natgillin/translations-raw huggingface dataset:
By contrast, the European Travel Agents’ and Tour Operators’ Associations (ECTAA) and the Guild of European Business Travel Agents (GEBTA) considered that granting the measure in question aimed at preventing Alitalia’s bankruptcy was likely to protect consumers in the absence of legislation protecting passengers in the event of the company going bankrupt.
The European Travel Agents’ and Tour Operators’ Associations (ECTAA) a the Guild European Business Travel Agents (GEBTA) si, naopak, myslia, že cieľom uvedeného opatrenia je predísť konkurzu spoločnosti Alitalia a jeho poskytnutie má chrániť spotrebiteľov pri chýbajúcich právnych predpisoch, ktoré chránia cestujúcich za predpokladu takéhoto konkurzu spoločnosti.
ECTAA and GEBTA added that granting the loan in question was the only reasonable solution to avoid Alitalia going bankrupt and to help it in its privatisation process.
ECTAA a GEBTA dodávajú, že poskytnutie uvedenej pôžičky bolo jediným rozumným riešením, aby sa predišlo konkurzu spoločnosti Alitalia a aby sa jej pomohlo v procese privatizácie.
Given the prospects for relaunching the company reported in the press, granting this loan was economically justified in order to lead to a complete restructuring of Alitalia with a view to future profits.
Vzhľadom na perspektívu oživenia spoločnosti, o ktorej sa zmieňuje tlač, poskytnutie tejto pôžičky je údajne hospodársky odôvodnené, aby sa začala úplná reštrukturalizácia spoločnosti Alitalia s perspektívou budúcich ziskov.
SUMMARY OF PAST COMMISSION DECISIONS CONCERNING ALITALIA
PRIPOMENUTIE ROZHODNUTÍ KOMISIE TÝKAJÚCICH SA SPOLOČNOSTI ALITALIA
For the purposes of analysing the measure in question, it is worth recalling here that the Commission has previously taken the following Decisions in relation to Alitalia:
V tejto súvislosti a na účely analýzy uvedeného opatrenia treba pripomenúť, že pokiaľ ide o spoločnosť Alitalia, Komisia už prijala tieto rozhodnutia:
Commission Decision of 15 July 1997 concerning the recapitalisation of Alitalia [11]: in this Decision, the Commission considered that, subject to certain undertakings being met, the recapitalisation of Alitalia in the form of a capital injection of 2750 billion Italian lire was State aid compatible with the common market under Article 87(3)(c) of the EC Treaty.
Rozhodnutie Komisie z 15. júla 1997 o rekapitalizácii spoločnosti Alitalia [11]: podľa tohto rozhodnutia Komisia uvážila, že rekapitalizácia spoločnosti Alitalia vo forme kapitálovej dotácie 2750 miliárd talianskych lír predstavovala pod podmienkou dodržania niektorých záväzkov štátnu pomoc zlučiteľnú so spoločným trhom podľa článku 87 ods. 3 písm. c) zmluvy.
Commission Decision of 18 July 2001 concerning the recapitalisation of Alitalia [12]: since its Decision of 15 July 1997 had been annulled by the Court of First Instance [13], the Commission adopted a new Decision concerning the same recapitalisation.
Rozhodnutie Komisie z 18. júla 2001 o rekapitalizácii spoločnosti Alitalia [12]: keďže rozhodnutie z 15. júla 1997 bolo zrušené Súdom prvého stupňa [13], Komisia prijala nové rozhodnutie týkajúce sa tej istej rekapitalizácie.
In this Decision, the Commission reached the same conclusion as in its Decision of 15 July 1997, namely that the recapitalisation of Alitalia was State aid compatible with the common market [14].Commission Decision of 19 June 2002, C 54/96 and N 318/02 — Third instalment of aid for the restructuring of Alitalia approved by the Commission on 18 July 2001 and new recapitalisation of EUR 1,4 billion [15]: with this Decision, the Commission approved the abovementioned third instalment (EUR 129 million) and considered that the new recapitalisation was not State aid within the meaning of Article 87(1) of the Treaty.Commission Decision of 20 July 2004, N 279/04 — Urgent measures in support of the restructuring and relaunch of Alitalia (rescue aid) [16]: with this Decision, the Commission authorised rescue aid in the form of a State guarantee for a bridging loan of EUR 400 million [17].
Podľa tohto rozhodnutia Komisia dospela k rovnakému záveru ako vo svojom rozhodnutí z 15. júla 1997, teda že rekapitalizácia spoločnosti Alitalia predstavovala štátnu pomoc zlučiteľnú so spoločným trhom [14].Rozhodnutie Komisie z 19. júna 2002, C 54/96 a N 318/02 – Tretia tranža pomoci na reštrukturalizáciu v prospech spoločnosti Alitalia, schválená Komisiou 18. júla 2001, a nová rekapitalizácia vo výške 1,4 miliardy EUR [15]: týmto rozhodnutím Komisia schválila uvedenú tretiu tranžu (129 miliónov EUR) a usúdila, že nová rekapitalizácia nepredstavovala štátnu pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 zmluvy.Rozhodnutie Komisie z 20. júla 2004, N 279/04 – Naliehavé opatrenia v prospech reštrukturalizácie a oživenia spoločnosti Alitalia (pomoc na záchranu) [16]: Komisia povolila týmto rozhodnutím pomoc na záchranu vo forme štátnej záruky za preklenovací úver vo výške 400 miliónov EUR [17].
Commission Decision 2006/176/EC of 7 June 2005 on Alitalia’s industrial restructuring plan [18]: in this Decision, the Commission considered that the measures in question did not constitute State aid within the meaning of Article 87(1) of the Treaty.7.
Rozhodnutie Komisie 2006/176/ES zo 7. júna 2005, K 2/2005 – o pláne priemyselnej reštrukturalizácie spoločnosti Alitalia [18]: podľa tohto rozhodnutia Komisia usúdila, že uvedené opatrenia nepredstavovali štátnu pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 zmluvy.7.
ASSESSMENT OF THE MEASURE IN THE LIGHT OF ARTICLE 87(1) OF THE TREATY
POSÚDENIE OPATRENIA Z HĽADISKA ČLÁNKU 87 ODS. 1 ZMLUVY
Following the formal investigation procedure initiated on the basis of Article 88(2) of the Treaty, and taking account of the arguments submitted in this connection by the Italian authorities and the interested parties, the Commission believes that the measure in question, namely the EUR 300 million loan granted to Alitalia, the value of which can be counted as part of the company’s capital, constitutes State aid which is incompatible with the common market within the meaning of Article 87(1) of the Treaty and unlawful within the meaning of Article 88(3) of the Treaty.
Po konaní vo veci formálneho zisťovania začatom na základe článku 88 ods. 2 zmluvy a vzhľadom na argumenty predložené v tejto súvislosti talianskymi orgánmi a zainteresovanými stranami sa Komisia domnieva, že uvedené opatrenie, teda pôžička schválená spoločnosti Alitalia, ktorej suma 300 miliónov EUR sa môže pripísať k vlastnému kapitálu spoločnosti, predstavuje štátnu pomoc nezlučiteľnú so spoločným trhom v zmysle článku 87 ods. 1 zmluvy a protiprávnu v zmysle článku 88 ods. 3 zmluvy.
According to Article 87(1) of the Treaty, ‘any aid granted by a Member State or through State resources in any form whatsoever which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods shall, in so far as it affects trade between Member States, be incompatible with the common market’.
Podľa článku 87 ods. 1 zmluvy „pomoc poskytovaná členským štátom alebo prostredníctvom štátnych zdrojov, ktorá narúša hospodársku súťaž alebo hrozí narušením hospodárskej súťaže tým, že zvýhodňuje určité podniky alebo určité výroby, je nezlučiteľná so spoločným trhom, pokiaľ ovplyvňuje obchod medzi členskými štátmi“.
Classifying a national measure as State aid presupposes that the following cumulative conditions are met: 1. the measure in question confers an advantage through State resources; 2. the advantage is selective; and 3. the measure distorts or threatens to distort competition and is capable of affecting trade between Member States [19].
Predpokladom kvalifikovania vnútroštátneho opatrenia ako štátnej pomoci je splnenie týchto kumulatívnych podmienok: 1. uvedené opatrenie poskytuje výhodu prostredníctvom štátnych zdrojov; 2. táto výhoda je selektívna a 3. uvedené opatrenie narúša hospodársku súťaž alebo hrozí narušením hospodárskej súťaže a môže ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi [19].
It is appropriate to set out the factors which allow the Commission to consider, at this stage, that the measure in question satisfies these cumulative conditions.
Treba vysvetliť dôvody umožňujúce Komisii myslieť si v tomto štádiu, že uvedené opatrenie spĺňa tieto kumulatívne podmienky.
The existence of an advantage conferred through State resources
K existencii výhody poskytnutej prostredníctvom štátnych zdrojov
It should first be pointed out that the measure in question is a loan, the value of which can be counted as part of Alitalia’s capital [20], directly granted to the company by the Italian State, and thus involving the transfer of State resources.
Na jednej strane treba zdôrazniť, že uvedeným opatrením je pôžička, ktorej suma sa môže pripísať k vlastnému kapitálu spoločnosti Alitalia [20] a ktorú jej priamo schválil taliansky štát, a teda zahŕňa prevod štátnych zdrojov.
Moreover, this measure is the responsibility of the Italian State, since the decision to grant the loan was adopted by the Italian Council of Ministers on 22 April 2008 and supplemented by Decree-Law No 93 of 27 May 2008.
Okrem toho za toto opatrenie zodpovedá taliansky štát, keďže rozhodnutie o poskytnutí uvedenej pôžičky v skutočnosti prijala talianska rada ministrov 22. apríla 2008, ako ho dopĺňa vládne nariadenie č. 93 z 27. mája 2008.
As for whether there is an economic advantage, it should be assessed whether, in similar circumstances, a private investor could have been led to provide a capital injection such as that in the case in point.
Pokiaľ ide na druhej strane o existenciu hospodárskej výhody, treba zhodnotiť, či by bol za podobných okolností súkromný investor prinútený na taký kapitálový vklad ako v tomto osobitnom prípade.
Here, the Court has stated that, although the conduct of a private investor with which the intervention of the public investor pursuing economic policy aims must be compared need not be the conduct of an ordinary investor laying out capital with a view to realising a profit in the relatively short term, it must at least be the conduct of a private holding company or a private group of undertakings pursuing a structural policy — whether general or sectoral — and guided by prospects of profitability in the longer term [21].
V tomto smere Súdny dvor spresnil, že pokiaľ správanie súkromného investora, ku ktorému treba prirovnať zásah verejného investora sledujúceho ciele hospodárskej politiky, nie je nevyhnutne správaním bežného investora investujúceho kapitál s cieľom zvýšiť jeho viac či menej krátkodobú rentabilitu, musí byť aspoň správaním súkromnej holdingovej spoločnosti alebo súkromnej skupiny podnikov sledujúcich štrukturálnu, globálnu alebo odvetvovú politiku a musí sa riadiť perspektívami dlhodobejšej rentability [21].
The Court has also ruled that a private shareholder may reasonably provide the capital necessary to secure the survival of an undertaking which is experiencing temporary difficulties but is capable of becoming profitable again, possibly after restructuring.
Súdny dvor tiež rozhodol, že súkromný spoločník môže vložiť kapitál potrebný na zabezpečenie podniku, ktorý sa prechodne nachádza v ťažkostiach, ale ktorý by bol prípadne po reštrukturalizácii schopný opäť obnoviť svoju rentabilitu.
However, when injections of capital by a public investor disregard any prospect of profitability, even in the long term, such provision of capital must be regarded as aid within the meaning of Article 87 of the Treaty [22].
Pokiaľ však kapitálové vklady verejného investora neberú ohľad na nijakú perspektívu rentability, ani dlhodobej, takéto vklady treba pokladať za pomoc v zmysle článku 87 zmluvy [22].
It should also be pointed out that, according to settled case-law, both the existence and the amount of aid must be assessed in the light of the situation prevailing at the time it was granted [23].
Treba tiež pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry je potrebné posúdiť tak existenciu, ako aj výšku pomoci vzhľadom na situáciu v čase jej poskytnutia [23].
In the case in point, for the purposes of applying the private investor criterion and the abovementioned principles, it is necessary to take account of Alitalia’s financial situation and the characteristics of the State intervention in question.
V tomto osobitnom prípade treba na účely uplatnenia kritéria súkromného investora a už uvedených zásad brať ohľad na finančnú situáciu spoločnosti Alitalia a na charakteristiky uvedeného štátneho zásahu.
Alitalia’s financial situation
Finančná situácia spoločnosti Alitalia
With regard to the financial situation of Alitalia, the Commission notes that it was very precarious at the time of granting of the loan in question and adoption of Decree-Law No 93.
Pokiaľ ide o finančnú situáciu spoločnosti Alitalia, Komisia konštatuje, že v čase poskytnutia pôžičky a prijatia vládneho nariadenia č. 93 bola vážne ohrozená.
Indeed, Alitalia recorded consolidated losses of EUR 626 million for the 2006 financial year and EUR 495 million for the 2007 financial year [24].
Alitalia totiž zaznamenala konsolidovanú stratu 626 miliónov EUR v hospodárskom roku 2006 a 495 miliónov EUR v hospodárskom roku 2007 [24].
This situation is shown equally clearly by Decree-Law No 80, which states, inter alia, that granting the loan in question should make possible the recovery of the company and allow it to meet its immediate liquidity needs (see recitals 57 and 58 above).
Táto okolnosť jasne vyplýva aj z vládneho nariadenia č. 80, v ktorom sa osobitne uvádza, že poskytnutie uvedenej pôžičky má umožniť oživenie spoločnosti a má jej umožniť, aby uspokojila bezprostrednú potrebu likvidity (pozri odôvodnenia 57 a 58).
In their reply of 30 May 2008 to the Commission, the Italian authorities also stated that Decree-Law No 93 was adopted as a result of the worsening financial situation of the company and was intended to enable it to safeguard its value and ensure that it remained in business.
V odpovedi Komisii z 30. mája 2008 talianske orgány okrem toho zdôraznili, že prijatie vládneho nariadenia č. 93 bolo odôvodnené zhoršením finančnej situácie spoločnosti a je určené na to, aby jej umožnilo ochrániť jej hodnotu a tak zabezpečiť kontinuitu jej činnosti.
In this context, they indicated that the measures taken were aimed at ensuring that its losses did not make share capital and reserves fall below the legal limit, thereby preventing insolvency proceedings (procedura concorsuale) and the placing of the company in liquidation.
V tejto súvislosti uviedli, že prijaté opatrenia majú za cieľ predísť tomu, aby straty nespôsobili zníženie základného imania a rezerv pod zákonnú hranicu a aby sa tak nespustilo konanie vo veci platobnej neschopnosti („procedura concorsuale“) a likvidácia spoločnosti.
On 3 June 2008, the Italian authorities adopted Decree-Law No 97 [26], which also referred to the financial situation of Alitalia described above and substantiated this analysis.
Dňa 3. júna 2008 talianske orgány prijali vládne nariadenie č. 97 [26], ktoré sa tiež odvoláva na už opísanú finančnú situáciu spoločnosti Alitalia a ktoré potvrdilo túto analýzu.
In this context, the Commission also considers it appropriate to point out that Alitalia’s financial situation has worsened since 1997 and been very precarious since 2001, as demonstrated by the description of the company’s financial situation in the Commission Decisions of 18 July 2001, 20 July 2004 and 7 June 2005 (previously cited, see recital 47 above).
Komisia v tejto súvislosti tiež pokladá za vhodné pripomenúť, že od roku 1997 sa finančná situácia spoločnosti Alitalia zhoršila a od roku 2001 je veľmi ohrozená, tak ako to ukazuje opis finančnej situácie spoločnosti v rozhodnutiach Komisie z 18. júla 2001, 20. júla 2004 a 7. júna 2005 (už citované, pozri odôvodnenie 47).
The State support measures which the company has benefited from since 1997 provide ample proof that the difficulties encountered by the company for almost ten years have been overcome repeatedly through the intervention of the State as shareholder.
Opatrenia podpory štátneho pôvodu, ktoré získala spoločnosť od roku 1997, dostatočne poukazujú na to, že verejný akcionár opakovane odrážal svojím zásahom ťažkosti, v ktorých sa spoločnosť nachádza už asi 10 rokov.
Characteristics of the State intervention
Charakteristiky štátneho zásahu
With regard to the conditions for granting of the measure in question, the Commission notes, firstly, that, according to Decree-Law No 80, the interest rate applicable is that indicated in the Commission notice on current State aid recovery interest rates and reference/discount rates for 25 Member States applicable as from 1 January 2008 and, with effect from 1 July 2008, the rate indicated in the Communication from the Commission on the revision of the method for setting the reference and discount rates [28].
Pokiaľ ide o podmienky poskytnutia uvedeného opatrenia, Komisia najprv konštatuje, že podľa vládneho nariadenia č. 80 je uplatnená úroková sadzba uvedená v oznámení Komisie o úrokových sadzbách súvisiacich s vrátením štátnej pomoci a o referenčných a diskontných sadzbách platných pre 25 členských štátov s účinnosťou od 1. januára 2008 a od 1. júla 2008 sadzba uvedená v súlade s oznámením Európskej komisie o revízii spôsobu stanovenia referenčných a diskontných sadzieb [28].
This rate was increased by 1 % by Decree-Law No 93 [29].
Táto sadzba bola zvýšená o 1 % vládnym nariadením č. 93 [29].
With regard to the Commission notice on current State aid recovery interest rates and reference/discount rates for 25 Member States applicable as from 1 July 2008 [30], it is important to note that the rates therein are supposed to reflect the average level of the interest rates in force in the various Member States for medium- and long-term loans (five to ten years) where normal security is provided.
Dôležité je však zdôrazniť, že pokiaľ ide o oznámenie Komisie o úrokových sadzbách súvisiacich s vrátením štátnej pomoci a o referenčných a diskontných sadzbách platných pre 25 členských štátov s účinnosťou od 1. júla 2008 [30], sadzby, ktoré sú v ňom uvedené, sa pokladajú za sadzby odrážajúce priemernú úroveň úrokových sadzieb platných v jednotlivých členských štátoch pre strednodobé a dlhodobé pôžičky (päť až desať rokov) spolu s bežnou zárukou.
The Commission considers that, even increased by 1 %, these rates cannot be considered appropriate, since the financial situation of the company in question is very precarious.
Komisia si však myslí, že tieto sadzby, aj zvýšené o 1 %, nemožno pokladať za vhodné, keďže ide o podnik, ktorého finančná situácia je vážne ohrozená.
Furthermore, this notice is based on the 1997 Commission notice on the method for setting the reference and discount rates [31], which states that ‘the reference rate thus determined is a floor rate which may be increased in situations involving a particular risk (for example, an undertaking in difficulty, or where the security normally required by banks is not provided).
Toto oznámenie sa totiž opiera o oznámenie Komisie o spôsobe stanovenia referenčných a diskontných sadzieb z roku 1997 [31], v ktorom sa uvádza, že „... takto určená referenčná sadzba je spodnou hranicou sadzby, ktorá sa môže zvýšiť v osobitne rizikových situáciách (napríklad podnik v ťažkostiach, nejestvovanie záruk bežne požadovaných bankami atď.).
Accordingly, on the basis of the foregoing, the Commission believes that, even if a private investor in a similar situation to that of the Italian State in the case in point had agreed to granting the measure in question to Alitalia, it would not have accepted the interest rate being that applicable to a company in a normal financial situation, even with a premium of 100 basis points.
Preto si Komisia na základe predchádzajúcich informácií myslí, že súkromný investor nachádzajúci sa v porovnateľnej situácii ako taliansky štát v tomto osobitnom prípade, aj za predpokladu, že by súhlasil s poskytnutím uvedeného opatrenia spoločnosti Alitalia, by nesúhlasil, aby priznaná úroková sadzba, aj zvýšená o 100 bázických bodov, bola sadzba vzťahujúca sa na podnik nachádzajúci sa v normálnej finančnej situácii.
The Commission notes that the decision of the Italian Government to grant the loan in question was taken on 22 April 2008, following the withdrawal, on the same day, of the bid by the Air France-KLM group to purchase Alitalia [33], and that the adoption of Decree-Law No 93 was motivated by the company’s worsening financial situation.
Komisia ďalej zdôrazňuje, že k rozhodnutiu talianskej vlády o poskytnutí uvedenej pôžičky došlo 22. apríla 2008 po stiahnutí ponuky na odkúpenie spoločnosti Alitalia skupinou Air France-KLM [33] v tom istom dni a že prijatie vládneho nariadenia č. 93 bolo odôvodnené zhoršením finančnej situácie spoločnosti.
Whatever the reasons for withdrawal of the Air France-KLM bid, which were linked, inter alia, to Alitalia’s financial situation [34], the fact remains that the decision to grant the loan in question immediately followed this decision to withdraw the bid.
Nech už boli dôvody Air France-KLM na stiahnutie ponuky akékoľvek, ktoré súvisia hlavne s finančnou situáciou spoločnosti Alitalia [34], isté je, že rozhodnutie o poskytnutí uvedenej pôžičky nasledovalo ihneď po tomto rozhodnutí o stiahnutí.
In this connection, credence cannot be given to the Italian authorities’ unsubstantiated claim that the non-completion of this deal did not undermine the prospect of privatisation in the absence of evidence demonstrating the reality of such a plan as at the time of granting the measure in question.
Z tohto hľadiska nepodložené tvrdenie talianskych orgánov, podľa ktorého neuskutočnenie tejto operácie neodporovalo plánu privatizácie, nemôže uspieť pri nejestvovaní takých presvedčivých informácií, ktoré by preukázali skutočnú existenciu takéhoto projektu v čase priznania uvedeného opatrenia.
The attempts to privatise the company to which the Italian authorities refer in their letter of 30 May 2008 and which concern the period between the end of 2006 and the end of 2007 are not enough to demonstrate that a real alternative takeover possibility existed when the measure in question was granted.
Pokusy o privatizáciu spoločnosti, na ktoré sa odvolávajú talianske orgány vo svojom liste z 30. mája 2008 a ktoré sa týkajú obdobia od konca roka 2006 do konca roka 2007, nie sú totiž také, aby preukázali, že v čase poskytnutia uvedeného opatrenia jestvovala reálna alternatívna perspektíva odkúpenia.
With regard to the letter from Mr B. Ermolli to Alitalia, to which the Italian authorities referred in their letter of 30 May 2008 and which, in their view, demonstrated the interest of some Italian entrepreneurs and investors in drawing up a plan to relaunch the company, this can no longer be considered to be a prospect of privatisation [35].
Pokiaľ ide o list pána B. Ermolliho spoločnosti Alitalia, ktorý uvádzajú talianske orgány vo svojom liste z 30. mája 2008 a ktorý podľa nich preukazuje záujem talianskych podnikateľov a investorov o vypracovanie projektu na oživenie spoločnosti, ani ten nemožno pokladať za perspektívu takejto povahy [35].
As for the developments after 30 May 2008 to which the Italian authorities refer in their letters and, more precisely, the contract concluded on 9 and 10 June 2008 between Alitalia and Intesa Sanpaolo, it is sufficient to point out that, for the purposes of assessing the measure in question, account must be taken of the circumstances prevailing as at the time when it was granted.
Pokiaľ ide o zmeny po 30. máji 2008, ktoré spomínajú talianske orgány vo svojich listoch, a presnejšie o zmluvu uzatvorenú 9. a 10. júna 2008 medzi spoločnosťami Alitalia a Intensa Sanpaolo, stačí pripomenúť, že na účely posúdenia uvedeného opatrenia treba brať ohľad na okolnosti prevládajúce v čase jeho poskytnutia.