natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the course of 2002 and 2003 the Commission received several complaints alleging that the public funding system in place for Dutch public broadcasters constitutes unlawful and incompatible state aid within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty.
Komisia dostala v rokoch 2002 a 2003 niekoľko podnetov, podľa ktorých súčasný systém verejného financovania holandských verejných vysielateľov predstavuje nezákonnú a nezlučiteľnú štátnu pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES.
In the course of the preliminary investigation of the complaints, the Commission received additional information from the complainants, as well as the Dutch authorities.
V priebehu predbežného prešetrovania podnetov Komisia dostala dodatočné informácie od navrhovateľov, ako aj holandských orgánov.
Following the preliminary assessment of the alleged aid measures, the Commission informed the Netherlands, by letter dated 3 February 2004, that it had decided to initiate the procedure laid down in Article 88(2) of the EC Treaty with respect to certain measures which could be qualified as new aid.
Komisia na základe predbežného hodnotenia údajných opatrení pomoci informovala Holandsko listom z 3. februára 2004 o rozhodnutí začať konanie podľa článku 88 ods. 2 Zmluvy o ES vzhľadom na niektoré opatrenia, ktoré by sa mohli označiť za novú pomoc.
The Commission invited interested parties to submit their comments on the aid.
Komisia vyzvala zainteresované strany na predloženie pripomienok k pomoci.
The Netherlands responded to the decision to open proceedings by letter dated 30 April 2004.
Holandsko reagovalo na rozhodnutie o začatí konania listom z 30. apríla 2004.
Moreover, the Commission received comments from 11 interested parties.
Komisia okrem toho dostala pripomienky 11 zainteresovaných strán.
By letter of 29 April 2004 the Commission forwarded the comments to the Netherlands.
Komisia predložila pripomienky Holandsku listom z 29. apríla 2004.
The reaction by the Dutch authorities was received by letter dated 13 August 2004.
Holandské orgány odpovedali listom z 13. augusta 2004.
The Commission asked additional questions to the Dutch authorities by letters of 4 January 2005 and 25 May 2005, to which the Dutch authorities responded by letters of 27 January 2005 and 25 July 2005.
Komisia požiadala holandské orgány o dodatočné informácie listami zo 4. januára 2005 a 25. mája 2005, na ktoré holandské orgány odpovedali listami z 27. januára 2005 a 25. júla 2005.
Further information was received from one of the complainants (De Telegraaf) on 25 July 2005 and from the Dutch authorities on 2 September.
Ďalšie informácie poskytol jeden z navrhovateľov (De Telegraaf) 25. júla 2005 a holandské orgány 2. septembra.
The Commission asked the Dutch authorities for further clarification by e-mails on 22 November 2005, to which the authorities responded on 25 November 2005.
Komisia požiadala holandské orgány o ďalšie vysvetlenie e-mailami 22. novembra 2005, na ktoré holandské orgány odpovedali 25. novembra 2005.
The Commission decided after a meeting with the authorities that further clarification was necessary.
Komisia po stretnutí s orgánmi rozhodla, že je potrebné ďalšie objasnenie.
To this end a request for information was sent to the Dutch authorities on 22 December 2005, to which the Dutch authorities, having been granted a delay, responded on 3 February 2006.
Za týmto účelom bola holandským orgánom zaslaná 22. decembra 2005 žiadosť o poskytnutie informácií, na ktorú holandské orgány, po poskytnutí odkladu, odpovedali 3. februára 2006.
Regarding this reply further e-mails were exchanged between the Dutch authorities and the Commission in February 2006 and April 2006.
Holandské orgány a Komisia si vzhľadom na túto odpoveď vymenili ďalšie e-maily vo februári 2006 a v apríli 2006.
A meeting between the Dutch authorities and the Commission took place on 24 September 2004.
Stretnutie holandských orgánov s Komisiou sa uskutočnilo 24. septembra 2004.
A meeting with De Telegraaf took place on 27 October 2004.
Stretnutie s De Telegraaf sa konalo 27. októbra 2004.
A meeting with Broadcast Partners took place on 5 January 2005.
Stretnutie s Broadcast Partners sa uskutočnilo 5. januára 2005.
A meeting between RTL and the Commission took place on 27 July 2005 and between VESTRA and the Commission on 23 September 2005.
Stretnutie RTL a Komisie sa konalo 27. júla 2005 a stretnutie VESTRA a Komisie 23. septembra 2005.
The Commission had another meeting with the Dutch authorities on 1 February and 14 February 2006.
Komisia mala ďalšie stretnutie s holandskými orgánmi 1. februára a 14. februára 2006.
In addition to this procedure on ‘new aid’, the financing of the public service broadcasters through annual state payments and the Stimulation Fund (Stifo, Stichting Stimuleringsfonds Nederlandse Culturele Omroepproducties) is being assessed in a separate ‘existing aid’ procedure (cf. state aid No. E-5/2005).
Okrem tohto konania o „novej pomoci“ sa financovanie verejnoprávnych vysielateľov (ďalej len „PSB“) prostredníctvom ročných štátnych platieb a stimulačného fondu (Stifo, Stichting Stimuleringsfonds Nederlandse Culturele Omroepproducties) posudzuje v samostatnom konaní o „existujúcej pomoci“.
In this Decision the Commission refers to the measures which are the object of the ‘existing aid procedure’ only insofar as necessary to provide an overall picture of the financing of public broadcasting.
V tomto rozhodnutí sa Komisia odvoláva na opatrenia, ktoré so predmetom „konania o existujúcej pomoci“, iba v miere nevyhnutnej na poskytnutie celkového obrazu financovania verejnoprávneho vysielania.
This Decision does not, however, concern the issue of compatibility with state aid rules of the regular annual payments and of the payments from the Stimulation Fund.
Nebude sa však zaoberať otázkou zlučiteľnosti pravidelných ročných platieb a platieb zo stimulačného fondu s pravidlami štátnej pomoci.
This Decision will also be limited to assessing the financing of the public service broadcasters' core activities (the so-called main tasks). Side activities, like the new media services, the provision of SMS and i-mode, are not, therefore, examined.
Toto rozhodnutie sa tiež obmedzí na hodnotenie financovania hlavných činností PSB (takzvaných hlavných úloh), a preto sa nebude nevzťahovať na vedľajšie činnosti, ako sú nové mediálne služby, poskytovanie SMS a i-mode.
Similarly, this Decision will not deal with the investment by NOS in the network operator Nozema, which according to complaints might not have been done on market terms.
Toto rozhodnutie sa nebude zaoberať ani investíciou NOS do sieťového operátora Nozema, ktorá sa podľa podnetov nemusela uskutočniť za trhových podmienok.
These issues will be dealt with separately.
Tieto otázky sa budú riešiť samostatne.
Finally, the decision to open the formal investigation procedure covered the procedure as from 1992.
Napokon, rozhodnutie začať konanie vo veci formálneho prešetrovania sa vzťahuje na postup od roku 1992. Zdá sa však, že prvé ad hoc platby sa uskutočnili až v roku 1994.
Nevertheless, it appears that the first ad hoc payments were made only in 1994.
Okrem toho sú teraz k dispozícii údaje do roku 2005 a tie by sa mali vziať do úvahy.
It should be noted that the Dutch authorities invited the Commission also to take into account 2006.
Malo by sa poznamenať, že holandské orgány vyzvali Komisiu, aby vzala do úvahy aj rok 2006.
However, the figures for 2006 are only provisional and cannot, therefore, be taken into account.
Údaje za rok 2006 sú však iba predbežné, a preto ich nie je možné zohľadniť.
2 DETAILED DESCRIPTION OF THE PUBLIC BROADCASTING SYSTEM
2 PODROBNÝ OPIS SYSTÉMU VEREJNOPRÁVNEHO VYSIELANIA
Section 2.1 of this Chapter presents the actors in the (public) broadcasting sector. This is followed in section 2.2 by a description of the different elements of the financing system for the Dutch broadcasting sector in general.
V tejto kapitole sa najprv v oddiele 2.1 opíšu subjekty pôsobiace v sektore (verejnoprávneho) vysielania, potom v oddiele 2.2 rôzne prvky systému financovania holandského sektora vysielania vo všeobecnosti.
In connection with this, the legal provisions entrusting the broadcasters with a public service mission are described, the different financing mechanisms (annual payments and ad hoc payments) are spelled out and, finally, the reserves the public broadcasters have built up and use for the fulfilment of their public service mission are explained.
V tomto ohľade sa uvedú právne ustanovenia, na základe ktorých sa vysielatelia poverujú poslaním verejnoprávnej služby, objasní sa, aké rôzne mechanizmy financovania existujú (ročné platby a ad hoc platby) a napokon sa uvedie vysvetlenie, aké rezervy si verejnoprávni vysielatelia vytvorili a ako ich používajú na splnenie ich verejnoprávnej úlohy.
The commercial activities of the Dutch public broadcasters are then discussed in section 2.5.
Následne sa analyzujú komerčné činnosti, ako ich vykonávajú holandskí verejnoprávni vysielatelia (oddiel 2.5).
Section 2.6 explains the acquisition of football rights by the NOS and section 2.7 deals with the relation between broadcasters and cable operators.
V oddiele 2.6 sa objasňuje, ako NOS získava práva na prenos futbalových zápasov a v oddiele 2.7 sa rozoberá vzťah medzi médiami a káblovými operátormi.
Finally, section 2.8 sets out which measures are the subject of this procedure.
Napokon, v oddiele 2.8 sa uvádzajú opatrenia, ktoré sú predmetom tohto konania.
Actors in the (public) broadcasting sector
Subjekty pôsobiace v sektore (verejnoprávneho) vysielania
The public service broadcasting system consists of different organisations, including eight private associations (private broadcasters with members entrusted with a public service mission) and ten private foundations (private broadcasters without members entrusted with a public service mission).
Systém verejnoprávneho vysielania tvoria rôzne organizácie, vrátane ôsmich súkromných združení (súkromní vysielatelia s členmi, ktorí sú poverení poslaním verejnoprávnej služby) a desiatich súkromných nadácií (súkromní vysielatelia s členmi, ktorí sú poverení poslaním verejnoprávnej služby).
Besides the broadcasters mentioned in paragraph 12, the public service broadcasting system includes another actor — the NOS — which performs a dual role.
Okrem vysielateľov do systému verejnoprávneho vysielania uvedených v ods. 12 patrí ďalší subjekt – NOS – ktorý vykonáva dvojitú úlohu.
The first role is that of a public service broadcaster, responsible for TV and radio programmes (under the name of ‘NOS RTV’).
Prvou úlohou je úloha verejnoprávneho vysielateľa, zodpovedného za televízne a rozhlasové programy (pod názvom „NOS RTV“).
The second role is that of coordinator of the entire public service broadcasting system and is carried out by the management board of the NOS (the so-called ‘Publieke Omroep’ hereinafter ‘PO’).
Druhou úlohou je úloha koordinátora celého systému verejnoprávneho vysielania, ktorú vykonáva predstavenstvo NOS (takzvané „Publieke Omroep“, ďalej len „PO“).
The PO, whose functions and tasks are enshrined in the Media Act, stimulates cooperation between public broadcasters, coordinates the three public TV channels and reports twice a year on the public broadcasters' activities to the Media Authority.
PO, ktorého funkcie a úlohy sú mu zverené mediálnym zákonom, podnecuje spoluprácu medzi verejnoprávnymi vysielateľmi, koordinuje tri verejnoprávne televízne kanály a dvakrát ročne predkladá mediálnemu orgánu správu o činnosti verejnoprávnych vysielateľov.
The NOS receives funding from the media budget for both the tasks performed as PO and those performed as NOS RTV.
NOS dostáva finančné prostriedky z rozpočtu pre médiá na úlohy, ktoré vykonáva ako „PO“, ako aj na úlohy, ktoré vykonáva ako NOS RTV.
The public service TV-programmes are broadcast by the public service broadcasters over three public channels.
Verejnoprávne televízne programy vysielajú verejnoprávni vysielatelia na troch verejnoprávnych kanáloch.
The Dutch Broadcast Production Organisation (Nederlands Omroepbedrijf, hereinafter ‘NOB’) is also part of the public broadcasting system.
Holandská produkčná vysielacia organizácia (Nederlands Omroepbedrijf, ďalej len „NOB“) je tiež súčasťou systému verejnoprávneho vysielania.
The NOB carries out the recording, transmission preparation and actual transmission of sound, moving pictures and data to all possible distribution channels.
NOB zabezpečuje záznamy, prípravu prenosov a vlastný prenos zvuku, filmov a údajov pre všetky možné distribučné kanály.
The NOB provides these services to commercial broadcasters and public service broadcasters.
NOB poskytuje tieto služby komerčným a verejnoprávnym vysielateľom.
The services provided to the public service broadcasters are considered as public services by the Dutch government and are publicly funded.
Služby poskytované verejnoprávnym vysielateľom holandská vláda považuje za verejnoprávne služby a sú verejne financované.
A separate foundation (Stichting Ether Reclame, hereinafter ‘STER’) is exclusively responsible for the sale of advertising space and the broadcasting of advertising on the public channels.
Samostatná nadácia (Stichting Ether Reclame, ďalej len „STER“) je výlučne zodpovedná za predaj reklamného priestoru a vysielanie reklamy na verejnoprávnych kanáloch.
The STER is responsible for the broadcasting time which it has been allocated.
STER zodpovedá za vysielací čas, ktorý má pridelený.
The revenues generated by the STER are transferred directly to the State.
Príjmy STER sa prevádzajú priamo štátu.
In addition to the national public service broadcasters, there are several commercial broadcasters operating on a national level.
Na celoštátnej úrovni pôsobia okrem verejnoprávnych vysielateľov aj komerční vysielatelia.
Examples of these commercial broadcasters are RTL (RTL 4, 5 and 7, all from the CLT-UFA group), SBS6, NET5 and Veronica (from the SBS Broadcasting group) and Talpa (Talpa Media Holding).
Takýmito komerčnými vysielateľmi sú napr. RTL (RTL 4, 5 a 7 (všetky zo skupiny CLT – UFA) alebo SBS6, NET5 a Veronica (zo skupiny SBS Broadcasting) alebo Talpa (Talpa Media Holding).
They generate their revenues mainly through TV advertising.
Ich príjmy pochádzajú najmä z televíznej reklamy.
Statutory regulation of public service broadcasting
Rámec, ktorým sa riadi verejnoprávne vysielanie
The broadcasting sector is currently regulated by the Media Act of 21 April 1987 (Stb. 1987, 249) and the Media Decree.
Sektor vysielania sa v súčasnosti riadi mediálnym zákonom (MZ) a mediálnou vyhláškou (MD).
Public broadcasters are allowed by law to perform four categories of activities, which are defined in the current Media Act as ‘main task’, ‘side tasks’, ‘side activities’ and ‘association activities’.
Verejnoprávnym vysielateľom zákon umožňuje vykonávať štyri kategórie činností, ktoré sú v súčasnom MZ definované ako „hlavná úloha“, „vedľajšie úlohy“, „vedľajšie činnosti“ a „súvisiace činnosti“.
The public broadcasters are eligible for state funding for the ‘main task’ and ‘side tasks’.
Verejnoprávne médiá sú oprávnené na financovanie „hlavnej úlohy“ a „vedľajších úloh“ štátom.
Legal definitions
Právne definície
Article 13(c)(1) of the Media Act describes the ‘main task’ of the public service broadcasting as being:
V článku 13c) ods. 1 MZ sa „hlavná úloha“ verejnoprávneho vysielania opisuje takto:
to ensure a pluralistic and high quality offering of programmes for general broadcast in the areas of information, culture, education and entertainment on national, regional and local level and transmitting those or having them transmitted on open channels;
zabezpečovať pluralistickú a vysokokvalitnú ponuku programov pre všeobecné vysielanie v oblastiach informácií, kultúry, vzdelávania a zábavy na vnútroštátnej, regionálnej a miestnej úrovni a ich vysielanie alebo prenos na otvorených kanáloch,
to perform all activities relating to the offering of programmes and the transmission necessary in that respect;
v tomto smere vykonávať všetky nevyhnutné činnosti týkajúce sa ponuky programov a vysielania,
to broadcast programmes destined for countries and areas outside the Netherlands and for Dutch citizens staying abroad.”
vysielať programy určené pre krajiny a oblasti mimo Holandska a pre holandských občanov v zahraničí.
Article 13c(2) of the Media Act lays down the general requirements for the programmes to be broadcast by the public broadcasters.
Článkom 13c ods. 2 MZ sa ustanovujú všeobecné požiadavky na programy, ktoré majú vysielať verejnoprávni vysielatelia.
The programmes must ‘give an image of society in a balanced way and of interests and viewpoints on society, culture and philosophy within the population; and
Programy musia „podávať obraz spoločnosti vyváženým spôsobom a vyjadrovať záujmy a názory obyvateľstva na spoločnosť, kultúru a filozofiu a
the programmes have to be accessible to the whole population in the relevant areas;
programy musia byť prístupné pre celú populáciu v príslušných oblastiach,
they contribute to pluralism and cultural diversity within the Netherlands (…)’.
prispievajú k pluralizmu a kultúrnej rozmanitosti v Holandsku (…)“.
In addition, the total programming time which should be allocated to different categories, such as culture, education, and entertainment, is regulated by means of prescribed percentages.
Okrem toho, celkový čas, ktorý by sa mal vyčleniť na rôzne kategórie programov, ako sú kultúra, vzdelávanie a zábava, je regulovaný stanovenými percentuálnymi podielmi.
Article 16 of the Media Act provides that certain tasks shall be performed by the NOS RTV and lays down the details of these tasks.
Článok 16 MZ stanovuje, že niektoré úlohy má vykonávať NOS RTV a tieto úlohy podrobne rozpisuje.
The provision of sports coverage, including, but not limited to, competition and cup matches and international events is covered.
To sa vzťahuje aj na poskytovanie športových prenosov vrátane, ale nielen, súťažných a pohárových zápasov a medzinárodných podujatí.
The percentage of total broadcasting time which should be devoted to such sports events is not pre-determined by statute.
Percentuálny podiel celkového vysielacieho času, ktorý by mal byť venovaný takýmto športovým podujatiam, nie je zákonom stanovený.
In practice the NOS RTV aims to devote 9-11 % of total broadcasting time to sports programmes.
V praxi sa NOS RTV snaží venovať 9 – 11 % celkového vysielacieho času športovým programom.
Broadcasting associations are entitled to broadcasting time for the provision of national TV-programmes and have the right, under Article 31(4) of the Media Act, to receive state funding for providing the programme.
Vysielacie združenia majú nárok na vysielací čas na poskytovanie vnútroštátnych televíznych programov a majú právo dostať od štátu finančné prostriedky na vykonávanie tejto úlohy (článok 31 ods. 4 MZ).
Side tasks
Vedľajšie úlohy
In accordance with Article 13c(3) of the Media Act, which was introduced in 2000, the public broadcasting system ‘can also fulfil its task, as mentioned in the first paragraph, by providing means of supply and distribution of programme materials, other than those included within paragraph (1)(a)’.
V súlade s článkom 13c ods. 3 MZ, ktorý bol doplnený v roku 2000, systém verejnoprávneho vysielania „môže plniť svoju úlohu, ako je uvedená v prvom odseku, aj ponukou a distribúciou programových materiálov inými prostriedkami, ako sú prostriedky uvedené v ods. 1 písm. a)“.
In other words, the public service broadcasters can broadcast the public service content, mentioned in paragraph 20 as a main task, on other media platforms, such as the Internet.
Inými slovami, verejnoprávni vysielatelia môžu vysielať obsah verejnoprávnej služby, uvedený v ods. 20 ako hlavná úloha, na iných mediálnych platformách (ako je napr. internet).
These so-called ‘side tasks’ must comply with a number of conditions.
Tieto takzvané „vedľajšie úlohy“ musia spĺňať množstvo podmienok.
According to Article 55 of the Media Act, for example, they must not serve to make profits for third parties.
Nesmú napríklad slúžiť na vytvorenie zisku pre tretie strany (článok 55 MZ).
Maintaining a website or a theme channel are examples of these side tasks.
Príkladmi týchto vedľajších úloh sú udržiavanie internetovej stránky alebo tematického kanálu.
It should also be mentioned that the exploitation of both the ‘main’ and the ‘side’ tasks generate revenues for the public service broadcasters to be used for public service purposes.
Malo by sa tiež uviesť, že vykonávanie „hlavnej“ aj „vedľajších“ úloh prináša verejnoprávnym vysielateľom príjmy, ktoré sa majú použiť na účely verejnoprávnej služby.
Side activities and association activities
Vedľajšie činnosti a súvisiace činnosti
The Dutch public service broadcasters can also perform activities which are defined as side activities and association activities.
Holandskí verejnoprávni vysielatelia môžu vykonávať aj činnosti, ktoré sú definované ako vedľajšie a súvisiace činnosti.
Side activities must comply with a number of statutory conditions.
Vedľajšie činnosti musia spĺňať množstvo štatutárnych podmienok.
Examples of such side activities include the sale of programme guides, sponsoring, sale of programme rights and programme-related material, leasing office space and organising drive-in shows.
Príkladom vedľajších činností je predaj programových sprievodcov, sponzoring, predaj programových práv a materiálov súvisiacich s programom, prenájom kancelárskych priestorov a organizácia prevádzacích šou.
Other activities are the ‘association activities’, which are activities performed by the broadcasting associations for their members.
Ostatné činnosti sú takzvané „súvisiace činnosti“. Súvisiace činnosti sú činnosti, ktoré vysielacie združenia vykonávajú pre svojich členov.
They include publishing magazines, and organising and selling travel arrangements.
Medzi ne patrí vydávanie časopisov a organizácia a predaj cestovných zájazdov.
Entrustment and supervision
Poverenie a dohľad
An independent Media Authority (Commissariaat voor de Media) is responsible for ensuring compliance with the programming and financial requirements of the Media Act and the implementing legislation (Article 9 of the Media Act).
Nezávislý mediálny orgán (Commissariaat voor de Media) má za úlohu zabezpečovať súlad s programovými a finančnými požiadavkami MZ a implementačnými právnymi predpismi (článok 9 MZ).
The Media Authority has a legal duty, laid down in Article 134 of the Media Act, to ensure that the public broadcasters fulfil their obligations, including the quota laid down for different types of programmes.
Mediálny orgán má zákonnú úlohu, stanovenú v článku 134 MZ, zabezpečovať, aby si verejnoprávni vysielatelia plnili svoje povinnosti, vrátane kvóty stanovenej pre rôzny druhy programov.
The Media Authority can impose fines if the obligations are not respected.
Mediálna komisia môže uložiť pokuty, ak sa povinnosti nedodržiavajú.
It also checks whether the broadcasters are complying with the legal restrictions on sponsoring and advertising.
Mediálny orgán okrem toho kontroluje, či vysielatelia dodržiavajú zákonné obmedzenia týkajúce sa sponzoringu a reklamy.
On the basis of the accountants' reports submitted, the Authority checks every year whether the annual accounts of the public broadcasters comply with the requirements of the Media Act, the Media Decree and the Financial Reporting Manual.
Orgán každý rok na základe predložených účtovných správ kontroluje, či sú účty verejnoprávnych vysielateľov v súlade s požiadavkami MZ, mediálnej vyhlášky a finančnej príručky.
If they do, the Authority approves the budgeted amounts for regular programme provision (Articles 100 and 101 of the Media Act).
Ak sú požiadavky splnené, úrad stanoví (rozpočtové) sumy pre pravidelné zabezpečovanie programov (článok 100 a 101 MZ).
Sources of funding of public service broadcasters
Zdroje financovania verejnoprávnych vysielateľov
The public service broadcasters' main sources of funding are the annual payments received by the State.
Hlavnými finančnými zdrojmi PSB sú ročné platby, ktoré dostávajú od štátu.
In order to absorb budgetary fluctuations, public service broadcasters are allowed to keep certain reserves.
PSB si môžu s cieľom vyrovnať sa s rozpočtovými výkyvmi udržiavať určité rezervy.