natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the month of issuance of the loans, the 20-year swap rate (versus GBP-LIBOR) ranged between 5,87 % and 6,12 %.
V mesiaci poskytnutia úverov sa 20-ročná swapová sadzba (v porovnaní so sadzbou Libor pre GBP) pohybovala od 5,87 % do 6,12 %.
From this, it could be derived that the State loans must have been concluded at a discount from the prevailing inter-bank rates while under normal circumstances corporate unsecured debt pays a credit spread above the inter-bank rates.
Z toho možno vyvodiť, že štátne úvery museli byť uzatvorené pod úrovňou existujúcich medzibankových sadzieb, keďže za bežných okolností sa za podnikové nezabezpečené dlhy platí kreditné rozpätie nad úrovňou medzibankových sadzieb.
That this also holds for Royal Mail is proven by the credit spread of 0,25 % above LIBOR that commercial banks charged to Royal Mail for the loans with a much shorter duration.
Skutočnosť, že sa to vzťahuje aj na spoločnosť Royal Mail, dokazuje kreditné rozpätie 0,25 % nad sadzbou Libor, ktorú komerčné banky účtovali spoločnosti Royal Mail za úvery s oveľa kratšou dĺžkou trvania.
TNT also noted that credit spreads increase significantly for longer maturities.
Spoločnosť TNT tiež poznamenala, že kreditné rozpätia sa výrazne zvyšujú pre dlhšie doby splatnosti.
Based on the information available, they would conclude that a commercial party would not have entered into the GBP 500 million of loans with Royal Mail on the conditions published.
Na základe dostupných informácií by dospela k záveru, že komerčná strana by neposkytla úvery vo výške 500 miliónov GBP spoločnosti Royal Mail za uverejnených podmienok.
In fact, a loan granted on arm’s length market terms would have yielded a substantially higher interest rate.
Úver poskytnutý za trhových podmienok medzi nezávislými a rovnocennými partnermi by v skutočnosti viedol k výrazne vyššej úrokovej sadzbe.
With regard to the bonds issued in 2003 (that is, the loan facilities), TNT viewed the situation somewhat differently since it appeared that the bonds were secured by assets of Royal Mail.
Pokiaľ ide o dlhopisy emitované v roku 2003 (to znamená úverové nástroje), spoločnosť TNT posudzovala situáciu trocha inak, keďže sa zdalo, že dlhopisy boli zabezpečené aktívami spoločnosti Royal Mail.
Depending on the strength of such assets (which, based on the information available, seemed to be rather strong) the spread over LIBOR would be expected to be reduced.
V závislosti od veľkosti týchto aktív (ktoré sa na základe dostupných informácií zdali dosť veľké) by sa očakávalo, že sa rozpätie nad sadzbou Libor zníži.
Only the amount of such reduction would be questionable but since it was not clear to TNT what rate Royal Mail was actually paying, it was difficult to determine whether from a commercial perspective this can be justified by both Royal Mail and the UK Government.
Jedine veľkosť tohto zníženia by bola sporná, ale keďže spoločnosti TNT nebolo jasné, akú sadzbu Royal Mail v skutočnosti platila, bolo ťažké určiť, či to z komerčného hľadiska môže zdôvodniť Royal Mail, ako aj vláda Spojeného kráľovstva.
With regard to the loans issued in 2007, TNT noted that it was not possible to determine the commerciality of the terms because they were not public knowledge and, also, because the lending was apparently connected to the escrow account and existing loan facility.
Pokiaľ ide o úvery poskytnuté v roku 2007, TNT poznamenala, že nebolo možné určiť komerčnosť podmienok, keďže neboli verejne známe, a aj z dôvodu, že tieto úvery boli zjavne spojené s podmieneným účtom a existujúcim úverovým nástrojom.
However, waiving default clauses under existing facilities (as was confirmed by the Royal Mail half-year regulatory accounts [8], at note 3 on page 18 ‘Royal Mail Group plc has net liabilities as at 24 September 2006, primarily as a result of the pension deficit within its main pension plan, the Royal Mail Pension Plan.
Upustenie od uplatnenia odsekov existujúcich ustanovení týkajúcich sa nesplnenia zmluvných záväzkov (čo bolo potvrdené polročnou povinnou uzávierkou spoločnosti Royal Mail [8] v poznámke 3 na strane 18: Royal Mail Group plc má k 24. septembru 2006 čisté pasíva, najmä v dôsledku dôchodkového schodku svojho hlavného dôchodkového programu Royal Mail Pension Plan.
Consequently, Royal Mail is in breach of its borrowing facilities with Government, but has received formal waivers from the Department of Trade and Industry, in its capacity as lender’) and granting additional loan finance was something a commercial party would not under normal circumstances do.
Spoločnosť Royal Mail preto porušila podmienky úverových nástrojov od štátu, ale ministerstvo obchodu a priemyslu v postavení veriteľa sa oficiálne zrieklo uplatnenia svojich nárokov) a poskytnutie dodatočných finančných prostriedkov však bolo niečo, čo by komerčná strana za bežných okolností neurobila.
With respect to the pensions measure, TNT questioned whether, at the incorporation of Royal Mail in March 2001, the transfer of the non-business assets and related equity known as the ‘mails reserves’ was commercial.
Pokiaľ ide o dôchodkové opatrenie, spoločnosť TNT vyslovila pochybnosť, či pri zápise Royal Mail do obchodného registra v marci 2001 bol prevod neobchodných aktív a súvisiaceho vlastného imania známeho ako „poštové rezervy“ komerčný.
According to TNT, a commercial shareholder would very probably not have established a company which included a loan asset (where the debtor was the shareholder) and then provide a similar contribution in equity.
Podľa spoločnosti TNT by komerčný akcionár s veľkou pravdepodobnosťou nezriadil spoločnosť, ktorá obsahovala úverové aktívum (kde dlžníkom bol akcionár), a potom vložil podobný vklad do vlastného imania.
TNT commented that when Netherlands operator KPN was ‘privatised’ in 1989, a similar arrangement had been in place but KPN’s opening balance sheet in 1989 as a Dutch NV did not contain either the associated assets or reserves.
Spoločnosť TNT poznamenala, že keď bol privatizovaný holandský operátor KPN v roku 1989, uskutočnilo sa podobné riešenie, ale začiatočná súvaha KPN v roku 1989 ako spoločnosti Dutch NV neobsahovala buď súvisiace aktíva alebo rezervy.
According to TNT, the transfer into the escrow account by the UK authorities acts as a guarantee towards the pension trust, of which the benefit to Royal Mail would be that it is able to recover the deficit over a longer funding period and to use their own funds to strengthen their business.
Prevod na podmienený účet orgánmi Spojeného kráľovstva slúži podľa spoločnosti TNT ako záruka pre dôchodkový fond, z ktorej bude mať spoločnosť Royal Mail prospech v tom, že bude schopná vyrovnať schodok počas dlhšieho obdobia financovania a využívať vlastné finančné prostriedky na posilnenie svojej obchodnej činnosti.
If Royal Mail had had to fund the deficit at once, depending on whether the pension liability in the balance sheet would already have reflected such deficit, they would have been confronted with a substantial loss and reduction of equity and, perhaps more importantly, a reduction of funds.
Ak by spoločnosť Royal Mail musela financovať schodok okamžite, v závislosti od toho, či by v dôchodkových záväzkoch v súvahe už bol zohľadnený tento schodok, zaznamenala by výraznú stratu a zníženie vlastného imania, a čo je možno ešte dôležitejšie, pokles finančných prostriedkov.
Prices could increase by a substantial level without reaching abusively high levels.
Ceny sa mohli výrazne zvýšiť bez toho, aby dosiahli protiprávne vysoké úrovne.
As Royal Mail’s consent was required to give effect to the price control, this was a matter within the power of Royal Mail and an option which was known to its shareholder.
Keďže na realizáciu cenovej regulácie sa vyžadoval súhlas spoločnosti Royal Mail, bola to záležitosť v právomoci Royal Mail a možnosť voľby, ktorá bola známa jej akcionárovi.
TNT commented that to raise money in the debt market, a borrower needs a convincing argument that it is able to repay the debt from future cash flows.
Spoločnosť TNT poznamenala, že vypožičiavateľ potrebuje na získanie peňazí na úverovom trhu presvedčivý argument, že je schopný splatiť dlh z budúcich peňažných tokov.
To raise money in the equity market, a company needs an even more convincing argument that it will generate a significant return for the shareholder over the invested total capital contribution.
Na získanie peňazí na akciovom trhu potrebuje spoločnosť ešte presvedčivejší argument, že bude prinášať značný prínos pre akcionára nad úrovňou celkového investovaného kapitálového vkladu.
As the sole shareholder of Royal Mail, the UK Government should have undertaken all necessary investigations to satisfy itself that Royal Mail would be in better financial condition if it were allowed to complete its strategic plan.
Vláda Spojeného kráľovstva ako jediný akcionár spoločnosti Royal Mail by mala vykonať všetky potrebné prešetrenia, aby sa presvedčila, že Royal Mail bude v lepšom finančnom stave, ak by sa jej povolilo dokončiť jej strategický plán.
The critical issue was whether making further investment by releasing funds from reserves would make commercial sense or be tantamount to putting ‘good money after bad’.
Rozhodujúcou otázkou bolo, či vykonanie ďalšej investície uvoľnením finančných zdrojov z rezerv bude mať komerčný zmysel, alebo bude znamenať „vyhadzovanie peňazí oknom“.
A very clear analysis on the return to be derived from the additional investment would be paramount to any such decision.
Veľmi jasná analýza výnosu, ktorý by sa dosiahol z dodatočnej investície, by bola pre takéto rozhodnutie prvoradá.
In the absence of compelling evidence to demonstrate that the re-structuring plan — enabled by the release of funds from the reserves — would derive a commercial return on this investment for the shareholder, TNT believed that the decision would have been taken on non-commercial terms.
Spoločnosť TNT sa domnieva, že v prípade, ak chýbajú presvedčivé dôkazy na preukázanie, že plán reštrukturalizácie – umožnený uvoľnením finančných prostriedkov z rezerv – by priniesol komerčnú rentabilitu tejto investície pre akcionára, toto rozhodnutie bolo prijaté na základe nekomerčných podmienok.
In respect of the 2001 loan, the UK clarified that the origins of the loan were in 1999 when the Government endorsed Royal Mail’s strategy to make certain acquisitions in order to help the competitiveness of Royal Mail’s core business.
V súvislosti s úverom z roku 2001 Spojené kráľovstvo vysvetlilo, že úver pochádza z roku 1999, keď vláda schválila stratégiu spoločnosti Royal Mail uskutočniť určité akvizície s cieľom pomôcť zlepšiť konkurenčné postavenie hlavnej činnosti Royal Mail.
In agreeing to this strategy, the authorities in particular took into account the forecast return expected as Royal Mail worked towards achieving its strategic objective.
Pri odsúhlasení tejto stratégie prihliadali orgány najmä na prognózu očakávaných výnosov pri dosahovaní strategického cieľa spoločnosťou Royal Mail.
By the fifth year of its overall acquisition strategy, Royal Mail was forecasting growth in turnover of 40 % and 210 % increase in profits.
Do piateho roka svojej celkovej akvizičnej stratégie predpokladala Royal Mail vo svojich prognózach nárast obratu o 40 % a zvýšenie zisku o 210 %.
In discussions about the acquisition funding, and in particular the acquisition of German Parcel which represented Royal Mail’s first major overseas acquisition, the UK authorities indicated that they wished Royal Mail to finance this transaction (and future transactions) by a loan from the Government’s NLF at commercial rates.
V rokovaniach o financovaní akvizícií, a najmä akvizície spoločnosti German Parcel, ktoré predstavovalo prvú významnú zahraničnú akvizíciu spoločnosťou Royal Mail, orgány Spojeného kráľovstva uviedli, že chcú, aby Royal Mail financovala túto transakciu (a budúce transakcie) úverom od štátneho NLF za komerčných podmienok.
This reflected the Government’s intention to impose commercial disciplines on Royal Mail and also to ensure that it competed fairly with other postal operators in the postal sector as the market was gradually opened to competition.
To odrážalo zámer vlády uložiť spoločnosti Royal Mail komerčnú disciplínu, a takisto zabezpečiť, aby objektívne súťažila s ostatnými poskytovateľmi poštových služieb v sektore poštových služieb, keďže trh sa postupne otvoril hospodárskej súťaži.
Because the NLF was not in a position to provide the loans in 1999, the UK Government agreed that Royal Mail would fund the transactions temporarily through the use of the cash reserves on its balance sheet, following UK policy that publicly owned bodies should generally not borrow from private capital markets.
Keďže NLF nebol v roku 1999 schopný poskytnúť úver, vláda Spojeného kráľovstva schválila, že spoločnosť Royal Mail bude financovať transakcie dočasne prostredníctvom využívania hotovostných rezerv v jej súvahe, v súlade s politikou Spojeného kráľovstva, že organizácie v štátnom vlastníctve by si vo všeobecnosti nemali vypožičiavať zo súkromných kapitálových trhov.
The interest on the NLF loan would be applied from the dates [9] Royal Mail drew down from its cash reserves as if the loan had been in place from that point (as originally intended) to leave the company neutral to the interim financing arrangement.
Aby tento dočasný mechanizmus financovania nemal vplyv na spoločnosť, od dátumov [9], keď spoločnosť Royal Mail čerpala zo svojich hotovostných rezerv, sa budú uplatňovať úroky úveru NLF, ako keby od toho momentu existoval úver (čo bol pôvodný zámer).
The UK provided the Commission with the letter dated 12 January 1999 by which the UK authorities gave Royal Mail their approval of the German Parcel acquisition, which specified how the financing would be provided.
Spojené kráľovstvo poskytlo Komisii list z 12. januára 1999, ktorým orgány Spojeného kráľovstva poskytli spoločnosti Royal Mail súhlas na akvizíciu spoločnosti German Parcel a v ktorom sa stanovilo, ako sa poskytne financovanie.
In order to consider whether the proposed acquisitions by Royal Mail were strategically and commercially sensible, the UK authorities enlisted the assistance of an external adviser for the German Parcel acquisition.
S cieľom posúdiť, či navrhované nadobudnutia (akvizície) spoločnosťou Royal Mail sú strategicky a komerčne rozumné, si orgány Spojeného kráľovstva pre nadobudnutie spoločnosti German Parcel obstarali pomoc externého poradcu.
For subsequent acquisitions which were also funded by the GBP 500 million loan and requiring the consent of the UK authorities, advice was sought from Deloitte & Touche LLP (‘Deloitte’), who evaluated each acquisition on an individual basis, before the UK authorities permitted the acquisitions concerned to go ahead.
Pre nasledujúce nadobudnutia, ktoré boli financované aj úverom vo výške 500 miliónov GBP a vyžadovali súhlas orgánov Spojeného kráľovstva, sa poradenské služby vyžiadali od spoločnosti Deloitte & Touche LLP (ďalej len „Deloitte“), ktorá individuálne vyhodnotila každé nadobudnutie predtým, ako orgány Spojeného kráľovstva povolili uskutočniť príslušné nadobudnutia.
Deloitte did not advise against any of the acquisitions.
Deloitte nedal odporúčanie neuskutočniť ktorékoľvek z nadobudnutí.
Deloitte was also retained to help determine commercial interest rates on advances from the NLF to Royal Mail and in particular on the credit rating for Royal Mail based on assessing its creditworthiness as a standalone business, independent of Government ownership.
Deloitte bol najatý aj s cieľom pomôcť určiť komerčné úrokové sadzby pre zálohové platby z NLF pre spoločnosť Royal Mail, a najmä určiť kreditný rating spoločnosti Royal Mail na základe posúdenia jej kreditnej spoľahlivosti ako samostatného podniku, nezávisle od vlastníctva štátu.
Deloitte assessed RM’s credit risk as a function of business and financial risks, and using comparators and financial ratios, determined a credit rating of between AA and AA.
Deloitte posudzoval kreditné riziko spoločnosti RM ako funkciu obchodného rizika a finančného rizika, a s použitím porovnávacích kritérií a finančných ukazovateľov určil kreditný rating medzi AA a AA-.
Deloitte further recommended that the rate of interest charged to Royal Mail be determined by reference to rates for comparably rated issuers based on a screen pricing ‘index’ of spreads for the given credit rating against benchmark Government bonds.
Deloitte ďalej odporučil, aby sa úroková sadzba účtovaná spoločnosti Royal Mail určovala podľa sadzieb pre emitentov s porovnateľným ratingom na základe obrazovkového cenového „indexu“ rozpätí pre daný kreditný rating vo vzťahu k referenčným štátnym dlhopisom.
On this basis the relevant spread charged to Royal Mail ranged between 76 and 165 basis points.
Na tomto základe sa príslušné rozpätie účtované spoločnosti Royal Mail pohybovalo od 76 do 165 bázických bodov.
Royal Mail sought a long-term loan since, in order to implement its strategy, it intended to hold the businesses it acquired for the long term.
Spoločnosť Royal Mail sa snažila získať dlhodobý úver, keďže s cieľom realizovať svoju stratégiu mala v úmysle dlhodobo držať podniky, ktoré nadobudla.
Based on the commercial rates of interest available at the time (when long term interest rates were considerably lower than short term interest rates), Royal Mail requested loan durations of between 20 and 25 years, as appropriate, for the long-term acquisitions concerned, enabling GBP 100 million of the total amount lent to become repayable in each of the years 2021 to 2025, rather than Royal Mail being required to repay the entire GBP 500 million in one year.
Na základe komerčných úrokových sadzieb dostupných v tom čase (keď dlhodobé úrokové sadzby boli výrazne nižšie ako krátkodobé úrokové sadzby), Royal Mail požiadala o dobu trvania úverov pre príslušné dlhodobé nadobudnutia podľa potreby od 20 do 25 rokov, čo umožnilo, aby sa celková požičaná suma 100 miliónov GBP stala splatná v každom z rokov 2021 až 2025, namiesto toho, aby bola Royal Mail povinná splatiť celých 500 miliónov GBP v jednom roku.
The loan tranches had differing maturities ranging between 20 to 25 years which was not unusual given the relative attractiveness of long term interest rates at that time.
Úverové tranže mali rôzne splatnosti v pásme od 20 do 25 rokov, čo nebolo nezvyčajné vzhľadom na relatívnu atraktívnosť dlhodobých úrokových sadzieb v tom čase.
The loan rates were based on similarly unsecured reported 20 and 25 year maturity AA credit-rated debt and then annual rates were interpolated to derive an appropriate rate for the Royal Mail loan.
Úverové sadzby sa zakladali na podobne nezabezpečenom zaznamenanom dlhu so splatnosťou 20 a 25 rokov a kreditným ratingom AA, a potom sa ročné sadzby interpolovali s cieľom odvodiť primeranú sadzbu pre úver pre spoločnosť Royal Mail.
The UK maintained that the Commission’s reference interest rates were not a valid comparator for the rates on the 2001 loan, in particular because the Commission’s rates are based on five year maturity dates and the loan in question consisted of long-term debt with a range of maturity dates between 20 and 25 years, because the loan advanced to Royal Mail reflected commercial rates available to similarly positioned long-term borrowers, and because the UK yield curve in 1999-2000 (the relevant period for calculating interest) was moving downwards making corporate borrowing cheaper.
Spojené kráľovstvo tvrdilo, že referenčné úrokové sadzby Komisie neboli platným porovnávacím kritériom pre sadzby pre úver z roku 2001, najmä z dôvodu, že sadzby Komisie sa zakladali na päťročnej splatnosti a príslušný úver pozostával z dlhodobého dlhu s rozsahom splatnosti od 20 do 25 rokov, keďže úver poskytnutý spoločnosti Royal Mail odrážal komerčné sadzby dostupné pre úverových klientov s podobnou situáciou, prijímajúcich dlhodobé úvery, a keďže výnosová krivka Spojeného kráľovstva v období rokov 1999 – 2000 (príslušné obdobie na výpočet úrokovej sadzby) klesala, čím zlacneli úvery pre podniky.
No security on the loan was deemed necessary or appropriate as the credit rating of Royal Mail was considered to be AA for debt facilities of up to GBP 1000 million.
Zabezpečenie úveru sa nepokladalo za potrebné alebo primerané, keďže sa zastával názor, že kreditný rating spoločnosti Royal Mail pre úverové nástroje do 1000 miliónov GBP je AA.
The proposed loan would still keep Royal Mail’s long-term debt within this level and would by itself comprise the substantial majority of Royal Mail debt with maturity of greater than one year.
Navrhovaným úverom by sa dlhodobý dlh spoločnosti Royal Mail udržal na tejto úrovni a sám osebe by tvoril podstatnú väčšinu dlhu Royal Mail so splatnosťou dlhšou ako jeden rok.
The facilities granted in 2003
Nástroje poskytnuté v roku 2003
In response to the Commission’s observation that these cash deposits constituted State resources over which the UK authorities had control through specific legislation, whose use as security could therefore not necessarily dispel doubts as to the aid character of the measure, the UK authorities stated that they were seeking to achieve the use of the cash deposits and other assets of the company in a manner that would reflect commercial principles so that effective disciplines were placed on the company with regard to the facilities.
V odpovedi na pripomienku Komisie, že tieto hotovostné vklady predstavovali štátne zdroje, vo vzťahu ku ktorým mali orgány Spojeného kráľovstva kontrolu prostredníctvom osobitných právnych predpisov, ktorých použitie ako zabezpečenie nemohlo preto nevyhnutne rozptýliť pochybnosti o charaktere tohto opatrenia ako pomoci, orgány Spojeného kráľovstva uviedli, že sa snažili dosiahnuť použitie hotovostných vkladov a ďalších aktív spoločnosti spôsobom, ktorý by odrážal komerčné zásady, aby v súvislosti s nástrojmi boli spoločnosti uložené účinné pravidlá.
The authorities directed Royal Mail, using the powers under section 72 of the Postal Services Act 2000, to credit its cash deposits with the NLF generated by the accumulated profits of the business (totalling some GBP 1800 million) to a special reserve on the Royal Mail balance sheet (the Mails Reserve).
Orgány s použitím právomocí podľa článku 72 zákona o poštových službách z roku 2000 nariadili spoločnosti Royal Mail, aby pripísala svoje hotovostné vklady v NLF vytvorené z naakumulovaného zisku podniku (v celkovej sume približne 1800 miliónov GBP) k dobru osobitnej rezervy v súvahe Royal Mail (poštová rezerva).
A separate letter agreement allowed GBP 549 million of the reserve to be used as security for the GBP 544 million loan facilities with the NLF.
Súhlasom na základe osobitného listu sa povolilo, aby sa 549 miliónov GBP z rezervy použilo ako zabezpečenie pre úverové nástroje NLF vo výške 544 miliónov GBP.
In response to the Commission’s questions concerning the commitment fee paid by Royal Mail for the NLF loan facilities, the UK clarified that the annual commitment fee in this case was […] basis points of the loan value, that is, […] % of the […] basis point margin charged over LIBOR.
V odpovedi na otázky Komisie týkajúce sa poplatku za viazanie zdrojov zaplateného spoločnosťou Royal Mail za úverové nástroje NLF Spojené kráľovstvo vysvetlilo, že poplatok za viazanie zdrojov bol v tomto prípade […] bázických bodov z hodnoty úveru, to znamená […] % rozpätia vo výške […] bázických bodov účtovaného nad sadzbou LIBOR.
They stated that the market convention is that commitment fees are generally 50 % or less of the margin over LIBOR, and adduced examples to illustrate this point.
Uviedlo, že trhovou konvenciou je, že poplatky za viazanie zdrojov vo všeobecnosti predstavujú 50 % alebo menej z rozpätia nad sadzbou LIBOR, a doložilo to príkladmi.
Relatively low margins — around 50 basis points or less — were common for senior debt in this period.
Relatívne nízke rozpätia (približne 50 bázických bodov alebo menej) boli v tom období bežné pre prioritný dlh.