natgillin/translations-raw huggingface dataset:
First, the data present the distribution of beneficiaries by category (activity, turnover), but do not indicate whether the beneficiaries concerned represent a small or large part of each of the categories concerned.
Po prvé údaje obsahujú rozdelenie príjemcov podľa kategórie (činnosti, obratu), ale neuvádza sa v nich, či príslušní príjemcovia predstavujú malú, alebo veľkú časť každej z príslušných kategórií.
Secondly, although statistics based on the size of the turnover of the beneficiaries could be an interesting indicator in order to demonstrate that the contested measure applies to all companies in Spain, it must be underlined that the contested measure is related to acquisitions of shareholdings.
Po druhé, hoci štatistika na základe veľkosti tržieb príjemcov by mohla byť zaujímavým ukazovateľom na preukázanie, že sporné opatrenie sa vzťahuje na všetky podniky v Španielsku, je potrebné zdôrazniť, že sporné opatrenie sa týka nadobudnutí podielov.
This type of investment does not necessarily generate significant turnover, which implies, for example, that holding companies may be included as SMEs in the data concerned.
Tento druh investície nevytvára nutne značné tržby, čo napríklad znamená, že nadobúdajúce podniky môžu byť v príslušných údajoch zahrnuté ako MSP.
Therefore, for the data to be considered relevant, it would be necessary to take into account additional indicators, such as the total balance sheet figures, as well as whether the beneficiaries can consolidate their tax base with other Spanish taxpayers.
Preto na dosiahnutie, aby sa údaje považovali za relevantné, by bolo potrebné zohľadniť ďalšie ukazovatele, napríklad bilančné sumy, ako aj skutočnosť, či príjemcovia môžu konsolidovať svoj základ dane s inými španielskymi daňovníkmi.
Thirdly, the data also appear unrepresentative because they contain no indication of the level of shareholdings acquired (control or only minority shareholdings) by the beneficiaries.
Po tretie sa tiež zdá, že tieto údaje nie sú reprezentatívne, keďže neobsahujú žiadnu informáciu o úrovni podielov (väčšinové alebo len menšinové podiely) nadobudnutých príjemcami.
Finally, the data received do not provide any indication making it possible to determine whether the conditions of the 2003 SME Recommendation of the Commission [114] are fulfilled.
Napokon doručené údaje neobsahujú žiadne známky, ktoré by umožňovali určiť, či boli splnené podmienky odporúčania Komisie o MSP z roku 2003 [114].
Therefore the Commission considers that its demonstration that the contested aid measure is selective due to the very characteristics of the legislation in question is not undermined by the partial and unrepresentative data provided by the Spanish authorities.
Komisia preto dospela k tomu, že jej záver, že sporné opatrenie pomoci je selektívne na základe samotnej charakteristiky uvedených právnych predpisov, nebol spochybnený čiastočnými a nereprezentatívnymi údajmi predloženými španielskymi orgánmi.
Nonetheless, even if the arguments presented by the Spanish authorities had been complemented by additional evidence, this would not remove the selective nature of the contested measure as only certain undertakings benefit from the measure, also in line with the judgment of the Court of Justice in Case C-501/00 Spain v Commission [115].
Aj keby však boli argumenty predložené španielskymi orgánmi doplnené ďalšími dôkazmi, neodstránilo by to selektívnu povahu sporného opatrenia, keďže toto opatrenie využívajú len určité podniky, tiež v súlade s rozsudkom Súdneho dvora vo veci C-501/00, Španielsko/Komisia [115].
Indeed, as regards the Spanish authorities’ classification of the measure as a general measure [116] because it is open to any undertakings resident in Spain, it is worth recalling this judgment of the Court.
Pokiaľ ide o kategorizáciu opatrenia španielskymi orgánmi ako všeobecné opatrenie [116], keďže je prístupné každému podniku usadenému v Španielsku, je dôležité pripomenúť tento rozsudok Súdneho dvora.
The Spanish authorities contended before the Court that the scheme was open to any undertaking resident in Spain for tax purposes.
Španielske orgány tvrdili pred Súdnym dvorom, že táto schéma je prístupná každému podniku s daňovým domicilom v Španielsku.
However, the Court considered that the tax deduction could ‘benefit only one category of undertaking, namely undertakings which have export activities and make certain investments referred to by the contested measures’ [117].
Súdny dvor však dospel k záveru, že daňový odpočet mohla „využiť len jedna kategória podnikov, a to podniky, ktoré majú vývozné činnosti a uskutočňujú určité investície, na ktoré sa vzťahuje sporné opatrenie“ [117].
The Commission considers that also in the present case, the contested measure is intended to promote the export of capital out of Spain in order to strengthen the position of Spanish companies abroad, thereby improving the competitiveness of the beneficiaries of the scheme.
Komisia dospela k záveru, že aj v uvedenom prípade má sporné opatrenie za cieľ zvýhodniť vývoz kapitálu zo Španielska s cieľom posilniť postavenie španielskych podnikov v zahraničí, a tým zlepšiť konkurencieschopnosť príjemcov schémy.
In this respect it is noteworthy that, according to the Court of Justice, ‘in order to justify the contested measures with respect to the nature or the structure of the tax system of which those measures form part, it is not sufficient to state that they are intended to promote international trade.
V súvislosti s tým je dôležité uviesť, že podľa Súdneho dvora „… na odôvodnenie sporných opatrení v súvislosti s ich povahou alebo systematikou daňovej úpravy, ku ktorej patria, nestačí tvrdiť, že slúžia na pomoc medzinárodnému obchodnému styku.
The fact that the contested measures pursue a commercial or industry policy objective, such as the promotion of international trade by supporting foreign investment, is thus not sufficient to take them outside the classification of “aid” within the meaning of Article 4(c) CS.’ [118].
[…] Preto okolnosť, že sporné opatrenia sledujú ciele obchodnej alebo priemyselnej politiky, akým je aj zvýšenie objemu medzinárodného obchodného styku podporou investícií v zahraničí, nestačí na to, aby boli automaticky vyňaté zo zaradenia medzi ‚pomoc‘ v zmysle článku 4 písm. c) UO“ [118].
In the present case, the Spanish authorities have simply declared that the contested measure is intended to promote international trade and the consolidation of companies, without proving that such a measure is justified by the logic of the system.
V aktuálnej veci španielske orgány jednoducho vyhlásili, že sporné opatrenie je určené na podporu medzinárodnému obchodu a konsolidácii podnikov, bez dôkazu, že takéto opatrenie je odôvodnené logikou systému.
In the light of the above, the Commission confirms its analysis that the contested measure is selective.
Z hľadiska uvedeného Komisia potvrdzuje svoju analýzu, že sporné opatrenie je selektívne.
As regards the reference made to the alleged innovative interpretation of the concept of selectivity in the present case, it should first be underlined that this approach is fully in line with the Commission’s decision-making practice and the case law of the Court as described in paragraph 109.
Pokiaľ ide o odkaz na údajný inovačný výklad pojmu selektívnosť v uvedenom prípade, treba najprv zdôrazniť, že tento prístup je úplne v súlade s rozhodovacou praxou Komisie a judikatúrou Súdneho dvora, ako je uvedené v odseku 109.
Nor does the approach in this particular case depart from Commission Decision N 480/07 [119] to which the Spanish authorities refer.
Prístup v tejto konkrétnej veci sa neodchyľuje ani od rozhodnutia Komisie vo veci N 480/07 [119], na ktoré sa odvolávajú španielske orgány.
In fact, this Decision took into account the specific nature of the objective pursued by referring [120] to the Communication from the Commission to the Council, the European Parliament and the European Economic and Social Committee Towards a more effective use of tax incentives in favour of R & D [121].
V uvedenom rozhodnutí sa v skutočnosti zohľadnila osobitná povaha sledovaného cieľa poukázaním [120] na oznámenie Komisie Rade, Európskemu parlamentu a Európskemu hospodárskemu a sociálnemu výboru – Cesta k účinnejšiemu využívaniu daňových stimulov v prospech VaV [121].
In the case at hand, the objective pursued by the contested measure does not have a similar objective.
Sporné opatrenie v uvedenej veci nesleduje podobný cieľ.
Moreover, unlike the present case, the Spanish measure covered by Commission Decision N 480/07 did not make any distinction between national and international transactions.
Okrem toho, a na rozdiel od uvedenej veci, sa v španielskom opatrení, ktoré sa riešilo v rozhodnutí Komisie vo veci N 480/07, nerozlišovalo medzi vnútroštátnymi a medzinárodnými transakciami.
Finally, as regards the derogation from the corporate tax system resulting from the implementation of Directives [122] such as the Parent-Subsidiary Directive or the Cross-border Interest and Royalty Payments Directive, the Commission considers that the situation resulting from implementation of these Directives is fully consistent with the reasoning developed in this Decision.
Na záver treba povedať, že pokiaľ ide o výnimku zo systému dane z príjmu právnických osôb vyplývajúcu z vykonávania smerníc [122], napríklad smernice o materských a dcérskych spoločnostiach alebo smernice o cezhraničných výplatách úrokov a licenčných poplatkov, Komisia dospela k záveru, že situácia vyplývajúca z vykonávania týchto smerníc je úplne zlučiteľná s odôvodnením vypracovaným v tomto rozhodnutí.
Following harmonisation within the European Union, cross-border operations within the European Union and within each Member State should be considered to be in a comparable legal and factual situation.
V nadväznosti na harmonizáciu v Európskej únii by sa cezhraničné transakcie v Európskej únii a v každom členskom štáte mali považovať za nachádzajúce sa v porovnateľnej právnej a faktickej situácii.
In addition, the Commission would like to underline the fact that the Court of Justice stated that [123]: ‘as Community law stands at present, direct taxation falls within the competence of the Member States, although it is settled case law that they must exercise that competence consistently with Community law (see, in particular, Case C-391/97 Gschwind [1999] ECR I-5451, paragraph 20) and therefore avoid taking, in that context, any measures capable of constituting State aid incompatible with the common market.’
Komisia by chcela ďalej zdôrazniť skutočnosť, že Súdny dvor uviedol [123]: „… za súčasného stavu práva Spoločenstva patria priame dane do pôsobnosti členských štátov, aj keď podľa ustálenej judikatúry musia pri tom členské štáty vykonávať svoje právomoci v súlade s týmto právom (pozri najmä vec C-391/97, Gschwind, Zb. 1999, s. I-5451, bod 20), a teda nesmú v tejto súvislosti prijať žiadne opatrenie, ktoré môže byť štátnou pomocou nezlučiteľnou so spoločným trhom.“
Reaction to the comments on Article 65(1)(a) TFEU
Reakcia na pripomienky k článku 65 ods. 1 písm. a) ZFEÚ
As already pointed out before, it must be borne in mind that, although direct taxation falls within the competence of Member States, they must nonetheless exercise that competence consistently with EU law [124], including the provisions of the TFEU on State aid.
Ako sa už upozornilo, je potrebné pamätať, že hoci priame zdaňovanie patrí do pôsobnosti členských štátov, členské štáty musia vykonávať túto pôsobnosť v súlade s právom EÚ [124] vrátane ustanovení ZFEÚ o štátnej pomoci.
Article 65(1)(a) TFEU simply limits the scope of Article 63 TFEU and does not affect in any way the application of the Treaty rules on State aid, including those granting control powers to the Commission in that area.
Článok 65 ods. 1 písm. a) ZFEÚ jednoducho obmedzuje rozsah pôsobnosti článku 63 ZFEÚ a nemá vplyv na uplatňovanie pravidiel štátnej pomoci ustanovených v zmluve vrátane pravidiel, ktorými sa Komisii udeľuje spôsobilosť kontroly v uvedenej oblasti.
Moreover, Article 65 TFEU, as invoked by the Spanish authorities, must be read in conjunction with Article 63 TFEU, which prohibits restrictions on the movement of capital between Member States.
Okrem toho článok 65 ZFEÚ, na ktorý sa odvolávajú španielske orgány, je potrebné vnímať v spojitosti s článkom 63 ZFEÚ, ktorý zakazuje obmedzenia pohybu kapitálu medzi členskými štátmi.
In fact, Article 65(1) TFEU provides that ‘the provisions of Article 63 shall be without prejudice to the right of Member States: (a) to apply the relevant provisions of their tax law which distinguish between taxpayers who are not in the same situation with regard to their place of residence or with regard to the place where their capital is invested’.
V článku 65 ods. 1 ZFEÚ sa v skutočnosti ustanovuje, že „ustanovenia článku 63 majú bez toho, aby boli dotknuté práva členských štátov: a) uplatňovať príslušné ustanovenia ich daňových zákonov, ktoré rozlišujú daňových poplatníkov podľa miesta bydliska alebo podľa miesta, kde investovali kapitál“.
The possibility granted to Member States by Article 65(1)(a) TFEU of applying the relevant provisions of their tax legislation which distinguish between taxpayers according to their place of residence or the place where their capital is invested, has already been upheld by the Court.
Možnosť udelenú členským štátom v článku 65 ods. 1 písm. a) ZFEÚ, a to uplatňovať príslušné ustanovenia svojich daňových právnych predpisov, ktoré rozlišujú daňovníkov podľa miesta bydliska alebo miesta, kde investovali kapitál, už potvrdil Súdny dvor.
According to that case law, before the entry into force of Article 65(1)(a) TFEU, national tax provisions which established certain distinctions based, in particular, on the residence of taxpayers, could be compatible with EU law provided that they applied to situations which were not objectively comparable [125] or could be justified by overriding reasons in the general interest, in particular in relation to the cohesion of the tax system [126].
Podľa judikatúry pred nadobudnutím účinnosti článku 65 ods. 1 písm. a) ZFEÚ by vnútroštátne daňové predpisy, ktoré ustanovujú určité rozdiely založené najmä na bydlisku daňovníkov, mohli byť zlučiteľné s právom EÚ za predpokladu, že by sa vzťahovali na situácie, ktoré nie sú objektívne porovnateľné [125], alebo by mohli byť odôvodnené primárnymi dôvodmi všeobecného záujmu, najmä pokiaľ ide o súdržnosť daňového systému [126].
In any case, objectives of a purely economic nature cannot constitute an overriding reason in the general interest justifying a restriction of a fundamental freedom guaranteed by the Treaty [127].
Ciele čisto hospodárskej povahy nemôžu v žiadnom prípade predstavovať primárny dôvod všeobecného záujmu odôvodňujúci obmedzenie základnej slobody zaručenej zmluvou [127].
Also, as regards the period after the entry into force of Article 65(1)(a) TFEU, the Court has inquired into the possible presence of objectively comparable situations which could justify legislation restricting the free movement of capital.
Takisto pokiaľ ide o obdobie po nadobudnutí účinnosti článku 65 ods. 1 písm. a) ZFEÚ, Súdny dvor preskúmal možnú prítomnosť objektívne porovnateľných situácií, ktoré by mohli odôvodniť právnu úpravu obmedzujúcu voľný pohyb kapitálu.
With reference to certain tax laws which had the effect of deterring taxpayers living in a Member State from investing their capital in companies established in another Member State and which also produced a restrictive effect in relation to companies established in other Member States in that they constituted an obstacle to their raising capital in the Member State concerned, the Court constantly held that such laws could not be justified by an objective difference in situation of such a kind as to justify a difference in tax treatment, in accordance with Article 65(1)(a) TFEU [128].
Pokiaľ ide o určitú daňovú právnu úpravu, ktorá má účinok odrádzania daňovníkov žijúcich v danom členskom štáte od investovania ich kapitálu do podnikov usadených v inom členskom štáte a ktorá vytvorila obmedzujúci vplyv aj vo vzťahu k podnikom usadeným v iných členských štátoch v tom, že predstavuje prekážku ich získavaniu kapitálu v uvedenom členskom štáte, Súdny dvor jednotne vynášal rozhodnutia, že takáto právna úprava nemôže byť odôvodnená odlišnosťou objektívneho stavu, ktorý potom pripúšťa rozdielne daňové zaobchádzanie v zmysle článku 65 ods. 1 písm. a) ZFEÚ [128].
In any case, it must be borne in mind that Article 65(3) TFEU states specifically that the national provisions referred to by Article 65(1)(a) TFEU are not to constitute a means of arbitrary discrimination or a disguised restriction on the free movement of capital and payments [129].
V každom prípade treba pripomenúť, že v článku 65 ods. 3 ZFEÚ sa osobitne ustanovuje, že vnútroštátne ustanovenia, na ktoré poukazuje článok 65 ods. 1 písm. a) ZFEÚ, nesmú byť prostriedkom pre svojvoľnú diskrimináciu alebo skryté obmedzovanie voľného pohybu kapitálu a platieb [129].
In the light of the above, and in particular in view of the fact that there are no explicit legal obstacles in some of the non-EU countries to which the contested scheme applies, the Commission considers that, in the present case, domestic share acquisitions and share acquisitions of companies established in all other Member States, and in some of the non-EU countries where no explicit legal obstacles have been identified, are, for the reasons highlighted above, in an objective comparable situation, and that there are no overriding reasons of general interest which could justify different treatment of taxpayers with regard to the place where their capital is invested.
Na základe uvedeného, a najmä z hľadiska skutočnosti, že v niektorých nečlenských krajinách EÚ, vo vzťahu ku ktorým sa sporná schéma uplatňuje, neexistujú výslovné právne prekážky, dospela Komisia k záveru, že vnútroštátne nadobudnutia podielov a nadobudnutia podielov v podnikoch usadených v inom členskom štáte a v niektorých nečlenských krajinách, v ktorých neboli zistené výslovné právne prekážky, sú v tomto prípade z prv poukázaných dôvodov v objektívne porovnateľnej situácii a že neexistujú primárne dôvody všeobecného záujmu, ktoré by mohli odôvodňovať rozdielne zdaňovanie daňovníkov vo vzťahu k miestu, kde je investovaný ich kapitál.
Due to the fact that the scheme applies both within the EU (see the previous Decision) and to a number of situations outside the EU where no explicit legal obstacles have been identified, the Commission considers that the contested measure in its entirety, also to the extent that it applies to non-EU acquisitions, fulfils all the conditions laid down in Article 107(1) TFEU and should thus be regarded as State aid.
V dôsledku skutočnosti, že sa schéma uplatňuje na úrovni EÚ (pozri predchádzajúce rozhodnutie), ako aj v mnohých situáciách mimo EÚ, kde neboli zistené výslovné právne prekážky, Komisia zastáva názor, že sporné opatrenie v celom rozsahu, aj pokiaľ sa uplatňuje na nadobudnutia v nečlenských krajinách EÚ, spĺňa všetky podmienky ustanovené v článku 107 ods. 1 ZFEÚ, a preto by sa malo považovať za štátnu pomoc.
In line with the case law of the Court of Justice [130], the Commission would like to reiterate that the purpose of this Decision is not to establish the conditions which would make it possible for the Member State concerned to avoid the classification of the contested measure as State aid.
V súlade s judikatúrou Súdneho dvora [130] chce Komisia opakovane upozorniť, že účelom tohto rozhodnutia nie je ustanoviť podmienky, ktoré by príslušnému členskému štátu umožnili zabrániť, aby sporné opatrenie bolo kategorizované ako štátna pomoc.
This question should have been discussed by the Spanish authorities and the Commission, as part of the notification of the scheme at issue, before the scheme was put into effect.
Túto otázku mali prediskutovať španielske orgány a Komisia ako súčasť notifikácie uvedenej schémy pred nadobudnutím účinnosti schémy.
As stated in the opening Decision, the Commission considers that the aid scheme in question does not qualify for any of the derogations laid down in Article 107(2) and (3) TFEU.
Ako sa uvádza v rozhodnutí o začatí konania, Komisia dospela k záveru, že uvedená schéma pomoci nespĺňa požiadavky na žiadnu z výnimiek ustanovených v článku 107 ods. 2 a 3 ZFEÚ.
In the course of the procedure, the Spanish authorities and the 30 interested parties presented their arguments to demonstrate that the derogations provided for in Article 107(3)(c) TFEU would apply in the present case [131].
Španielske orgány a tridsať zainteresovaných strán predkladali počas konania argumenty na preukázanie toho, že v uvedenom prípade budú uplatniteľné výnimky ustanovené v článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ [131].
The two parties considered that none of the provisions of Article 107(2) or Article 107(3) TFEU applied in the present case.
Dve strany dospeli k záveru, že v uvedenom prípade nie je uplatniteľné žiadne z ustanovení článku 107 ods. 2 alebo 3 ZFEÚ.
The derogations in Article 107(2) TFEU, concerning aid of a social character granted to individual consumers, aid to make good the damage caused by natural disasters or exceptional occurrences and aid granted to certain areas of the Federal Republic of Germany, do not apply in this case.
Výnimky ustanovené v článku 107 ods. 2 ZFEÚ týkajúce sa pomoci sociálnej povahy poskytovanej jednotlivým spotrebiteľom, pomoci určenej na náhradu škody spôsobenej prírodnými katastrofami alebo mimoriadnymi udalosťami a pomoci poskytovanej hospodárstvu určitých oblastí Spolkovej republiky Nemecko nie sú v tomto prípade uplatniteľné.
Nor does the derogation provided for in Article 107(3)(a) apply, which authorises aid to promote the economic development of areas where the standard of living is abnormally low or where there is serious underemployment, because the measure is not conditional upon carrying out any type of activity in specific regions [132].
Uplatniteľná nie je ani výnimka ustanovená v článku 107 ods. 3 písm. a), ktorou sa oprávňuje pomoc na podporu hospodárskeho rozvoja oblastí s mimoriadne nízkou životnou úrovňou alebo s mimoriadne vysokou nezamestnanosťou, keďže opatrenie nie je podmienené realizáciou žiadneho druhu činnosti v konkrétnych regiónoch [132].
In the same way, the contested measure adopted in 2001 cannot be regarded as promoting the execution of a project of common European interest or remedying a serious disturbance in the economy of Spain, as provided for in Article 107(3)(b).
Sporné opatrenie prijaté v roku 2001 nemožno považovať ani za opatrenie na podporu vykonávania dôležitého projektu spoločného európskeho záujmu, ani nápravu vážnej poruchy fungovania hospodárstva Španielska, ako je ustanovené v článku 107 ods. 3 písm. b).
Nor does it have as its object the promotion of culture and heritage conservation as provided for in Article 107(3)(d).
Jeho účelom nie je ani podpora kultúry a zachovania kultúrneho dedičstva, ako je ustanovené v článku 107 ods. 3 písm. d).
Finally, the contested measure must be examined in the light of Article 107(3)(c), which provides for the authorisation of aid to facilitate the development of certain economic activities or of certain economic areas, where such aid does not adversely affect trading conditions to an extent that is contrary to the common interest.
Na záver treba povedať, že sporné opatrenie sa musí preskúmať z hľadiska článku 107 ods. 3 písm. c), v ktorom sa oprávňuje pomoc na rozvoj určitých hospodárskych činností alebo určitých hospodárskych oblastí za predpokladu, že táto pomoc nepriaznivo neovplyvní podmienky obchodu tak, že by to bolo v rozpore so spoločným záujmom.
In this respect, it should first be noted that the contested measure does not fall under any of the frameworks or guidelines which define the conditions for considering certain types of aid compatible with the internal market.
V tejto súvislosti treba predovšetkým poznamenať, že sporné opatrenie nespadá do žiadneho z rámcov ani usmernení, v ktorých sa vymedzujú podmienky, aby sa určité druhy pomoci považovali za zlučiteľné s vnútorným trhom.