natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Although the French authorities deny that the State can be held liable solely on the grounds of La Poste’s insolvency, in order to dispel any doubts in the Commission, the French authorities are making a proposal based on the exception of accepted risk.
Aj keď francúzske orgány popierajú, že je možné domáhať sa zodpovednosti štátu iba na základe platobnej neschopnosti podniku La Poste, aby odstránili pochybnosti Komisie, predkladajú návrh založený na výnimke prijatého rizika.
This exception, which applies both to the liability of the State with or without fault, is based on the principle that the injury resulting from a situation to which the victim knowingly exposed himself precludes the victim from having any right to compensation (see the judgments by the Council of State in Sille and Meunier.
Táto výnimka, ktorá sa vzťahuje na systém zodpovednosti štátu za zavinenie, ako aj zodpovednosti štátu bez zavinenia, je založená na zásade, že škoda vyplývajúca zo situácie, ktorej sa obeť vedome vystavila, jej nezakladá právo na náhradu škody [pozri rozsudky Štátnej rady vo veci Sille a Meunier].
Consequently, in order to ensure that this exception is applied, the French authorities propose to confirm officially to La Poste’s creditors that their claim does not enjoy a state guarantee and that, in the event of insolvency, the State would not be obliged to substitute itself for the undertaking financially to pay the claim.
S cieľom zabezpečiť uplatnenie tejto výnimky teda francúzske orgány navrhujú formálne potvrdiť veriteľom podniku La Poste, že na ich pohľadávky nie je poskytnutá štátna záruka a v prípade platobnej neschopnosti nie je štát povinný zastúpiť podnik vo finančných veciach, aby splatil pohľadávky.
Such a notification is not against the law since the law in no way provides that in the event of La Poste’s insolvency, the State should replace the undertaking financially in order to pay its debts.
Tieto informácie nie sú v rozpore so zákonom, pretože zákon neobsahuje žiadne ustanovenie, že v prípade platobnej neschopnosti podniku La Poste by mal štát zastúpiť podnik vo finančných veciach, aby splatil jeho dlhy.
Beyond the clarification of the Decree implementing the Law of 16 July 1980, the French authorities therefore undertake, jointly with La Poste, to include the following statement in the financing contract for each transaction (for all instruments covered by a contract):
Okrem objasnenia vykonávacej vyhlášky k zákonu zo 16. júla 1980 sa teda francúzske orgány spoločne s podnikom La Poste zaväzujú, že pri každej transakcii uvedú v zmluve o financovaní (pre každý nástroj, na ktorý sa vzťahuje zmluva), túto poznámku:
‘The issue/programme/loan does not enjoy any form of direct or indirect state guarantee.
„Na emisiu/program/pôžičku neposkytuje štát žiadnu záruku žiadneho druhu, priamu ani nepriamu.
In the event of insolvency, the State would not be obliged to act as financial substitute for La Poste for payment of the claim’.
V prípade platobnej neschopnosti nie je štát povinný zastúpiť podnik La Poste vo finančných záležitostiach týkajúcich sa splatenia pohľadávky.“
The Commission’s misgivings set out in the opening decision
Pochybnosti, ktoré Komisia vyslovila v rozhodnutí o začatí konania
In recital 61 of the opening decision, the Commission sets out the following misgivings concerning the above proposals by the French authorities:
V odôvodnení 61 rozhodnutia o začatí konania Komisia vyslovila nasledujúce pochybnosti vo vzťahu k uvedenému návrhu francúzskych orgánov:
the exception of accepted risk is a rule established by case law that could develop,
výnimka prijatého rizika je pravidlo, ktoré stanovila judikatúra, ktorá by sa mohla ďalej vyvíjať,
‘this argument, which is derived from the fundamental principles of public law, through secondary law instruments, appears imperfect because those instruments would be likely to be annulled in the event of conflict’,
„toto pravidlo vyplývajúce zo základných zásad verejného práva prostredníctvom sekundárnych právnych nástrojov je nedokonalé, pretože tieto nástroje by mohli byť v prípade sporu zrušené“,
finally, La Poste’s debts are not only financial but also commercial or other; these scenarios are not addressed by the additional proposal by the French authorities.
napokon pohľadávky podniku La Poste nie sú iba finančné, ale aj obchodné alebo iného charakteru; okrem toho doplňujúci návrh francúzskych orgánov neupravuje tieto možné prípady.
Information provided by the French authorities to address these misgivings
Argumenty francúzskych orgánov na vyvrátenie týchto pochybností
As pointed out above, according to the French authorities the State’s strict liability cannot be incurred solely on the grounds of La Poste’s lack of assets because making the State liable requires a decision by the State to act or not to act, and in this case there is a practical impossibility of acting.
Ako sa už bolo uvedené, podľa francúzskych orgánov sa zodpovednosti bez zavinenia na strane štátu nemožno domáhať iba na základe nedostatku aktív podniku La Poste, pretože záväzok zodpovednosti štátu predpokladá rozhodnutie štátu konať alebo nekonať, a tu narážame na to, že prakticky nie je možné konať.
The French authorities’ proposal therefore has value only as an additional means of clarification for creditors since the proposal would incidentally remove any risk of the State’s strict liability being incurred thanks to the exception of accepted risk.
Návrh francúzskych orgánov má teda váhu iba ako doplňujúce objasňujúce opatrenie voči veriteľom, pričom vďaka výnimke prijatého rizika vcelku umožňuje odstrániť akékoľvek riziko domáhania sa zodpovednosti bez zavinenia na strane štátu.
According to the French authorities, the Commission’s first objection amounts to taking the view that, even if the national law of a Member State did not include a provision, the mere risk of a change in case law, i.e. a change in national law, is enough to constitute State aid.
Podľa francúzskych orgánov by sa na prvú námietku Komisie malo nazerať tak, že aj keď vo vnútroštátnych právnych predpisoch členského štátu neexistuje predpis v tomto zmysle, na založenie vzniku štátnej pomoci by stačilo riziko náhlej zmeny judikatúry, teda zmena zákona členského štátu.
The French authorities challenge that reasoning.
Francúzske orgány túto úvahu spochybňujú.
According to them, the exception of accepted risk is a general principle of public law that has been confirmed by case law on many occasions, never contradicted and widely commented.
Podľa nich je výnimka prijatého rizika všeobecnou zásadou verejného práva, v mnohých prípadoch potvrdenou judikatúrou, nikdy nepopieranou a v širokej miere komentovanou.
The Commission cannot argue that there is State aid because of a possible change in the law, which in this case is highly improbable.
Komisia nemôže založiť potenciálne opatrenie pomoci na možnej zmene práva, ktorá je v tomto prípade viac ako nepravdepodobná.
The Commission’s second objection relates to the fact that these secondary law instruments are easily annulled in case of conflict.
Druhá námietka Komisie sa týka skutočnosti, že ide o nástroje sekundárneho práva, ktoré sa v prípade sporu dajú ľahko zrušiť.
It is true that the law and the regulation take precedence over the contract.
Samozrejme zákon a predpis majú prednosť pred zmluvou.
However, for the Commission’s objection to have real weight, it would have to rely on a higher-ranking text.
Na to, aby námietka Komisie mala reálny význam, je však ešte potrebné, aby sa dovolávala nadradeného textu.
According to the French authorities, there is nothing to support the Commission’s objection on this point.
Podľa francúzskych orgánov neexistuje nič na podporu námietky Komisie v tejto veci.
However, the French authorities admit that the third objection, which is that bond issues are not the only instruments giving rise to claims, is pertinent, although of limited scope in the case of La Poste because financial debt is La Poste’s main form of debt and the vast majority is bond debt.
Na druhej strane francúzske orgány pripúšťajú, že tretia námietka, ktorá spočíva v konštatovaní, že emisie dlhopisov nie sú jedinými nástrojmi, ktoré zakladajú vznik pohľadávky, je relevantná, aj keď v prípade podniku La Poste s obmedzeným významom, pretože finančný dlh je hlavným dlhom La Poste a v širokej miere je založený na dlhopisoch.
Extension of the proposal
Rozšírenie návrhu
The French authorities have therefore indicated that they would be willing, if the Commission closed the formal investigation procedure by a decision to the effect that there is no aid within the meaning of Article 7(2) of the Procedural Regulation, to extend their proposal to include a statement concerning the absence of a guarantee to all contracts involving a claim.
Francúzske orgány sa teda jasne vyjadrili, že ak by Komisia ukončila konanie vo veci formálneho zisťovania prostredníctvom rozhodnutia konštatujúceho neexistenciu štátnej pomoci v zmysle článku 7 ods. 2 procesného nariadenia, sú pripravené rozšíriť svoj návrh uviesť poznámku o neexistencii záruky do všetkých zmlúv zakladajúcich vznik pohľadávky.
According to the French authorities, this extension would make it possible to avoid any risk of incurring the State’s strict liability based solely on La Poste’s insolvency.
Podľa francúzskych orgánov by toto rozšírenie umožnilo odstrániť akékoľvek riziko domáhania sa zodpovednosti bez zavinenia na strane štátu iba na základe platobnej neschopnosti podniku La Poste.
Moreover, incurring the State’s strict liability because of a decision by the supervisory authority not to sell the assets needed for the continuity of the public service would simply have the effect of placing La Poste’s creditors in the same situation they would have been in had they been creditors of a public limited company.
Okrem toho prípad domáhania sa zodpovednosti bez zavinenia na strane štátu z dôvodu rozhodnutia dozorného orgánu nepredať aktíva potrebné na zabezpečenie nepretržitosti verejnej služby by mal za následok iba to, že by sa veritelia podniku La Poste ocitli v situácii, v ktorej by sa nachádzali, keby boli veriteľmi akciovej spoločnosti.
Assessment by the French authorities of the classification of the measures as aid following their proposals
Posúdenie francúzskymi orgánmi hodnotenia opatrení ako pomoci v nadväznosti na ich návrhy
According to the French authorities, the two clarification measures proposed above would allow La Poste’s creditors to be made fully aware of their rights.
Podľa francúzskych orgánov obe objasňujúce opatrenia už navrhované v texte umožňujú objasniť veriteľom podniku La Poste ich práva.
Consequently, the French authorities cannot be considered as ‘responsible for the expectations created in the minds of La Poste’s creditors concerning the existence of a guarantee’ and as voluntarily maintaining ‘an opaque legal situation’ that could lead the State ‘to be obliged to repay La Poste’s debts if it were no longer able to meet its commitments’, as the Commission maintains in recital 74 of its opening decision.
V dôsledku toho francúzske orgány nemožno považovať, ako to robí Komisia vo svojom rozhodnutí o začatí konania v odôvodnení 74, za „zodpovedné za očakávania hlavných veriteľov podniku La Poste, pokiaľ ide o existenciu záruky“ a za úmyselne udržiavajúce „neprehľadnú situáciu“, ktorá by mohla viesť štát k tomu, že „bude nútený zaplatiť dlhy podniku La Poste, ak tento podnik už nebude schopný plniť svoje záväzky.“
According to the French authorities, the fact that La Poste is subject not to collective procedures under ordinary law but to the provisions of the Law of 16 July 1980 does not mean that it is possible to conclude that there is a state guarantee; second, the proposed clarification measures make it possible to dismiss any State responsibility for the market’s alleged faith in such a guarantee.
Podľa francúzskych orgánov totiž jednak skutočnosť, že podnik La Poste nepodlieha kolektívnym postupom všeobecného práva a podlieha ustanoveniam zákona zo 16. júla 1980, neumožňuje usúdiť na existenciu štátnej záruky; na druhej strane navrhované objasňujúce opatrenia umožňujú vylúčiť akúkoľvek zodpovednosť štátu v domnelej viere trhu v takúto záruku.
Under these conditions, it is not possible to hold the State responsible for any potential effect.
Za týchto podmienok nemožno štátu pripísať žiadny možný vplyv.
The criterion of imputability is therefore not met, contrary to what the Commission states in recital 76 of the opening decision.
Kritérium možnosti pripísania vplyvu štátu nie je teda splnené na rozdiel od toho, čo tvrdí Komisia v odôvodnení 76 rozhodnutia o začatí konania.
Likewise, recital 75 of the opening decision, in which the Commission refers to the 2000 Guarantees Notice to justify the presence of state resources, is no longer valid because the facts do not support the existence of a state guarantee.
Rovnako odôvodnenie 75 rozhodnutia o začatí konania, v ktorom Komisia odkazuje na svoje oznámenie z roku 2000 o štátnej pomoci vo forme záruk, ktoré podnietila potreba odôvodniť existenciu štátnych prostriedkov, už neobstojí, pretože žiadna skutočnosť údajne nepodopiera existenciu štátnej záruky.
TRANSFER MECHANISM
MECHANIZMUS RETROCESIE
In order to supplement the proposed mechanism, the French authorities would be willing to consider with the Commission the following approach.
Na doplnenie navrhovaného systému sú vraj francúzske orgány ochotné preskúmať spoločne s Komisiou budúcu stratégiu.
The proposed approach results from the analysis of the Commission position in point 2.1.3 of its 2000 Guarantees Notice: ‘The Commission also regards as aid in the form of a guarantee the more favourable funding terms obtained by enterprises whose legal form rules out bankruptcy or other insolvency procedures or provides an explicit State guarantee or coverage of losses by the State’. Likewise, in recital 114 of its opening decision, the Commission points out that it regards as a problem the fact that ‘France is not taking all measures necessary to prevent this legal form producing economic effects to the benefit of an undertaking that operates on competitive markets’.
Navrhovaná stratégia vyplýva z analýzy stanoviska Komisie v bode 2.1.3 oznámenia z roku 2000 o štátnej pomoci vo forme záruk: „Komisia sa domnieva, že štátnou pomocou vo forme záruk sú aj výhodnejšie úverové podmienky získané podnikmi, ktorých právne postavenie vylučuje možnosť konkurzného konania alebo konania vo veci platobnej neschopnosti alebo výslovne predpokladá štátnu záruku alebo krytie strát štátom.“ Rovnako vo svojom rozhodnutí o začatí konania Komisia uvádza v odôvodnení 114, že považuje za problematické to, že „Francúzsko neprijalo žiadne užitočné opatrenie na zabránenie tomu, aby toto právne postavenie malo ekonomický vplyv v prospech podniku pôsobiaceho na konkurenčných trhoch.“
The French authorities challenge the applicability to La Poste of point 2.1.3 of the Commission’s 2000 Guarantees Notice and maintain that the Commission has been unable to establish that the fact that La Poste is not subject to collective procedures under private law is reflected in more favourable financing conditions.
Francúzske orgány popierajú uplatniteľnosť bodu 2.1.3 oznámenia Komisie z roku 2000 o štátnej pomoci vo forme záruk na podnik La Poste a tvrdia, že Komisia nedokázala preukázať, že sa skutočnosť, že podnik La Poste nepodlieha kolektívnym postupom súkromného práva, prejavuje výhodnejšími podmienkami financovania.
Nonetheless, the French authorities have offered to examine with the Commission the setting up of a transfer mechanism by La Poste to the State, on a euro-for-euro basis, of any adverse effect on the spread that is linked to the fact that La Poste is not subject to collective procedures under private law, using a calculation method that would be validated by the Commission and could be audited.
Francúzske orgány však navrhli Komisii, že spolu s ňou preskúmajú vytvorenie mechanizmu retrocesie štátu zo strany podniku La Poste, v pomere eura za euro, možného negatívneho vplyvu na spread, ktorý by bol spojený so skutočnosťou, že podnik La Poste nepodlieha kolektívnym postupom všeobecného práva, podľa mechanizmu výpočtu, ktorý by prijala Komisia a ktorý by mohol byť predmetom auditu.
According to the French authorities, the introduction of such an approach would complement the clarification proposals set out above in order to extinguish the myth of a state guarantee, while definitively avoiding any risk of aid.
Podľa francúzskych orgánov by uplatňovanie takejto stratégie doplnilo objasňujúce návrhy uvedené už v texte, aby sa skoncovalo s mýtom štátnej záruky tým, že by sa definitívne vylúčilo akéhokoľvek riziko štátnej pomoci.
CLASSIFICATION AS AID
HODNOTENIE ZÁRUKY AKO ŠTÁTNEJ POMOCI
Article 107(1) TFEU reads: ‘Save as otherwise provided in this Treaty, any aid granted by a Member State or through State resources in any form whatsoever which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods shall, in so far as it affects trade between Member States, be incompatible with the common market’.
V článku 107 ods. 1 ZFEÚ sa ustanovuje: „Ak nie je zmluvami ustanovené inak, pomoc poskytovaná členským štátom alebo akoukoľvek formou zo štátnych prostriedkov, ktorá narúša hospodársku súťaž alebo hrozí narušením hospodárskej súťaže tým, že zvýhodňuje určitých podnikateľov alebo výrobu určitých druhov tovaru, je nezlučiteľná s vnútorným trhom, pokiaľ ovplyvňuje obchod medzi členskými štátmi.“
UNLIMITED STATE GUARANTEE: STATE RESOURCES
EXISTENCIA NEOBMEDZENEJ ŠTÁTNEJ ZÁRUKY: EXISTENCIA ŠTÁTNYCH PROSTRIEDKOV
As was pointed out in recital 56 of the opening decision, La Poste has the status of a publicly owned establishment of an industrial or commercial character, or ‘EPIC’, and consequently enjoys a special legal position with regard to the payment of its creditors and its continuation in business in the event of insolvency.
Tak ako sa spresnilo v odôvodnení 56 rozhodnutia o začatí konania, vďaka svojmu postaveniu právnickej osoby verejného práva, ktorá sa považuje za podnik so statusom EPIC, sa na podnik La Poste vzťahuje osobitný právny stav, pokiaľ ide o uspokojenie jeho veriteľov, ako aj zachovanie jeho existencie v prípade platobnej neschopnosti.
By way of introduction, the Commission would point out that La Poste is not subject to the ordinary law rules governing the administration and winding up of firms in difficulty.
Na úvod Komisia pripomína, že podnik La Poste nepodlieha všeobecnému právu vo veciach súdneho vyrovnania a likvidácie podnikov v ťažkostiach.
The French authorities do not contest this point, but deny that there is any mechanism that might be equivalent to a state guarantee for La Poste.
Francúzske orgány túto skutočnosť nespochybňujú, ale popierajú, že by existoval nejaký mechanizmus rovnocenný štátnej záruke v prospech podniku La Poste.
However, according to the Commission Notice on the application of Articles 107 and 108 of the TFEU to State aid in the form of guarantees (‘the 2008 Guarantees Notice’), point 1.2, second paragraph, fourth indent, the Commission considers that there is aid in the form of a guarantee where more favourable funding terms are obtained by enterprises ‘whose legal form rules out bankruptcy or other insolvency procedures or provides an explicit State guarantee or coverage of losses by the State’.
Podľa bodu 1.2 ods. 2 štvrtej zarážky oznámenia Komisie z roku 2008 o uplatňovaní článkov 107 a 108 ZFEÚ na štátnu pomoc vo forme záruk (ďalej len „oznámenie z roku 2008 o zárukách“) za pomoc vo forme záruk sa však považujú výhodnejšie podmienky financovania pre podniky, ktorých právne postavenie vylučuje konkurzné konanie alebo konanie vo veci platobnej neschopnosti, alebo keď sa poskytuje explicitná štátna záruka alebo krytie strát štátom.
Consideration must therefore be given to the arguments by which the French authorities seek to show that there is no state guarantee here.
Preto treba preskúmať argumenty francúzskych orgánov, ktorých účelom je dokázať, že neexistuje žiadna štátna záruka.
Guarantee of payment of individual claims
Záruka za splatenie jednotlivých pohľadávok
In order to establish whether there is a guarantee for individual claims, the Commission will first consider whether, as the French authorities contend, any such guarantee is ruled out by the legislation or the case law (a).
V záujme určenia, či existuje záruka za jednotlivé pohľadávky, je najprv potrebné preskúmať, či právne texty alebo judikatúra vylučujú takúto záruku tak, ako to tvrdia francúzske orgány (a).
The Commission will then examine the steps to be taken by creditors of La Poste in order to recover their claims in the event that La Poste should be in financial difficulty and should be unable to pay its debts (b).
Komisia potom preskúma stratégiu veriteľa podniku La Poste na dosiahnutie uspokojenia jeho pohľadávky pre prípad, že by bol La Poste vo finančných ťažkostiach a nemohol by splácať svoje dlhy (b).
The Commission will seek to determine whether the procedure to be followed is such that the position of a creditor of La Poste is comparable to that of a creditor of a firm governed by commercial law.
Komisia určí, či je uplatňovaný postup taký, že je situácia veriteľa podniku porovnateľná so situáciou veriteľa podniku podliehajúceho obchodnému právu.
Contrary to the French authorities’ affirmation, French law does acknowledge the existence of implied guarantees, and in particular the existence of a state guarantee deriving from the status of publicly owned establishment
Na rozdiel od toho, čo tvrdia francúzske orgány, francúzske právo pripúšťa existenciu implicitných záruk a konkrétne existenciu štátnej záruky z dôvodu právneho postavenia verejnej inštitúcie
The arguments of the French authorities
Preskúmanie argumentov francúzskych orgánov
First, the French authorities assert that there is no legislation or decision laying down the principle that the State is to guarantee the debts of EPICs.
Po prvé, francúzske orgány tvrdia, že žiadny právny text a ani rozhodnutie nestanovujú zásadu, že štát ručí za dlhy podnikov so statusom EPIC.
The Commission observes that while it is true that there is no legislation or decision providing expressly for a state guarantee for EPICs — just as there is no legislation or decision expressly ruling out any state guarantee for such establishments — this does not mean that there can be no implied guarantee.
Komisia pripomína, že hoci neexistuje právny text alebo rozhodnutie výslovne ustanovujúce štátnu záruku v prospech podnikov so statusom EPIC – rovnako ako neexistuje právny text alebo rozhodnutie výslovne vylučujúce akúkoľvek štátnu záruku v prospech podnikov so statusom EPIC –, nevylučuje to existenciu implicitnej záruky.
Second, according to the French authorities, the courts have held, notably in the judgment in the case of Société de l’hôtel d’Albe and in Campoloro, that there is no such guarantee.
Po druhé, podľa francúzskych orgánov sa judikatúra vyslovila k neexistencii záruk najmä v rozsudku týkajúcom sa spoločnosti Société de l’hôtel d’Albea vo veci Campoloro.
The Commission would observe that in Société de l’hôtel d’Albe, as pointed out by the Commission’s expert, the Council of State merely refused to grant an application brought by a creditor directly against the Minister for Public Works.
Ako zdôraznil expert Komisie, v rozsudku vo veci Société de l’hôtel d’Albe Štátna rada odmieta vyhovieť výhradne žiadosti veriteľa zaslanej priamo ministrovi verejných prác.
A guarantee would come into play in the event of insolvency.
Predpokladom poskytnutia záruky je situácia platobnej neschopnosti.
The judgment cited did not concern the specific situation in which a guarantee might be invoked.
Citovaný rozsudok sa netýka konkrétnej situácie, v ktorej by sa mohla poskytnúť záruka.
A guarantee mechanism does not require the State to pay a debt of a publicly owned establishment whenever a creditor so requests.
Mechanizmus záruk nepredpokladá, že štát je povinný zaplatiť dlh verejnej inštitúcie na základe jednoduchej žiadosti veriteľa.