natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In any event, Italy contended that the disputed measure should not be viewed as ordinary operating aid.
V každom prípade Taliansko tvrdí, že sporné opatrenie by sa nemalo považovať za bežnú prevádzkovú pomoc.
No impact on trade within the Union
Žiadny vplyv na obchodovanie v rámci Únie
The Region of Sardinia was eligible for such aid until the end of 2006.
Región Sardínie bol oprávnený na získanie tejto pomoci do konca roku 2006.
The Commission has therefore examined whether, during that period, the 2004 and the 2005 tariffs could be authorised under the 1998 Regional Aid Guidelines.
Komisia preto skúmala, či v tomto období tarify z rokov 2004 a 2005 mohli byť schválené na základe usmernení o regionálnej pomoci z roku 1998.
According to point 2 of the Guidelines, ‘An individual ad hoc payment made to a single firm, or aid confined to one area of activity, may have a major impact on competition in the relevant market, and its effects on regional development are likely to be too limited … Consequently, the derogations in question [from the general prohibition of aid] will normally be granted only for multisectoral aid schemes open, in a given region, to all firms in the sectors concerned’.
Podľa bodu 2 týchto usmernení „jednotlivý ad hoc prípad pomoci určitej firme alebo pomoc obmedzená na jednu oblasť aktivity, môže mať značný dopad na hospodársku súťaž na relevantnom trhu a jej vplyv na regionálny rozvoj bude pravdepodobne príliš malý … Následne, uvedené výnimky [z všeobecného zákazu pomoci] sa za normálnych okolností udelia pre multisektorálne programy pomoci v príslušnom regióne, ktoré sú otvorené pre všetky firmy v odvetviach, ktorých sa to týka“.
An electricity tariff which is granted selectively to a few individual undertakings in certain sectors is clearly not in line with the spirit of regional aid, which expected to be multisectoral.
Tarifa na elektrickú energiu, ktorá sa poskytuje selektívne niekoľkým jednotlivým podnikom v určitých odvetviach, zjavne nie je v súlade s duchom regionálnej pomoci, pri ktorej sa očakáva, že bude viacodvetvová.
In 2007, the national average price (PUN) was EUR 70,99 per MWh, whereas the average Sardinian zonal price was EUR 75,00 per MWh, down from EUR 80,00 per MWh in 2006 [66].
V roku 2007 priemerná vnútroštátna cena (PUN) bola 70,99 EUR/MWh, zatiaľ čo priemerná oblastná cena na Sardínii bola 75,00 EUR/MWh, čo je pokles oproti 80,00 EUR/MWh v roku 2006 [66].
In 2008 and 2009, average regional prices in Sardinia continued on an upward trend.
V rokoch 2008 a 2009 priemerné regionálne ceny na Sardínii naďalej stúpali.
In the first half of 2009, prices in Sardinia remained constantly above the national average (with an average price of EUR 106,60 per MWh compared with a PUN of EUR 60,50 per MWh).
V prvej polovici roka 2009 ceny na Sardínii zostali stabilne nad vnútroštátnym priemerom (pri priemernej cene 106,60 EUR/MWh v porovnaní s PUN 60,50 EUR/MWh).
In fact, the limited information at the Commission’s disposal suggests the opposite, i.e. that bilateral contract prices increased sharply in Sardinia (see, for example, Eurallumina’s statement that in 2005/2006 it paid a price of EUR 80 per MWh on the free market, up from EUR 65 per MWh in 2004).
V skutočnosti obmedzené informácie, ktoré má Komisia k dispozícii, naznačujú opak, t. j. že ceny na základe dvojstranných zmlúv na Sardínii výrazne vzrástli (pozri napríklad tvrdenie spoločnosti Eurallumina, že v rokoch 2005 a 2006 platila 80 EUR/MWh na voľnom trhu, čo bolo zvýšenie oproti 65 EUR/MWh v roku 2004).
In these circumstances, had the tariffs been implemented, the compensatory payments would have increased over time.
Za týchto okolností, ak by sa tarify uplatnili, kompenzačné platby by boli časom rástli.
The Commission concludes that the tariffs at issue cannot be considered compatible as regional aid under the 1998 Regional Aid Guidelines.
Komisia dospela k záveru, že príslušné tarify nemožno považovať za zlučiteľné ako regionálnu pomoc na základe usmernení o regionálnej pomoci z roku 1998.
Since Sardinia ceased to be assisted pursuant to Article 107(3)(a) after December 2006, it is not necessary to examine the compatibility of the aid in the light of the Regional Aid Guidelines for 2007–2013.
Keďže Sardínia prestala byť podporovaným regiónom podľa článku 107 ods. 3 písm. a) po decembri 2006, nie je potrebné skúmať zlučiteľnosť pomoci z hľadiska usmernení o regionálnej pomoci na roky 2007 – 2013.
In particular, no expectation that the tariffs would not constitute State aid could have arisen as a result of the 1996 Alumix decision.
Najmä existencia rozhodnutia Alumix z roku 1996 nemohla uviesť príjemcov v oprávnený predpoklad, že tarify nepredstavujú štátnu pomoc.
As indicated in the 2004 opening decision (see recital 37) the tariff that served as a blueprint for the disputed 2004 tariffs was not the original Alumix arrangement, which the Commission found did not constitute aid in 1996, but an entirely new measure, which had been substantially modified (in particular as regards its financing mechanism) [78] and extended in time by the Italian authorities.
Ako sa uvádza v rozhodnutí o začatí konania z roku 2004 (pozri bod 42), tarifa, ktorá slúžila ako predloha pre sporné tarify z roku 2004, nebola založená na dohode Alumix, pri ktorej Komisia v roku 1996 dospela k záveru, že to nie je štátna pomoc, ale bola úplne novým opatrením, ktoré talianske orgány v podstatnej miere upravili (najmä pokiaľ ide o mechanizmus financovania) [78] a predĺžili.
Letter from the AEEG to the Ministry for Production Activities dated 17 December 2004.
List AEEG ministerstvu pre výrobné činnosti zo 17. decembra 2004.
According to the information available, however, the 2004 Decree has not been formally repealed by the Italian authorities.
Podľa dostupných informácií talianske orgány však vyhlášku z roku 2004 formálne nezrušili.
Italy had estimated that these infrastructures would be completed in 2007.
Taliansko odhadovalo, že tieto infraštruktúry budú dokončené v roku 2007.
In the context of Cases C 13/2006 and C 36b/2006 Italy put back the expected date to 2010.
V súvislosti s vecami C 13/06 a C 36b/06 Taliansko posunulo predpokladaný termín na rok 2010.
At the time of the adoption of this decision, the GALSI pipeline has not been built (it is expected to be commissioned in 2014), and the SAPEI cable is only partly operational.
V čase prijatia tohto rozhodnutia plynovod GALSI ešte nebol vybudovaný (predpokladá sa, že bude uvedený do prevádzky v roku 2014) a vedenie SAPEI bolo iba čiastočne funkčné.
Further, if this submission were to be accepted, there would be no State aid where a Member State granted a subsidy to bridge the gap between a price freely negotiated between two market operators and the theoretical price at which agreement might have been arrived at in conditions of full competition.
Okrem toho, ak by sa toto vyjadrenie prijalo, znamenalo by to, že ak by členský štát poskytol dotáciu na premostenie medzery medzi cenou slobodne dojednanou medzi dvoma trhovými subjektmi a teoretickou cenou, ku ktorej by dohoda mohla dospieť v podmienkach plnej hospodárskej súťaže, takáto dotácia by sa nepovažovala za pomoc.
This would defeat the fundamental purpose of State aid control.
Tým by sa poprel základný cieľ kontroly štátnej pomoci.
The scheme was to have ended on 30 June 2007.
Táto schéma mala skončiť 30. júna 2007.
It submitted an analysis of the 2004 preferential tariff in which it concluded that the tariff constituted unlawful State aid. The disputed tariff scheme was fundamentally different from the Alumix tariff granted to Alcoa: it was impossible to take the view that it did not constitute State aid. The aid must be held incompatible with the common market, as it could not be approved either as regional operating aid or as restructuring aid. (69) Solvay Chimica Italia and Solvay Chimica Bussi, who operate in the chlorine-soda industry, sent observations on the 2004 tariffs in July 2005, after the expiry of the one-month deadline for submitting comments in response to the decision to open the formal investigation. Despite the delay, these companies asked to be considered interested parties. In their observations they submitted that both the 2004 and the 2005 tariffs constituted unlawful and incompatible State aid.
Vo svojich pripomienkach konštatovali, že tarifa z roku 2004 aj tarifa z roku 2005 predstavujú neoprávnenú a nezlučiteľnú štátnu pomoc.
However, its implementation was discontinued on instructions from the AEEG soon after the Commission opened the formal investigation in November 2004 [11].
Jej implementácia sa však prerušila na pokyn AEEG čoskoro potom, ako Komisia začala konanie vo veci formálneho zisťovania v novembri 2004 [11].
Since the updating mechanisms for the 2004 and the 2005 tariffs are different, they have been assessed separately. (179) The 2004 tariffs are indexed on the basis of variations in fuel prices and can only increase or remain unchanged.
Tarify z roku 2004 sa indexujú na základe výkyvov cien palív a môžu iba stúpať alebo zostávať nezmenené.
The Commission finds that both the 2004 and the 2005 tariffs constitute operating aid which is not eligible for any exemption from the general prohibition of State aid under the EC Treaty, and is therefore incompatible with the internal market. In the case of the 2004 tariffs, which were unlawfully implemented in breach of Article 108(3) TFEU, all payments of outstanding aid must be cancelled, while the aid already paid must be recovered.
V prípade taríf z roku 2004, ktoré sa neoprávnene uplatnili v rozpore s článkom 108 ods. 3 ZFEÚ, všetky nevyplatené sumy pomoci sa musia zrušiť a pomoc, ktorá už bola vyplatená, sa musí vrátiť.
on State aid C 88/97 implemented by France in favour of Crédit Mutuel
o štátnej pomoci C 88/97, ktorú Francúzska republika poskytla v prospech Crédit Mutuel
Having given interested parties notice to submit their comments pursuant to those Articles [1], and having regard to those comments,
po vyzvaní zainteresovaných strán, aby predložili pripomienky v súlade s uvedenými ustanoveniami [1], a so zreteľom na tieto pripomienky,
On 25 January 1991 the Association française des banques (AFB), the Chambre syndicale des banques populaires and Crédit Agricole lodged a complaint alleging that France had granted State aid to Crédit Mutuel.
Dňa 25. januára 1991 Francúzska asociácia bánk (Association française des banques, ďalej len „AFB“), odborová komora ľudových bánk (Chambre syndicale des banques populaires) a Crédit Agricole podali sťažnosť, podľa ktorej Francúzsko poskytlo štátnu pomoc spoločnosti Crédit Mutuel.
The Commission first requested information concerning the Livret bleu in a letter dated 27 May 1991.
Prvá žiadosť Komisie o informáciu o vkladnej knižke „Livret bleu“ bola zaslaná listom z 27. mája 1991.
By letter dated 6 February 1998, the Commission informed the French authorities that it had decided to initiate the procedure laid down in Article 88(2) of the EC Treaty (now Article 108(2) TFEU) in respect of the potential aid measures contained in the Livret bleu savings vehicle [2].
Listom zo 6. februára 1998 Komisia informovala francúzske orgány o svojom rozhodnutí začať konanie podľa článku 88 ods. 2 Zmluvy o ES (teraz článok 108 ods. 2 ZFEÚ) o potenciálnych opatreniach pomoci obsiahnutých v sporiacom mechanizme „Livret bleu“ [2].
On 8 April 1998 the French authorities replied to the questions raised by the Commission in its opening Decision.
Dňa 8. apríla 1998 francúzske orgány odpovedali na otázky, ktoré Komisia predložila vo svojom rozhodnutí o začatí konania.
Crédit Mutuel sent a letter to the Commission on 18 June 1998 setting out arguments to reject the description of the measures covered by the opening Decision as State aid, together with a cost account files concerning the Livret bleu.
Dňa 18. júna 1998 spoločnosť Crédit Mutuel zaslala Komisii list uvádzajúci argumenty s cieľom zamietnuť klasifikovanie opatrení uvedených v rozhodnutí o začatí konania ako štátnej pomoci, ako aj dokumentáciu o analytickom účtovníctve týkajúcu sa „Livret bleu“.
A number of interested parties also submitted their comments to the Commission (see Sections 3 and 4, recitals 48 to 59), which forwarded them to the French authorities on 3 September 1998.
Mnohé zainteresované strany takisto zaslali svoje pripomienky Komisii (pozri oddiely 3 a 4, odôvodnenia 48 až 59), ktorá ich doručila francúzskym orgánom 3. septembra 1998.
The complainants sent four additional written statements to the Commission by letters dated 29 October 1999, 16 May 2000, 16 October 2000 and 19 January 2001, which the Commission forwarded to the French authorities on 21 February 2000 and 3 November 2000.
Sťažovatelia zaslali Komisii štyri doplňujúce vyjadrenia listami z 29. októbra 1999, 16. mája 2000, 16. októbra 2000 a 19. januára 2001, ktoré Komisia doručila francúzskym orgánom 21. februára 2000 a 3. novembra 2000.
On 5 February 2001, the Commission forwarded to France the documents received from the AFB.
Dňa 5. februára 2001 Komisia doručila francúzskym orgánom dokumenty, ktoré dostala od AFB.
From November 1998 to December 1999, at the Commission’s request, a consultant [3] (hereinafter: ‘the Commission’s consultant’) carried out an audit of the cost accounts of the Livret bleu.
Na žiadosť Komisie v období od novembra 1998 do decembra 1999 poradca [3] (ďalej len „poradca Komisie“) vykonal audit analytického účtovníctva „Livret bleu“.
By letter dated 14 September 1999, the Commission asked the French authorities to explain the general interest tasks entrusted to Crédit Mutuel.
Listom zo 14. septembra 1999 útvary Komisie požiadali francúzske orgány, aby spresnili úlohy verejného záujmu, ktorými je poverená spoločnosť Crédit Mutuel.
On 21 February 2000, 3 November 2000 and 5 February 2001, the Commission sent to the French authorities for comment various documents [4] submitted to the file by the complainants concerning the potential ‘pull effect’ of the Livret bleu (see subsection 7.2.3, recitals 110-118).
Dňa 21. februára 2000, 3. novembra 2000 a 5. februára 2001 útvary Komisie doručili francúzskym orgánom na pripomienkovanie rôzne doklady [4] priložené k dokumentácii sťažovateľmi a týkajúce sa prípadného „efektu príťažlivosti“ vkladnej knižky „Livret bleu“ (pozri pododdiel 7.2.3, odôvodnenia 110 až 118).
The French authorities presented their comments on 1 February 2001.
Francúzske orgány predložili svoje pripomienky 1. februára 2001.
On 11 April 2000, the European Banking Federation (EBF) lodged a complaint with the Commission against the aid granted by the French State to Crédit Mutuel in the form of exclusive rights to distribute the Livret bleu.
Dňa 11. apríla 2000 bola Komisii predložená sťažnosť Bankovej federácie Európskej únie (FBE) týkajúca sa pomoci, ktorú poskytol francúzsky štát spoločnosti Crédit Mutuel vo forme výhradného vystavovania vkladnej knižky „Livret bleu“.
In May 2000 the Confédération nationale du Crédit Mutuel commissioned the Arthur Andersen accountancy firm to review the methodology used in the Crédit Mutuel cost accounts and to draw up the operating statement for the Livret bleu.
V máji 2000 poverila Národná konfederácia Crédit Mutuel (Confédération nationale du Crédit Mutuel) audítorskú spoločnosť Arthur Andersen úlohou, ktorá zahŕňala preskúmanie metodiky postupov analytického účtovníctva spoločnosti Crédit Mutuel a vyhotovenie prevádzkového účtu vkladnej knižky „Livret bleu“.
This task was completed in September 2000 with the submission of a detailed report on the Livret bleu operating statement, which assessed the result of the Livret bleu cost accounts at a pre-tax loss of FRF 498 million.
Táto úloha sa skončila v septembri 2000 odovzdaním podrobnej správy o prevádzkovom účte „Livret bleu“, ktorá ocenila výsledok analytického účtovníctva „Livret bleu“ na stratu pred zdanením vo výške 498 miliónov FRF.
This conclusion was based on the taking into account of ‘adjustments’.
Tento záver sa opieral o zohľadnenie „opráv“.
A meeting on this report was organised on 2 February 2001 for the Commission and Crédit Mutuel.
Stretnutie Komisie a spoločnosti Crédit Mutuel k tejto správe sa zorganizovalo 2. februára 2001.
Following observations by the Commission, Crédit Mutuel asked Arthur Andersen to forward a memo dated 8 February 2001 justifying the method used, namely ‘correction of the excess weighting granted to the IARD insurance activity (Crédit Mutuel’s general insurance business [5]) ’, which had been criticised by the Commission.
V nadväznosti na pripomienky sformulované Komisiou požiadala spoločnosť Crédit Mutuel audítorskú spoločnosť Arthur Andersen, aby doručila správu z 8. februára 2001 odôvodňujúcu použitie metódy nazývanej „oprava precenenia činnosti IARD (poistenie proti škodám [5] spoločnosti Crédit Mutuel] “, ktorá bola hlavne predmetom kritiky zo strany útvarov Komisie.
In April 2001 the Commission asked its consultant to identify the differences between its report and that of Arthur Andersen and to determine the changes to data or methodology that could, if necessary, be included in its previous report.
V apríli 2001 Komisia požiadala svojho poradcu, aby zistil rozdiely medzi svojou správou a správou audítorskej spoločnosti Arthur Andersen a aby určil zmeny údajov alebo metodiky, ktoré by mohli byť prípadne zahrnuté do jeho predchádzajúcej správy.
A new final report from the Commission consultant was handed over on 23 July 2001.
Nová konečná správa poradcu Komisie bola doručená 23. júla 2001.
It evaluates the result of the Livret bleu cost accounts at a cumulated non-capitalised profit of FRF 1,074 billion (EUR 163,7 million).
Oceňuje výsledok analytického účtovníctva „Livret bleu“ na súhrnný nekapitalizovaný zisk vo výške 1,074 miliardy FRF (163,7 milióna EUR).
The report was sent to the French authorities on the same day.
Táto správa bola doručená v ten istý deň francúzskym orgánom.
At a meeting on 26 July 2001 between the Commission, the French authorities, Crédit Mutuel and Arthur Andersen, Crédit Mutuel and Arthur Andersen announced that they disagreed with the final conclusions of the Commission’s consultant.
Počas stretnutia Komisie, francúzskych orgánov, spoločnosti Crédit Mutuel a audítorskej spoločnosti Arthur Andersen 26. júla 2001 Crédit Mutuel a Arthur Andersen oznámili svoj nesúhlas s konečnými závermi poradcu Komisie.
The memo sent to the Commission by the French authorities on 26 October 2001 explained why, according to them, (i) the Livret bleu scheme did not constitute State aid; (ii) if the Commission did classify the scheme as aid, it could only be existing aid, and (iii) in any event it was compatible aid.
Správa zaslaná Komisii 26. októbra 2001 francúzskymi orgánmi vysvetľovala, prečo podľa ich názoru i) systém „Livret bleu“ nepredstavuje pomoc; ii) by za predpokladu, že by Komisia trvala na označení podpory za pomoc, mohlo ísť len o jestvujúcu pomoc a iii) v každom prípade by šlo o zlučiteľnú pomoc.
By Decision of 15 January 2002 [6] (hereinafter: ‘the annulled Decision’), the Commission declared the State aid granted by France to Crédit Mutuel incompatible with the common market.
Rozhodnutím z 15. januára 2002 [6] (ďalej len „zrušené rozhodnutie“) Komisia vyhlásila štátnu pomoc poskytnutú Francúzskou republikou v prospech spoločnosti Crédit Mutuel za nezlučiteľnú s vnútorným trhom.
The Decision of 15 January 2002 was annulled by judgment of the Court of First Instance on 18 January 2005 [7].
Rozhodnutie z 15. januára 2002 bolo zrušené rozsudkom Všeobecného súdu z 18. januára 2005 [7].
The Commission did not appeal against the judgment.
Komisia nepodala odvolanie proti rozsudku súdu.
In accordance with Article 266(1) TFEU, the Commission is required to take the necessary measures to comply with the judgment.
V súlade s článkom 266 ods. 1 ZFEÚ je Komisia povinná prijať nevyhnutné opatrenia vyplývajúce z tohto rozsudku.
With regard to State aid, this means that, following the annulment of the Decision, the procedure is returned to the formal investigation stage.
V oblasti štátnej pomoci to znamená, že v nadväznosti na zrušenie rozhodnutia sa konanie vracia do štádia formálneho zisťovania.
By Decision of 7 June 2006 [8] (hereinafter: ‘the extension Decision’), the Commission extended the formal investigation procedure and clarified the purpose of its assessment of potential aid.
Rozhodnutím zo 7. júna 2006 [8] (ďalej len „rozhodnutie o rozšírení“) Komisia rozšírila konanie vo veci formálneho zisťovania a upresnila predmet svojho posúdenia prípadnej pomoci.
France submitted its comments on the extension Decision to the Commission by letters dated 1 September 2006 and 7 September 2006.
Francúzsko oznámilo Komisii svoje pripomienky k rozhodnutiu o rozšírení listami z 1. septembra 2006 a 7. septembra 2006.
On 19 September 2006 the Commission received a complaint from the Association des Victimes du Crédit Mutuel (Association of Victims of Crédit Mutuel).
Dňa 19. septembra 2006 Európska komisia dostala sťažnosť Združenia obetí Crédit Mutuel (Association des Victimes du Crédit Mutuel).
The Commission received the comments of Crédit Mutuel by letter dated 13 October 2006.
Komisia dostala pripomienky spoločnosti Crédit Mutuel listom z 13. októbra 2006.
By letter dated 31 October 2006, the Commission forwarded the observations by Crédit Mutuel to the French authorities.
Komisia doručila pripomienky spoločnosti Crédit Mutuel francúzskym orgánom listom z 31. októbra 2006.
Following two requests for further information from the Commission dated 22 September 2006 and 28 November 2006, France submitted additional comments by letters dated 8 November 2006 and 28 February 2007.
V nadväznosti na dve žiadosti Komisie o doplňujúce informácie z 22. septembra 2006 a 28. novembra 2006 Francúzsko predložilo doplňujúce pripomienky listami z 8. novembra 2006 a 28. februára 2007.
The Commission met the French authorities on 19 December 2006 and Crédit Mutuel on 15 January 2007.
Komisia sa stretla s francúzskymi orgánmi 19. decembra 2006 a so spoločnosťou Crédit Mutuel 15. januára 2007.
On 10 May 2007 the Commission adopted a decision pursuant to Article 86(3) of the EC Treaty (now Article 106(3) TFEU) in conjunction with Articles 43 and 49 of the EC Treaty (now Articles 49 and 56 TFEU) requiring France to put an end to the special rights [9] of Crédit Mutuel, Caisses d’Épargne and Banque Populaire for the distribution of the Livret bleu (Crédit Mutuel) and Livret A (Caisses d’Épargne and Banque Postale) [10].
Dňa 10. mája 2007 Komisia prijala rozhodnutie podľa článku 86 ods. 3 Zmluvy o ES (teraz článok 106 ods. 3 ZFEÚ) v spojení s článkami 43 a 49 Zmluvy o ES (teraz články 49 a 56 ZFEÚ), podľa ktorého malo Francúzsko zrušiť osobitné práva [9] spoločností Crédit Mutuel, Caisses d’Épargne a Banque Populaire na vystavovanie vkladnej knižky „Livret bleu“ (pokiaľ ide o Crédit Mutuel) a vkladnej knižky „Livret A“ (pokiaľ ide o Caisses d’Épargne a La Poste) [10].
Since France did not put an end to the special rights for the distribution of the Livret A and Livret bleu within the nine-month deadline set by the Decision of 10 May 2007, the Commission opened infringement proceedings pursuant to Article 226 of the EC Treaty (now Article 258 TFEU) by sending France on 5 June 2008 a letter of formal notice for not complying with the Decision.
Keďže Francúzsko nezrušilo osobitné práva na vystavovanie vkladných knižiek „Livret A“ a „Livret bleu“ v lehote 9 mesiacov stanovenej rozhodnutím z 10. mája 2007, Komisia začala konanie vo veci porušenia podľa článku 226 Zmluvy o ES (teraz článok 258 ZFEÚ) tým, že mu zaslala 5. júna 2008 list o výzve pre nedodržanie rozhodnutia.
On 19 September 2009 the Commission asked France for more information, which was provided on 13 October 2009.
Dňa 19. septembra 2009 Komisia požiadala Francúzsko o nové informácie, na čo Francúzsko odpovedalo 13. októbra 2009.