banky.