natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the hypothetical case of IFB’s bankruptcy, SNCB would therefore have lost its capital stock, but it would not have had to repay the other IFB creditors.
Za predpokladu konkurzu IFB by teda SNCB prišla o svoje základné imanie, ale nemusela by vyplatiť ostatných veriteľov IFB.
A priori, the cost of IFB’s bankruptcy to SNCB, acting as a shareholder, would therefore have been zero, and not the EUR 29,5 to EUR 39,4 million as maintained by the Belgian authorities.
Apriórne by teda náklady SNCB na konkurz IFB ako jej akcionára boli nulové a nie 29,5 až 39,4 milióna EUR, ako tvrdia belgické orgány.
In its decision-making process, the Commission recognises, however, that a business placed in SNCB’s situation would have been obliged to support some costs in capacities other than that of shareholder [47].
Vo svojej rozhodovacej praxi však Komisia uznáva, že podnik nachádzajúci sa v situácii SNCB by mohol byť nútený uhradiť náklady nie ako akcionár, ale z iného právneho dôvodu [47].
In this case, costs are notably as follows:
V tomto prípade sú to najmä tieto náklady:
As a creditor, SNCB will lose its receivables from IFB, at least in proportion to its share in IFB’s liabilities not covered by the assets; the Commission can accept that, taking SNCB’s role in IFB’s liquidation into account, this risk could be assessed as being up to the total amount of receivables held by SCNB in IFB, i.e. EUR 95 million,
ako veriteľ príde SNCB o svoje pohľadávky u IFB, minimálne v rozsahu svojho podielu na pasívach IFB nekrytých aktívami; Komisia môže súhlasiť s tým, že so zreteľom na úlohu SNCB pri likvidácii IFB sa toto riziko môže oceniť do výšky celkovej sumy pohľadávok, ktoré má SCNB u IFB, t. j. na 95 miliónov EUR,
The Commission would be able to accept that, in order to save its reputation, it would have been advisable for SNCB, as the parent company, to take back some of the unpaid debts to IFB’s suppliers who are also suppliers to SNCB.
Komisia môže súhlasiť s tým, že SNCB by ako materská firma mohla byť na účely záchrany svojej povesti nútená prevziať časť dlhov nesplatených dodávateľom IFB, ktorí sú dodávateľmi aj SNCB.
It is necessary therefore to estimate the maximum amount which SNCB would have been led to bear in this capacity.
Na základe uvedeného treba odhadnúť maximálnu sumu, ktorú by SNCB mohla byť nútená z tohto dôvodu uhradiť.
In this respect, Belgium itself estimates that the additional costs borne by SNCB in this capacity ought not to exceed EUR 13 million. In reality, the actual additional costs could have been less, as IFB’s creditors would have first of all recovered part of their receivables from IFB’s liquidation, and would only have been recompensed by SNCB for the amount of the balance.
V tejto súvislosti sa aj Belgicko nazdáva, že dodatočné náklady, ktoré by z tohto dôvodu musela uhradiť spoločnosť SNCB, by nemali presiahnuť 13 miliónov EUR. Skutočné dodatočné náklady by totiž mohli byť nižšie, pretože veritelia IFB by najprv získali späť časť svojich pohľadávok z likvidácie IFB a SNCB by ich vyplatila iba do výšky zostatku.
The Commission considers that in principle a private investor in a market economy, who has to decide between financing of the restructuring of its subsidiary and its bankruptcy, might be minded to take into account the cost of a reduction in its personnel, if that reduction in personnel were a direct and inevitable consequence of the bankruptcy of its subsidiary.
Komisia sa v zásade domnieva, že súkromný investor v trhovom hospodárstve, ktorý sa musí rozhodnúť medzi financovaním reštrukturalizácie svojej dcérskej spoločnosti a ohlásením konkurzu, môže byť nútený započítať náklady na zníženie počtu zamestnancov, ak je takéto zníženie priamym a nevyhnutným dôsledkom ohlásenia konkurzu dcérskej spoločnosti.
Belgium concludes that IFB’s bankruptcy would have left SNCB with an overstaffing situation of 530 employees, 50 of whom were seconded to IFB, and 480 of whom were employees within SNCB in areas dependent upon the IFB’s activities.
Belgicko dospelo k záveru, že ohlásenie konkurzu IFB by ponechalo SNCB s nadbytočným počtom 530 zamestnancov, z ktorých 50 bolo dočasne pridelených IFB a 480 bolo zamestnaných v SNCB, aby tam zabezpečovali činnosti, od ktorých udržania záviseli činnosti IFB.
The reduction of SNCB’s personnel by 530 employees would have led to costs of EUR 122,4 million, which is EUR 230000 per employee.
Zníženie počtu zamestnancov SNCB o 530 zamestnancov by privodilo náklady vo výške 122,4 milióna EUR, čiže 230000 EUR na jedného zamestnanca.
The details of this calculation are explained in part 3 of this decision.
Podrobné údaje o tomto výpočte sú vysvetlené v časti 3 tohto rozhodnutia.
The Commission considers that it is not realistic to consider that SNCB would only have been able to recover 21 % of the traffic previously generated by IFB.
Komisia nepovažuje za realistický predpoklad, že by SNCB mohla získať späť iba 21 % z dopravy, ktorú predtým zabezpečovala IFB.
First of all, as Belgium recognised in its reply to the decision initiating the procedure, the markets in which IFB is active are booming (11 % growth for freight transhipment, 12 % growth for combined transport).
V prvom rade, ako Belgicko priznáva vo svojej odpovedi na rozhodnutie o začatí konania, trhy, na ktorých je IFB aktívna, sú v plnom rozmachu (11 % rast v prípade prekládky tovaru, 12 % rast v prípade kombinovanej dopravy).
Consequently, it would appear probable that IFB’s competitors would have purchased IFB’s assets in order to continue its activities.
Preto je pravdepodobné, že by konkurenti IFB kúpili aktíva IFB, aby si udržali svoje činnosti.
Under this assumption, the purchaser of IFB would have needed rail freight transport services.
Za tohto predpokladu subjekt kupujúci IFB mohol potrebovať služby železničnej nákladnej dopravy.
In view of SNCB’s very strong position in the international transport market for goods leaving Belgium, and its monopoly (until 1 January 2007) of the national goods transport market within Belgium, the Commission considers that the buyer of IFB would have chosen SNCB as its rail carrier, at least for a significant part of its requirements.
So zreteľom na pevné postavenie SNCB na trhu medzinárodnej nákladnej prepravy z Belgicka a jej monopol (do 1. januára 2007) na trhu vnútroštátnej nákladnej dopravy v Belgicku vychádza Komisia z toho, že nadobúdateľ IFB by si mohol vybrať SNCB ako železničného dopravcu prinajmenšom na pokrytie veľkej časti svojich potrieb.
Consequently, even under the assumption of IFB’s bankruptcy, SNCB would have been able to recover a very large proportion of the rail traffic generated by IFB.
Z toho vyplýva, že aj v prípade konkurzu IFB by SNCB mohla získať späť veľkú časť svojej železničnej dopravy zabezpečovanej spoločnosťou IFB.
Furthermore, the Commission observes that the rail transport markets are in growth.
Komisia ďalej uvádza, že trhy železničnej dopravy zaznamenali rast.
Consequently, it would appear reasonable to assume that SNCB would have grown at the same rate as the market, which would have allowed it to reintegrate the 50 employees released from IFB as needs arose.
Preto je primeraný predpoklad, že by SNCB mohla rásť rovnako rýchlo ako trh, čo by jej umožnilo postupne opätovne začleniť 50 zamestnancov dočasne pridelených IFB.
In conclusion, the Commission considers that Belgium has not convincingly demonstrated that SNCB would have had an overstaffing situation of 480 employees under the assumption of IFB’s bankruptcy, and that it would not have been able to reintegrate the 50 employees seconded to IFB.
Komisia nakoniec zastáva názor, že sa Belgicku nepodarilo presvedčivo preukázať, že v prípade konkurzu IFB by SNCB mala prebytočných 480 zamestnancov a že by sa jej nepodarilo opätovne začleniť 50 zamestnancov dočasne pridelených IFB.
On the basis of information communicated by Belgium, the Commission considers that, in the second scenario, SNCB (as in the first scenario) would also waive the recovery of its debts up to a maximum of EUR 95,3 million and beyond this, bear a maximum cost of EUR 13 million.
Na základe informácií poskytnutých Belgickom sa Komisia domnieva, že v prípade druhej alternatívy sa SNCB takisto vzdáva (rovnako ako pri prvej alternatíve) získania späť svojich pohľadávok v maximálnej výške 95,3 milióna EUR a na druhej strane nesie náklady v maximálnej výške 13 miliónov EUR.
With SNCB waiving its receivables from IFB up to EUR 95,3 million in both scenarios, Belgium has not demonstrated that, by opting for the first scenario (financing of the restructuring), resulting in SNCB owning a business with a negative value estimated at EUR – 18 million, SNCB has made an informed economic choice as opposed to the second scenario of liquidation, in which the only proven additional costs within the context of this procedure are estimated to be a maximum of EUR 13 million.
Keďže SNCB sa pri oboch alternatívach vzdáva svojich pohľadávok u IFB vo výške 95,3 milióna EUR, Belgicko nepreukázalo, že voľbou prvej alternatívy (financovanie reštrukturalizácie), ktorá SNCB prináša vlastníctvo podniku, ktorého hodnota je záporná a odhaduje sa na – 18 miliónov EUR, SNCB urobila hospodársky oznámený výber vo vzťahu k druhej alternatíve spočívajúcej v likvidácii, pri ktorej sa dodatočné náklady preukázané v rámci tohto konania odhadujú na maximálne 13 miliónov EUR.
The Commission concludes that Belgium has not demonstrated that SNCB acted like a private investor in a market economy by taking the decision, imputable to the Belgian State, to finance the restructuring and the continuation of IFB’s activities in Belgium and the divestiture of IFB’s activities in France.
Komisia dospela k záveru, že Belgicko nedokázalo, že SNCB konala ako súkromný investor v trhovom hospodárstve, keď prijala rozhodnutie, pripísateľné belgickému štátu, financovať reštrukturalizáciu a udržať činnosti IFB v Belgicku a stiahnuť kapitál investovaný do činností IFB vo Francúzsku.
Distortion of competition and effect on transactions between Member States
Narušenie hospodárskej súťaže a ovplyvnenie obchodu medzi členskými štátmi
The Commission must analyse the market situation concerned and the market sectors of the beneficiaries of this market, together with the impact which the financial support would have on competition [48].
Komisia musí analyzovať situáciu na danom trhu a trhové podiely príjemcov na tomto trhu, ako aj vplyv, ktorý bude mať finančná podpora na situáciu v oblasti hospodárskej súťaže [48].
In this case, the financial support was awarded to a business active in markets open to competition, which is in a situation of competition with other operators in several Member States, as demonstrated in section 2 of this decision.
V tomto prípade bola finančná podpora poskytnutá podniku aktívnemu na trhoch sprístupnených konkurencii, ktorý konkuruje ďalším hospodárskym subjektom z viacerých členských štátov, ako sa dokázalo v časti 2 tohto rozhodnutia.
The financial support therefore distorts or threatens to distort competition and threatens to affect or does affect transactions between Member States.
Finančná podpora preto narúša alebo hrozí narušením hospodárskej súťaže a hrozí ovplyvnením alebo ovplyvňuje obchod medzi členskými štátmi.
In its letter replying to the initiating of the procedure, the Belgian Government contests the claim that the two criteria in Article 87(1) are fulfilled, as the Commission has not presented any proof establishing such distortions of competition.
Belgická vláda vo svojej odpovedi formou listu na začatie konania uvádza, že tieto dve kritériá z článku 87 ods. 1 sú splnené, pretože Komisia údajne nepredložila žiadny dôkaz o takomto narušení hospodárskej súťaže.
The Commission draws the Belgian authorities’ attention to the fact that Article 87(1) makes reference to a threat of distortion.
Komisia upozorňuje belgické orgány na skutočnosť, že článok 87 ods. 1 odkazuje na hrozbu narušením.
Consequently, the Commission does not have to supply proof of a distortion of competition, but must explain in a convincing manner the risk of such distortions, which it has done in the letter initiating the procedure (points 212 and 213) and in this decision.
Komisia preto nemusí predložiť dôkaz o narušení hospodárskej súťaže, ale musí presvedčivo vysvetliť riziko takéhoto narušenia, čo aj urobila vo svojom liste o začatí konania (body 212 a 213) a v tomto rozhodnutí.
Conclusion: existence of State aid
Záver: existencia štátnej pomoci
In conclusion, the Commission considers that the financing of the restructuring of IFB (in Belgium) by SNCB and the cessation of its activities in France, in the form of conversion into capital of debts of EUR 95,3 million, constitutes State aid.
Na záver je Komisia toho názoru, že financovanie reštrukturalizácie IFB (v Belgicku) a zrušenia jej činností vo Francúzsku spoločnosťou SNCB formou premeny dlhov vo výške 95,3 milióna EUR na kapitál, predstavuje štátnu pomoc.
Article 87(3)(c) EC provides that ‘the following may be considered to be compatible with the common market: aid to facilitate the development of certain economic activities or of certain economic areas, where such aid does not adversely affect trading conditions to an extent contrary to the common interest.’
V článku 87 ods. 3 písm. c) zmluvy sa ustanovuje, že „za zlučiteľnú so spoločným trhom možno pokladať pomoc na rozvoj hospodárskych činností alebo určitých hospodárskych oblastí, za predpokladu, že táto podpora nepriaznivo neovplyvní podmienky obchodu tak, že by to bolo v rozpore so spoločným záujmom.“
The aid awarded by Belgium through SNCB could be compatible with the common market by virtue of Article 87(3)(c) as interpreted by the Commission in its 1999 and 2004 guidelines.
Pomoc poskytnutá Belgickom prostredníctvom SNCB by mohla byť zlučiteľná so spoločným trhom v zmysle článku 87 ods. 3 písm. c) tak, ako ho vykladá Komisia vo svojich usmerneniach z roku 1999 a z roku 2004.
Compatibility as rescue aid
Zlučiteľnosť pomoci na záchranu
Only measures consisting of cash aid may be compatible as rescue aid.
Zlučiteľné so spoločným trhom môžu byť iba opatrenia spočívajúce v pomoci na podporu likvidity, ktoré predstavujú pomoc na záchranu.
In this case, the cash aids are the granting of a payment extension, the credit facility and the recoverable advance.
V tomto prípade sú pomocou na podporu likvidity poskytnutie predĺženej lehoty na splatenie, výhodného úveru a vratnej zálohy.
Firstly, the question arises as to which version of the guidelines is applicable.
Najprv sa natíska otázka, ktorá verzia usmernení je uplatniteľná.
The Commission will apply these guidelines with effect from 10 October until 9 October 2009.
Komisia uplatňuje tieto usmernenia s účinnosťou od 10. októbra 2004 do 9. októbra 2009.
Notifications registered by the Commission prior to 10 October 2004 will be examined in the light of the criteria in force at the time of the notification.
Oznámenia, ktoré Komisia zaregistrovala pred 10. októbrom 2004, sa budú skúmať v zmysle kritérií platných v čase podania oznámenia.
The Commission will examine the compatibility with the common market of any rescue or restructuring aid granted without its authorisation and therefore in breach of Article 88(3) of the Treaty on the basis of these guidelines if some or all of the aid is granted after their publication in the Official Journal of the European Union.
Komisia preskúma zlučiteľnosť so spoločným trhom každej pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu poskytnutej bez schválenia Komisiou, teda v rozpore s článkom 88 ods. 3 zmluvy, na základe týchto usmernení, pokiaľ sa časť alebo celá pomoc poskytne po ich uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
In all other cases it will conduct the examination on the basis of the guidelines which apply at the time the aid is granted.’
Vo všetkých ostatných prípadoch uskutoční preskúmanie na základe usmernení platných v čase poskytnutia pomoci.“
The cash aid was granted on 7 April 2003 by the conclusion of a framework agreement between IFB and SNCB.
Pomoc na podporu likvidity bola poskytnutá 7. apríla 2003 na základe uzavretia rámcovej zmluvy medzi IFB a SNCB.
This grant took place without prior notification to the European Commission and therefore in violation of Article 88(3) of the Treaty.
K jej poskytnutiu došlo bez predchádzajúcej notifikácie Komisii a teda v rozpore s článkom 88 ods. 3 zmluvy.
The assessment of its compatibility as rescue aid will therefore be based on the 1999 guidelines.
Hodnotenie jej zlučiteľnosti ako pomoci na záchranu sa teda uskutoční na základe usmernení z roku 1999.
Point 23 of the 1999 guidelines defines the following five conditions for rescue aid to be compatible with the common market:
V bode 23 usmernení z roku 1999 sa vymedzuje týchto päť podmienok, aby pomoc na záchranu mohla byť zlučiteľná so spoločným trhom:
consist of liquidity support in the form of loan guarantees or loans.
pozostávať z podpory likvidity vo forme záruk na pôžičku alebo poskytnutia pôžičiek.
In both cases, the loan must be granted at an interest rate at least comparable to those observed for loans to healthy firms, and in particular the reference rates adopted by the Commission;
V oboch prípadoch musí byť pôžička poskytnutá pri úrokovej sadzbe minimálne porovnateľnej so sadzbami uplatňovanými na pôžičky zdravým firmám, a najmä s porovnateľnými referenčnými sadzbami prijatými Komisiou;
be linked to loans that are to be reimbursed over a period of not more than twelve months after disbursement of the last instalment to the firm; reimbursement of the loan linked to the rescue aid may possibly be covered by the restructuring aid subsequently approved by the Commission;
byť spojená s pôžičkami, ktoré sa musia splácať v časovom horizonte neprekračujúcom obdobie 12 mesiacov po čerpaní poslednej splátky firme; splatenie pôžičky spojenej s pomocou na záchranu môže byť prípadne poistené pomocou na reštrukturalizáciu, ktorú musí neskôr odsúhlasiť Komisia;
be warranted on the grounds of serious social difficulties and have no unduly adverse “spillover” effects on other Member States;
byť odôvodnená závažnými sociálnymi dôvodmi a nesmie mať závažný vplyv negatívneho prenosu (‚spillover‘) na iné členské štáty;
be accompanied on notification by an undertaking on the part of the Member State concerned to communicate to the Commission, not later than six months after the rescue aid measure has been authorised, a restructuring plan or a liquidation plan or proof that the loan has been reimbursed in full and/or that the guarantee has been terminated;
byť pri svojej notifikácii doplnená záväzkom zo strany príslušného členského štátu, že Komisii bude najneskôr šesť mesiacov po tom, ako bola pomoc na záchranu schválená, oznámený plán reštrukturalizácie alebo plán likvidácie alebo dôkaz o tom, že pôžička bola splatená v plnej výške a/alebo že záruka bola ukončená;
be restricted to the amount needed to keep the firm in business for the period during which the aid is authorised (for example, covering wage and salary costs or routine supplies)’.
byť obmedzená na sumu potrebnú na udržanie podniku v prevádzke na obdobie, na ktoré bola pomoc schválená (napr. pokrytie nákladov na platy a mzdy alebo pravidelné dodávky).“
The repayment period provided for in the framework agreement is 12 months.
Lehota splácania ustanovená v rámcovej zmluve je dvanásť mesiacov.
However, the Belgian Government informed the Commission that the period was tacitly extended between the parties until the time of the capital increase.
Belgická vláda informovala Komisiu, že medzi zmluvnými stranami došlo k automatickému predĺženiu tejto doby do dátumu zvýšenia základného imania.
In view of this factor, the Commission considered in its decision initiating the procedure (points 232 and 233) that the criterion of point 23(b) was not fulfilled, and the cash aid could not be authorised as rescue aid.
Komisia so zreteľom na túto informáciu usúdila vo svojom rozhodnutí o začatí konania (body 232 a 233), že kritérium z bodu 23 b) nie je splnené a že pomoc na podporu likvidity mohla byť schválená len ako pomoc na záchranu.
Belgium contests this legal assessment with three arguments.
Belgicko popiera toto právne hodnotenie tromi argumentmi.
It considers firstly that SNCB maintained the rescue measures with the sole intention of allowing the Commission to conclude its scrutiny of case NN 9/04.
Predovšetkým sa domnieva, že SNCB udržala opatrenia na záchranu s jediným cieľom, aby Komisii umožnila ukončiť skúmanie prípadu NN 9/2004.
It takes advantage of point 24 of the guidelines, which provides that the authorisation of rescue measures remains valid until the Commission rules on the restructuring plan.
Vychádza z bodu 24 usmernení, ktorý ustanovuje, že opatrenia na záchranu sa schvália na dobu, kým Komisia nerozhodne o pláne reštrukturalizácie.
Consequently, the Belgian authorities asked the Commission not to refer to the duration of its own procedure for approval of the rescue measures to contest the duration of the maintenance of these measures, and to approve the rescue measures on the basis of point 24 of the 1999 guidelines, until the Commission rules upon the restructuring plan.
Preto belgické orgány žiadajú Komisiu, aby sa pri spochybňovaní doby zachovania týchto opatrení neodvolávala na trvanie svojho vlastného postupu schvaľovania týchto opatrení na podporu a aby na základe bodu 24 usmernení z roku 1999 schválila opatrenia na záchranu dovtedy, kým Komisia nerozhodne o pláne reštrukturalizácie.
The Commission does not consider this argument to be relevant.
Podľa Komisie nie je tento argument relevantný.
Point 24 of the 1999 guidelines states that ‘the rescue aid will initially be authorised for not more than six months or, where the Member State concerned has submitted a restructuring plan within that period, until the Commission reaches its decision on the plan.
V bode 24 usmernení z roku 1999 sa totiž uvádza, že „pomoc na záchranu sa najprv schváli na dobu maximálne šiestich mesiacov alebo, v prípade, že príslušný členský štát predložil plán reštrukturalizácie v rámci tohto obdobia, dovtedy, kým Komisia nedospeje k rozhodnutiu o tomto pláne.
In duly substantiated exceptional circumstances and at the request of the Member State concerned, the Commission may extend the initial six-month period’.
Za náležite zdôvodnených výnimočných okolností a na žiadosť príslušného členského štátu Komisia môže pôvodnú šesťmesačnú dobu predĺžiť“.
The Belgian authorities’ second argument that they had supplied the Commission with all the necessary information for a decision on the rescue measures in their communication of 12 August 2003 is also not relevant.
Druhý argument belgických orgánov, že Komisii poskytli všetky informácie potrebné na prijatie rozhodnutia o pomoci na podporu prostredníctvom oznámenia z 12. augusta 2003, takisto nie je relevantný.
The fact that the Commission requested additional information on several subsequent occasions shows that the information supplied by Belgium was not complete.
Skutočnosť, že Komisia potom ešte niekoľkokrát požiadala o doplňujúce informácie svedčí o tom, že informácie poskytnuté Belgickom neboli kompletné.
As regards the Belgian authorities’ argument that the Commission had never expressed reservations regarding the provisional continuation of the rescue measures, it suffices to recall that the Commission, in its letters of 13 October 2003 and 26 January 2005, included the following warning: the Commission draws ‘the attention of the Belgian authorities to the suspensive clause on implementation Article 88, paragraph 3, of the EC Treaty, laid down in Article 3 of Council Regulation (EC) No 659/99, which prohibits the implementation of any new aid before the Commission has taken, or is deemed to have taken, a decision authorising it.
Pokiaľ ide o argument belgických orgánov, že Komisia nikdy nemala výhrady k dočasnému zachovaniu opatrení na záchranu, stačí pripomenúť, že Komisia vo svojich listoch z 13. októbra 2003 a z 26. januára 2005 uviedla toto upozornenie: Komisia „upozorňuje belgické orgány na doložku o odklade implementácie článku 88 ods. 3 Zmluvy o ES, ustanovenú v článku 3 nariadenia Rady (ES) 659/99, ktorou sa zakazuje nadobudnutie účinnosti akejkoľvek novej pomoci prv, ako Komisia prijme alebo sa má za to, že prijala, rozhodnutie, ktorým sa táto pomoc schvaľuje.