natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Commission considered whether the preferential tariff could be authorised as regional operating aid on the basis of the Regional Aid Guidelines, since Sardinia was to be an assisted region within the scope of Article 107(3)(a) TFEU until the end of 2006.
Komisia posudzovala, či zvýhodnenú tarifu možno schváliť ako regionálnu pomoc na základe usmernení o regionálnej pomoci, keďže Sardínia mala byť do konca roku 2006 podporovaným regiónom v rozsahu pôsobnosti článku 107 ods. 3 písm. a) ZFEÚ.
Despite Italy’s insistence that high electricity prices in Sardinia handicapped the development of the island, the Commission took the view that Italy had not shown that prices were significantly higher in Sardinia, either on average or specifically for energy-intensive users [21].
Napriek tomu, že Taliansko trvalo na tom, že vysoké ceny elektrickej energie na Sardínii sú prekážkou rozvoja ostrova, Komisia dospela k záveru, že Taliansko nepreukázalo, že ceny na Sardínii sú značne vyššie, či už v priemere alebo osobitne pre energeticky náročných používateľov [21].
The Commission pointed out that the overcapacity that existed in electricity generation in Sardinia could only have the effect of encouraging power generators to sell electricity at the lowest possible price, until such time as the completion of the interconnection projects, which was scheduled for 2010, enabled them to export power from Sardinia.
Komisia zdôraznila, že nadmerná kapacita, ktorá existuje vo výrobe elektrickej energie na Sardínii, by pre výrobcov elektrickej energie mohla byť iba podnetom, aby predávali elektrickú energiu za najnižšiu možnú cenu až dovtedy, kým im dokončenie projektov napojenia, ktoré bolo naplánované na rok 2010, neumožní vyvážať elektrickú energiu zo Sardínie.
Besides, Italy had not explained why higher prices should be regarded as a regional handicap, or how the tariff would contribute to regional development.
Okrem toho Taliansko nevysvetlilo, prečo by sa vyššie ceny mali považovať za regionálne znevýhodnenie, ani to, ako by tarifa mohla prispieť k regionálnemu rozvoju.
The Commission accordingly doubted whether the aid was necessary.
Komisia v súlade s tým vyjadrila pochybnosť, či je pomoc nevyhnutná.
The Commission also doubted whether ad hoc aid of this kind was proportional to the regional disadvantages, in particular in view of the method used to calculate the preferential price, which bore no relation to the prices charged in the rest of Italy but was based on the average prices charged in Europe to energy-intensive users.
Komisia tiež vyjadrila pochybnosť, či takáto pomoc ad hoc je proporcionálna voči regionálnym nevýhodám, najmä so zreteľom na metódu, ktorá sa používa na výpočet zvýhodnenej ceny a ktorá nevyjadruje žiadny vzťah k cenám účtovaným na zvyšnom území Talianska, ale vychádza z priemerných cien, ktoré sa účtujú v Európe energeticky náročným používateľom.
The Commission noted that the duration of the measure exceeded five years, which was usually the maximum period for which regional operating aid would be authorised, and that the aid was not degressive in real terms, in view of the 4 % cap imposed on increases in the tariff.
Komisia uviedla, že trvanie opatrenia prekročilo päť rokov, čo je zvyčajne maximálna dĺžka obdobia, na ktoré sa prevádzková pomoc schvaľuje, a že táto pomoc v reálnych hodnotách nebola klesajúca vzhľadom na 4 % horné obmedzenie zvýšenia tarify.
As regards the period covered by the Guidelines on National Regional Aid 2007–2013 [22], the Commission noted that Sardinia would cease to qualify for aid under Article 107(3)(a) TFEU, and in particular for operating aid.
Pokiaľ ide o obdobie, na ktoré sa vzťahujú usmernenia o národnej regionálnej pomoci na roky 2007 – 2013 [22], Komisia uviedla, že Sardínia už viac nebude spĺňať podmienky pre pomoc podľa článku 107 ods. 3 písm. a) ZFEÚ, a najmä pre prevádzkovú pomoc.
The Guidelines would allow a two-year transitional period for the linear phasing-out of existing operating aid schemes, but it did not seem appropriate to allow new operating aid to be introduced for a few months and then phased out, especially given the doubts expressed and the distortive nature of the aid.
Usmernenia umožňujú dvojročné prechodné obdobie pre postupné ukončenie existujúcich schém prevádzkovej pomoci, ale nezdá sa, že by bolo vhodné povoliť zavedenie novej prevádzkovej pomoci na niekoľko mesiacov a potom ju ukončiť, najmä vzhľadom na vyjadrené pochybnosti a narúšajúci charakter pomoci.
In conclusion, the Commission doubted whether the preferential tariff for Portovesme, ILA, Eurallumina and Syndial could be authorised either as regional aid or on any other grounds, which Italy had in any event failed to identify.
Na záver Komisia vyjadrila pochybnosť, či sa zvýhodnená tarifa pre spoločnosti Portovesme, ILA, Eurallumina a Syndial môže schváliť ako regionálna pomoc alebo na základe nejakých iných dôvodov, ktoré však Taliansko neposkytlo.
As regards Eurallumina, the Commission observed that the company had not yet reimbursed unlawful and incompatible State aid it had received [23], and that under the rule in Deggendorf [24] it consequently could not receive aid under any new measure.
Pokiaľ ide o spoločnosť Eurallumina, Komisia uviedla, že táto spoločnosť ešte nevrátila neoprávnenú a nezlučiteľnú štátnu pomoc, ktorú dostala [23], a že teda na základe rozhodnutia vo veci Deggendorf [24] v dôsledku toho nemôže dostať pomoc v rámci žiadneho nového opatrenia.
OBSERVATIONS SUBMITTED BY INTERESTED PARTIES
PRIPOMIENKY, KTORÉ PREDLOŽILI ZAINTERESOVANÉ STRANY
In response to the Commission’s invitation to submit comments on the 2004 decision to open the in-depth investigation, observations were received from the original complainant, several of the beneficiaries (Portovesme, Eurallumina and Alcoa), and other interested parties.
Ako odpoveď na výzvu Komisie predložiť pripomienky k rozhodnutiu z roku 2004 o začatí podrobného zisťovania, Komisia dostala pripomienky od pôvodného sťažovateľa, niekoľkých príjemcov pomoci (Portovesme, Eurallumina a Alcoa) a od iných zainteresovaných strán.
Only the observations relevant to the preferential tariff for Portovesme, ILA and Eurallumina are summarised here.
Tu sú súhrnne uvedené iba pripomienky týkajúce sa zvýhodnenej tarify pre spoločnosti Portovesme, ILA a Eurallumina.
The observations made by Alcoa are not included, as they are comprehensively addressed in the final decision specifically concerning that company [25].
Pripomienky, ktoré uviedla spoločnosť Alcoa, tu nie sú zahrnuté, keďže sa komplexne riešia v konečnom rozhodnutí, ktoré sa týka konkrétne tejto spoločnosti [25].
Observations submitted by Portovesme
Pripomienky, ktoré predložila spoločnosť Portovesme
Portovesme argued that the preferential tariff addressed a market failure, namely the failure of the recently liberalised Sardinian electricity market to deliver competitive prices owing to the market power of the incumbent operators.
Spoločnosť Portovesme namietala, že zvýhodnenou tarifou sa riešilo zlyhanie trhu, konkrétne neschopnosť nedávno liberalizovaného trhu s elektrickou energiou na Sardínii poskytovať konkurencieschopné ceny v dôsledku trhovej sily etablovaných subjektov.
Portovesme claimed that ENEL and Endesa (whose power generation assets in Sardinia were subsequently sold to E.ON) formed a duopoly, and artificially kept electricity prices in Sardinia in line with average Italian prices, whereas in fact Sardinian prices should be much lower, especially for large electricity consumers, given the overcapacity in electricity generation, which ought to encourage generators to sell at competitive prices.
Spoločnosť Portovesme tvrdila, že spoločnosť ENEL a spoločnosť Endesa (ktorej zariadenia na výrobu elektrickej energie na Sardínii boli následne predané spoločnosti E.ON) vytvorili duopol a umelo udržiavali ceny elektrickej energie na Sardínii na úrovni priemerných cien v Taliansku, pričom v skutočnosti ceny na Sardínii mali byť oveľa nižšie, najmä pre veľkých odberateľov elektrickej energie, vzhľadom na nadmernú kapacitu vo výrobe elektrickej energie, ktorá by mala podnietiť jej výrobcov predávať za konkurencieschopné ceny.
Portovesme contended that the preferential price enjoyed corresponded to the price the company would have obtained under normal market conditions, i.e. if the electricity market functioned correctly.
Spoločnosť Portovesme tvrdila, že zvýhodnená cena zodpovedá cene, ktorú by spoločnosť dostala za bežných trhových podmienok. t. j. keby trh s elektrickou energiou správne fungoval.
According to Portovesme, the compensatory payments received from the Equalisation Fund (amounting to EUR 37 per MWh) brought the price paid by Portovesme into line with power prices paid by its competitors, and did not distort competition, since all EU zinc producers paid equivalent prices, and the measure merely offset the competitive disadvantage suffered by the company as a result of Sardinia’s structural problems (which included the absence of natural gas).
Podľa spoločnosti Portovesme sa kompenzačnými platbami z vyrovnávacieho fondu (vo výške 37 EUR/MWh) dostali ceny, ktoré platí spoločnosť Portovesme, na úroveň zodpovedajúcu cenám elektrickej energie, ktoré platia jej konkurenti, a nedošlo k narušeniu hospodárskej súťaže, keďže všetci výrobcovia zinku v EÚ platia rovnaké ceny, a týmto opatrením sa iba vykompenzovala konkurenčná nevýhoda, ktorú spoločnosť utrpela v dôsledku štrukturálnych problémov na Sardínii (medzi ktoré patrí chýbajúci prístup k zemnému plynu).
Metals like zinc, aluminium and lead were commodities for which there was one world price, arrived at on the London Metal Exchange.
Kovy ako zinok, hliník a olovo boli komodity, pre ktoré existovala jedna svetová cena, ktorá sa stanovovala na londýnskej burze kovov.
Variations in local production costs did not translate into differences in world prices.
Rozdiely miestnych výrobných nákladov nemali za následok rozdielne ceny vo svete.
In particular, Portovesme’s zinc production was so small (at less than 1 % of world production) that it could not affect the world price.
Konkrétne výroba zinku v spoločnosti Portovesme bola taká malá (menej ako 1 % svetovej výroby), že nemohla nijako ovplyvniť svetovú cenu.
Without the tariff Portovesme would have to close its plant, but the closure would not benefit other EU zinc producers, who would not be in a position to increase output, and the gap would be filled by imports from third countries.
Bez tarify by spoločnosť Portovesme musela svoj závod zatvoriť, ale jeho uzavretie by nezvýhodnilo iných výrobcov zinku v EÚ, pretože by neboli schopní zvýšiť svoju výrobu a medzera by sa vyplnila dovozom z tretích krajín.
Portovesme concluded that the preferential tariff did not affect competition or trade in the EU.
Spoločnosť Portovesme dospela k záveru, že zvýhodnená tarifa neovplyvňuje hospodársku súťaž ani obchodovanie v EÚ.
Moreover, according to Portovesme, the compensatory payments from the Equalisation Fund did not involve State resources, since the Equalisation Fund merely redistributed private funds which came from electricity end-users.
Okrem toho, podľa spoločnosti Portovesme kompenzačné platby z vyrovnávacieho fondu nezahŕňajú žiadne štátne zdroje, keďže vyrovnávací fond iba prerozdeľuje súkromné prostriedky, ktoré pochádzajú od koncových odberateľov elektrickej energie.
Portovesme noted that power off-take by energy-intensive industries was important to ensure security and continuity of supply in Sardinia, and to avoid inefficiencies in power generation which would lead to higher electricity costs for end-users.
Spoločnosť Portovesme uviedla, že odber elektrickej energie energeticky náročnými podnikmi je dôležitý pre zabezpečenie bezpečnosti a plynulosti dodávok na Sardínii a pre zabránenie neefektívnosti vo výrobe elektrickej energie, ktorá by viedla k zvýšeniu nákladov na elektrickú energiu pre koncových odberateľov.
Finally, the company points out that, if it was obliged to close down its plant, the consequences for Sardinia’s production base would be very serious, as 790 direct jobs and 500 indirect jobs would be lost.
Spoločnosť zdôrazňuje, že ak by bola nútená uzavrieť svoj závod, dôsledky pre výrobnú základňu na Sardínii by boli veľmi vážne, keďže by zaniklo 790 priamych pracovných miest a 500 nepriamych pracovných miest.
Observations submitted by Eurallumina
Pripomienky, ktoré predložila spoločnosť Eurallumina
Eurallumina argued that alumina production costs in Europe were higher than in other regions of the world, owing mainly to higher electricity and fuel prices and to the cost of transporting bauxite [26].
Spoločnosť Eurallumina namietala, že náklady na výrobu oxidu hlinitého v Európe sú vyššie ako v iných regiónoch sveta, hlavne v dôsledku vyšších cien elektrickej energie a palív a nákladov na dopravu bauxitu [26].
The higher costs could not be passed on in the form of higher prices, since the price of alumina was set on the London Metal Exchange and individual producers had no influence over it.
Vyššie náklady sa nemohli premietnuť do vyšších cien, keďže cena oxidu hlinitého sa stanovuje na londýnskej burze kovov a jednotliví výrobcovia na ňu nemajú žiadny vplyv.
European alumina production therefore suffered from a competitive disadvantage compared with the rest of the world.
Výrobcovia oxidu hlinitého v Európe sú teda v porovnaní s mimoeurópskymi výrobcami znevýhodnení.
In addition to the general problems affecting European alumina refineries, Eurallumina also pointed to specific Sardinian problems that prevented local industries from reaping the benefits of electricity market liberalisation, notably the market power of incumbent electricity operators (see Portovesme’s observations in recital 55 above).
Okrem všeobecných problémov, ktoré majú vplyv na európske rafinérie oxidu hlinitého, spoločnosť Eurallumina poukázala tiež na špecifické problémy Sardínie, ktoré bránia miestnym podnikom využívať výhody liberalizácie trhu s elektrickou energiou, konkrétne trhovú silu súčasných elektrárenských subjektov (pozri pripomienky spoločnosti Portovesme v bode 55).
Eurallumina also contended that the absence of natural gas was a specific handicap for the production of alumina in Sardinia, as the large quantities of steam required for the process had to be obtained using more expensive heavy oil.
Spoločnosť Eurallumina tiež tvrdila, že absencia výskytu zemného plynu je osobitnou nevýhodou pre výrobu oxidu hlinitého na Sardínii, keďže veľké množstvo pary, ktoré sa vyžaduje pre tento proces, sa musí získavať použitím drahšieho ťažkého oleja.
According to Eurallumina, after liberalisation the market power of electricity generators in Sardinia led to an increase in electricity prices: without the tariff, Eurallumina would have had to pay EUR 65,95 per MWh for its electricity supplies, as against the EUR 44 per MWh it used to pay before liberalisation.
Po liberalizácii viedla podľa spoločnosti Eurallumina trhová sila výrobcov elektrickej energie na Sardínii k zvýšeniu cien elektrickej energie. Bez tarify by spoločnosť Eurallumina musela platiť za dodávky elektrickej energie 65,95 EUR/MWh oproti 44 EUR/MWh, ktoré platila pred liberalizáciou.
The 2004 tariff brought the price down to EUR 35 per MWh.
Tarifa z roku 2004 znížila cenu na 35 EUR/MWh.
Like Portovesme, Eurallumina contended that, if it was forced to go out of business, other EU alumina producers would not be able to step in, as they already worked at maximum capacity, and the gap would be filled by imports from third countries.
Podobne ako spoločnosť Portovesme aj Eurallumina tvrdila, že ak by bola nútená uzavrieť svoj závod, iní výrobcovia oxidu hlinitého z EÚ by neboli schopní vyplniť medzeru, pretože už fungujú na maximálnu kapacitu, a medzera by sa vyplnila dovozom z tretích krajín.
Closure would lead to the loss of 400 direct jobs and 250 indirect jobs [27].
Uzavretie by viedlo k zániku 400 priamych pracovných miest a 250 nepriamych pracovných miest [27].
Given that it was the sole supplier of alumina for Alcoa’s smelter, Eurallumina considered that the closure of its alumina plant might also jeopardise Alcoa’s viability in Sardinia.
Keďže ide o jediného dodávateľa oxidu hlinitého pre taviacu pec spoločnosti Alcoa, spoločnosť Eurallumina usúdila, že uzatvorenie jej závodu na výrobu oxidu hlinitého by mohlo ohroziť aj životaschopnosť spoločnosti Alcoa na Sardínii.
Eurallumina concluded that the tariff introduced by the 2004 Decree was necessary pending the development of the new infrastructure that would remove the main factors of competitive disadvantage affecting Sardinian industry.
Spoločnosť Eurallumina dospela k záveru, že tarifa, ktorá sa zaviedla podľa vyhlášky z roku 2004, je potrebná až do vytvorenia novej infraštruktúry, ktorá by odstránila hlavné faktory konkurenčnej nevýhody ovplyvňujúcej priemysel na Sardínii.
Observations submitted by other interested parties
Pripomienky, ktoré predložili iné zainteresované strany
A competitor of Portovesme — the same company that had originally brought the case to the Commission’s attention — wrote to the Commission again after the opening of the formal investigation.
Jeden konkurent spoločnosti Portovesme — tá istá spoločnosť, ktorá pôvodne upozornila na túto vec Komisiu — napísal Komisii znova po začatí konania vo veci formálneho zisťovania. Predložil analýzu zvýhodnenej tarify z roku 2004, v ktorej dospel k záveru, že táto tarifa predstavuje neoprávnenú štátnu pomoc. Sporná tarifná schéma sa zásadne líšila od tarify Alumix, ktorá sa poskytla spoločnosti Alcoa. Nebolo teda možné dospieť k záveru, že nepredstavuje štátnu pomoc. Pomoc sa musí považovať za nezlučiteľnú so spoločným trhom, keďže sa nemôže schváliť ako regionálna prevádzková pomoc ani ako pomoc na reštrukturalizáciu. (69) Spoločnosti Solvay Chimica Italia a Solvay Chimica Bussi, ktoré pôsobia vo výrobe chlóru a alkalických hydroxidov, poslali pripomienky k tarifám z rokov 2004 v júli 2005, po uplynutí lehoty jedného mesiaca na predkladanie pripomienok v reakcii na rozhodnutie o začatí konania vo veci formálneho zisťovania. Napriek omeškaniu tieto spoločnosti žiadali, aby boli považované za zainteresované strany.
Observations submitted by Italy
Pripomienky, ktoré predložilo Taliansko
The tariff addresses a market failure
Tarifa má napraviť zlyhanie trhu
Italy argued that that the electricity market in the EU was not yet fully competitive, as the Commission had itself acknowledged in its fourth Annual Report on the Implementation of the Gas and Electricity Internal Market [28].
Taliansko namietalo, že trh s elektrickou energiou v EÚ ešte nie je v plnej miere otvorený hospodárskej súťaži, ako to potvrdila aj sama Komisia vo štvrtej výročnej správe o implementácii vnútorného trhu so zemným plynom a elektrinou [28].
Undertakings, in particular energy-intensive ones, were unable to choose their suppliers freely and to procure electricity on comparable terms in the various Member States.
Podniky, najmä energeticky náročné, si nemohli slobodne vyberať svojich dodávateľov a kupovať elektrickú energiu v rôznych členských štátoch za porovnateľných podmienok.
These difficulties were not related to the undertakings’ own entrepreneurship, but were the result of the structural deficiencies of energy markets.
Tieto ťažkosti nesúviseli s vlastným podnikaním týchto podnikov, ale boli dôsledkom štrukturálnych nedostatkov trhov s energiou.
The current situation in the EU energy market had negative effects on free competition in the product markets of energy-intensive users.
Súčasná situácia na trhu s energiou v EÚ mala negatívne účinky na voľnú hospodársku súťaž na trhoch s výrobkami energeticky náročných odberateľov.
In Italy, despite the liberalisation of the sector, there were particular structural deficiencies, such as insufficient interconnection between the different parts of the national grids and a concentrated market structure.
V Taliansku, napriek liberalizácii tohto odvetvia, existovali konkrétne štrukturálne nedostatky, ako nedostatočné prepojenie medzi rôznymi časťami vnútroštátnych sietí a koncentrovaná trhová štruktúra.
In these circumstances, liberalisation had not translated into better prices for energy-intensive users.
Za týchto okolností sa liberalizácia nepremietla do lepších cien pre energeticky náročných odberateľov.
The problems were particularly acute in Sardinia, where interconnection was limited.
Tieto problémy boli zvlášť akútne na Sardínii, kde bolo obmedzené prepojenie.
Italy submitted, therefore, that a special tariff system reflecting demand profiles should be considered justified, as a regulatory measure that simulated the mechanisms that would be at play in a fully competitive market.
Taliansko preto uviedlo, že osobitný tarifný systém, ktorý zohľadňuje profily dopytu, by sa mal považovať za opodstatnený ako regulačné opatrenie na simuláciu mechanizmov, ktoré sa budú uplatňovať na plne konkurenčnom trhu.
The measure restored the level playing field between energy-intensive undertakings operating in different Member States, eliminating the geographical disadvantages which affect undertakings located in Sardinia.
Toto opatrenie obnovilo rovnaké podmienky pre energeticky náročné podniky pôsobiace v rôznych členských štátoch a odstránilo geografické znevýhodnenia, ktoré ovplyvňujú podniky situované na Sardínii.
The scheme anticipated the expected effects of the liberalisation process.
Schéma zohľadňuje očakávané účinky liberalizačného procesu.
According to Italy, similar measures were implemented in other Member States, where energy-intensive users benefited as a result of regulated electricity tariffs.
Podľa Talianska sa podobné opatrenia realizovali aj v iných členských štátoch, pričom energeticky nároční odberatelia z nich mali prospech v dôsledku regulovaných taríf za elektrickú energiu.
According to Italy, the 2004 decree pursued two further objectives: to support employment in Sardinia, which was concentrated in the metals sector, and to maintain a sufficient level of demand for power generation in Sardinia, which suffered from overcapacity.
Podľa Talianska sa vyhláškou z roku 2004 sledovali dva ďalšie ciele: podporiť zamestnanosť na Sardínii, ktorá je sústredená v kovospracujúcom odvetví, a zachovať dostatočnú úroveň dopytu po odvetví výroby elektrickej energie na Sardínii, ktoré vykazovalo nadmernú kapacitu.
Italy contended that the new tariff scheme was equivalent, de facto, to the Alumix tariff, which the Commission had found did not constitute State aid.
Taliansko uviedlo, že nová tarifná schéma je v skutočnosti rovnocenná s tarifou Alumix, o ktorej Komisia uviedla, že nepredstavuje štátnu pomoc.
The differences between the old and the new scheme were due solely to the new ‘tariff structure’ required by the launch of the liberalised energy market.
Rozdiely medzi starou a novou schémou boli iba v dôsledku novej „štruktúry taríf“, ktorú si vyžiadalo spustenie liberalizovaného trhu energií.
Italy submitted that the tariff scheme did not constitute State aid.
Taliansko uviedlo, že tarifná schéma nepredstavuje štátnu pomoc.
As regards the use of State resources, the tariff system was comparable to the arrangement in the PreussenElektra case, which the Court of Justice had held did not involve State resources [29].
Pokiaľ ide o použitie štátnych zdrojov, tarifný systém bol porovnateľný s opatrením vo veci PreussenElektra, o ktorom Súdny dvor usúdil, že neobsahuje štátne zdroje [29].
The Equalisation Fund was a technical body that kept the accounts of the system, and could not dispose freely of the financial resources it handled.
Vyrovnávací fond je technickým účtovným orgánom systému a nemôže voľne disponovať s finančnými zdrojmi, ktoré spravuje.
The fact that the AEEG and the Ministry of Finance exercised a measure of control over the Equalisation Fund’s activities did not mean that the State could freely dispose of those resources.
Skutočnosť, že AEEG a ministerstvo financií vykonávali kontrolu nad činnosťami vyrovnávacieho fondu neznamená, že štát môže voľne disponovať s týmito zdrojmi.
According to Italy, therefore, the resources used to finance the tariff mechanism were entirely private.
Podľa Talianska teda zdroje používané na financovanie tarifného mechanizmu boli v plnej miere súkromné.