natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Commission has examined whether the right to collect the tax duties and use the proceeds could qualify as a compensation for services of general economic interest and whether the cumulative criteria laid down in the Altmark judgment were fulfilled.
Komisia preskúmala, či právo vyberať dane a používať výnosy možno posudzovať ako náhradu za služby vo všeobecnom hospodárskom záujme a či boli splnené kumulatívne kritériá podľa rozsudku vo veci Altmark.
However, as already established in recital 191 of this Decision, these criteria are not fulfilled, since for instance no parameters for compensation have been established.
Ako sa však uvádza v odôvodnení 191 tohto rozhodnutia, uvedené kritériá neboli splnené, keďže napríklad neboli stanovené žiadne kritériá náhrady.
Finally, even if it were accepted that the right to collect tax duties and use its proceeds should be seen as a compensation/remuneration for tasks of public (non-economic) interest, it is nevertheless true that AGVO also carries out commercial activities, which has explicitly been acknowledged by the Belgian authorities.
Napokon, aj keby sa prijalo, že právo vyberať dane a používať výnosy možno považovať za kompenzáciu či náhradu za plnenie úloh vo verejnom (nehospodárskom) záujme, zostáva skutočnosť, že spoločnosť AGVO vykonáva aj komerčnú činnosť, čo belgické orgány výslovne uznali.
Since the Belgian authorities have also admitted that AGVO had no separate accounts and that it was not possible to isolate the costs and revenues relating to AGVO’s non-commercial tasks, cross subsidies cannot be avoided and the tax duties must be seen as an advantage.
Keďže belgické orgány pripustili, že spoločnosť AGVO nevedie žiadne samostatné účty a že nebolo možné oddeliť náklady a výnosy týkajúce sa nekomerčných úloh spoločnosti AGVO, nebolo možné vyhnúť sa krížovým dotáciám, a preto dane treba vnímať ako výhodu.
In view of the foregoing recitals, the actions mentioned in 10.1.2.1.1 to 10.1.2.1.4 inclusive provided AGVO with an advantage within the meaning of Article 107(1) of the TFEU.
So zreteľom na predchádzajúce odôvodnenia činnosti uvedené v bodoch 10.1.2.1.1 až 10.1.2.1.4 spoločnosť AGVO zvýhodnili v zmysle článku 107 ods. 1 Zmluvy o fungovaní EÚ.
Advantage for EVO
Výhoda pre spoločnosť EVO
The Commission considers that aid has been granted to EVO directly by the City by way of granting it free guarantees for loans from private banks, and, through AGVO, by allowing it free use of 13600 m2 of buildings, by granting free guarantees for loans from private banks and by providing it with an initial capital and capital increases.
Komisia sa domnieva, že pomoc bola spoločnosti EVO poskytnutá mestom priamo formou poskytnutia bezplatných záruk na pôžičky od súkromných bánk a prostredníctvom spoločnosti AGVO umožnením bezplatného používania 13600 m2 budov, poskytnutím bezplatných záruk na pôžičky od súkromných bánk, ako aj poskytnutím počiatočného kapitálu a zvyšovaním kapitálu.
Free guarantee for loans
Bezplatné záruky na pôžičky
As regards the guarantees from the City and AGVO, the Commission observes that no market price has been paid for the guarantees, since the guarantees are completely free of charge.
Pokiaľ ide o záruky mesta a spoločnosti AGVO, Komisia konštatuje, že za záruky nebola zaplatená žiadna trhová cena, keďže ide o úplne bezplatné záruky.
Moreover they cover more than 80 % of the outstanding loan.
Navyše pokrývajú viac ako 80 % nesplatenej pôžičky.
The Belgian authorities submit that it would be normal for a shareholder holding a controlling interest in a company to provide a guarantee free of charge in favour of the company he controls.
Belgické orgány tvrdia, že pre akcionára, ktorý vlastní majoritný podiel v spoločnosti, by bolo normálne poskytnúť bezplatnú záruku v prospech podniku, ktorý ovláda.
This statement is, however, not substantiated by any evidence.
Toto konštatovanie však nie je podložené žiadnym dôkazom.
It is moreover particularly difficult to reconcile with the behaviour of a private investor.
Navyše je mimoriadne ťažké zosúladiť takéto správanie so správaním súkromného investora.
In a normal situation, such a guarantee would be remunerated by an appropriate premium, which reflects the risks connected with the guarantee [41], even if the guarantor is a parent company [42].
V bežnej situácii by sa za takúto záruku zaplatila príslušná prirážka, ktorá odráža riziko spojené so zárukou [41], dokonca aj keď je ručiteľom materská spoločnosť [42].
Moreover, the Court has already found that commercial operations even within a group of public undertakings have to be remunerated according to normal market conditions [43].
Okrem toho Súdny dvor už rozhodol, že sa komerčné operácie, dokonca aj v rámci skupiny verejných podnikov, musia hradiť podľa bežných trhových podmienok [43].
It should further be noted that, as set out in greater detail in recital 306, EVO must be considered a company in financial difficulties within the meaning of the 1999 R & R Guidelines and the 2004 Guidelines on State aid for rescuing and restructuring firms in difficulty [44] (‘2004 R & R Guidelines’).
Ďalej treba uviesť, ako sa podrobnejšie uvádza v odôvodnení 306, že spoločnosť EVO sa musí posudzovať ako firma vo finančných ťažkostiach v zmysle usmernení na záchranu a reštrukturalizáciu z roku 1999 a usmernení Spoločenstva o štátnej pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu firiem v ťažkostiach z roku 2004 [44] („usmernenia na záchranu a reštrukturalizáciu z roku 2004“).
According to established practice, guarantees granted to companies in difficulties are deemed as likely to constitute State aid [45].
Podľa zavedenej praxe sa záruky poskytnuté firmám v ťažkostiach posudzujú tak, že pravdepodobne predstavujú štátnu pomoc [45].
The Belgian authorities add that without the free guarantee from the City, EVO would not have been able to obtain the loans.
Belgické orgány dodali, že bez bezplatných záruk od mesta by spoločnosť EVO nemohla pôžičky dostať.
In the Commission’s view, this acknowledgement and the constant bad financial situation of EVO reveal that the loans granted by private banks under a free guarantee provided by the City (or AGVO) would not have been obtained either without that guarantee.
Podľa názoru Komisie toto uznanie a trvalá zlá finančná situácia spoločnosti EVO ukazujú, že pôžičky poskytnuté súkromnými bankami na základe bezplatných záruk od mesta (alebo spoločnosti AGVO) by bez tejto záruky nebolo možné získať.
Accordingly, the guaranteed loans also grant an advantage to EVO [46].
Preto aj pôžičky so zárukou predstavujú výhodu pre spoločnosť EVO [46].
Finally the Belgian authorities submit that the guarantees should be viewed as being part of the restructuring of the fish auction.
Napokon belgické orgány uvádzajú, že záruky treba vnímať ako súčasť reštrukturalizácie burzy rýb.
The Commission notes, however, that neither the free guarantee, nor the investments for which the loans were apparently obtained were mentioned in the business plan.
Komisia však poznamenáva, že v podnikateľskom pláne neboli uvedené ani bezplatné záruky, ani investície, na ktoré boli pôžičky zjavne poskytnuté.
The Commission also observes that one of the loans granted by Fortis and guaranteed by the City was actually used to grant loans to vessel owners and it is difficult to see how this can be viewed as part of a restructuring or even the privatisation plan of the fish auction.
Komisia taktiež poukazuje na to, že jedna z pôžičiek poskytnutá bankou Fortis, za ktorú sa zaručilo mesto, bola v skutočnosti použitá na poskytnutie pôžičiek vlastníkom lodí. Ťažko túto skutočnosť možno vnímať ako súčasť reštrukturalizácie, či dokonca plánu privatizácie burzy rýb.
Accordingly, the Commission takes the view that the free guarantees granted by the City and AGVO favoured EVO within the meaning of Article 107(1) of the TFEU.
Komisia preto usudzuje, že bezplatné záruky poskytnuté mestom a spoločnosťou AGVO zvýhodnili spoločnosť EVO v zmysle článku 107 ods. 1 Zmluvy o fungovaní EÚ.
The Belgian authorities have argued that the decision of AGVO to grant EVO the right to use the buildings without charge can be considered to correspond with normal market standards such as a normal private investor in similar conditions would have undertaken.
Belgické orgány argumentovali, že rozhodnutie spoločnosti AGVO o udelení práva na bezplatné používanie budov spoločnosti EVO možno považovať za zodpovedajúce bežným trhovým postupom, ktoré by v podobných podmienkach uskutočnil aj bežný súkromný investor.
The Commission cannot accept such a statement.
Komisia nemôže uznať takéto tvrdenie.
This statement is already contradicted by the fact that the Belgian authorities have indicated that the future strategic partner will have to conclude a rental agreement for the use of the buildings of the fish auction and will have to pay a rent.
Tomuto konštatovaniu protirečí tvrdenie belgických orgánov, že budúci strategický partner bude musieť uzatvoriť dohodu o prenájme na používanie budov burzy rýb a platiť nájomné.
Moreover, it cannot be claimed that AGVO, being the full owner of EVO [47], expected EVO’s profits to be substantial so that the capital gains it would thus realise justified not charging any rent.
Taktiež nemožno argumentovať tým, že spoločnosť AGVO, ktorá je výlučným vlastníkom spoločnosti EVO [47], predpokladala, že zisky spoločnosti EVO budú natoľko zásadné, že kapitálové výnosy, ktoré takto získa, oprávnia nevyberanie nájomného.
After all, the auction had been running high average annual losses.
Prevádzkovanie burzy napokon skončilo vysoko nadpriemernými ročnými stratami.
The Belgian authorities submitted that the absence of rent was compensated by the fact the EVO had to bear renovation and repair costs for the fish auction which would normally have to be borne by the owner.
Belgické orgány uviedli, že nevyberanie nájomného sa kompenzovalo tým, že spoločnosť EVO musela uhradiť náklady na renováciu a opravy burzy rýb, ktoré by bežne uhradil vlastník.
According to the Belgian authorities, EVO paid EUR 182377,31 since 2002 for renovation and infrastructure works on the fish auction.
Podľa nich spoločnosť EVO zaplatila od roku 2002 za renovačné a infraštruktúrne práce 182377,31 EUR.
The Commission first notes that the Belgian authorities have not submitted any documents confirming that EVO was under the obligation to bear all renovation costs for the fish auction buildings; nor have they submitted any documents confirming that EVO actually paid EUR 182377,31 for renovation works.
Komisia po prvé poznamenáva, že belgické orgány nepredložili žiadne dokumenty potvrdzujúce povinnosť spoločnosti EVO uhradiť všetky náklady na renováciu budov burzy rýb, ani dokumenty potvrdzujúce, že spoločnosť EVO skutočne zaplatila 182377,31 EUR za renováciu.
The Commission further notes that the Belgian authorities have not demonstrated that it would be so unusual for a tenant to bear renovation costs or that when this is the case he would have no rent to pay.
Ďalej Komisia poukazuje na skutočnosť, že belgické orgány nedokázali, že by pre nájomcu bolo príliš nezvyčajné, keby uhradil náklady na renováciu, alebo (keby príslušné náklady uhradil) že by nemusel platiť žiadne nájomné.
Nor have they indicated what kinds of works were undertaken, so that it is not possible for the Commission to determine whether the works concerned were unusual for a tenant.
Neuviedli ani, aký druh prác bol zrealizovaný, takže Komisia nemôže určiť, či by príslušné práce boli pre nájomníka nezvyčajné.
Moreover, it appears from the document received that AGVO, also, undertook renovation works relating to the fish auction between 2004 and 2007 for an amount of EUR 36497,40. This does not seem consistent with the statement of the Belgian authorities whereby EVO would have to bear all maintenance and renovation costs.
Z predložených dokumentov vyplýva, že v rokoch 2004 až 2007 uskutočnila renovačné práce týkajúce sa burzy rýb aj spoločnosť AGVO, a to v hodnote 36497,40 EUR. Nezdá sa, že by to bolo v súlade s tvrdením belgických orgánov, podľa ktorého mala všetky náklady na renováciu a údržbu hradiť spoločnosť EVO.
Furthermore, the Belgian authorities have not provided any evidence showing that the EUR 182377,31 allegedly paid by EVO for renovation works would correspond to the rent to be paid for more than five years of use of 13600 m2 buildings under normal market conditions.
Okrem toho belgické orgány nepredložili žiadny dôkaz o tom, že by 182377,31 EUR údajne zaplatených spoločnosťou EVO za renováciu zodpovedalo bežnému päťročnému trhovému nájomnému za používanie 13600 m2 budov.
As the question whether AGVO acted as a normal private investor must be examined in the light of the elements available at the time the decision was taken [48], it must be concluded that EVO received State aid within the meaning of Article 107(1) of the TFEU by being granted the use of 13600 m2 of buildings free of charge in 2002.
Keď sa teda spoločnosť AGVO v roku 2002 rozhodla bezplatne poskytnúť budovy spoločnosti EVO, pričom nemohla odôvodnene predpokladať, že náklady vyplývajúce z údajného záväzku spoločnosti EVO financovať údržbu budov budú prinajmenšom rovnaké, ako nájomné, ktoré by bol prevádzkovateľ ochotný za budovy zaplatiť, spoločnosť EVO tým zvýhodnila. Keďže otázku, či spoločnosť AGVO konala ako bežný súkromný investor, treba skúmať so zreteľom na prvky dostupné v čase prijatia rozhodnutia, je nevyhnutné skonštatovať [48], že spoločnosť EVO dostala v roku 2002 štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 Zmluvy o fungovaní EÚ formou bezplatného poskytnutia 13600 m2 budov.
Initial capital and subsequent capital increases
Počiatočný kapitál a následné zvyšovanie kapitálu
So far as the initial capital of about EUR 370000 to EVO is concerned, the Commission would refer to its analysis in point 10.1.2.1.1 of this Decision.
Pokiaľ ide o počiatočný kapitál pre spoločnosť EVO vo výške približne 370000 EUR, Komisia odkazuje na svoju analýzu v bode 10.1.2.1.1 tohto rozhodnutia.
Indeed, the Belgian authorities have confirmed that the initial capital in EVO was financed through the initial capital in AGVO.
Belgické orgány potvrdili, že počiatočný kapitál spoločnosti EVO bol financovaný prostredníctvom počiatočného kapitálu spoločnosti AGVO.
As the Commission has already observed, a private investor would not have chosen to restructure the fish auction and invest BEF 250 million in it; he would certainly not established a 100 % subsidiary with part of the fresh capital.
Komisia už konštatovala, že súkromný investor by sa nerozhodol reštrukturalizovať burzu rýb a investovať do nej 250 miliónov BEF, a tým skôr by sa nerozhodol pre tento postup a pre zriadenie dcérskej spoločnosti so 100 % účasťou s časťou čerstvého kapitálu.
So far as the capital increases by way of a remission of debt by AGVO are concerned, the Commission would also refer to its analysis in point 10.1.2.1.1 of this Decision.
Pokiaľ ide o zvýšenie kapitálu formou odpustenia dlhov spoločnosťou AGVO, Komisia taktiež odkazuje na svoju analýzu v časti 10.1.2.1.1 tohto rozhodnutia.
Indeed the Belgian authorities have confirmed that the capital increases had also (partly [49]) been financed through the initial capital in AGVO.
Belgické orgány potvrdili, že zvýšenie kapitálu bolo (čiastočne) [49] financované prostredníctvom počiatočného kapitálu spoločnosti AGVO.
There are, moreover, other reasons why it must be considered that AGVO did not act as a private investor would have done in the same situation.
Existujú ďalšie dôvody domnievať sa, že spoločnosť AGVO nepostupovala tak, ako by v danej situácii postupoval súkromný investor.
Public investments are regarded as State aid where it is apparent that the financial position of the company concerned, and particularly the structure and volume of its debts, is such that a normal return (in dividend or capital gains) cannot be expected within a reasonable time from the capital investment.
Verejné investície sa pokladajú za štátnu pomoc v prípadoch, keď je zrejmé, že finančné postavenie príslušnej spoločnosti, konkrétne štruktúra a objem jej dlhov, je také, že v primeranom čase nemožno očakávať bežnú návratnosť kapitálových investícií (vo forme dividend alebo kapitálového zisku).
The Commission observes that the first increase in capital by remission of debt occurred on 31 December 2004 after almost 1,5 years existence of EVO.
Komisia konštatuje, že prvé zvýšenie kapitálu formou odpustenia dlhov sa uskutočnilo 31. decembra 2004, takmer po 1,5-ročnej existencii spoločnosti EVO.
The increase in capital was evidently conceived as a measure in order to offset the heavy losses of EVO.
Zvýšenie kapitálu bolo očividne zamýšľané ako opatrenie s cieľom vyrovnať ťažké straty spoločnosti EVO.
A private investor would never have decided to grant the increases in capital, especially not the last two increases.
Súkromný investor by sa nikdy nerozhodol poskytnúť zvýšenie kapitálu, najmä nie posledné dve zvýšenia.
EVO was not in a good financial and economic position and the situation was clearly not developing according to the business plan, according to which the losses were supposed to decrease steadily, instead of growing fast.
Spoločnosť EVO nebola v dobrom finančnom ani hospodárskom postavení a situácia sa jednoznačne nevyvíjala tak, ako sa uvádzalo v podnikateľskom pláne, v ktorom sa počítalo s trvalým znižovaním strát namiesto ich rýchleho zvyšovania.
Indeed, already at the end of 2003 more than half of EVO’s registered capital had disappeared, a situation which did not change in the following years despite of the successive increases in capital.
Už koncom roka 2003 zmizla viac ako polovica základného imania spoločnosti EVO a situácia sa nezmenila ani v ďalších rokoch, napriek postupnému zvyšovaniu kapitálu.
Without any prospect of future return on capital, a private investor would not have chosen to increase the capital of the company in order to offset losses [50].
Súkromný investor by sa bez perspektívy budúcich kapitálových výnosov nerozhodol zvýšiť kapitál spoločnosti na účely vyrovnania strát [50].
Instead he would seriously have considered the other options available (winding up, selling, etc.) and would at least have required some guarantees or restructuring measures.
Namiesto toho by zvážil ďalšie dostupné možnosti (zatvorenie, predaj atď.) a minimálne by vyžadoval určité záruky alebo reštrukturalizačné opatrenia.
Also the particular form the capital increase took (remission of debt) confirms that those capital increases cannot be viewed as part of the restructuring planned in 2001.
Aj konkrétna forma zvýšenia kapitálu (uhradenie dlhov) potvrdzuje, že zvýšenie kapitálu nemožno chápať ako súčasť reštrukturalizácie naplánovanej v roku 2001.
In addition, it should be noted that EVO must be considered a company in financial difficulties [51].
Okrem toho treba poznamenať, že spoločnosť EVO sa musí považovať za spoločnosť vo finančných ťažkostiach [51].
According to established practice, an increase in capital granted to companies in difficulties is deemed to constitute State aid [52].
Podľa zavedenej praxe sa zvýšenie kapitálu poskytnuté firmám v ťažkostiach posudzujú tak, ako keby predstavovali štátnu pomoc [52].
Consequently, the successive increases in capital which EVO benefited from favoured EVO within the meaning of Article 107(1) of the TFEU.
Postupné zvyšovanie kapitálu spoločnosť EVO zvýhodnilo v zmysle článku 107 ods. 1 Zmluvy o fungovaní EÚ.
Advantage for PAKHUIZEN
Výhoda pre spoločnosť PAKHUIZEN
So far as concerns the long-term lease for the use of buildings [53] to PAKHUIZEN, having regard to the information available, the Commission takes the view that it grants an advantage.
Pokiaľ ide o zmluvu o dlhodobom prenájme na využívanie budov so spoločnosťou PAKHUIZEN [53], vzhľadom na dostupné informácie sa Komisia domnieva, že spoločnosti poskytuje výhodu.
First, the charge of only EUR 25 per year cannot be regarded as normal pay for a long-term lease of 45 years relating to 14754 m2 of buildings, even when in very poor condition and needing renovation.
Po prvé, poplatok len 25 EUR ročne nemožno chápať ako bežnú platbu za dlhodobý prenájom na 45 rokov za 14754 m2 budov, aj keď sú vo veľmi zlom stave a vyžadujú si renováciu.
The fact that PAKHUIZEN is required to renovate the buildings does not change this.
Skutočnosť, že spoločnosť PAKHUIZEN musí budovy zrenovovať, na tom nič nemení.
Indeed, according to Belgian law [54], the owner of the buildings is not under the obligation to repair the buildings.
Podľa belgických právnych predpisov [54] nie je majiteľ budov povinný budovy opraviť.
By contrast, the tenant is under the obligation to maintain the buildings in good condition and to undertake any ordinary repair works.
Naopak nájomník je povinný udržiavať budovy v dobrom stave a vykonávať všetky bežné opravy.
The Belgian authorities have not demonstrated that the renovation works PAKHUIZEN was bound to undertake under the long-term lease would go beyond ‘ordinary repair works’.
Belgické orgány nedokázali, že by renovačné práce, ktoré bola spoločnosť PAKHUIZEN povinná vykonať na základe zmluvy o dlhodobom prenájme, prekročili rozsah „bežných opráv“.
Moreover, the Belgian authorities have not provided any evidence that the cost flowing from that obligation is equal to the rent which could have been obtained for the buildings under normal market conditions.
Navyše belgické orgány nepredložili žiadny dôkaz o tom, že náklady vyplývajúce z uvedenej povinnosti sú rovnaké ako nájomné, ktoré by sa za budovy platilo v bežných trhových podmienkach.
In addition, the Belgian authorities have admitted that PAKHUIZEN has not fulfilled its renovation obligations and has not respected the destination of the buildings.
Okrem toho belgické orgány pripustili, že spoločnosť PAKHUIZEN nesplnila svoje záväzky týkajúce sa renovácie a nerešpektovala určenie budov.
The City has obviously not taken any action against PAKHUIZEN in order to enforce the agreement, although it was entitled to do so.
Mesto proti spoločnosti PAKHUIZEN nepodniklo žiadne kroky, aby presadilo plnenie dohody, hoci na to malo právo.
Therefore, even if having regard to the renovation costs, the rent of EUR 25 per year could have been regarded as corresponding to the market price — quod non — PAKHUIZEN would in any event have received an advantage from the moment it became apparent that the City had not enforced the contract.
Teda aj keby sa zohľadnili náklady na renováciu a nájomné vo výške 25 EUR ročne by sa mohlo pokladať za zodpovedajúce trhovej cene, čo nie je možné, spoločnosť PAKHUIZEN by v každom prípade bola zvýhodnená od chvíle, keď bolo zrejmé, že sa mesto vzdalo možnosti presadiť plnenie zmluvy.
Moreover, as regards the lease of the buildings to PAKHUIZEN subject to the conditions of maintaining and renovating the buildings, according to the market economy investor principle, to the conditions established in the Commission Communication on State aid elements in sales of land and buildings by public authorities, a public authority can be considered to be acting as a market economy operator if it offers its contracts at the highest possible price within an open, transparent and non-discriminating tender, to the highest bidder or following an estimation of the market value by an independent expert.
Pokiaľ ide o prenájom budov spoločnosti PAKHUIZEN pod podmienkou údržby a renovácie budov, treba poznamenať, že podľa zásady investora v trhovom hospodárstve, ako aj so zreteľom na podmienky stanovené v oznámení Komisie o prvkoch štátnej pomoci pri predaji pozemkov a budov verejnoprávnymi orgánmi možno pokladať konanie verejnoprávneho orgánu za konanie subjektu trhového hospodárstva v prípade, ak ponúka zmluvy za najvyššiu možnú cenu v otvorenom, transparentnom a nediskriminujúcom výberovom konaní, najvyššej ponuke alebo na základe odhadu trhovej hodnoty nezávislým odborníkom.
This seems however not to have been the case.
Zdá sa však, že tento prípad nenastal.
Finally, the fact that after 27 years the owner of the buildings (originally the City, then AGVO) is entitled to half the yearly profit of PAKHUIZEN, does not change the above analysis.
Na tejto analýze nič nemení ani skutočnosť, že majiteľ budov (pôvodne mesto, neskôr spoločnosť AGVO) má po 27 rokoch nárok na polovicu ročného zisku spoločnosti PAKHUIZEN.