natgillin/translations-raw huggingface dataset:
For the reasons indicated in the decision to initiate the investigation procedure (paragraphs 9 and 10), the notified aid is not compatible with the common market under the Framework on State aid to shipbuilding [12], nor does it seem to be compatible with the common market on the basis of any other applicable State aid provisions.
Z dôvodov uvedených v rozhodnutí o začatí konania vo veci formálneho zisťovania (odseky 9 a 10) nie je oznámená pomoc zlučiteľná so spoločným trhom na základe rámca o štátnej pomoci pre stavbu lodí [12] a zdá sa, že nie je zlučiteľná so spoločným trhom ani na základe akýchkoľvek ďalších príslušných ustanovení o štátnej pomoci.
The Commission further notes that Italy has not proposed any alternative legal basis for assessing the compatibility of the aid, but rather argued that this is not ‘new aid’ which, as explained in points 18 to 22, the Commission cannot accept.
Komisia ďalej uvádza, že Taliansko nenavrhlo žiadny alternatívny právny základ pre posúdenie tejto pomoci, ale radšej tvrdilo, že toto nie je „nová pomoc“, čo Komisia nemôže uznať, ako je vysvetlené v bodoch 18 až 22.
Similarly, the Commission cannot accept Italy’s arguments concerning the general legal principles of legitimate expectation and equal treatment.
Komisia nemôže rovnako uznať tvrdenia Talianska týkajúce sa všeobecných právnych zásad oprávneného očakávania a rovnakého zaobchádzania.
Italy contends that shipbuilders who applied for aid under the scheme when the TDM Regulation was still in force and who met the conditions for qualifying for the aid, but did not receive it because of a lack of budgetary resources, have a legitimate expectation in receiving the aid; it also contends that under the general principle of protection of legitimate expectation (and also for reasons of equal treatment with those shipbuilders who did receive aid from the available funds), they are entitled to receive the aid, irrespective of whether or not the TDM Regulation still applies.
Taliansko tvrdí, že stavitelia lodí, ktorí podali žiadosť o pomoc v rámci schémy v čase, keď stále platilo nariadenie o dočasných ochranných opatreniach, a ktorí splnili podmienky oprávňujúce získať pomoc, ale ju nedostali v dôsledku nedostatku rozpočtových zdrojov, majú oprávnené očakávanie, že dostanú pomoc; tiež tvrdí, že podľa všeobecnej zásady ochrany oprávneného očakávania (a tiež z dôvodov rovnakého zaobchádzania so staviteľmi lodí, ktorí nedostali pomoc z dostupných finančných zdrojov) majú nárok na získanie pomoci bez ohľadu na to, či nariadenie o dočasných ochranných opatreniach stále platí, alebo nie.
According to settled case law the right to rely on the principle of protection of legitimate expectation extends to any individual who is in a situation in which it is clear that the Community authorities have, by giving him precise assurances, led him to entertain legitimate expectations.
Podľa ustálenej judikatúry právo spoliehať sa na zásadu ochrany oprávneného očakávania sa rozširuje na akéhokoľvek jednotlivca, ktorý sa nachádza v situácii, v ktorej jasne vyplýva, že orgány Spoločenstva tým, že mu poskytli presné uistenia, vyvolali u neho oprávnené očakávania.
However, a person may not plead infringement of this principle unless he has been given precise assurances by the authorities [13].
Nikto však nemôže poukazovať na porušenie tejto zásady, pokiaľ mu orgány neposkytli presné uistenia [13].
In the present case, the Commission considers that the scheme’s potential beneficiaries could argue a legitimate expectation that any aid granted on the terms of the scheme as approved by the Commission, including the budgetary limitation to EUR 10 million, would be lawful.
V tomto prípade je Komisia toho názoru, že potenciálni príjemcovia schémy by mohli mať námietky týkajúce sa oprávneného očakávania, že akákoľvek pomoc udelená za podmienok schémy schválených Komisiou, vrátane obmedzenia rozpočtu na 10 miliónov EUR, by bola zákonná.
However, what Italy is arguing amounts to an expectation to benefit from aid after expiry of the scheme, and in particular to benefit from grants in excess of the approved budget, i.e. to an expectation to receive new State aid.
Námietky Talianska sa však týkajú očakávania výhody z pomoci po skončení schémy, a najmä očakávania výhody z grantov, ktoré presahujú schválený rozpočet, t. j. očakávania, že dostane novú štátnu pomoc.
An undertaking may not in principle entertain a legitimate expectation to receive aid which has not been approved by the Commission in accordance with the procedure provided for by the EC Treaty [14].
Podnik nemôže v zásade oprávnene očakávať, že dostane pomoc, ktorá nebola schválená Komisiou v súlade s postupom ustanoveným v Zmluvy o ES [14].
For the same reason, it may not invoke a general principle of equal treatment in order to be treated on an equal footing with the beneficiaries of an approved aid.
Z toho istého dôvodu nemôže uplatňovať všeobecnú zásadu rovnakého zaobchádzania, aby sa s ním zaobchádzalo rovnako ako s príjemcami schválenej pomoci.
Italy further quotes case law which, it considers, reflects application of the principle accessorium sequitur principale (the decision on the main issue applies to associated issues) and supports the inference that even if the updating of public policy resources, designed to correct the effect of time or cost forecasts that have proved inadequate, involves increasing the initial aid, it does not constitute new aid, or is compatible with the legal basis that justified the original aid.
Taliansko ďalej uvádza judikatúru, ktorá podľa jeho názoru vyjadruje uplatňovanie zásady „accessorium sequitur principale“ (rozhodnutie o hlavnej otázke sa vzťahuje na súvisiace otázky) a podporuje domnienku, že aj keď aktualizácia zdrojov verejnej politiky určených na nápravu účinku času alebo prognóz nákladov, ktoré sa ukázali ako neprimerané, zahŕňa zvýšenie počiatočnej pomoci, nepredstavuje novú pomoc alebo je zlučiteľná s právnym základom, ktorým sa odôvodnila pôvodná pomoc.
However, the case law cited does not support Italy’s position.
Uvedená judikatúra však nepodporuje stanovisko Talianska.
In its judgment in Case C 223/85, the Court found that the Commission’s failure to act within a reasonable time in conjunction with the fact that the aid was intended to cover the additional costs of an operation which had been in receipt of authorised aid had given the beneficiary a legitimate expectation that the aid would encounter no objection.
Súdny dvor vo svojom rozsudku vo veci C-223/85 zistil, že skutočnosť, že Komisia nekonala v rámci primeraného času v spojení s tým, že pomoc bola určená na pokrytie dodatočných nákladov operácie, na ktorú bola prijatá povolená pomoc, poskytla príjemcovi oprávnené očakávanie, že pomoc nenarazí na žiadnu námietku.
However, the Commission does not see how this precedent supports Italy’s view that the updating of the scheme’s budget does not constitute new aid or, alternatively, that it is compatible according to the legal basis that justified the original aid, i.e. the TDM Regulation.
Komisia však nerozumie, ako tento precedens podporuje názor Talianska, že aktualizácia rozpočtu schémy nepredstavuje novú pomoc, alebo prípadne, že je zlučiteľná podľa právneho základu, ktorým sa odôvodnila pôvodná pomoc, t. j. podľa nariadenia o dočasných ochranných opatreniach.
On the contrary, the Commission notes that in this ruling the Court in no way questioned that ‘aid … intended to meet additional costs of an operation which had been in receipt of an authorized aid’ required the Commission’s approval under Article 87(1) (then 93) of the EC Treaty.
Naopak, Komisia uvádza, že Súdny dvor v tomto rozhodnutí v žiadnom prípade nemal pochybnosti o tom, že „pomoc... určená na pokrytie doplňujúcich nákladov operácie, na ktorú sa získala povolená pomoc“, vyžadovala schválenie Komisiou podľa článku 87 ods. 1 (potom 93) Zmluvy o ES.
In addition, Italy has not shown that in the present case the Commission failed to act within a reasonable time.
Taliansko okrem toho nepreukázalo, že Komisia v tomto prípade nekonala v rámci primeraného času.
On the contrary, it was, rather, Italy that failed to notify an increase in the scheme while the TDM Regulation was still in force.
Naopak, bolo to skôr Taliansko, ktoré neoznámilo zvýšenie rozpočtu schémy, kým bolo nariadenie o dočasných ochranných opatreniach stále účinné.
Case C-364/90 does not back up Italy’s view either.
Názor Talianska nepodporuje ani vec C-364/90.
In the part of the judgment to which Italy refers, the Court merely finds that the Commission failed to justify adequately a negative State aid decision and makes the point that certain documents submitted in the pre-litigation phase were sufficiently clear to make the same arguments admissible in the procedure before the Court.
V časti rozsudku, na ktorú sa Taliansko odvoláva, Súdny dvor iba uznáva, že Komisia primerane neodôvodnila negatívne rozhodnutie o štátnej pomoci, a vysvetľuje, že určité dokumenty predložené v štádiu pred začatím súdneho konania boli dostatočne jasné, aby v konaní pred Súdnym dvorom boli prípustné tie isté argumenty.
The Commission cannot see how these purely procedural points provide any authority for Italy’s view that increasing the budget of the scheme should, as a matter of substantive law, be approved on the basis of the TDM Regulation.
Komisia nerozumie, ako tieto výlučne procesné otázky oprávňujú Taliansko zastávať názor, že zvýšenie rozpočtu schémy by malo byť ako otázka hmotného práva schválené na základe nariadenia o dočasných ochranných opatreniach.
Finally, as regards Italy’s comment according to which the notified aid does not conflict with a decision of the World Trade Organisation (WTO) which found that the provisions of the TDM Regulation did not comply with WTO rules, the Commission has already noted in previous decisions that, according to the settled case law of the Court of Justice, Community legislation must, as far as possible, be interpreted in the light of international law, including the EC’s WTO obligations [15].
Nakoniec, pokiaľ ide o pripomienku Talianska, podľa ktorej oznámená pomoc nie je v rozpore s rozhodnutím Svetovej obchodnej organizácie (WTO), ktorá zistila, že ustanovenia nariadenia o dočasných ochranných opatreniach nie sú v súlade s pravidlami WTO, Komisia už v predchádzajúcich rozhodnutiach uviedla, že podľa ustálenej judikatúry Súdneho dvora sa právne predpisy Spoločenstva musia, pokiaľ je to možné, vykladať z hľadiska medzinárodného práva, vrátane záväzkov ES voči WTO [15].
Therefore interpretation of the TDM Regulation must also be seen in the light of the Community’s international obligations [16].
Výklad nariadenia o dočasných ochranných opatreniach sa preto musí vnímať aj z hľadiska medzinárodných záväzkov Spoločenstva [16].
In this context, the Commission recalls that Korea challenged the compatibility of the TDM Regulation with WTO rules.
V tejto súvislosti Komisia upozorňuje, že Kórea spochybnila zlučiteľnosť nariadenia o dočasných ochranných opatreniach s pravidlami WTO.
On 22 April 2005, a Panel issued a report concluding that the TDM Regulation and several national TDM schemes — in place at the time when Korea initiated the WTO dispute — were in breach of Article 23(1) of the Understanding on rules and procedures governing the settlement of disputes (DSU) [17].
Dňa 22. apríla 2005 panel vydal správu, v ktorej dospel k záveru, že nariadenie o dočasných ochranných opatreniach a niekoľko vnútroštátnych schém týkajúcich sa dočasných ochranných opatrení, ktoré platili v čase, keď Kórea začala spor s WTO, boli v rozpore s článkom 23 ods. 1 Dohody o pravidlách a postupoch platných pre urovnanie sporov (DSU – Dispute Settlement Understanding) [17].
On 20 June 2005, the WTO Dispute Settlement Body (DSB) adopted the Panel report, which recommended that the Community should bring the TDM Regulation and the national TDM schemes into conformity with its obligations under the WTO Agreements [18].
Dňa 20. júna 2005 orgán WTO pre urovnávanie sporov (DSB – Dispute Settlement Body) prijal správu panelu, v ktorej sa odporúčalo, aby Spoločenstvo uviedlo nariadenie o dočasných ochranných opatreniach a vnútroštátne schémy týkajúce sa dočasných ochranných opatrení do súladu so svojimi záväzkami na základe dohôd WTO [18].
On 20 July 2005, the Community informed the DSB that its rules were now in conformity with the DSB ruling and recommendations since the TDM Regulation had expired on 31 March 2005 and Member States could no longer grant operating aid under this Regulation.
Dňa 20. júla 2005 Komisia informovala DSB o tom, že jej pravidlá sú teraz v súlade s rozhodnutím a odporúčaniami DSB, pretože účinnosť nariadenia o dočasných ochranných opatreniach sa skončila 31. marca 2005 a členské štáty už viac nemôžu udeľovať prevádzkovú pomoc na základe tohto nariadenia.
The Panel report and the DSB ruling adopting that report condemned the TDM Regulation per se for being in breach of WTO rules and required the Community to stop applying it.
V správe panelu a rozhodnutí DSB, ktorým sa schválila táto správa, bolo nariadenie o dočasných ochranných opatreniach odmietnuté ako také preto, že bolo v rozpore s pravidlami WTO a vyžadovalo sa v nich, aby Spoločenstvo zastavilo jeho uplatňovanie.
The Community’s obligation to implement the DSB ruling also applies to future decisions to grant new aid in application of the TDM Regulation [19].
Záväzok Spoločenstva vykonať rozhodnutie DSB sa vzťahuje aj na ďalšie rozhodnutia o udelení novej pomoci pri uplatňovaní nariadenia o dočasných ochranných opatreniach [19].
The Community, by informing the DSB that its rules now complied with the DSB ruling and recommendations, since the TDM Regulation had expired on 31 March 2005 and Member States could therefore no longer grant operating aid under that Regulation, undertook no longer to apply the Regulation to grant new aid.
Spoločenstvo sa tým, že informovalo DSB o tom, že jeho pravidlá sú už teraz v súlade s rozhodnutím a odporúčaniami DSB, keďže účinnosť nariadenia o dočasných ochranných opatreniach sa skončila 31. marca 2005 a členské štáty už viac nemôžu udeľovať prevádzkovú pomoc na základe tohto nariadenia, zaviazalo, že pri schvaľovaní novej pomoci už viac nebude uplatňovať toto nariadenie.
Accordingly, approving the present aid would result in a breach by the Community of its international commitments.
Schválenie tejto pomoci by preto viedlo k porušeniu medzinárodných záväzkov Spoločenstva.
For the reasons set out above, the Commission finds that the notified State aid is incompatible with the common market,
Z uvedených dôvodov Komisia považuje oznámenú štátnu pomoc za nezlučiteľnú so spoločným trhom,
The State aid which Italy is planning to implement by altering scheme N 59/04 concerning a temporary defensive mechanism for shipbuilding, which entails an increase of EUR 10 million, is incompatible with the common market.
Štátna pomoc, ktorú Taliansko plánuje poskytnúť úpravou schémy N 59/04 týkajúcej sa dočasných ochranných opatrení v sektore stavby lodí, ktorá zahŕňa zvýšenie o 10 miliónov EUR, nie je zlučiteľná so spoločným trhom.
Therefore the aid may not be implemented.
Táto pomoc sa preto nemôže poskytnúť.
Italy shall inform the Commission, within two months of notification of this Decision, of the measures taken to comply with it.
Taliansko informuje Komisiu do dvoch mesiacov od oznámenia tohto rozhodnutia o opatreniach prijatých s cieľom splniť uvedené rozhodnutie.
OJ C 140, 6.6.2008, p. 20.
Ú. v. EÚ C 140, 6.6.2008, s. 20.
Judgment of the Court Justice in Case 323/82 Intermills v Commission [1984] ECR 1984, p. 3809, paragraph 17.
Rozsudok Súdneho dvora vo veci 323/82 Intermills/Komisia [1984] Zb., s. 3809, bod 17.
State aid N 59/04 (OJ C 100, 26.4.2005, p. 27).
Štátna pomoc N 59/04 (Ú. v. EÚ C 100, 26.4.2005, s. 27).
The decision is available in the authentic language at http://ec.europa.eu/comm/competition/state_aid/register/ii/by_case_nr_n2004_0030.html#59
Rozhodnutie je k dispozícii v autentickom jazyku na tejto internetovej stránke: http://ec.europa.eu/comm/competition/state_aid/register/ii/by_case_nr_n2004_0030.html#59.
RSV v Commission [1987] ECR 4617.
RSV/Komisia [1987] Zb. 4617.
Italy v Commission [1993] ECR I-2097.
Taliansko/Komisia [1993] Zb. I-2097.
See, inter alia, the judgment of the Court of First Instance of 24 September 2008 in Case T20/03 Kahla/Thüringen Porzellan, not yet reported paragraph 146.
Pozri inter alia rozsudok Súdu prvého stupňa z 24. septembra 2008 vo veci T20/03 Kahla/Thüringen Porzellan, ešte neuverejnený, bod 146.
See, for instance, the Court of Justice’s judgment in Case C-5/89 Commission v Germany [1990] ECR I-3437, paragraph 14.
Pozri napríklad rozsudok Súdneho dvora vo veci C-5/89 Komisia/Nemecko [1990] Zb. I-3437, bod 14.
Case C-53/96 Hermes [1998] ECR, I-3603, paragraph 28; Case C-76/00 P, Petrotub [2003] ECR.
Vec C-53/96 Hermes [1998] Zb., I-3603, bod 28; vec C-76/00 P, Petrotub [2003] Zb.
I-79, paragraph 57.
I-79, bod 57.
Cases C 26/06 (ex N 110/06) (OJ L 219, 24.8.2007, p. 25) and C 32/07 (ex N 389/06) (OJ L 108, 18.4.2008, p. 23).
Veci C 26/06 (ex N 110/06) (Ú. v. EÚ L 219, 24.8.2007, s. 25) a C 32/07 (ex N 389/06) (Ú. v. EÚ L 108, 18.4.2008, s. 23).
See EC — Measures affecting trade in commercial vessels, WT/DS301/R, paragraphs 7.184-7.222 and 8.1(d).
Pozri ES – Opatrenia ovplyvňujúce obchodovanie s komerčnými plavidlami, WT/DS301/R, odseky 7.184 - 7.222 a 8.1 písm. d).
See EC — Measures affecting trade in commercial vessels, WT/DS301/R, paragraph 7.21.
Pozri ES – Opatrenia ovplyvňujúce obchodovanie s komerčnými plavidlami, WT/DS301/R, odsek 7.21.
By letter dated 9 June 2008, the Commission granted the request and extended the deadline for the submission of comments to 7 July 2008.
Listom z 9. júna 2008 Komisia vyhovela žiadosti a predĺžila lehotu na predloženie pripomienok do 7. júla 2008.
Italy eventually submitted its comments by letter dated 7 July 2008, registered as received at the Commission on the same day (i.e. within the extended time limit).
Taliansko nakoniec predložilo svoje pripomienky listom zo 7. júla 2008, ktorý Komisia zaevidovala v ten istý deň (t. j. v rámci predĺženej lehoty).
(hereinafter ‘De Poli’), which claimed to be an interested party, submitted comments by letter dated 17 September 2008, registered as received at the Commission on 17 September 2008.
(ďalej len „De Poli“), ktorá tvrdila, že je zainteresovanou stranou, predložila pripomienky prostredníctvom listu zo 17. septembra 2008, ktorý Komisia zaevidovala 17. septembra 2008.
De Poli is an Italian shipyard established in Venezia-Pellestrina.
De Poli je talianska lodenica so sídlom vo Venezia-Pellestrina.
However, the period within which interested parties could submit comments expired one month after the publication in the Official Journal of the European Union of the decision to initiate the procedure laid down in Article 88(2) of the EC Treaty, i.e. on 7 July 2008.
Lehota, v rámci ktorej mohli zainteresované strany predložiť pripomienky, sa však skončila jeden mesiac po uverejnení rozhodnutia o začatí konania stanoveného v článku 88 ods. 2 Zmluvy o ES v Úradnom vestníku Európskej únie, t. j. 7. júla 2008.
De Poli’s comments were submitted after the end of this period.
Pripomienky De Poli boli predložené po skončení tejto lehoty.
of 19 January 2010
z 19. januára 2010,
authorising the Portuguese Republic to apply a measure derogating from Articles 168, 193 and 250 of Directive 2006/112/EC on the common system of value added tax
ktorým sa Portugalskej republike povoľuje uplatňovať opatrenie odchyľujúce sa od článkov 168, 193 a 250 smernice 2006/112/ES o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty
The Portuguese Republic (hereinafter referred to as Portugal) was authorised by Council Decision 2004/738/EC [2] to apply until 31 December 2009 a special optional scheme for the taxation of doorstep sales, whereby, firstly, by way of derogation from Article 21(1)(a) of Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes – Common system of value added tax: uniform basis of assessment [3], any firm operating in this sector which has been authorised to apply this scheme is liable for the value added tax (VAT) payable on goods supplied by its resellers to final consumers.
Portugalskú republiku (ďalej len „Portugalsko“) Rada rozhodnutím 2004/738/ES [2] oprávnila uplatňovať do 31. decembra 2009 osobitný a dobrovoľný režim v sektore podomového predaja, v rámci ktorého na jednej strane podnik pôsobiaci v tomto sektore, ktorý je oprávnený využívať tento režim, podlieha dani z pridanej hodnoty (DPH) splatnej za dodávky tovaru, ktoré uskutočnia jeho malopredajcovia konečným spotrebiteľom, a to odchylne od článku 21 ods. 1 písm. a) šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu – spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia [3].
Secondly, by way of derogation from Article 22 of the said Directive, the resellers are exempt from the obligations laid down in that Article for those goods supplied.
Na druhej strane, odchylne od článku 22 uvedenej smernice sú v prípade týchto dodávok malopredajcovia oslobodení od povinností uvedených v tomto článku.
In order to obtain such an authorisation, the firm must derive its entire turnover from doorstep sales by resellers working in their own name and on their own account.
Na to, aby podnik mohol také oprávnenie získať, musí celý jeho obrat pochádzať z podomového predaja, ktorý uskutočňujú malopredajcovia konajúci vo svojom mene a na svoj vlastný účet.
Moreover, all products sold by the firm must appear in a pre-established list of the prices applicable at the final consumption stage and the firm must sell its products direct to resellers who, in turn, sell direct to final consumers.
Okrem toho musia byť všetky predané výrobky uvedené na vopred stanovenom zozname cien, za ktoré sa predávajú v konečnej spotrebiteľskej fáze, a podnik ich musí predávať priamo malopredajcom, ktorí ich zase predávajú priamo konečným spotrebiteľom.
By letter registered by the Secretariat-General of the Commission on 30 June 2009, Portugal requested an extension of this special scheme for derogating from Articles 193 and 250 of Directive 2006/112/EC and, by additional letter registered by the Secretariat-General of the Commission on 9 September 2009, requested that resellers, by way of derogation from Article 168 of Directive 2006/112/EC, should not be allowed to deduct the VAT payable on the goods covered by the derogation.
Listom, ktorý Generálny sekretariát Komisie zaevidoval 30. júna 2009, Portugalsko požiadalo o povolenie predĺžiť tento osobitný režim, pokiaľ ide o opatrenia odchyľujúce sa od článkov 193 a 250 smernice 2006/112/ES, a doplňujúcim listom, ktorý Generálny sekretariát Komisie zaevidoval 9. septembra 2009, požiadalo, aby malopredajcovia odchylne od článku 168 smernice 2006/112/ES nemohli odpočítať DPH splatnú za tovar, ktorého sa týka dané opatrenie.
In accordance with Article 395(2) of Directive 2006/112/EC, the Commission informed the other Member States of that request, by letter of 27 October 2009.
V súlade s článkom 395 ods. 2 smernice 2006/112/ES Komisia postúpila túto žiadosť Portugalska ostatným členským štátom listom z 27. októbra 2009.
By letter of 29 October 2009, the Commission notified Portugal that it had all the necessary information.
Listom z 29. októbra 2009 Komisia oznámila Portugalsku, že má všetky informácie potrebné na posúdenie žiadosti.
This special scheme has the effect of conferring on duly authorised firms, rather than numerous travelling salesmen, the right to deduct VAT payable or paid by these resellers on the goods these firms have supplied to them, and making the firms liable for the VAT payable on the supply of these goods to the final consumers by the resellers.
V dôsledku tohto režimu sú to riadne oprávnené podniky, ktoré majú namiesto početných ambulantných malopredajcov nárok na odpočet splatnej DPH alebo DPH, ktorú títo malopredajcovia zaplatili za tovar, ktorý im uvedené podniky dodali, a podliehajú dani splatnej za dodanie tohto tovaru konečným spotrebiteľom týmito malopredajcami.