natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Annex 2, Schedule A, to the Common Consular Instructions on visas for the diplomatic missions and consular posts [2] contains the list of countries whose nationals are not subject to a visa requirement in one or more Schengen States when they are holders of diplomatic, official or service passports, but who are subject to this requirement when they are holders of ordinary passports.
Zoznam A v prílohe 2 k Spoločným konzulárnym pokynom týkajúcich sa víz pre diplomatické misie a konzulárne úrady [2] obsahuje zoznam krajín, ktorých štátni príslušníci nepodliehajú vízovej povinnosti v jednom alebo viacerých schengenských štátoch, ak sú držiteľmi diplomatického, úradného alebo služobného pasu, pričom však tejto povinnosti podliehajú, ak sú držiteľmi bežného pasu.
Austria wishes to exempt holders of Indonesian diplomatic and service passports from visa requirements.
Rakúsko si želá oslobodiť držiteľov indonézskych diplomatických a služobných pasov od vízovej povinnosti.
In accordance with Articles 1 and 2 of the Protocol on the position of Denmark, annexed to the Treaty on European Union and to the Treaty establishing the European Community, Denmark is not taking part in the adoption of this Decision, and is not bound by it or subject to its application.
V súlade s článkami 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, ktorý je pripojený k Zmluve o Európskej únii a k Zmluve o založení Európskeho spoločenstva, sa Dánsko nezúčastňuje na prijatí tohto rozhodnutia, nie je ním viazané a ani nepodlieha jeho uplatňovaniu.
Given that this Decision builds upon the Schengen acquis under the provisions of Title IV of Part Three of the Treaty establishing the European Community, Denmark shall, in accordance with Article 5 of the said Protocol, decide within a period of six months after the Council has adopted this Decision whether it will implement it in its national law.
Keďže toto rozhodnutie je založené na schengenskom acquis podľa ustanovení tretej časti hlavy IV Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva, Dánsko sa v súlade s článkom 5 uvedeného protokolu do šiestich mesiacov po prijatí tohto rozhodnutia Radou rozhodne, či toto rozhodnutie zavedie do svojho vnútroštátneho práva.
As regards Iceland and Norway, this Decision constitutes a development of provisions of the Schengen acquis within the meaning of the Agreement concluded between the Council of the European Union and the Republic of Iceland and the Kingdom of Norway concerning the latters’ association with the implementation, application and development of the Schengen acquis [3], which fall within the area referred to in Article 1, point B of Council Decision 1999/437/EC of 17 May 1999 on certain arrangements for the application of that Agreement [4].
Pokiaľ ide o Island a Nórsko, toto rozhodnutie predstavuje vývoj ustanovení schengenského acquis v zmysle Dohody uzavretej medzi Radou Európskej únie a Islandskou republikou a Nórskym kráľovstvom o pridružení Islandskej republiky a Nórskeho kráľovstva pri vykonávaní, uplatňovaní a vývoji schengenského acquis [3], ktoré patria do oblasti uvedenej v článku 1 bode B rozhodnutia Rady 1999/437/ES zo 17. mája 1999 o určitých vykonávacích predpisoch k tejto dohode [4].
This Decision constitutes a development of provisions of the Schengen acquis in which the United Kingdom does not take part, in accordance with Council Decision 2000/365/EC of 29 May 2000 concerning the request of the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland to take part in some of the provisions of the Schengen acquis [5]; the United Kingdom is therefore not taking part in its adoption and is not bound by it or subject to its application.
Toto rozhodnutie predstavuje vývoj ustanovení schengenského acquis, na ktorých sa Spojené kráľovstvo nezúčastňuje v súlade s rozhodnutím Rady 2000/365/ES z 29. mája 2000, ktoré sa týka požiadavky Spojeného kráľovstva Veľkej Británie a Severného Írska zúčastňovať sa na niektorých ustanoveniach schengenského acquis [5]; Spojené kráľovstvo sa preto na jeho prijatí nezúčastňuje, nie je ním viazané a ani nepodlieha jeho uplatňovaniu.
This Decision constitutes a development of provisions of the Schengen acquis in which Ireland does not take part, in accordance with Council Decision 2002/192/EC of 28 February 2002 concerning Ireland’s request to take part in some of the provisions of the Schengen acquis [6]; Ireland is therefore not taking part in its adoption and is not bound by it or subject to its application.
Toto rozhodnutie predstavuje vývoj ustanovení schengenského acquis, na ktorých sa Írsko nezúčastňuje v súlade s rozhodnutím Rady 2002/192/ES z 28. februára 2002 o požiadavke Írska zúčastňovať sa na niektorých ustanoveniach schengenského acquis [6]; Írsko sa preto na jeho prijatí nezúčastňuje, nie je ním viazané a ani nepodlieha jeho uplatňovaniu.
As regards Switzerland, this Decision constitutes a development of the provisions of the Schengen acquis within the meaning of the Agreement between the European Union, the European Community and the Swiss Confederation on the Swiss Confederation’s association with the implementation, application and development of the Schengen acquis [7] which fall within the area referred to in Article 1, point B of Decision 1999/437/EC, read in conjunction with Article 3 of Council Decision 2008/146/EC [8].
Pokiaľ ide o Švajčiarsko, toto rozhodnutie predstavuje vývoj ustanovení schengenského acquis v zmysle Dohody medzi Európskou úniou, Európskym spoločenstvom a Švajčiarskou konfederáciou o pridružení Švajčiarskej konfederácie k vykonávaniu, uplatňovaniu a vývoju schengenského acquis [7], ktoré patria do oblasti uvedenej v článku 1 bode B rozhodnutia 1999/437/ES v spojení s článkom 3 rozhodnutia Rady 2008/146/ES [8].
As regards Liechtenstein, this Decision constitutes a development of the provisions of the Schengen acquis within the meaning of the Protocol between the European Union, the European Community, the Swiss Confederation and the Principality of Liechtenstein on the accession of the Principality of Liechtenstein to the Agreement between the European Union, the European Community and the Swiss Confederation concerning the Swiss Confederation’s association with the implementation, application and development of the Schengen acquis which fall within the area referred to in Article 1, point B of Decision 1999/437/EC, read in conjunction with Article 3 of Council Decision 2008/261/EC [9].
Pokiaľ ide o Lichtenštajnsko, toto rozhodnutie predstavuje vývoj ustanovení schengenského acquis v zmysle Protokolu podpísaného medzi Európskou úniou, Európskym spoločenstvom, Švajčiarskou konfederáciou a Lichtenštajnským kniežatstvom o pristúpení Lichtenštajnského kniežatstva k Dohode medzi Európskou úniou, Európskym spoločenstvom a Švajčiarskou konfederáciou o pridružení Švajčiarskej konfederácie k vykonávaniu, uplatňovaniu a vývoju schengenského acquis, ktoré patria do oblasti uvedenej v článku 1 bode B rozhodnutia 1999/437/ES v spojení s článkom 3 rozhodnutia Rady 2008/261/ES [9].
As regards Cyprus, this Decision constitutes an act building upon the Schengen acquis or otherwise related to it within the meaning of Article 3(2) of the 2003 Act of Accession.
Pokiaľ ide o Cyprus, toto rozhodnutie predstavuje akt, ktorý je založený na schengenskom acquis alebo s ním inak súvisí v zmysle článku 3 ods. 2 Aktu o pristúpení z roku 2003.
This Decision constitutes an act building upon the Schengen acquis or otherwise related to it within the meaning of Article 4(2) of the 2005 Act of Accession,
Toto rozhodnutie predstavuje akt, ktorý je založený na schengenskom acquis alebo s ním inak súvisí v zmysle článku 4 ods. 2 Aktu o pristúpení z roku 2005,
In Annex 2, Schedule A, to the Common Consular Instructions, the letters ‘D’ and ‘S’ shall be inserted in the ‘AT’ column against the entry for Indonesia.
Do zoznamu A v prílohe 2 k Spoločným konzulárnym pokynom sa do stĺpca „AT“ pre Indonéziu vkladajú písmená „D“ a „S“.
This Decision shall apply from 1 March 2009.
Toto rozhodnutie sa uplatňuje od 1. marca 2009.
Article 70 of Council Regulation (EC) No 1698/2005 of 20 September 2005 on support for rural development by the European Agricultural Fund for Rural Development (EAFRD) establishes the rates of the Community financial contribution for each axis.
V článku 70 nariadenia Rady (ES) č. 1698/2005 z 20. septembra 2005 o podpore rozvoja vidieka prostredníctvom Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV) sa určuje percentuálny podiel finančného príspevku Spoločenstva na úrovni osí.
Section IV of Annex VIII to the Act of Accession of Bulgaria and Romania, as amended by Council Decision 2006/664/EC of 19 June 2006 adapting Annex VIII to the Act of Accession of Bulgaria and Romania, establishes, by way of derogation from Article 70 of Regulation (EC) No 1698/2005, the rates per axis of the Community support granted in Bulgaria and Romania for rural development under the EAFRD.
V oddiele IV prílohy VIII k Aktu o pristúpení Bulharska a Rumunska v znení zmenenom a doplnenom rozhodnutím Rady 2006/664/ES z 19. júna 2006, ktorým sa upravuje príloha VIII k Aktu o pristúpení Bulharska a Rumunska, odchylne od článku 70 nariadenia (ES) č. 1698/2005, sa pre osi určujú percentuálne podiely podpory Spoločenstva poskytnutej v Bulharsku a Rumunsku na rozvoj vidieka v rámci EPFRV.
Such contribution may amount to 80 % for axis 1 and axis 3 as well as for technical assistance, and to 82 % for axis 2.
Takáto podpora môže dosiahnuť 80 % pre osi 1 a 3 a tiež pre technickú pomoc a 82 % pre os 2.
The co-financing rates specified per axis cannot apply to the amounts that, as provided for in Section I, sub-section E, of Annex VIII to the Act of Accession of Bulgaria and Romania, may be granted to farmers eligible for complementary national direct payments or aids under Article 143c of Council Regulation (EC) No 1782/2003 of 29 September 2003 establishing common rules for direct support under the common agricultural policy and establishing certain support schemes for farmers.
Sadzby spolufinancovania špecifikované pre osi sa nemôžu uplatňovať na sumy, ktoré sa môžu byť podľa oddielu I pododdielu E prílohy VIII k Aktu o pristúpení Bulharska a Rumunska poskytnúť poľnohospodárom, ktorí sú oprávnení na vnútroštátne dodatkové priame platby alebo pomoc v rámci článku 143c nariadenia Rady (ES) č. 1782/2003 z 29. septembra 2003, ktorým sa stanovujú spoločné pravidlá režimov priamej podpory v rámci spoločnej poľnohospodárskej politiky a ktorým sa zavádzajú niektoré režimy podpory pre poľnohospodárov.
The maximum financial contribution of the Community to complements to direct payments amounts needs to be specified also for the purpose of applying Commission Regulation (EC) No 1974/2006 of 15 December 2006 laying down detailed rules for the application of Council Regulation (EC) No 1698/2005 on support for rural development by the European Agricultural Fund for Rural Development (EAFRD), Annex II to which provides for an indicative financial breakdown by rural development axis and measure, including the measure ‘complements to direct payments’.
Maximálny finančný príspevok Spoločenstva na doplatky k sumám priamych platieb treba určiť aj kvôli uplatňovaniu nariadenia Komisie (ES) č. 1974/2006 z 15. decembra 2006, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá vykonávania nariadenia Rady (ES) č. 1698/2005 o podpore rozvoja vidieka prostredníctvom Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV), v ktorom sa v prílohe II stanovuje orientačné rozdelenie financií na osi a opatrenia rozvoja vidieka vrátane opatrenia „doplatky k priamym platbám“.
With a view to maintain the results of the accession negotiations and the consistency of the co-financing rates system after technical adaptations has been done to the regulations concerning rural development, the maximum financial contribution of the Community to complements to direct payments amounts should be fixed at the same percentage as for axis 1 and 3 as well as for the technical assistance,
S cieľom dodržať výsledky prístupových rokovaní a konzistenciu systému sadzieb spolufinancovania po tom, ako boli v nariadeniach týkajúcich sa rozvoja vidieka uskutočnené technické úpravy, maximálny finančný príspevok Spoločenstva na doplatky k sumám priamych platieb by mal byť určený na rovnaký percentuálny podiel ako pre osi 1 a 3 a tiež pre technickú pomoc,
In Annex VIII to the Act of Accession of Bulgaria and Romania, Section IV shall be replaced by the following:
V prílohe VIII k Aktu o pristúpení Bulharska a Rumunska sa oddiel IV nahrádza takto:
‘By way of derogation from Article 70(3)(a) of Regulation (EC) No 1698/2005, the financial contribution of the Community may amount to 80 % for axis 1 and 3, the technical assistance measure and the complements to direct payments.
„Odchylne od článku 70 ods. 3 písm. a) nariadenia (ES) č. 1698/2005 môže finančný príspevok Spoločenstva dosahovať výšku 80 % pre osi 1 a 3, pre technickú pomoc a tiež pre doplatky k priamym platbám.
By way of derogation from Article 70(3)(b) of Regulation (EC) No 1698/2005, the financial contribution of the Community may amount to 82 % for axis 2.’
Odchylne od článku 70 ods. 3 písm. b) nariadenia (ES) č. 1698/2005 môže finančný príspevok Spoločenstva dosahovať výšku 82 % pre os 2.“
OJ L 277, 9.10.2006, p. 4.
Ú. v. EÚ L 277, 9.10.2006, s. 4.
on measure C 35/04 implemented by Hungary for Postabank and Takarékpénztár Rt./Erste Bank Hungary Nyrt.
o štátnej pomoci C 35/04, ktorú poskytla Maďarská republika v prospech Postabank és Takarékpénztár Rt./Erste Bank Hungary Nyrt.
(notified under document number C(2008) 6023)
[oznámené pod číslom K(2008) 6023]
Having called on interested parties to submit their comments pursuant to the provisions cited above,
po vyzvaní zainteresovaných strán, aby predložili svoje pripomienky v súlade s uvedenými ustanoveniami a so zreteľom na tieto pripomienky,
By letter dated 23 September 2003, registered on 22 October 2003, the Commission was notified of State measures in favour of Postabank és Takarékpénztár Rt., now Erste Bank Hungary Nyrt., (‘Postabank’ or the ‘Bank’).
Listom z 23. septembra 2003, ktorý bol zaevidovaný 22. októbra 2003, Komisia dostala notifikáciu týkajúcu sa štátneho opatrenia v prospech Postabank és Takarékpénztár Rt., v súčasnosti Erste Bank Hungary Nyrt. (ďalej len „Postabank“ alebo „banka“).
By e-mail dated 23 January 2004, registered on 26 January 2004, the Hungarian authorities notified a series of additional measures adopted for Postabank.
Maďarské orgány elektronickým listom z 23. januára 2004, ktorý bol zaevidovaný 26. januára 2004, notifikovali ďalšie opatrenia v prospech Postabank.
All measures were notified under the interim mechanism procedure, provided for in Annex IV.3 of the Act of Accession, which forms part of the Accession Treaty to the European Union (Accession Treaty).
Všetky opatrenia notifikovali v súlade s „dočasnými mechanizmami“ stanovenými v bode 3 prílohy IV aktu o pristúpení, tvoriaceho súčasť Zmluvy o pristúpení k Európskej únii (ďalej len „zmluva o pristúpení“).
On 30 April 2004, the Hungarian authorities submitted, as a supplement to the notification, an irrevocable unilateral declaration by Postabank’s buyer, Erste Bank.
Maďarské orgány 30. apríla 2004 ako dodatok notifikácie odovzdali jednostranné, neodvolateľné vyhlásenie Erste Bank ako kupujúcej strany Postabank.
The declaration, which was signed on 29 April 2004, provides for an overall cap on the payments payable by Hungary, as laid down in the share purchase agreement, to Postabank’s buyer in respect of threatened or unknown litigation claims and also narrows the scope of the definition of risk in connection with unknown claims.
Vo vyhlásení z 29. apríla 2004 je určená celková horná hranica platieb, ktoré má Maďarsko na základe zmluvy o kúpe akcií uskutočniť v prospech kupujúceho banky Postabank, pokiaľ ide o možné alebo nezistené, súdnou cestou vymáhateľné nároky a taktiež sa zužuje okruh vymedzených rizík súvisiacich s nezistenými nárokmi.
By a decision dated 20 October 2004, the Commission declared that most of the notified measures did not qualify as applicable after accession and it initiated the procedure in respect of one measure, which was the indemnity undertaking for unknown claims, given that there were serious doubts regarding its compatibility with the common market.
Komisia vo svojom rozhodnutí z 20. októbra 2004 vyhlásila, že väčšina opatrení uvedených v notifikáciách sa po pristúpení nemôže uplatniť, a v súvislosti s opatrením, ktorým bol záväzok odškodnenia za nezistené nároky, začala vyšetrovacie konanie, keďže existovali vážne obavy, že opatrenie je nezlučiteľné so spoločným trhom.
The Commission Decision to initiate the procedure was published in the Official Journal of the European Union [1].
Rozhodnutie Komisie o začatí konania bolo uverejnené v Úradnom vestníku Európskej únie [1].
On 25 November 2004 the Hungarian authorities submitted their observations on the decision initiating the procedure and on 15 April 2005 Erste Bank also submitted its comments.
Dňa 25. novembra 2004 maďarské orgány predložili svoje pripomienky v súvislosti so začatím konania a 15. apríla 2005 predložila svoje pripomienky aj banka Erste Bank.
The Commission received comments from interested parties and forwarded them to Hungary, which was given the opportunity to react.
Komisia postúpila došlé pripomienky zainteresovaných strán Maďarskej republike, ktorá dostala možnosť sa k nim vyjadriť.
Postabank, which was established in 1988, used to operate as a retail-oriented bank providing a full range of banking services.
Banka Postabank, založená v roku 1988, bola v zásade bankou orientovanou na drobnú klientelu, ktorá poskytovala univerzálne bankové služby.
By the end of 2002, Postabank was the seventh largest commercial bank in Hungary with a market share of about 3,7 % in terms of total assets.
Koncom roka 2002 bola banka Postabank siedmou najväčšou obchodnou bankou v Maďarsku s trhovým podielom 3,7 %, pokiaľ ide o celkovú výšku aktív.
As Postabank was lacking sufficient capital, over a period of time the Hungarian authorities implemented a number of financial and regulatory measures with a view to restoring its capital adequacy ratio.
Pretože banka Postabank nedisponovala dostatočným kapitálom, maďarské orgány časom zaviedli viaceré finančné a regulačné opatrenia v záujme obnovenia kapitálovej primeranosti Postabank.
In 1998 Postabank faced the risk of collapse and the Hungarian Government had to step in and save the Bank through a huge recapitalisation of HUF 152 billion [2], thus becoming a 99,9 % shareholder in the Bank.
Postabank v roku 1998 hrozil kolaps a maďarská vláda sa musela postarať, aby významným kapitálovým vkladom [2] vo výške 152 miliárd HUF zachránila banku, následkom čoho sa vláda stala 99,9 % akcionárom banky.
This bailout of Postabank was intended to prepare it for restructuring with a view to its privatisation within a short time.
Cieľom záchrany Postabank bolo pripraviť banku na reštrukturalizáciu s úmyslom ju v krátkej dobe pripraviť na privatizáciu.
In 2000 the first attempt to privatise Postabank failed.
Prvý pokus o privatizáciu Postabank v roku 2000 bol neúspešný.
It was eventually privatised following an open tender procedure in October 2003, when the State-owned majority stake in it was sold to the Erste Bank der österreichischen Sparkassen, whose bid — at HUF 101,3 billion — was the highest submitted.
Napokon sa skutočný predaj Postabank realizoval v októbri roku 2003 v rámci otvoreného výberového konania, keď väčšinový podiel akcií, ktoré vlastnil štát, bol predaný banke Erste Bank der österreichischen Sparkassen AG (ďalej len „Erste Bank“ alebo „kupujúci“), ktorá ponúkla spomedzi predložených ponúk najvyššiu cenu, a to 101,3 miliardy HUF.
On the basis of the notification and submissions by the Hungarian authorities, it is the Commission’s understanding that Postabank was sold to the highest bidder following an open, non-discriminatory and unconditional two-round tender procedure.
Na základe notifikácie a podkladov, ktoré predložili maďarské orgány, Komisia vníma daný postup tak, že Postabank predali bez diskriminácie a bez stanovených podmienok v dvojkolovej otvorenej verejnej súťaži uchádzačovi, ktorý ponúkol najvyššiu cenu.
On 1 September 2004 Postabank was merged with Erste Bank Hungary.
Dňa 1. septembra 2004 sa banka Postabank zlúčila s bankou Erste Bank Hungary.
THE MEASURE (THE INDEMNITY UNDERTAKING FOR UNKNOWN CLAIMS)
ZÁVÄZOK ODŠKODNENIA ZA NEZISTENÉ NÁROKY
In the tender procedure the Hungarian Government offered all bidders the same contractual terms, including an undertaking to provide indemnity in the event of litigation that would cover payment liabilities arising from threatened and unknown litigation claims in respect of Postabank arising up to five years after the conclusion of the sale and purchase agreement [3].
Počas konkurzného konania Maďarská vláda každému uchádzačovi ponúkla rovnaké zmluvné podmienky, vrátane záväzku odškodnenia v prípade právneho sporu, ktorý platí do piatich rokov odo dňa uzavretia kúpnopredajnej zmluvy na akcie [3] a vzťahuje sa na záväzky odškodnenia za možné alebo nezistené nároky voči Postabank.
The Hungarian authorities explained that it became clear during the privatisation process that bidders had to be given an undertaking providing for indemnities for unknown claims, since no bidder would submit a bid unless such an undertaking were given; the indemnity undertaking was therefore indispensable for the privatisation to take place.
Podľa argumentácie maďarských orgánov sa počas privatizačného procesu jednoznačne ukázalo, že je nutné ponúknuť záväzok odškodnenia za nezistené nároky, pretože bez tohto záväzku by ani jediný uchádzač nebol predložil cenovú ponuku; týmto sa záväzok povinnosti odškodnenia stal neodpustiteľnou podmienkou uskutočnenia privatizácie.
On 29 April 2004, Erste Bank made a unilateral irrevocable declaration in which it narrowed the scope of the indemnity undertaking for unknown claims by defining the categories of risk, as well as reducing the overall cap from its previously unlimited size to HUF 200 billion.
Erste Bank dňa 29. apríla 2004 vydala neodvolateľné a jednostranné vyhlásenie, v ktorom určením rizikových kategórií zúžila okruh záväzkov odškodnenia za nezistené nároky a zároveň zmiernila mieru odškodnenia z pôvodnej neobmedzenej miery na sumu 200 miliárd HUF.
The unilateral declaration by Erste Bank also provides for an overall cap of HUF 350 billion in respect of the indemnity for threatened litigation claims, which the Commission declared to be a measure not applicable after accession [4].
Jednostranné vyhlásenie Erste Bank vo veci možných nárokov vymáhateľných súdnou cestou zaručuje celkovú hornú hranicu vo výške 350 miliárd HUF, čo Komisia vyhlásila za neuplatniteľné opatrenie po pristúpení [4].
According to the share purchase agreement as modified by Erste Bank’s unilateral declaration, the terms and conditions of the indemnities for unknown litigation claims regarding risk allocation between the seller and the buyer are as follows: The seller would make payment in respect of:
V zmysle zmluvy o kúpe akcií jednostranne modifikovanej zo strany Erste Bank, sa podmienky odškodnenia za nezistené nároky vymáhateľné súdnou cestou vo veci rozdelenia rizika medzi predávajúcim a kupujúcim upravujú nasledovne: Predávajúci plní vyplatenie takto:
90 % of the first HUF 10 billion of the total bank liabilities concerned,
90 % celkovej sumy za prvých 10 miliárd HUF príslušných záväzkov banky,
100 % of the excess over HUF 10 billion, not exceeding a total amount of HUF 200 billion.
100 % sumy, o ktorú záväzky prevyšujú 10 miliárd HUF, pričom celková suma nemôže presiahnuť výšku 200 miliárd HUF.