natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In its decision of 22 July 2009 the Commission accepted that the feed-in tariffs for the benefit of green electricity producers constituted State aid compatible with the internal market, but it expressed doubts as to whether the exemption mechanism was compatible with the State aid rules, and accordingly opened a formal investigation into this aspect of the Act.
Komisia vo svojom rozhodnutí z 22. júla 2009 povolila zásobovacie tarify v prospech výrobcov ekoenergie ako pomoc zlučiteľnú s jednotným trhom, ale zároveň vyjadrila pochybnosti o zlučiteľnosti mechanizmu oslobodenia s pravidlami štátnej pomoci, a preto v súvislosti s touto časťou zákona o ekoenergii začala formálne zisťovanie.
In the decision of 22 July 2009 the Commission approved the support for producers of green electricity as compatible State aid, but it did not take a final position on the question whether the exemption of energy-intensive businesses from the purchase obligation constituted State aid, and if so whether this exemption mechanism was compatible with the State aid rules.
Komisia vo svojom rozhodnutí z 22. júla 2009 síce schválila podporu výrobcov ekoenergie ako štátnu pomoc zlučiteľnú s jednotným trhom, ale nezaujala konečné stanovisko k otázke, či oslobodenie energeticky náročných podnikov od povinnosti nákupu predstavuje štátnu pomoc a či je v takomto prípade mechanizmus oslobodenia v súlade s pravidlami štátnej pomoci.
These questions have been considered in the formal investigation that has led up to the present Decision.
Tieto otázky boli predmetom formálneho zisťovania, ktoré predchádzalo tomuto záveru.
As explained below, however, the finding in the decision of 22 July 2009 that the funds channelled through OeMAG to green electricity producers are State resources is important for the determination of the presence of State resources in the mechanism that exempts energy-intensive businesses from contributing to these funds.
Ako sa vysvetľuje ďalej, je klasifikácia prostriedkov prerozdelených prostredníctvom OeMAG výrobcom ekoenergie ako štátnych prostriedkov v rozhodnutí z 22. júla 2009 dôležitá pre vyčlenenie štátnych prostriedkov v rámci mechanizmu, ktorý oslobodzuje energeticky náročné podniky od povinnosti prispievania.
A measure constitutes State aid caught by Article 107(1) TFEU if: first, it confers an advantage on the recipients; second, it is financed by the State or through State resources; third, it favours selected undertakings or economic activities; and, fourth, it has the potential to affect trade between Member States and to distort or threaten to distort competition in the internal market.
Opatrenie predstavuje štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ, ak 1. je príjemca pomoci prostredníctvom tohto opatrenia zvýhodnený; 2. je toto opatrenie financované štátom alebo ak je poskytované zo štátnych prostriedkov; 3. toto opatrenie zvýhodňuje určité podniky alebo hospodárske odvetvia a 4. toto opatrenie môže ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi a narúša hospodársku súťaž na jednotnom trhu alebo hrozí jej narušením.
Where the possible advantage results from an exemption or a partial exemption from a regulatory charge, the only question to be determined is whether, under a particular statutory scheme, a State measure is such as to favour certain undertakings or the production of certain goods within the meaning of Article 107(1) TFEU in comparison with other undertakings which are in a legal and factual situation that is comparable in the light of the objective pursued by the measure in question [29].
Ak údajná výhoda vyplýva z oslobodenia alebo čiastočného oslobodenia od regulačných poplatkov, je potrebné objasniť, či štátne opatrenie v rámci právneho systému zvýhodňuje určité podniky alebo výrobné odvetvia v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ v porovnaní s ostatnými podnikmi, ktoré sa vzhľadom na účel predmetného opatrenia de jure a de facto nachádzajú v porovnateľnej situácii. [29]
In the present case, the objective pursued by the measure in question is to raise revenue from electricity users in order to finance the production of electricity from renewable sources.
V tomto prípade by sa daným opatrením získali od spotrebiteľov elektrickej energie príjmy na financovanie výroby ekoenergie.
Energy-intensive businesses are in the same factual and legal situation as all other electricity users, as they all consume electricity and purchase their electricity from electricity suppliers, which in turn have the obligation to purchase a certain amount of renewable electricity at a price fixed by legislation (the ‘clearing price’ (Verrechnungspreis)).
Energeticky náročné podniky sú de facto a de jure rovnocenné všetkým ostatným spotrebiteľom elektrickej energie, pretože všetky používajú elektrinu, ktorú získavajú od dodávateľov elektrickej energie, ktorí sú povinní nakupovať ekoenergiu v určitom objeme za zákonne alebo nariadením stanovenú pevnú sadzbu (zúčtovacia cena).
In the absence of the exemption mechanism, energy-intensive businesses would have to pay their electricity suppliers the additional costs of green electricity as shown in their electricity bill. This is the way in which electricity suppliers pass on the additional costs resulting from their obligation to purchase green electricity from the settlement centre.
V prípade neexistencie mechanizmu oslobodenia platia energeticky náročné podniky dodávateľom energie dodatočné náklady za ekoenergiu, čo sa odrazí na ich výdavkoch za elektrinu. Dodávatelia elektrickej energie takto presúvajú dodatočné náklady vyplývajúce z ich povinnosti nakupovať ekoenergiu od zúčtovacieho strediska.
Other electricity users that are in the same factual and legal situation, as they all purchase electricity, do not enjoy this possibility.
Ostatní spotrebitelia, ktorí sa nachádzajú v rovnakej skutkovej a právnej situácii, pretože všetci nakupujú elektrickú energiu, však túto možnosť nemajú.
The exemption mechanism consequently favours energy-intensive businesses in comparison with all other electricity consumers.
Z tohto dôvodu poskytuje mechanizmus oslobodenia energeticky náročným podnikom voči všetkým ostatným spotrebiteľom výhodu.
On the basis of an exemption granted by E-Control, energy-intensive businesses are entitled to ask not to be supplied with green electricity, and the electricity suppliers are prohibited, by law, from passing on to the exempted undertakings any costs they incur as a result of their obligation to buy green electricity from the settlement centre.
Na základe oslobodenia schváleného úradom E-Control GmbH však majú energeticky náročné podniky právo na nezásobovanie ekoenergiou a dodávatelia elektrickej energie majú v dôsledku svojej povinnosti nakupovať ekoenergiu od zúčtovacieho strediska zo zákona zakázané presúvať vznikajúce náklady na oslobodené podniky.
Instead, energy-intensive businesses pay the equivalent of 0,5 % of their net production value to the centre.
Namiesto toho odvádzajú energeticky náročné podniky 0,5 % čistej hodnoty svojej výroby zúčtovaciemu stredisku.
The effect of the exemption mechanism, therefore, is to cap the contribution of energy-intensive industries to the revenues of the centre at a certain level.
Z tohto dôvodu vedie mechanizmus oslobodenia k tomu, že príspevok energeticky náročných podnikov k príjmom zúčtovacieho strediska pre ekoenergiu sa obmedzuje od určitej výšky.
They are thus partially exempt by law from a charge which they would have had to bear under normal market conditions.
Podľa právnych predpisov sú preto oslobodené od poplatkov, ktoré by museli hradiť za bežných trhových podmienok.
The exemption mechanism consequently confers an advantage on the undertakings which are eligible for it.
Z toho vyplýva, že podniky, ktoré môžu využívať mechanizmus oslobodenia, sú zvýhodnené.
According to Austria, the relief may amount to a total of up to EUR 44 million annually [30].
Podľa informácií, ktoré predložilo Rakúsko, by táto úľava mohla ročne predstavovať až 44 miliónov EUR [30].
The measure thus constitutes an advantage to these energy-intensive businesses.
Toto opatrenie preto pre tieto energeticky náročné podniky predstavuje výhodu.
It is settled case-law that an advantage can be categorised as State aid under Article 107(1) TFEU only if it is granted directly or indirectly through State resources and the use made of the resources is imputable to the State [31].(60) In that regard Austria puts forward a twofold argument.
Podľa ustálenej judikatúry možno zvýhodnenie považovať za štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ len vtedy, ak sa priamo alebo nepriamo poskytuje zo štátnych prostriedkov a ak využitie týchto prostriedkov možno priradiť štátu [31].(60) Rakúsko v tejto súvislosti predložilo dvojakú argumentáciu.
First, the funds under the control of OeMAG do not constitute State resources.
Po prvé, prostriedky, ktoré kontroluje OeMAG, nemožno priradiť štátu.
Second, even if the funds under the control of OeMAG do constitute State resources, the reduction in OeMAG’s revenues due to the exemption mechanism does not reduce State resources, because there is no involvement of the State at the level below OeMAG (i.e. at the level of the energy-intensive consumers and electricity distributors).
Po druhé – v prípade, že prostriedky kontrolované strediskom OeMAG predsa len možno priradiť štátu – straty príjmov OeMAG podmienené mechanizmom oslobodenia nepredstavujú nijaké straty štátnych prostriedkov, pretože pod referenčnou hodnotou OeMAG (t. j. na úrovni energeticky náročných spotrebiteľov a distribútorov elektrickej energie) nie je stanovená účasť štátu.
The Commission observes that the exemption mechanism for energy-intensive businesses reduces the revenues of the settlement centre — OeMAG — as the electricity suppliers are not obliged to purchase green electricity for those energy-intensive businesses that have been granted an exemption, and the direct payment made to OeMAG by the energy-intensive businesses is lower than what OeMAG would have received had the energy-intensive businesses not been exempted.
Komisia konštatuje, že mechanizmus oslobodenia pre energeticky náročné podniky znižuje príjmy zúčtovacieho strediska pre ekoenergiu – OeMAG –, pretože dodávatelia elektrickej energie nemusia nakupovať ekoenergiu pre energeticky náročné podniky, ktorým bola výnimka poskytnutá, a priame platby energeticky náročných podnikov stredisku OeMAG sú nižšie ako sumy, ktoré by stredisko OeMAG získalo, keby energeticky náročným podnikom nebola poskytnutá táto výnimka.
Accordingly, the Commission needs to establish whether the resources which on the basis of the Green Electricity Act are under the control of the settlement centre, that is OeMAG, constitute State resources.
Komisia musí preto určiť, či prostriedky kontrolované zúčtovacím strediskom pre ekoenergiu – OeMAG – predstavujú na základe zákona o ekoenergii štátne prostriedky.
If that is the case, the measure under assessment leads to a reduction in State revenue, and is therefore financed from State resources.
Ak by to tak bolo, hodnotené opatrenie by viedlo k strate štátnych príjmov a muselo by sa financovať zo štátnych prostriedkov.
In the Essent case [32], SEP, an undertaking owned by a number of Dutch electricity generating companies, had been entrusted by the State with a public service obligation to collect revenues from a surcharge imposed on the users of the electricity grid.
V prípade Essent [32] bola spoločnosť SEP, ktorej vlastníkmi boli rôzni holandskí výrobcovia elektrickej energie, poverená štátom v rámci hospodárskych služieb všeobecného záujmu vyberať poplatky uložené používateľom elektrickej siete.
The law allowed SEP to use the revenues of the surcharge only for the purpose set out in the law, that is to say in order to defray stranded costs incurred by the electricity undertakings in the context of the liberalisation of the electricity market.
Podľa právnych predpisov mohla spoločnosť SEP využívať príjmy z týchto poplatkov len na zákonom stanovený účel, t. j. na zaplatenie neuhradených nákladov, ktoré elektrárenským spoločnostiam vznikli v rámci liberalizácie trhu s elektrickou energiou.
The Court of Justice found that the surcharge collected by SEP constituted a State resource, because the following conditions were met:
Na základe rozsudku Súdneho dvora predstavujú poplatky vyberané spoločnosťou SEP štátne prostriedky, pretože boli splnené tieto podmienky:
the surcharge was a charge imposed upon private entities by an act of public authority (paragraphs 47–66 of the judgment);
Tarifný príplatok je poplatok, ktorý sa vyberá od súkromných podnikov na základe aktu orgánu verejnej moci (body 47 a 66 rozsudku).
the State had given SEP the task of operating an economic service of general interest, namely the task of collecting the charge (paragraph 68);
Spoločnosť SEP bola štátom v rámci vykonávania hospodárskych služieb vo verejnom záujme poverená vyberaním tohto poplatku (bod 68).
SEP was not entitled to use the proceeds from the charge for purposes other than those provided for by the law, and it was strictly monitored in carrying out its task (paragraph 69).
Spoločnosť SEP nemá možnosť využívať príjmy z vyberania týchto poplatkov na iný účel, než je stanovený zákonom, a pri plnení tejto úlohy podlieha prísnej kontrole (bod 69).
The judgment made it clear that the measure in question differed from that considered in PreussenElektra, because there ‘the undertakings had not been appointed by the State to manage a State resource, but were bound by an obligation to purchase by means of their own financial resources’ [33].
Z tohto rozsudku zreteľne vyplýva, že prípad PreussenElektra nie je porovnateľný, pretože v nemeckom kontexte, ktorý posudzoval Súdny dvor, podľa rozsudku „… podniky neboli poverené štátom spravovať štátne prostriedky, ale mali povinnosť výkupu z vlastných finančných prostriedkov“ [33].
In its opening decision of 22 July 2009 the Commission observed that OeMAG had been set up and licensed by the Austrian State, and in its founding documents had been given the task of administering the resources needed to support green electricity.
Komisia na základe toho vo svojom rozhodnutí z 22. júla 2009 poznamenala, že v danom prípade bolo stredisko OeMAG zriadené a licencované rakúskym štátom a na základe štatútu bolo poverené úlohou spravovať prostriedky určené na podporu ekoenergie.
The Commission concluded that the fact that OeMAG was private was not enough to show that the measure did not involve State aid.
Komisia na základe toho dospela k záveru, že súkromný charakter OeMAG nepostačuje na určenie toho, že toto opatrenie nepredstavuje pomoc.
In particular, the notified measure was not comparable to the scheme in PreussenElektra.
Komisia predovšetkým konštatovala, že oznámené opatrenie nie je porovnateľné so systémom PreussenElektra.
The PreussenElektra case was concerned with relations between private undertakings, without the involvement of any intermediate body, whereas the Green Electricity Act in Austria had given OeMAG the task of collecting and distributing the funds intended for the generation of green electricity.
Kým v rámci PreussenElektra bol obchodný vzťah medzi súkromnými spoločnosťami regulovaný bez zásahu sprostredkovateľského subjektu, stredisko OeMAG bolo na základe rakúskeho zákona o ekoenergii poverené vyberaním a prerozdelením prostriedkov určených na podporu produkcie ekoenergie.
The Court also distinguished the Essent case from the cases of Pearle and PreussenElektra: in Pearle, the funds collected by a professional body were used not for a policy decided by the public authorities, but for a private advertisement campaign; while in PreussenElektra, private electricity undertakings which were required to purchase renewable electricity at a fixed price were using their own resources, and not the proceeds of a charge they had collected on behalf of the State (paragraphs 72–74).
Súdny dvor odlišuje tento prípad aj od vecí Pearle a PreussenElektra. V prípade Pearle nebolo použitie prostriedkov vyberaných profesijnou organizáciou zákonne stanovené, ale bolo súkromnou reklamnou kampaňou. V prípade PreussenElektra použili súkromní distribútori elektrickej energie, ktorí boli povinní nakupovať ekoenergiu za pevnú cenu, svoje vlastné prostriedky a nie príjmy pochádzajúce z poplatkov vyberaných pre štát (body 72 až 74).
In the present case, therefore, the Commission must assess whether OeMAG has been designated by the State to collect and administer a charge, as SEP was, or whether it is using its own funds, as the undertakings in PreussenElektra were [34].
Komisia musí preto preskúmať, či bolo stredisko OeMAG v tomto prípade podobne ako spoločnosť SEP poverené výberom a spravovaním týchto poplatkov zo strany štátu, alebo či OeMAG podobne ako v prípade PreussenElektra použilo vlastné prostriedky [34].
Presence of a charge: The Commission first needs to establish whether the money collected by OeMAG constitutes a charge.
Existencia poplatkov: Komisia musí v prvom rade stanoviť, či prostriedky vyberané strediskom OeMAG predstavujú poplatky.
Sections 10 and 19 of the Green Electricity Act require electricity suppliers to purchase a certain volume of renewable electricity at a price above the market price, called the ‘clearing price’(Verrechnungspreis).
Komisia v tejto súvislosti konštatuje, že § 10 a § 19 zákona o ekoenergii zaväzujú dodávateľov elektrickej energie k nákupu určitého množstva ekoenergie za cenu presahujúcu trhové ceny; táto cena je tzv. paušálna suma.
Section 22b of the Act states that the level of the clearing price is to be set annually by order of the Federal Minister for Economic Affairs and Labour, and goes on to lay down default values.
Podľa § 22b zákona o ekoenergii stanovuje výšku paušálnej sumy každoročne Spolkové ministerstvo pre hospodárstvo a zamestnanosť; § 22b zákona o ekoenergii stanovuje štandardné hodnoty.
The difference between the market price for electricity and the clearing price, which is set by an act of public authority, constitutes a charge on electricity.
Z tohto dôvodu predstavuje rozdiel medzi trhovou cenou za elektrickú energiu a paušálnou sumou stanovenou na základe aktu orgánu verejnej moci poplatok za elektrickú energiu.
In the present case the charge is not paid to other market players engaged in ordinary commercial business, as it was in PreussenElektra, which led the Court to find that no State resources were involved.
V danom prípade a na rozdiel od prípadu PreussenElektra sa táto suma nevypláca ostatným účastníkom trhu, ktorí sa zaoberajú bežnou obchodnou činnosťou, takže Súdny dvor vychádzal z toho, že v tomto prípade nejde o štátne prostriedky.
Here payments are made to a body that has the specific task of collecting and distributing these funds solely for purposes in the public interest.
V uvedenom prípade sa skôr vypláca subjektu, ktorý bol osobitne poverený vyberaním a prerozdeľovaním týchto prostriedkov, a to výhradne na účely verejného záujmu.
Designation of a private body to collect and administer the charge: The Act provides that the charge is to be levied, not by the State, but by a legal entity that holds a concession to act as a settlement centre.
Poverenie súkromného subjektu vyberaním a správou poplatkov: Zákon o ekoenergii stanovuje, že tieto poplatky nesmie vyberať štát, ale právny subjekt, ktorý vlastní licenciu ako zúčtovacie stredisko pre ekoenergiu.
A concession to act as settlement centre for the whole of Austria is currently held by OeMAG.
OeMAG je v súčasnosti licencované zúčtovacie stredisko pre ekoenergiu v rámci celého územia Rakúska.
The concession gives OeMAG the public service obligation of collecting a charge in the form of the clearing price from all electricity suppliers.
Táto licencia poveruje OeMAG vykonávaním hospodárskej služby vo všeobecnom záujme, a to vyberať od všetkých dodávateľov elektrickej energie poplatky vo forme paušálnych súm.
Electricity suppliers are generally free to pass that charge on to electricity consumers, and from an economic point of view it can be assumed that they will normally do so.
Dodávatelia elektrickej energie môžu tieto poplatky vo všeobecnosti presunúť na spotrebiteľov a z hospodárskeho hľadiska možno vychádzať z toho, že to spravidla aj robia.
However, the Act prohibits them from passing the charge on to those energy-intensive businesses which have been exempted in accordance with Section 22c of the Act from the obligation to purchase renewable electricity.
Zákon o ekoenergii im však zakazuje presunúť tieto poplatky na energeticky náročné podniky, ktoré sú podľa § 22c zákona o ekoenergii oslobodené od povinnosti nakupovať ekoenergiu.
The Commission concludes that OeMAG has been entrusted by the State with an economic service of general interest, namely collecting and administering the charge.
Komisia dospela k záveru, že stredisko OeMAG bolo štátom v rámci poskytovania hospodárskych služieb všeobecného záujmu poverené vyberaním a správou poplatkov.
Control of the funds and use for a purpose designated by law: Section 23 of the Act requires OeMAG to hold the revenues from the clearing price in a dedicated bank account.
Použitie prostriedkov na účel stanovený zákonom a kontrola prostriedkov: Komisia konštatuje, že OeMAG musí podľa § 23 zákona o ekoenergii spravovať príjmy pochádzajúce z paušálnej sumy na osobitnom bankovom účte.
The funds collected on this account can be used only for the purpose of purchasing renewable electricity.
Finančné prostriedky, ktoré obsahuje tento účet, sa môžu používať výlučne na nákup ekoenergie.
OeMAG must grant access at any time to all documents concerning the account to the Federal Ministry of Economic Affairs and Labour or to the Austrian Court of Auditors.
Stredisko OeMAG musí spolkovému ministrovi pre hospodárstvo a zamestnanosť a rakúskemu dvoru audítorov kedykoľvek poskytnúť prístup k všetkým záznamom týkajúcim sa tohto účtu.
Irrespective of the ownership structure of OeMAG, Section 15 of the Act also requires the Court of Auditors to carry out ex post audits of OeMAG.
Bez ohľadu na vlastnícku štruktúru OeMAG je rakúsky dvor audítorov okrem toho podľa § 15 zákona o ekoenergii povinný vykonávať v OeMAG následné kontroly.
The Commission concludes that OeMAG has to use the funds for a purpose designated by law, and that the State exercises strict control over their use.
Komisia z toho vyvodzuje, že OeMAG musí tieto prostriedky používať na účel stanovený zákonom a štát vykonáva dôkladnú kontrolu v súvislosti s používaním týchto prostriedkov.
In line with the Essent and Steinike cases, the Commission concludes that the funds collected and administered by OeMAG constitute State resources.
Z tohto dôvodu dospela Komisia k záveru, že – v súlade s prípadmi Essent a Steinike – prostriedky vyberané a spravované strediskom OeMAG predstavujú štátne prostriedky.
Austria has presented a series of arguments in support of its view that the situation of OeMAG is comparable to that in PreussenElektra rather than that in Essent.
Rakúsko uviedlo množstvo argumentov, prečo je situácia OeMAG porovnateľná so situáciou v prípade PreussenElektra a nie so situáciou v prípade Essent.
It will be shown in the following recitals that these arguments do not withstand scrutiny.
Z nasledujúcich odôvodnení je zrejmé, že tieto argumenty pri dôkladnejšom skúmaní neobstoja.
The Commission observes first of all that Austria compares the Green Electricity Act to the German Renewable Energy Act, as it was earlier and as it is now, citing the judgment of the Court of Justice in PreussenElektra [35].
Komisia predbežne konštatuje, že Rakúsko porovnávalo zákon o ekoenergii s predchádzajúcim a súčasným nemeckým zákonom o obnoviteľných zdrojoch energie a že citovalo rozsudok Súdneho dvora vo veci PreussenElektra z 13. marca 2001 [35].
But that comparison is not relevant to the question at issue here.
Toto porovnanie však nie je pre predmetnú otázku relevantné.
In the present Decision the Commission is examining only the proposed measure, and will not try to assess the German or any other similar legislation: each case must be dealt with on its own merits.
Komisia v tomto rozhodnutí hodnotí iba navrhované opatrenie a nebude vyhodnocovať nemeckú alebo inú porovnateľnú legislatívu, pretože každý prípad sa musí posudzovať individuálne podľa vlastných okolností.