natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The surcharge was paid by electricity consumers to network operators, which in turn transferred the monies to a designated company, SEP. SEP had no discretion in the management of the funds and operated under close control by the authorities.
Tento príplatok platili spotrebitelia elektrickej energie prevádzkovateľom sietí, ktorí zasa prevádzali tieto prostriedky na určenú spoločnosť SEP. Spoločnosť SEP nemala žiadnu možnosť disponovať s prostriedkami a pôsobila pod prísnou kontrolou orgánov.
The Court came to the conclusion that the proceeds of the surcharge constituted State resources, because the surcharge on the price of electricity was imposed by national law, and therefore constituted a charge, and SEP was not entitled to use the proceeds from the charge for purposes other than those provided by the law, so that the monies remained under public control and were thus available to the national authorities.
Súd dospel k záveru, že výnosy z príplatku predstavovali štátne zdroje, pretože tento príplatok k cene elektrickej energie bol uložený vnútroštátnymi právnymi predpismi, a teda predstavoval poplatok, a spoločnosť SEP nebola oprávnená používať výnosy z tohto poplatku na iné účely, než na účely stanovené zákonom, takže tieto peňažné prostriedky zostávali pod verejnou kontrolou a mali ich k dispozícii vnútroštátne orgány.
The Court considered that this was sufficient for such monies to be characterised as State resources.
Súd dospel k záveru, že uvedené skutočnosti sú dostatočné na to, aby sa tieto peňažné prostriedky mohli charakterizovať ako štátne zdroje.
The similarities with the case at hand are evident.
Podobnosť s posudzovaným prípadom je zrejmá.
The surcharge on the electricity price used to finance the tariffs at issue here is imposed, as in Essent, by law.
Príplatok k cene elektrickej energie, ktorý sa používa na financovanie príslušných taríf, ukladá zákon podobne ako vo veci Essent.
The Equalisation Fund plays the same role as SEP, as it centralises and manages the proceeds of the parafiscal charge, and is subject to the same constraints, as it cannot use the proceeds from the charge for purposes other than those provided by law (the financing of preferential tariffs).
Vyrovnávací fond zohráva tú istú úlohu ako spoločnosť SEP, keďže sústreďuje a spravuje výnosy z parafiškálneho poplatku a podlieha rovnakým obmedzeniam, keďže nemôže použiť výnosy z tohto poplatku na iné účely ako tie, ktoré stanovuje zákon (financovanie zvýhodnených taríf).
The State is in a position to control and orient the use of the resources: the Equalisation Fund discharges its accounting functions on precise instructions from the AEEG, which acts within its statutory regulatory powers and/or in implementation of national legislation.
Štát je schopný vykonávať kontrolu a určovať používanie zdrojov: vyrovnávací fond plní svoje účtovné funkcie podľa presných pokynov AEEG, ktorý koná v rámci svojich zákonných regulačných právomocí a/alebo pri vykonávaní vnútroštátnych právnych predpisov.
Thus the resources handled by the Equalisation Fund remain under public control at all times.
Takže zdroje, ktoré spravuje vyrovnávací fond, sú stále pod verejnou kontrolou.
This analysis is consistent with the Commission’s decision in the Italian stranded costs case, in which it classified as State resources the monies administered by the Equalisation Fund in the A6 account [48].
Táto analýza je v súlade s rozhodnutím Komisie v talianskom prípade uviaznutých nákladov, v ktorom sa peňažné prostriedky pod správou vyrovnávacieho fondu na účte A6 klasifikovali ako štátne zdroje [48].
The classification as State resources of the monies administered by the Equalisation Fund was borne out in the judgment of the Court of First Instance in the Iride case [49].
Klasifikáciu peňažných prostriedkov pod správou vyrovnávacieho fondu ako štátnych zdrojov potvrdil rozsudok Súdu prvého stupňa vo veci Iride [49].
Italy’s Supreme Court of Cassation had already ruled that the legal personality of the Equalisation Fund was not separate from that of the Italian State, and that the monies transferred to the Equalisation Fund should be considered State property, even if they derived from private entities and were intended for private undertakings (judgment No 11632/03 of 3 April 2003).
Najvyšší kasačný súd Talianska rozhodol, že právna subjektivita vyrovnávacieho fondu nie je oddelená od právnej subjektivity talianskeho štátu a že peňažné prostriedky prevedené do vyrovnávacieho fondu by sa mali považovať za štátny majetok, aj keď boli získané od súkromných subjektov a sú určené pre súkromné podniky (rozsudok č. 11632/03 z 3. apríla 2003).
In the Iride case, the applicants, Iride SpA and Iride Energia SpA, brought an action in the Court of First Instance challenging a decision whereby the Commission had categorised as State resources the sums administered by the Equalisation Fund in the A6 account.
Vo veci Iride navrhovatelia Iride SpA a Iride Energia SpA podali žalobu na Súd prvého stupňa, v ktorej napadli rozhodnutie, ktorým Komisia kvalifikovala sumy v správe vyrovnávacieho fondu na účte A6 ako štátne zdroje.
The arguments put forward by the applicants were very similar.
Argumenty, ktoré predložili navrhovatelia, boli veľmi podobné.
They disputed the substance of the Court of Cassation’s ruling, contending that the role of the Equalisation Fund was merely that of an accounting intermediary between private citizens subject to a financial obligation and the beneficiaries of the sums concerned, a role which did not allow the Equalisation Fund to make use of the monies deposited even for a short period of time.
Spochybnili podstatu rozhodnutia Kasačného súdu a tvrdili, že vyrovnávací fond vykonáva len úlohu účtovného sprostredkovateľa medzi súkromnými osobami podliehajúcimi finančnej povinnosti a príjemcami príslušných súm, teda úlohu, ktorá vyrovnávaciemu fondu neumožňuje používať uložené peňažné prostriedky ani počas krátkej doby.
The applicants also claimed that the case-law developed in PreussenElektra was applicable.
Navrhovatelia tiež tvrdili, že je možné uplatniť judikatúru vytvorenú vo veci PreussenElektra.
The Court of First Instance, after pointing out that it had no jurisdiction to review the interpretation of Italian legislation by the Court of Cassation, confirmed that the monies held in the Equalisation Fund’s A6 account were to be classified as State resources, because, in addition to being State property, they were under constant State control [50].
Súd prvého stupňa po tom, čo upozornil, že nemá žiadnu právomoc spochybniť výklad talianskych právnych predpisov Kasačným súdom, potvrdil, že peňažné prostriedky, ktoré vedie vyrovnávací fond na účte A6, sa majú klasifikovať ako štátne zdroje, keďže okrem toho, že sú štátnym majetkom, sú pod neustálou kontrolou štátu [50].
That conclusion concerned the Equalisation Fund’s A6 account, used to finance the stranded costs of Italy’s electricity sector.
Tento záver sa týkal účtu A6 vyrovnávacieho fondu, ktorý sa používa na financovanie uviaznutých nákladov v odvetví elektrickej energie v Taliansku.
It can, however, logically be extended to the A4 component, which finances the disputed tariffs.
Je možné ho však logicky rozšíriť na zložku A4, z ktorej sa financujú sporné tarify.
The judgment of the Court of Cassation was based on an analysis of the legal personality of the Equalisation Fund, and its finding with respect to State property therefore applies to all of the monies deposited with the Equalisation Fund.
Rozsudok Kasačného súdu vychádzal z analýzy právnej subjektivity vyrovnávacieho fondu a jeho zistenia v súvislosti so štátnym majetkom sa preto uplatňujú pre všetky peňažné prostriedky uložené vo vyrovnávacom fonde.
The same is true of the finding by the Court of First Instance that the State can control the resources administered by the Equalisation Fund.
To isté platí pre zistenie Súdu prvého stupňa o tom, že štát môže kontrolovať zdroje, ktoré sú v správe vyrovnávacieho fondu.
There is no difference between the A6 account and the A4 component other than the purpose to which the resources are put (covering stranded costs in the case of the A6 account, and financing preferential tariffs in the case of the A4 component).
Medzi účtom A6 a zložkou A4 nie je žiadny rozdiel okrem účelu, na ktorý sa zdroje vynakladajú (krytie uviaznutých nákladov v prípade účtu A6 a financovanie zvýhodnených taríf v prípade zložky A4).
The sums transferred to the Sardinian beneficiaries from the A4 component must therefore also be categorised as State resources.
Sumy, ktoré sa prevádzajú príjemcom pomoci na Sardínii zo zložky A4, sa musia preto tiež kvalifikovať ako štátne zdroje.
In addition to being financed by State resources, the disputed tariffs are imputable to the State, since the legal basis for the measures is laid down in national legislation and decrees and in the decisions taken by the AEEG, which is a public body, in the exercise of its public authority functions [51].
Okrem toho, že sa sporné tarify financujú zo štátnych zdrojov, sú aj pripísateľné štátu, keďže právny základ týchto opatrení je ustanovený vo vnútroštátnych právnych predpisoch a vyhláškach a v rozhodnutiach, ktoré prijíma AEEG, ktorý je verejným orgánom a vykonáva svoje funkcie verejného orgánu [51].
Effect on trade and distortion of competition
Vplyv na obchodovanie a narušenie hospodárskej súťaže
As regards the effect of the measures on trade between Member States and the ensuing distortion of competition, it is undisputed that the markets concerned (lead, zinc, silver, aluminium and chlorine/soda) are fully open to competition.
Pokiaľ ide o vplyv opatrení na obchodovanie medzi členskými štátmi a z toho vyplývajúce narušenie hospodárskej súťaže, je nesporné, že príslušné trhy (olovo, zinok, striebro, hliník a chlór a alkalické hydroxidy) sú plne otvorené pre hospodársku súťaž.
This by itself is enough to establish that the tariffs have an effect on intra-Union trade.
To samo osebe stačí na konštatovanie, že tarify majú vplyv na obchodovanie v rámci Únie.
Nevertheless, the Commission has considered the argument advanced by the beneficiaries and by Italy that in the metals industry (the argument has not been put forward expressly in respect of chlorine) the tariffs have no effect on trade and do not distort competition because there are no actual trade flows between Member States; no such trade flows are likely to develop, and in view of the particular features of the industry the tariffs do not damage the beneficiaries’ competitors in the Union.
Komisia však napriek tomu zvážila argument príjemcov pomoci a Talianska, že v kovospracujúcom priemysle (tento argument nebol predložený výslovne v súvislosti s chlórom) tarify nemajú žiadny vplyv na obchodovanie a nenarušujú hospodársku súťaž, pretože neexistujú žiadne skutočné obchodné toky medzi členskými štátmi; žiadne obchodné toky pravdepodobne ani nevzniknú a vzhľadom na osobitné črty tohto priemyslu tarify nepoškodzujú konkurentov príjemcov pomoci v Únii.
In the Commission’s decisions and the judgments of the Court of Justice it has never been accepted that an absence of actual trade flows shows that an aid measure has no effect on intra-Union trade.
V rozhodnutiach Komisie a rozsudkoch Súdneho dvora sa nikdy neprijal názor, že by neexistujúce skutočné obchodné toky svedčili o tom, že opatrenie pomoci nemá žiadny vplyv na obchodovanie v rámci Únie.
The Court has in fact consistently ruled that aid to an undertaking may be such as to affect trade between the Member States and distort competition even if the beneficiary undertaking does not participate in intra-Union trade itself.
Súd v v svojich rozhodnutiach viackrát potvrdil, že pomoc podniku môže vplývať na obchodovanie medzi členskými štátmi a narúšať hospodársku súťaž aj vtedy, keď sa samotný podnik, ktorý je príjemcom, nepodieľa na obchodovaní v rámci Únie.
Where a Member State grants aid to an undertaking, domestic production may for that reason be maintained or increased, with the result that undertakings established in other Member States have less chance of exporting their products to the market in that Member State [52].
Ak členský štát poskytne pomoc podniku, domáca výroba sa môže z tohto dôvodu zachovať alebo zvýšiť a výsledok je ten, že podniky zriadené v iných členských štátoch majú obmedzenejšiu možnosť vyvážať svoje výrobky na trh v tomto členskom štáte [52].
Moreover, the pattern of decreasing EU production, increasing imports from non-Union countries, and limited or no trade flows between Member States is not unusual: indeed it is typical of industries which are experiencing structural difficulties or which are subject to high competitive pressure.
Okrem toho situácia, kedy dochádza k poklesu výroby EÚ, rastu dovozu z krajín mimo Únie a obchodné toky medzi členskými štátmi neexistujú alebo sú obmedzené, nie je nezvyčajná: v skutočnosti je to typické pre podniky, ktoré prechádzajú štrukturálnymi problémami alebo ktoré sú vystavené veľkému konkurenčnému tlaku.
Such industries are particularly sensitive to measures taken by Member States to improve the competitive position of their domestic industries.
Takéto podniky sú osobitne citlivé na opatrenia, ktoré prijmú členské štáty na zlepšenie konkurenčného postavenia svojich domácich podnikov.
The fact that production of zinc, lead and silver in Italy is too modest to affect the reference price is irrelevant.
Skutočnosť, že výroba zinku, olova a striebra v Taliansku je príliš malá na to, aby mohla ovplyvniť referenčnú cenu, je nepodstatná.
The fact that there is a reference price for these metals which is not easily influenced by conditions of production in a single Member State does not mean that there cannot be competition between undertakings based in the EEA and selling on the worldwide metal markets.
Faktom je, že existencia referenčnej ceny pre tieto kovy, ktorá sa nedá ľahko ovplyvniť výrobnými podmienkami v jednom členskom štáte, neznamená, že nemôže existovať hospodárska súťaž medzi podnikmi pôsobiacimi v EHP, ktoré predávajú na svetových trhoch s kovmi.
It is conceivable that aid to the Sardinian beneficiaries will not enable them to reduce the world price for their products and squeeze competitors out of the market, and that other European producers may remain in business as long as they can sell profitably at the world price.
Je možné, že pomoc pre príjemcov na Sardínii im neumožňuje znižovať svetovú cenu za ich výrobky a vytlačiť konkurentov z trhu, a že ostatní európski výrobcovia môžu zotrvať na trhu, pokiaľ dokážu predávať so ziskom za svetovú cenu.
But the profits obtained in Italy thanks to the subsidised electricity tariffs strengthen the companies’ competitive position in a general sense.
Zisk, ktorý možno v Taliansku dosiahnuť vďaka dotovaným tarifám za elektrickú energiu však všeobecne posilňuje konkurencieschopnosť spoločností.
For example, accumulated capital reserves can be used to take over competitors and to increase market share.
Napríklad akumulované kapitálové rezervy sa môžu použiť na prevzatie konkurentov a na zvýšenie podielu na trhu.
This reasoning is all the more relevant considering that some of the beneficiaries belong to multinational companies [53].
Tieto dôvody sú o to významnejšie, že niektorí príjemcovia pomoci patria k nadnárodným spoločnostiam [53].
Contrary to what the beneficiaries claim, the fact that the price paid in Italy in the sectors concerned is comparable to the average electricity price paid in Europe by competing producers cannot be taken as evidence that the interests of other European producers are not threatened by the Italian tariff.
V rozpore s tvrdeniami príjemcov pomoci, skutočnosť, že cena, ktorá sa platí v Taliansku v príslušných odvetviach, je porovnateľná s priemernou cenou elektrickej energie, ktorú v Európe platia konkurenční výrobcovia, sa nemôže považovať za dôkaz toho, že talianska tarifa neohrozuje záujmy iných európskych výrobcov.
It was clearly established in Case C-372/97 Italy v Commission that unilateral measures aimed at approximating conditions of competition in a Member State to those prevailing in other Member States do affect trade (and therefore cannot escape classification as aid).
Vo veci C-372/97 Taliansko proti Komisii sa jasne preukázalo, že jednostranné opatrenia zamerané na priblíženie podmienok hospodárskej súťaže v jednom členskom štáte podmienkam prevládajúcim v iných členských štátoch majú vplyv na obchodovanie (a teda sa musia klasifikovať ako pomoc).
Moreover, some of the power supply agreements in place in other Member States may involve State aid, and the Commission has opened in-depth investigations into several measures of this kind [54].
Okrem toho niektoré dohody o dodávkach elektrickej energie môžu zahŕňať štátnu pomoc a Komisia začala podrobné zisťovanie v súvislosti s niektorými opatreniami tohto druhu [54].
Even though this defence has not been put forward expressly by Italy or Alcoa, the Commission considers it useful to draw attention to the well-established principle that the existence of unlawful aid in some Member States cannot justify the adoption of similar measures by another Member State.
Hoci Taliansko ani spoločnosť Alcoa nepoužili tento argument ako obhajobu, Komisia považuje za užitočné upozorniť na ustálenú zásadu, že existencia neoprávnenej pomoci v niektorých členských štátoch neospravedlňuje prijatie podobných opatrení v inom členskom štáte.
In any event, the complaints received from the beneficiaries’ competitors provide an indication that the disputed tariffs do raise competition problems and affect trade within the Union.
V každom prípade sťažnosti, ktoré prišli od konkurentov príjemcov pomoci naznačujú, že sporné tarify predsa len vyvolávajú problémy v súvislosti s hospodárskou súťažou a ovplyvňujú obchod v rámci Únie.
Moreover, Italy did not notify the 2004 tariffs.
Okrem toho Taliansko nenotifikovalo tarify z roku 2004.
According to settled case-law, where aid has not been notified, the Commission is not obliged to demonstrate the actual consequences of the measure on competition and trade between Member States: ‘If the Commission were required in its decision to demonstrate the real effect of aid which had already been granted, that would immediately favour those Member States which grant aid in breach of the duty to notify laid down in Article 93(3) of the [EC] Treaty, to the detriment of those which do notify aid at the planning stage’ [55].
Podľa ustálenej judikatúry keď sa pomoc nenotifikuje, Komisia nie je povinná preukázať skutočné dôsledky opatrenia na hospodársku súťaž a obchodovanie medzi členskými štátmi: „Ak by Komisia bola povinná poukázať vo svojom rozhodnutí na skutočný vplyv pomoci, ktorá už bola poskytnutá, malo by to za následok podstatné zvýhodnenie tých členských štátov, ktoré poskytujú pomoc v rozpore s notifikačnou povinnosťou stanovenou v článku 93 ods. 3, na úkor tých členských štátov, ktoré notifikovali pomoc v štádiu zámeru“ [55].
The conclusion must be drawn that the disputed preferential electricity tariffs are liable to improve their beneficiaries’ competitive position vis-à-vis competing undertakings in the EU.
Z uvedeného sa musí odvodiť záver, že sporné zvýhodnené tarify za elektrickú energiu môžu zlepšiť konkurenčné postavenie svojich príjemcov oproti konkurenčným podnikom v EÚ.
It is settled case-law that in such circumstances it must be held that trade between Member States is affected and competition distorted [56].
Podľa ustálenej judikatúry treba za takýchto okolností predpokladať, že pomoc má vplyv na obchodovanie medzi členskými štátmi a narúša hospodársku súťaž [56].
The Commission concludes that the disputed 2004 and 2005 tariffs constitute State aid within the meaning of Article 87(1) TFEU and can be authorised only if they qualify for one of the exemptions provided for in the Treaty.
Komisia dospela k záveru, že sporné tarify z rokov 2004 a 2005 predstavujú štátnu pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 ZFEÚ a môžu sa schváliť iba vtedy, ak bude možné uplatniť jednu z výnimiek ustanovených v zmluve.
This conclusion is consistent with that arrived at in the Alcoa case, which concerned virtually identical tariffs.
Tento záver je v súlade so záverom vo veci Alcoa, ktorá sa týkala prakticky rovnakých taríf.
New aid or existing aid
Nová pomoc alebo existujúca pomoc
The situations in which a measure constitutes existing aid are exhaustively enumerated in Article 1 of Council Regulation (EC) No 659/1999 of 22 March 1999 laying down detailed rules for the application of Article 93 of the EC Treaty [57].
Situácie, v ktorých opatrenie predstavuje existujúcu pomoc, sú kompletne uvedené v článku 1 nariadenia Rady (ES) č. 659/1999 z 22. marca 1999 ustanovujúceho podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 93 Zmluvy o ES [57].
It is undisputed that the measures at issue were not put into effect before Italy’s accession to the Union (Article 1(b)(i) of the Regulation), are not deemed to have been authorised owing to the Commission’s failure to take a decision within the prescribed procedural deadlines (Article 1(b)(iii)), and cannot be deemed to be existing aid owing to the expiry of the limitation period (Article 1(b)(iv)).
Je nesporné, že uvedené opatrenia neboli zavedené pred pristúpením Talianska k Únii (článok 1 písm. b) bod i) nariadenia), nepovažujú sa za schválené z dôvodu, že Komisia neprijala rozhodnutie v predpísaných procedurálnych lehotách (článok 1 písm. b) bod iii)), a nemôžu sa považovať za existujúcu pomoc v dôsledku uplynutia premlčacej lehoty (článok 1 písm. b) bod iv)).
They did not become aid as a result of the evolution of the common market and without having been altered by the Member State (first sentence of Article 1(b)(v)).
Nestali sa pomocou ani v dôsledku vývoja spoločného trhu a bez toho, že ich členský štát upravil (prvá veta článku 1 písm. b) bod v)).
In the light of the above, the Commission considers that the disputed tariffs constitute new aid.
So zreteľom na uvedené skutočnosti sa Komisia domnieva, že sporné tarify predstavujú novú pomoc.
Pursuant to Article 108(3) TFEU, Member States must notify any plans to grant or alter aid, and may not put the proposed measures into effect until the notification procedure has resulted in a final decision.
Podľa článku 108 ods. 3 ZFEÚ členské štáty musia notifikovať všetky zámery poskytnúť alebo upraviť pomoc a nesmú uviesť navrhované opatrenia do platnosti, kým sa v rámci notifikačnej povinnosti nedosiahne konečné rozhodnutie.
Since Italy failed to notify Article 1 of the 2004 Decree, the 2004 tariffs constitute unlawful aid.
Keďže Taliansko nenotifikovalo článok 1 vyhlášky z roku 2004, tarify z roku 2004 predstavujú neoprávnenú pomoc.
But Italy did notify Article 11(12) of Law No 80/2005, and refrained from implementing that measure.
Taliansko však notifikovalo článok 11 ods. 12 zákona č. 80/2005 a upustilo od vykonania tohto opatrenia.
It has therefore complied with its obligations under Article 108(3) TFEU.
Tým splnilo svoje povinnosti na základe článku 108 ods. 3 ZFEÚ.
In derogation from the general prohibition on State aid laid down in Article 107(1) TFEU, aid may be declared compatible if it qualifies for one of the exceptions enumerated in the Treaty.
Odchylne od všeobecného zákazu štátnej pomoci ustanoveného v článku 107 ods. 1 ZFEÚ sa pomoc môže prehlásiť za zlučiteľnú, ak na ňu možno uplatniť niektorú z výnimiek uvedených v zmluve.
The 2004 and 2005 tariffs constitute operating aid.
Tarify z rokov 2004 a 2005 predstavujú prevádzkovú pomoc.
Italy’s claim that the 2005 tariffs should not be considered operating aid because they are part of a regional support strategy and are conditional upon productive investment should be dismissed.
Tvrdenie Talianska, že tarify z roku 2005 by sa nemali považovať za prevádzkovú pomoc, pretože sú súčasťou stratégie regionálnej podpory a sú podmienené produktívnou investíciou, by sa malo odmietnuť.