natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The complainant – which weathered the crisis without State aid – underlined that it was severely affected by FBN and ABN AMRO N distortive behaviour as it relied traditionally to an important extent on the Dutch savings market to fund its assets [71].
Sťažovateľ, ktorý prekonal krízu bez štátnej pomoci, zdôraznil, že bol vážne ovplyvnený správaním FBN a ABN AMRO N narúšajúcim hospodársku súťaž, pretože sa s cieľom financovať svoje aktíva [71] zvyčajne v značnom rozsahu spoliehal na holandský trh úspor.
In absolute figures, the complainant had savings & deposits of EUR 15 billion, which implied that a 1 % increase in interest rates could cost the company approximately EUR 150 million per year [72].
Sťažovateľ mal v absolútnom vyjadrení úspory a vklady vo výške 15 mld. EUR, čo znamenalo, že zvýšenie úrokových sadzieb o 1 % by spoločnosť mohlo stáť približne 150 mil. EUR ročne [72].
In addition to that cost increase, there was also a volume effect as Van Lanschot lost customers.
Okrem tohto zvýšenia nákladov to ovplyvnilo aj objem, pretože spoločnosť Van Lanschot stratila klientov.
Follow-up comments of Van Lanschot (letters of 21 and 28 August 2009)
Následné pripomienky spoločnosti Van Lanschot (listy z 21. a 28. augusta 2009)
According to the complainant, the unusual behaviour of FBN and ABN AMRO N persisted over the summer months of 2009.
Podľa sťažovateľa pretrvávalo neobvyklé správanie FBN a ABN AMRO N počas letných mesiacov roku 2009.
As an additional argument, the complainant referred to unusually large volume and market share changes in the traditionally stable Dutch savings market.
Sťažovateľ ako ďalší argument uviedol neobvykle veľký objem a zmeny trhových podielov na tradične stabilnom holandskom trhu úspor.
In that regard, the complainant pointed to FBN and ABN AMRO N press releases which reported deposit inflows of respectively EUR 9 billion and EUR 21 billion in the first half of 2009 [73].
Sťažovateľ v tomto smere poukázal na tlačové správy FBN a ABN AMRO N, v ktorých sa uvádzal príliv vkladov vo výške 9 mld. EUR v prípade FBN a 21 mld. EUR v prípade ANB AMRO N v prvom polroku 2009 [73].
The complainant deemed those figures to be sizeable given the fact that the total Dutch savings market is worth approximately EUR 287 billion.
Sťažovateľ považuje tieto údaje za vysoké vzhľadom na skutočnosť, že celkový holandský trh úspor predstavuje približne 287 mld. EUR.
As another illustration of unusual pricing, the complainant referred to the fact that savings interest rates in neighbouring countries such as Belgium, France and Germany had followed the decline in EURIBOR rates, while Dutch savings interest rates had remained stubbornly high.
Sťažovateľ ako ďalšie príklady neobvyklých cien poukázal na skutočnosť, že úrokové sadzby pri úsporách v susedných krajinách, ako je Belgicko, Francúzsko a Nemecko odzrkadľovali pokles sadzieb EURIBOR, zatiaľ čo holandské úrokové sadzby pri úsporách zostali neochvejne na vysokej úrovni.
Comments from ABN AMRO Bank (letter of 6 July 2009)
Pripomienky spoločnosti ABN AMRO Bank (list zo 6. júla 2009)
Commenting on the Decision of 8 April 2009 launching the formal investigation procedure, ABN AMRO Bank (i.e. the parent company of ABN AMRO N) provided more information on its funding position and funding strategy.
ABN AMRO Bank (t. j. materská spoločnosť ABN AMRO N) pri pripomienkovaní rozhodnutia z 8. apríla 2009 o začatí konania vo veci formálneho zisťovania poskytla viac informácií o svojej finančnej situácii a stratégii financovania.
ABN AMRO Bank denied it had benefitted – directly or indirectly – from any funding aid given to FBN (Measures Y1 and Y2).
ABN AMRO Bank poprela, že mala výhody – priamo alebo nepriamo – z akejkoľvek finančnej pomoci poskytnutej spoločnosti FBN (opatrenia Y1 a Y2).
ABN AMRO Bank pointed out that it had not needed help to fund itself throughout the crisis thanks to its diversified funding strategy.
ABN AMRO Bank poukázala na to, že nepotrebovala pomoc na vlastné financovanie počas krízy vďaka svojej stratégii diverzifikovaného financovania.
It also underlined that its liquidity statistics remained well within regulatory limits and within its own internal limits as well.
Zdôraznila takisto, že jej štatistiky likvidity boli stále v rámci regulačných obmedzení a rovnako v rámci jej vlastných interných limitov.
COMMENTS FROM THE DUTCH STATE
PRIPOMIENKY HOLANDSKÉHO ŠTÁTU
Comments from the Dutch State on the Decision of 8 April 2009
Pripomienky holandského štátu k rozhodnutiu z 8. apríla 2009
The Dutch State acknowledged that FBN had been able to pursue its activities because of its acquisition by the State [74], but it argued that the acquisition was in line with the so-called ‘market economy investor principle’ (MEIP).
Holandský štát uznal, že FBN bola schopná pokračovať vo svojej činnosti, pretože bola kúpená štátom [74], tvrdil však, že kúpa bola v súlade s tzv. „zásadou investora v trhovom hospodárstve“ (ďalej len „MEIP“, Market economy investor principle).
As a result, according to the Dutch State there was no selective advantage and consequently no State aid.
Podľa holandského štátu v dôsledku toho neprišlo k selektívnej výhode a teda ani k štátnej pomoci.
The Dutch State claimed that – even though the integrated transactions of 3 October 2008 were primarily meant to prevent the destabilisation of FBN and ABN AMRO N and the Dutch banking system in general – by purchasing participations in FBN and ABN AMRO N it aimed to make a positive long-term return.
Holandský štát tvrdil, že hoci boli integrované transakcie z 3. októbra 2008 v prvom rade zamerané na zabránenie destabilizácii FBN a ABN AMRO N a holandského bankového systému vo všeobecnosti, kúpou podielov v FBN a ABN AMRO N sa holandský štát zameral na dosiahnutie pozitívnej dlhodobej návratnosti.
The Dutch State underlined that the price for FBN (including ABN AMRO N) was within the valuation range of its external valuation expert.
Holandský štát zdôraznil, že cena za FBN (vrátane ABN AMRO N) bola v rozmedzí ocenenia jeho externého znalca.
The Dutch State claimed that it had paid a fair market price for FBN but it pointed out that even if it overpaid, that payment would have been State aid to Fortis SA/NV (which was the selling company) and not State aid to FBN.
Holandský štát vyhlásil, že za FBN zaplatil trhovú cenu, poukázal však na to, že aj v prípade, že by bola nadhodnotená, táto platba by nepredstavovala štátnu pomoc pre Fortis SA/NV (ktorá bola predávajúcou spoločnosťou) ani štátnu pomoc pre FBN.
With respect to Measure Y1, the Dutch State claimed that it provided short-term funding to FBN at market conditions.
Pokiaľ ide o opatrenie Y1, holandský štát tvrdil, že poskytol spoločnosti FBN krátkodobé financovanie za trhových podmienok.
It argued that before the crisis FBN received funding from its parent company at EONIA or EURIBOR rates without any extra spread.
Argumentoval tým, že FBN získala pred krízou financovanie od svojej materskej spoločnosti za sadzbu EONIA alebo EURIBOR bez ďalšej marže.
The Dutch State argued that the pricing it applied (as described in recital 96) was in line with market practice.
Holandský štát tvrdil, že ceny, ktoré uplatnil (ako sa uvádzajú v odôvodnení 96) boli v súlade s trhovým postupom.
More specifically, it also argued that its pricing system used for the period after 5 November 2008 (with a 50 basis points spread for loans of more than 3 months) was aligned with the Dutch Guarantee Scheme [75].
Konkrétne uviedol, že jeho systém cien použitý pre obdobie po 5. novembri 2008 (marža vo výške 50 bázických bodov pre úvery s platnosťou dlhšou ako tri mesiace) bol zosúladený s holandským systémom ochrany vkladov [75].
With respect to the period during which FBN’s liquidity facility was made available, the Dutch State explained that it started negotiations on ending the liquidity facility in January 2009 with the aim of ending the liquidity facility as fast as possible.
V súvislosti s obdobím, počas ktorého bola facilita likvidity FBN k dispozícii, holandský štát vysvetlil, že začal rokovania o ukončení facility likvidity v januári 2009 s cieľom čo najrýchlejšie ukončiť facilitu likvidity. Holandský štát vzhľadom na tento cieľ zaviedol v marci 2009 nový dvojstupňový systém cien, na základe ktorého sa financovanie stalo drahším, ak prekročilo vopred stanovenú hraničnú úroveň. Holandský štát predpokladal, že FBN môže splácať facilitu likvidity sadzbou vo výške 4 až 5 mld. EUR mesačne a plánoval ukončiť facilitu likvidity do konca roka 2009. V skutočnosti FBN splatila facilitu likvidity rýchlejšie, než sa očakávalo.
The Dutch State argued that the maximum maturity of the liquidity provided under the liquidity facility was proportional.
Holandský štát tvrdil, že maximálna lehota splatnosti likvidity poskytnutej v rámci facility likvidity bola primeraná.
In that regard, the Dutch State explained that in the first period (i.e. from 6 to 23 October 2008), it had granted liquidity with a maturity of not more than a few weeks.
V tomto ohľade holandský štát objasnil, že v prvom období (t. j. od 6. do 23. októbra 2008) poskytol likviditu so splatnosťou nie viac ako niekoľko týždňov.
When the liquidity facility was subsequently adjusted, the maximum maturity was prolonged to 9 months to avoid redemption peaks.
Keď sa facilita likvidity následne upravila, maximálna lehota splatnosti sa predĺžila na deväť mesiacov, aby sa zabránilo vrcholom splatenia.
The Dutch State explained that the total volume of the liquidity facility (namely EUR 5 billion overnight and EUR 40 billion longer-term funding) was based on FBN’s real financing needs and was therefore the minimum necessary.
Holandský štát objasnil, že celkový objem facility likvidity (teda 5 mld. EUR vo forme jednodňového financovania a 40 mld. EUR vo forme dlhodobého financovania) sa zakladal na skutočných potrebách financovania FBN a predstavoval teda nevyhnutné minimum.
The short-term liquidity facility of EUR 45 billion took into account the normal volatility of FBN’s cash position and it also allowed FBN to immediately repay approximately EUR 34 billion to Fortis SA/NV.
Krátkodobá facilita likvidity vo výške 45 mld. EUR zohľadňovala bežnú volatilitu stavu hotovosti FBN a umožňovala FBN okamžite splatiť približne 34 mld. EUR Fortis SA/NV.
With respect to the long-term loans (namely Measure Y2), the Dutch State acknowledged that Fortis Bank SA/NV could have requested the repayment of the fixed-interest rate loans (but not of the variable-rate loans) [76].
Vzhľadom na dlhodobé úvery (t. j. opatrenie Y2) holandský štát uznal, že Fortis Bank SA/NV by požiadala o splatenie úverov s pevnou úrokovou sadzbou (avšak nie úverov s premenlivou úrokovou sadzbou) [76].
The Dutch State argued however that it had only replaced Fortis Bank SA/NV leaving all the conditions of the existing contracts unchanged.
Holandský štát však tvrdil, že len prevzal miesto spoločnosti Fortis Bank SA/NV, pričom ponechal všetky podmienky existujúcich zmlúv nezmenené.
According to the Dutch State, the contract between Fortis Bank SA/NV and FBN was a normal market contract between private market actors.
Podľa holandského štátu bola zmluva medzi Fortis Bank SA/NV a FBN bežnou trhovou zmluvou medzi súkromnými účastníkmi trhu.
The Dutch State argued that – because it had replaced a market economy investor – its behaviour was automatically in line with the MEIP.
Holandský štát tvrdil, že keďže nahradil investora v trhovom hospodárstve, jeho správanie bolo automaticky v súlade s MEIP.
As such, the Dutch State considered it did not have to justify why rates could have been higher or why it should have replaced those long-term loans by shorter-term loans [77].
Holandský štát sa preto domnieval, že nemusí zdôvodňovať, prečo sadzby mohli byť vyššie alebo prečo nahradil tieto dlhodobé úvery úvermi s kratšou lehotou splatnosti [77].
The Dutch State also argued that it was quite common for companies, when pursuing acquisitions, to simultaneously provide liquidity to newly-acquired subsidiaries.
Holandský štát takisto tvrdil, že je úplne bežné, že spoločnosti pri vykonávaní akvizícií poskytujú novozískaným dcérskym spoločnostiam zároveň aj likviditu.
As to whether direct or indirect State aid had been provided to ABN AMRO N, the Dutch State denied that ABN AMRO N received funding from the Dutch State or FBN.
Pokiaľ ide o to, či spoločnosti ABN AMRO N bola poskytnutá priama alebo nepriama štátna pomoc, holandský štát poprel, že ABN AMRO N získala finančné prostriedky od holandského štátu alebo FBN.
The Dutch State explained that ABN AMRO N, with its large retail and private banking franchise, had sufficient funding of its own.
Holandský štát objasnil, že ABN AMRO N so svojimi rozsiahlymi koncesiami v oblasti retailového a privátneho bankovníctva mala dostatočné vlastné finančné prostriedky.
With respect to Measure Z, the Dutch State claimed that the transaction price of EUR 6,5 billion was a fair market price.
Pokiaľ ide o opatrenie Z, holandský štát tvrdil, že cena transakcie vo výške 6,5 mld. EUR bola skutočnou trhovou cenou.
It underlined that the price was between the ‘current market conditions’ valuation of EUR [4 - 6,5] billion and the ‘through the cycle’ valuation of EUR [6,5 - 9] billion as calculated by its external valuation expert at the beginning of October 2008 (prior to the 3 October 2008 transaction).
Zdôraznil, že cena bola medzi ocenením na základe „existujúcich trhových podmienok“ vo výške [4 – 6,5] mld. EUR a ocenením „prostredníctvom konjunktúrneho cyklu“ vo výške [6,5 – 9] mld. EUR, ktoré vypočítal jeho externý znalec na začiatku októbra 2008 (pred uskutočnením transakcie z 3. októbra 2008).
ABN AMRO N, by contrast, with its stable retail and commercial bank profile, was fundamentally different to other banks.
ABN AMRO N so svojím stabilným profilom retailovej a komerčnej banky bola naopak zásadne odlišná od ostatných bánk.
Given that context, the Dutch State argued that a price correction by analogy to other banks made no sense.
Holandský štát v tejto súvislosti tvrdil, že úprava cien porovnaním s ostatným bankami nemala zmysel.
The Dutch State also underlined that the other consortium members, and in particular RBS, had to approve the transaction and that […].
Holandský štát takisto zdôraznil, že ostatní členovia konzorcia, a najmä RBS, museli transakciu schváliť a že […].
The Dutch State also refers to points (166) and (177) of the preliminary report of experts to the General Shareholders’ Meeting of Fortis SA/NV on 11 February 2009 in Brussels [79], claiming that those points support the Dutch State’s argument that it paid a fair price for FBN, ABN AMRO N, Fortis Insurance and Fortis Corporate Insurance on 3 October 2008, which constitutes therefore a valid reference price for the sale of December 2008.
Holandský štát odkazuje aj na body 166 a 177 predbežnej správy expertov pre valné zhromaždenie spoločnosti Fortis SA/NV, ktoré sa konalo 11. februára 2009 v Bruseli [79], pričom tvrdil, že tieto body podporujú tvrdenie holandského štátu, že 3. októbra 2008 zaplatil za spoločnosti FBN, ABN AMRO N, Fortis Insurance a Fortis Corporate Insurance spravodlivú cenu, ktorá teda predstavuje platnú referenčnú cenu za predaj v decembri 2008.
The Dutch State implemented Measure Z by waiving claims it had towards FBN.
Holandský štát vykonal opatrenie Z tak, že sa vzdal vymáhania svojich pohľadávok voči FBN.
Furthermore, the Dutch State claimed that the Commission – if it were to come to the conclusion that Measure Z implied State aid – should apply a correction.
Holandský štát ďalej tvrdil, že opravu by mala uskutočniť Komisia (pokiaľ by prišla k záveru, že opatrenie Z predstavovalo štátnu pomoc).
Since similar instruments of other banks were trading at a substantial discount to par [80], it was logical that the market value of the debt instruments waived by the Dutch State was also below par. In other words, the prevailing market circumstances suggested that the Dutch State was not entitled to par value but to a lower market value.
Keďže sa podobné nástroje iných bánk obchodovali s výraznou zľavou z nominálnej hodnoty [80], bolo logické, že trhová hodnota dlhových nástrojov, ktorých sa holandský štát vzdal, bola takisto pod ich nominálnou hodnotou. Inými slovami, prevládajúce trhové podmienky naznačovali, že holandský štát nemal nárok na nominálnu hodnotu, ale na nižšiu trhovú hodnotu.
The Dutch State argued that, taking into account the then prevailing market circumstances, it was only entitled to a market value of EUR [4,55 - 5,85] billion (so the par value of the loans of EUR 6,5 billion corrected for a market discount of EUR [0,65 - 1,95] billion).
Holandský štát tvrdil, že vzhľadom na vtedajšie prevládajúce trhové podmienky mal len nárok na trhovú hodnotu vo výške [4,55 – 5,85] mld. EUR (nominálna hodnota úverov vo výške 6,5 mld. EUR bola teda upravená o trhovú zľavu vo výške [0,65 – 1,95] mld. EUR).
On 18 June 2009, the Dutch Ministry of Finance forwarded to the Commission the evaluation of FBN by DNB as requested in the Decision of 8 April 2009. […] [81], [82], [83]
Holandské ministerstvo financií predložilo Komisii 18. júna 2009 hodnotenie DNB týkajúce sa FBN, ako sa požadovalo v rozhodnutí z 8. apríla 2009 […] [81], [82], [83].
Comments from the Dutch State on the Decision of 5 February 2010
Pripomienky holandského štátu k rozhodnutiu z 5. februára 2010
In general, the Dutch State argued that the measures taken did not constitute State aid because the measures:
Vo všeobecnosti holandský štát tvrdil, že prijaté opatrenia nepredstavujú štátnu pomoc, pretože opatrenia:
did not benefit ABN AMRO N nor FBN,
neposkytovali výhody pre ABN AMRO N ani FBN;
were necessary to separate ABN AMRO N and FBN from their respective former parent companies and followed from contractual obligations of the Dutch State as successor to Fortis SA/NV in the CSA, or
boli nevyhnutné na oddelenie ABN AMRO N a FBN od ich príslušných materských spoločností a vyplývali zo zmluvných záväzkov holandského štátu ako nástupcu Fortis SA/NV v CSA alebo
were economically rational from the viewpoint of a private investor.
boli ekonomicky racionálne z pohľadu súkromného investora.
The Dutch State argued that the Commission should apply the MEIP to every individual measure that the Dutch State had taken.
Holandský štát tvrdil, že Komisia by mala uplatniť MEIP na každé jednotlivé opatrenie, ktoré holandský štát prijal.
Particularly concerning the merger-related measures (namely Measures B4 and B5), the Dutch State underlined that the merger was an investment with a positive net present value (‘NPV’) and therefore compatible with the MEIP.
Predovšetkým pokiaľ ide o opatrenia súvisiace s koncentráciou (konkrétne opatrenia B4 a B5), holandský štát zdôraznil, že koncentrácia predstavovala investíciu s kladnou čistou súčasnou hodnotou (ďalej len „NPV“), a preto je v súlade s MEIP.
In other words, the Dutch State did not accept the Commission’s preliminary position, as developed in recital 96 of the Decision of 5 February 2010, that the MEIP did not apply to the measures following the integrated transactions of 3 October 2008 State, since those measures were part of a larger rescue and restructuring operation.
Inými slovami holandský štát nesúhlasil s predbežným stanoviskom Komisie, ako sa uvádza v odôvodnení 96 rozhodnutia z 5. februára 2010, že MEIP sa neuplatňujú na opatrenia v nadväznosti na integrované transakcie štátu z 3. októbra 2008, pretože tieto opatrenia boli súčasťou väčšej operácie na záchranu a reštrukturalizáciu.
The Dutch State acknowledged that the State aid rules imply that the MEIP does not apply when several interconnected capital injections are made in a short time period.
Holandský štát uznal, že z pravidiel štátnej pomoci vyplýva, že MEIP sa neuplatňuje, ak sa v krátkom časovom období vykoná niekoľko vzájomne prepojených kapitálových injekcií.
Nevertheless it argued that this analysis did not hold true for FBN and ABN AMRO N as the integrated transactions of 3 October 2008 – in its view – did not contain State aid measures and, in addition, the follow-up measures were not connected to the initial transaction.
Napriek tomu tvrdil, že táto analýza neplatí pre FBN a ABN AMRO N, pretože podľa jeho názoru integrované transakcie z 3. októbra 2008 neobsahovali opatrenia štátnej pomoci a následné opatrenia okrem toho nesúviseli s počiatočnou transakciou.
The Dutch State argued that the Commission should take into account the very specific circumstances under which the Dutch State was obliged to buy FBN.
Holandský štát tvrdil, že Komisia by mala zohľadniť veľmi špecifické okolnosti, za ktorých bol holandský štát povinný kúpiť FBN.
The Dutch State also pointed out that the sale of New HBU had been very burdensome for the Dutch State and for ABN AMRO N with a negative capital impact of EUR 470 million.
Holandský štát takisto zdôraznil, že predaj nového HBU bol pre holandský štát a ABN AMRO N veľmi zaťažujúci a mal negatívny vplyv na kapitál vo výške 470 mil. EUR.
The Dutch State claimed to have based all its measures on the principles set forward in the Banking Communication [84] and the Communication from the Commission — The recapitalisation of financial institutions in the current financial crisis: limitation of aid to the minimum necessary and safeguards against undue distortions of competition [85] (the ‘Recapitalisation Communication’).
Holandský štát tvrdil, že pri všetkých svojich opatreniach vychádzal zo zásad ustanovených v oznámení o bankách [84] a oznámení Komisie – Rekapitalizácia finančných inštitúcií v súčasnej finančnej kríze: obmedzenie pomoci na nevyhnutné minimum a opatrenia proti neprimeranému narušeniu hospodárskej súťaže [85] (ďalej len „oznámenie o rekapitalizácii“).
In general, the Dutch State argued that its measures were well-targeted, proportionate to the challenges faced and designed so as to minimise negative spill-over effects to competitors.
Holandský štát vo všeobecnosti tvrdil, že jeho opatrenia boli dobre cielené, primerané výzvam, ktorým čelil, a navrhnuté tak, aby minimalizovali negatívne vedľajšie účinky na konkurentov.
The Dutch State argued Measure A and Measure B1 did not qualify as State aid, since the State was contractually obliged to resolve capital problems faced by ABN AMRO Z. The Dutch State was contractually obliged under the CSA to implement the separation of ABN AMRO Holding.
Holandský štát tvrdil, že opatrenie A a opatrenie B1 sa nepovažujú za štátnu pomoc, pretože štát bol zmluvne viazaný vyriešiť kapitálové problémy ABN AMRO Z. Holandský štát bol zmluvne viazaný podľa dohody akcionárov konzorcia vykonať oddelenie ABN AMRO Holding.
DNB only allowed the separation of ABN AMRO II to start if all the consortium members had paid their share in the capital shortage of ABN AMRO Z. The Dutch State admitted that it had provided capital to ABN AMRO Z via ABN AMRO N but it underlined that ABN AMRO N only acted as an intermediate vehicle.
DNB povolil začatie oddelenia ABN AMRO II len v prípade, že všetci členovia konzorcia zaplatili svoj podiel na chýbajúcom kapitáli ABN AMRO Z. Holandský štát pripustil, že poskytol prostredníctvom ABN AMRO N kapitál v prospech ABN AMRO Z, zdôraznil však, že ABN AMRO N vystupovala len ako sprostredkovateľ.
Ultimately, ABN AMRO N had only passed capital through to ABN AMRO Z and Measure A did not selectively advantage ABN AMRO N.
Napokon ABN AMRO N len presunula kapitál v prospech ABN AMRO Z a opatrenie A selektívne nezvýhodnilo ABN AMRO N.
As to whether the capital shortage of ABN AMRO Z was the result of selective advantages granted to ABN AMRO N, the Dutch State stated that the consortium members had already ensured at the time of the acquisition of ABN AMRO Holdings by the consortium (see recital 33) that the activities of the different tracking shares (as defined in recital 35) were sufficiently ring-fenced vis-à-vis one another.
Pokiaľ ide o to, či nedostatok kapitálu ABN AMRO Z bol dôsledkom selektívnych výhod poskytnutých ABN AMRO N, holandský štát uviedol, že členovia konzorcia už v čase kúpy ABN AMRO Holdings konzorciom (pozri odôvodnenie 33) zaistili, aby aktivity s rôznymi kontrolnými akciami (ako sa vymedzujú v odôvodnení 35) boli dostatočne navzájom oddelené.