natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Commission considered that a rational electricity supplier would be prepared to sell at a price that covered its average marginal cost of production, calculated on the basis of the actual fuel mix used by power plants in the regions concerned, plus a small contribution towards fixed costs.
Komisia usúdila, že racionálne mysliaci dodávateľ elektrickej energie by mal byť pripravený predávať za cenu, ktorá pokrýva jeho priemerné hraničné výrobné náklady vypočítané na základe aktuálnej palivovej zmesi používanej elektrárňami v príslušných regiónoch plus malý príspevok k fixným nákladom.
The price set for Alcoa was shown to comply with these criteria.
Ukázalo sa, že cena stanovená pre spoločnosť Alcoa spĺňa tieto kritériá.
As for the modest annual increases in the Alcoa price set for the following ten years, the Commission considered them justified by the prediction that ENEL’s marginal cost of production would decrease over the years, thanks to improvements in the fuel mix and generation technologies.
Pokiaľ ide o mierne ročné zvýšenia ceny pre spoločnosť Alcoa na ďalších desať rokov, Komisia ich považovala za opodstatnené na základe predpovede, že marginálne výrobné náklady spoločnosti ENEL sa v priebehu rokov znížia vďaka zlepšeniam palivovej zmesi a výrobných technológií.
The Commission thus concluded that ENEL was behaving like a rational market operator in granting the tariff and the measure was according declared not to constitute State aid within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty.
Komisia teda dospela k záveru, že spoločnosť ENEL sa správala ako racionálne mysliaci trhový subjekt pri poskytovaní tarify, a preto vyhlásila, že toto opatrenie nepredstavuje štátnu pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES.
Transformation of the Alcoa tariff into a ‘general system charge’ and relevant changes in the financing mechanism
Premena tarify pre spoločnosť Alcoa na „všeobecnú systémovú platbu“ a príslušné zmeny v mechanizme financovania
In the years immediately following the Alumix decision, the Italian electricity system was restructured with a view to the gradual liberalisation of the EU electricity market [21].
V rokoch, ktoré nasledovali bezprostredne po rozhodnutí o podniku Alumix, bol taliansky systém elektrickej energie reštrukturalizovaný s cieľom postupnej liberalizácie trhu EÚ s elektrickou energiou [21].
In 1997 the standard electricity tariff [22] was restructured and divided into tariff components [23].
V roku 1997 bola štandardná tarifa za elektrickú energiu [22] reštrukturalizovaná a rozdelená na jednotlivé tarifné zložky [23].
The Alcoa tariff underwent a first change.
Tarifa pre spoločnosť Alcoa prešla prvou zmenou.
The Alumix price, which had been a global figure before the reform, was unbundled into tariff components, so that it would fit within the new standard tariff structure.
Cena pre podnik Alumix, ktorá pred reformou predstavovala globálne číslo, bola rozčlenená na tarifné zložky tak, aby vyhovovala v rámci novej štandardnej tarifnej štruktúry.
The tariff components applicable to Alcoa were reduced in such a way that the end-price corresponded exactly to that of the Alumix decision.
Tarifné zložky uplatňované na spoločnosť Alcoa boli znížené takým spôsobom, aby konečná cena presne zodpovedala cene stanovenej v rozhodnutí o podniku Alumix.
At this stage, ENEL, as Italy’s sole electricity supplier, was still granting the tariff directly: it charged Alcoa the Alumix price, and did not receive any separate compensation in respect of its supplies to the undertaking.
V tejto fáze ENEL ako jediný dodávateľ elektrickej energie v Taliansku pokračoval ďalej v udeľovaní tarify: účtoval spoločnosti Alcoa cenu stanovenú pre podnik Alumix bez akejkoľvek kompenzácie za svoje dodávky.
In 1999, when Italy transposed the first EU liberalisation directive [24], ENEL ceased to have a monopoly over electricity supplies in Italy and was split into several entities.
V roku 1999, keď Taliansko prevzalo prvú liberalizačnú smernicu EÚ [24], spoločnosť ENEL prestala mať monopol na dodávky elektrickej energie v Taliansku a bola rozdelená na niekoľko subjektov.
While ENEL had previously sold electricity directly to Alcoa at the preferential rate, under the new mechanism [26] ENEL received the full ordinary price charged to large industrial clients, and other electricity customers provided the funds necessary to ensure that Alcoa continued to pay the Alumix price.
Zatiaľ čo spoločnosť ENEL predtým predávala elektrickú energiu priamo spoločnosi Alcoa za zvýhodnenú tarifu, podľa nového mechanizmu [26] dostal ENEL plnú bežnú cenu účtovanú veľkým priemyselným klientom a ostatní odberatelia elektrickej energie poskytli prostriedky potrebné na zabezpečenie, aby spoločnosť Alcoa ďalej platila cenu stanovenú pre podnik Alumix. V praxi bola spoločnosti Alcoa menovite účtovaná plná cena, spoločnosť však užívala výhodu z priamej zrážky na svojom účte.
In practice, Alcoa was nominally charged the full price, but benefited from a direct discount on its bill. ENEL financed this discount by retaining the proceeds of a newly introduced parafiscal charge by way of component A4 of the electricity tariff which was paid by all users [27].
ENEL financoval túto zrážku zachovaním výnosov z novozavedenej parafiškálnej dane prostredníctvom zložky A4 tarify za elektrickú energiu, ktorú platili všetci užívatelia [27].
In 2002, Alcoa concluded a bilateral contract with ENEL at a nominal price corresponding approximately to the standard tariff charged by the utility for the supply of high-voltage electricity.
V roku 2002 spoločnosť Alcoa uzavrela dvojstrannú zmluvu s ENEL-om pri nominálnej cene približne zodpovedajúcej štandardnej tarife účtovanej za dodávku vysokonapäťovej elektrickej energie.
A further significant change occurred in 2004 with the adoption by the AEEG of Decision No 148/04, which entrusted the full administrative management of the tariffs to the Equalisation Fund.
Ďalšia významná zmena nastala v roku 2004 prijatím rozhodnutia AEEG č. 148/04, ktoré poverilo vyrovnávací fond úplným administratívnym riadením taríf.
Under this system, ENEL no longer retained the proceeds of the A4 component, but transferred them entirely to the Equalisation Fund, which carried out the calculations and reimbursed Alcoa.
V rámci tohto systému si ENEL už viac neponechával výnosy zložky A4, ale ich v plnom rozsahu prevádzal do vyrovnávacieho fondu, ktorý vykonával výpočty a refundoval spoločnosť Alcoa.
In practice, by this mechanism Alcoa paid the price contractually agreed with ENEL and received ex post from the Equalisation Fund a compensatory contribution enabling it in reality to continue paying the Alumix price.
Týmto mechanizmom spoločnosť Alcoa v praxi platila cenu zmluvne dohodnutú s ENEL-om a ex post dostávala z vyrovnávacieho fondu kompenzačný príspevok, ktorý jej reálne umožňoval ďalej platiť cenu stanovenú pre podnik Alumix.
For Alcoa, this new administrative arrangement came into effect in September 2004 and still applies to date [28].
Tento nový administratívny mechanizmus nadobudol účinnosť pre spoločnosť Alcoa v septembri 2004 a stále sa uplatňuje [28].
The first disputed extension of the Alcoa tariff
Prvé sporné predĺženie tarify pre spoločnosť Alcoa
By the 2004 Decree the Italian government extended to 30 June 2007 the preferential electricity tariff established by the Decree of 19 December 1995 for ‘supplies of electricity for the production of aluminium, lead, silver and zinc, limited to plants already in existence at the time of entry into force of the present Decree, located in insular areas having insufficient or no connections to the national electricity and gas networks’ [29].
Vyhláškou z roku 2004 talianska vláda predĺžila do 30. júna 2007 zvýhodnenú tarifu za elektrickú energiu stanovenú vyhláškou z 19. decembra 1995 pre „dodávky elektrickej energie na výrobu hliníka, olova, striebra a zinku obmedzené na závody už existujúce v čase nadobudnutia účinnosti tejto vyhlášky, umiestnené v ostrovných oblastiach, ktoré majú nedostatočné, alebo nemajú žiadne spojenie s národnými sieťami elektrickej energie a plynu“ [29].
In practice, the 2004 Decree was designed to (a) prolong the existing tariff applicable to Alcoa until June 2007 and (b) extend the same treatment to three other companies located in Sardinia: Portovesme, ILA and Euroallumina.
Vyhláška z roku 2004 bola v praxi určená na a) predĺženie existujúcej tarify uplatňovanej na spoločnosť Alcoa do júna 2007 a b) rozšírenie tej istej schémy na ďalšie tri spoločnosti situované na Sardínii: Portovesme, ILA a Euroallumina.
The extension of the Alcoa tariff set out by the 2004 Decree was implemented, at the regulatory level, by AEEG Decision No 148/04/EC which also introduced the changes to the financing mechanism mentioned in recital 43 above.
Predĺženie a rozšírenie tarify pre spoločnosť Alcoa stanovené vyhláškou z roku 2004 sa uskutočnilo na regulačnej úrovni rozhodnutím AEEG č. 148/04, ktoré zaviedlo aj zmeny v mechanizme financovania uvedené v odôvodnení 43.
This first prolongation was the subject of the formal investigation proceedings concerning the 2004 Decree opened in Case C 38/04 [30].
Prvé predĺženie bolo predmetom konania vo veci formálneho zisťovania týkajúceho sa vyhlášky z roku 2004, ktoré sa začalo vo veci C 38/04 [30].
According to Italy [31], the 2004 Decree was not implemented with respect to Alcoa, which continued to benefit from the tariff based on its original legal basis, the 1995 Decree.
Podľa Talianska [31] sa vyhláška z roku 2004 neuplatnila vo vzťahu k spoločnosti Alcoa, ktorá ďalej využívala zvýhodnenú tarifu na jej pôvodnom právnom základe vyplývajúcom z vyhlášky z roku 1995.
The second disputed extension of the Alcoa tariff
Druhé sporné predĺženie tarify pre spoločnosť Alcoa
By Article 11(11) of Law No 80/2005, the Italian authorities extended until 2010 the preferential tariff for Alcoa at the tariff conditions in force on 31 December 2004 [32].
Článkom 11 ods. 11 zákona č. 80/2005 talianske orgány predĺžili do roku 2010 zvýhodnenú tarifu pre spoločnosť Alcoa za tarifných podmienok platných k 31. decembru 2004 [32].
In order to determine the price which Alcoa should pay beyond 2005, Law No 80/2005 introduced an indexation mechanism whereby, from 1 January 2006, the preferential price (that is the price set in the Alumix decision for the year 2005) was to increase by 4 % yearly, or, alternatively, by the average percentage increase in the Amsterdam and Frankfurt electricity exchanges [33].
S cieľom určiť cenu, ktorú by mala spoločnosť Alcoa platiť po roku 2005, zákon č. 80/2005 zaviedol mechanizmus indexácie, podľa ktorého sa zvýhodnená cena (to značí cena stanovená v rozhodnutí o podniku Alumix na rok 2005) mala od 1. januára 2006 zvyšovať ročne o 4 % alebo, alternatívne, o priemerné percentuálne zvýšenie na amsterdamskej a frankfurtskej burze s elektrickou energiou [33].
However, after consultations with the beneficiaries, the AEEG gave a different interpretation to the updated mechanism.
Po konzultáciách s užívateľmi však AEEG predložil odlišný výklad aktualizovaného mechanizmu.
AEEG Decision No 217/05 stipulated that the annual tariff increase would follow average wholesale prices, but could not increase by more than 4 %.
V rozhodnutí AEEG č. 217/05 sa stanovilo, že zvýšenie ročnej tarify bude sledovať priemerné veľkoobchodné ceny, nepresiahne však 4 %.
This updated mechanism resulted de facto in lower annual increases in the preferential tariff compared to what was originally provided for in the legislation.
Tento aktualizovaný mechanizmus vyústil fakticky do menších ročných zvýšení zvýhodnenej tarify v porovnaní s tým, čo sa pôvodne stanovilo v právnych predpisoch.
The second extension was the subject of the formal investigation proceedings opened in Case C 36/06.
Druhé predĺženie bolo predmetom konania vo veci formálneho zisťovania, ktoré sa začalo vo veci C 36/06.
When the Commission opened formal investigation proceedings in respect of Article 11(12) of Law No 80/2005, the AEEG, by Decision No 190/06, made payments under Law No 80/2005 conditional upon the provision by Alcoa of a bank or parent company guarantee to cover the risk of recovery of the aid.
Keď Komisia začala konania vo veci formálneho zisťovania v súvislosti s článkom 11 ods. 12 zákona č. 80/2005, AEEG rozhodnutím č. 190/06 vykonal platby podľa zákona č. 80/2005 s podmienkou, že spoločnosť Alcoa poskytne banke alebo materskej spoločnosti záruku na krytie rizika spojeného s vrátením pomoci.
The payments made by the Equalisation Fund to Alcoa over the period from January 2006 to January 2009 are indicated in the table below.
Platby, ktoré vykonal vyrovnávací fond spoločnosti Alcoa v čase od januára 2006 do januára 2009, sú uvedené v tabuľke.
The figures for 2009 are incomplete, inasmuch as they reflect only the payments made in January 2009, whereas Alcoa continued to receive payments over the following months.
Čísla za rok 2009 sú neúplné vzhľadom na to, že odzrkadľujú len platby vykonané v januári 2009, zatiaľ čo spoločnosť Alcoa ďalej dostávala platby v priebehu ďalších mesiacov.
Portovesme, Sardinia
Portovesme (Sardínia)
The Commission’s decision to initiate formal investigation proceedings was based on the following grounds:
Rozhodnutie Komisie o začatí konania vo veci formálneho zisťovania sa zakladalo na nasledujúcich dôvodoch.
The Commission classified the tariffs introduced by the 2004 Decree as operating aid and assessed whether such aid could be authorised on the basis of the regional aid guidelines [34], since in 2004 Sardinia was an assisted region pursuant to Article 87(3)(a) of the EC Treaty.
Komisia klasifikovala tarify zavedené vyhláškou z roku 2004 ako prevádzkovú pomoc a posúdila, či takáto pomoc mohla byť povolená na základe usmernení o národnej regionálnej pomoci [34], keďže Sardínia bola v roku 2004 podporovaným regiónom podľa článku 87 ods. 3 písm. a) Zmluvy o ES.
The Commission expressed doubts on the possibility of authorising the aid on that basis, since such ad hoc aid, granted to a limited number of undertakings, did not seem to promote regional development.
Komisia vyjadrila pochybnosti o možnosti povoliť pomoc na tomto základe, pretože takáto pomoc ad hoc poskytnutá obmedzenému počtu podnikov zrejme nepodporuje regionálny rozvoj.
As for the specific case of Alcoa, the Commission pointed out that the new tariff appeared to differ from the Alumix tariff in that the Alumix tariff had been granted by ENEL, Italy’s electricity supply monopoly, whereas the new tariff involved the selective intervention of the State to compensate for the difference between a market price agreed with an electricity producer and the preferential price fixed in 1996.
Pokiaľ ide o osobitný prípad spoločnosti Alcoa, Komisia zdôraznila, že, ako sa ukázalo, nová tarifa sa líšila od tarify pre podnik Alumix v tom, že tarifu pre podnik Alumix poskytol ENEL, monopolný dodávateľ elektrickej energie v Taliansku, zatiaľ čo nová tarifa zahŕňala selektívnu intervenciu štátu s cieľom kompenzovať rozdiel medzi trhovou cenou dohodnutou s výrobcom elektrickej energie a zvýhodnenou cenou stanovenou v roku 1996.
In addition, the Commission wondered whether the measure might have the effect of reducing the level of taxation applicable to the company.
Okrem toho, Komisiu zaujímalo, či mohlo toto opatrenie mať účinok zníženia úrovne zdanenia uplatňovanej na spoločnosť.
Such a reduction would have to derive its legal basis from Council Directive 2003/96/EC of 27 October 2003 restructuring the Community framework for the taxation of energy products and electricity [35].
Takéto zníženie by muselo odvodzovať svoj právny základ zo smernice Rady 2003/96/ES z 27. októbra 2003 o reštrukturalizácii právneho rámca Spoločenstva pre zdaňovanie energetických výrobkov a elektriny [35].
The 2006 Decision to open formal investigation proceedings focused on the Alcoa tariff [36].
Rozhodnutie z roku 2006 o začatí konania vo veci formálneho zisťovania bolo zamerané na tarifu pre spoločnosť Alcoa [36].
Therefore, the Commission considered it necessary to re-examine the presence of State aid in the Alcoa tariff.
Komisia preto považovala za potrebné opätovne preskúmať, či tarifa pre spoločnosť Alcoa nepredstavuje štátnu pomoc.
The Commission took the view that the tariff constituted State aid, on the grounds that (a) the reduction of the electricity tariff constituted an economic advantage; (b) the decision to grant the tariff was taken by the Italian authorities and was financed by a transfer of State resources in the form of a parafiscal levy; (c) the measure threatened competition; and (d) the measure had an impact on intracommunity trade, given that aluminium was extensively traded on world markets.
Podľa Komisie tarifa predstavovala štátnu pomoc z dôvodov, že: a) zníženie tarify za elektrickú energiu vytvorilo hospodársku výhodu; b) rozhodnutie poskytnúť túto tarifu prijali talianske orgány a bolo financované prevodom štátnych zdrojov vo forme parafiškálnych poplatkov; c) opatrenie ohrozovalo hospodársku súťaž a d) opatrenie malo vplyv na obchod v rámci Spoločenstva vzhľadom na to, že s hliníkom sa rozsiahlo obchoduje na svetových trhoch.
The Commission regarded the measure as operating aid.
Komisia posúdila toto opatrenie ako prevádzkovú pomoc.
The Commission also stated that the previous finding that the Alumix tariff did not constitute State aid did not mean that the new measure constituted existing aid.
Komisia ďalej konštatovala, že jej predchádzajúce závery, podľa ktorých tarifa pre spoločnosť Alumix nepredstavuje štátnu pomoc, neznamenali, že nové opatrenie predstavuje existujúcu pomoc.
The Commission approval of the Alumix tariff, based on the economic assessment of the circumstance prevailing at that moment, was limited in time and could not cover the extension of the tariff provided for by Law No 80/2005.
Schválenie tarify pre spoločnosť Alumix zo strany Komisie opierajúce sa o hospodárske posúdenie okolností prevládajúcich v tom čase bolo časovo obmedzené a nemohlo sa vzťahovať na predĺženie tarify, ktoré poskytoval zákon č. 80/2005.
As regards compatibility, the Commission assessed whether the preferential tariff could be authorised on the basis of the guidelines on national regional aid.
Pokiaľ ide o zlučiteľnosť, Komisia posúdila, či mohla byť zvýhodnená tarifa schválená na základe usmernení o národnej regionálnej pomoci.
As far as the Veneto plant was concerned, the Commission noted that it was not located in a region eligible for aid under Article 87(3)(a) of the EC Treaty, and as such did not qualify for regional aid.
Pokiaľ ide o závod v regióne Veneto, Komisia zdôraznila, že nebol situovaný v regióne, ktorý prichádzal do úvahy pre pomoc podľa článku 87 ods. 3 písm. a) Zmluvy o ES, a ako taký nespĺňal podmienky pre regionálnu pomoc.
Sardinia was an assisted region pursuant to Article 87(3)(a) until the end of 2006.
Sardínia bola podľa článku 87 ods. 3 písm. a) podporovaný región do konca roku 2006.
However, the Commission expressed doubts as to the possibility of authorising the measure on the basis of the guidelines on national regional aid [37] covering that period.
Komisia však vyjadrila pochybnosti o možnosti schváliť opatrenie na základe usmernení o národnej regionálnej pomoci [37] vzťahujúcich sa na dané obdobie.
Despite Italy’s insistence that high electricity prices in Sardinia constituted a handicap for the development of the island, the Commission found that Italy had not demonstrated the existence of significantly higher prices in Sardinia, either on average or, specifically, for energy-intensive undertakings (Italy did not provide data on the bilateral contracts established between energy-intensive companies and their suppliers, arguing that such data were not publicly available).
Napriek tvrdeniu Talianska, že vysoké ceny za elektrickú energiu na Sardínii predstavovali nevýhodu pre rozvoj ostrova, Komisia konštatovala, že Taliansko nepreukázalo existenciu podstatne vyšších cien na Sardínii, či už v priemere alebo, konkrétne, pre energeticky náročné podniky (Taliansko nepredložilo údaje o dvojstranných zmluvách uzavretých medzi energeticky náročnými spoločnosťami a ich dodávateľmi, tvrdiac, že takéto údaje nie sú verejne dostupné).
In addition, Italy did not explain why higher prices constituted a regional handicap, or how the tariff contributed to regional development.
Okrem toho, Taliansko nevysvetlilo, prečo vyššie ceny predstavovali regionálnu nevýhodu, alebo ako tarifa prispela k regionálnemu rozvoju.
The Commission recalled that in case C 34/02 [38], it had not accepted that the lack of energy connections in Sardinia should be considered a handicap for the development of SMEs in the region (and had reached a negative decision).
Komisia pripomenula, že vo veci C 34/02 [38] neakceptovala, že nedostatok energetických spojení na Sardínii by sa mal považovať za nevýhodu pre rozvoj malých a stredných podnikov v regióne (a dospela k zamietavému rozhodnutiu).
The Commission therefore expressed doubts as to the necessity of the aid.
Komisia preto vyjadrila pochybnosti o nevyhnutnosti pomoci.
The Commission further doubted that such ad hoc aid was proportional to the regional handicaps, bearing in mind in addition the method used to calculate the preferential price, which bore no relation to prices practised in the rest of Italy.
Komisia ďalej spochybnila, že takáto pomoc ad hoc bola úmerná regionálnym nevýhodám, majúc okrem toho na zreteli spôsob použitý na výpočet zvýhodnenej ceny, ktorý nemal žiadny vzťah k cenám používaným vo zvyšnej časti Talianska.
The Commission noted that the aid was not degressive in real terms, in view of the 4 % cap imposed on the tariff increases.
Komisia zdôraznila, že pomoc v skutočnosti nebola degresívna z hľadiska 4-percentného maxima uvaleného na zvýšenie tarify.
Turning to the period covered by the guidelines on national regional aid for 2007-2013 [39], the Commission noted that Sardinia would cease to qualify for regional aid under Article 87(3)(a) of the EC Treaty, and in particular for operating aid.
V súvislosti s obdobím, na ktoré sa vzťahujú usmernenia pre národnú regionálnu pomoc na roky 2007 – 2013 [39], Komisia zdôraznila, že Sardínia by prestala spĺňať podmienky pre regionálnu pomoc podľa článku 87 ods. 3 písm. a) Zmluvy o ES, a najmä pre prevádzkovú pomoc.
It considered that, while a two-year transitional period could be authorised, under the guidelines for the linear phasing-out of existing operating aid schemes, it did not seem appropriate to allow new operating aid to be introduced for a few months with a programmed phasing-out, bearing in mind in addition the doubts expressed and the distortive nature of the aid.
Usúdila, že hoci by dvojročné prechodné obdobie mohlo byť povolené na základe usmernení pre postupné ukončenie existujúcich schém prevádzkovej pomoci, nezdá sa byť vhodné povoliť zavedenie novej prevádzkovej pomoci na niekoľko mesiacov s plánovaným postupným ukončením, majúc okrem toho na zreteli vyjadrené pochybnosti a deformujúci charakter pomoci.
In conclusion, the Commission expressed doubts as to the possibility of authorising the preferential tariff for Alcoa, either as regional aid, or on any other grounds, which Italy had in any event failed to identify.
Záverom Komisia vyjadrila pochybnosti o možnosti povoliť zvýhodnenú tarifu pre spoločnosť Alcoa, či už ako regionálnu pomoc alebo z akýchkoľvek iných dôvodov, ktoré Taliansko ani v jednom prípade neuviedlo.
Alcoa’s challenge to the 2006 decision to initiate proceedings
Námietka spoločnosti Alcoa voči rozhodnutiu o začatí konania z roku 2006
The 2006 Decision to initiate proceedings was challenged by Alcoa before the Court of First Instance.
Spoločnosť Alcoa vzniesla pred Súdom prvého stupňa námietku proti rozhodnutiu o začatí konania z roku 2006.
On 25 March 2009, the Court handed down its judgment (hereinafter ‘the Court’s judgment’) upholding the Decision and rejecting Alcoa’s arguments in their entirety [40].
Súd vyniesol rozsudok (ďalej len „rozsudok súdu“) 25. marca 2009, v ktorom podporil rozhodnutie a v plnom rozsahu zamietol argumenty spoločnosti Alcoa [40].
OBSERVATIONS SUBMITTED BY INTERESTED PARTIES
PRIPOMIENKY ZAINTERESOVANÝCH STRÁN