natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Alternative 1 was based on the average electricity price paid by Società Terni’s manufacturing branches to the company’s electricity branch (corresponding to the production cost of Terni’s own hydroelectric plant);
Alternatíva 1 sa zakladala na priemernej cene elektrickej energie zaplatenej výrobnými pobočkami Società Terni elektroenergetickej pobočke spoločnosti (zodpovedajúcej výrobným nákladom vlastnej vodnej elektrárne Terni).
Alternative 2 was linked to ENEL’s reference price for a customer having the same profile (self-producer) as Società Terni.
Alternatíva 2 sa spájala s referenčnou cenou ENEL-u pre zákazníka s rovnakým profilom (výrobca na vlastnú spotrebu) ako Società Terni.
In practice, the first method was used until 2000, when changes in the Italian tariff structure due to the liberalization of the electricity market made it necessary to switch to the second method.
V praxi sa prvá metóda používala až do roku 2000, keď v dôsledku zmien štruktúry talianskych taríf z dôvodu liberalizácie trhu s elektrickou energiou bolo potrebné prejsť na druhú metódu.
In 1997 began the overhaul of the tariff structure, with the introduction of a structured tariff consisting of two parts: Part A representing fixed and general costs and Part B reflecting variable costs.
V roku 1997 začala reorganizácia štruktúry taríf, pričom sa zaviedla štruktúrovaná tarifa zložená z dvoch častí: časti A reprezentujúcej fixné a režijné náklady a časti B odrážajúcej variabilné náklady.
As of 1 January 2000, the Terni tariff was awarded in the form of a compensatory component (componente compensativa) calculated as the sum of all components of the tariff which Terni, as a (virtual) self-producer, was not required to pay (the whole of part B and a fraction of part A).
Od 1. januára 2000 bola tarifa pre Terni udelená vo forme kompenzačnej zložky (componente compensativa) vypočítanej ako suma všetkých zložiek tarify, ktoré Terni ako (virtuálny) výrobca na vlastnú spotrebu nebol povinný platiť (celá časť B a časť z časti A).
This method corresponds to the second of the alternative methods described in Decree 1165/63.
Táto metóda zodpovedala druhej z alternatívnych metód opísaných v dekréte č. 1165/63.
The gradual reduction of the quantities of electricity and power delivered to the Terni companies at the preferential price during the phasing-out period (2002-2007) is shown in the table below:
V nasledujúcej tabuľke sa uvádza postupné znižovanie množstiev elektrickej energie a výkonu dodávaných spoločnostiam Terni za zvýhodnenú cenu počas obdobia postupného znižovania (2002 – 2007):
The second extension of the tariff
Druhé predĺženie tarify
By Article 11, paragraph 11 of Law 80/2005, Italy decided to interrupt the phasing-out and extend again the Terni tariff arrangement until 2010.
Článkom 11 ods. 11 zákona č. 80/2005 sa Taliansko rozhodlo prerušiť postupné znižovanie a opäť predĺžiť tarifný režim pre Terni až do roku 2010.
Article 11, paragraph 13 of the Law made this measure applicable as of 1 January 2005.
Na základe článku 11 ods. 13 tohto zákona sa stalo toto opatrenie uplatniteľné od 1. januára 2005.
Shortly afterwards, ordinary hydroelectric concessions were extended until 2020 [6].
Vzápätí boli bežné licencie na výrobu elektriny z vodnej energie predĺžené až do roku 2020 [6].
The second extension of the tariff is the measure on which the Commission has opened the formal investigation procedure pursuant to Article 88(2) of the Treaty and which is the object of this decision.
Druhé predĺženie tarify predstavuje opatrenie, pre ktoré Komisia začala konanie vo veci formálneho zisťovania podľa článku 88 ods. 2 zmluvy a ktoré je predmetom tohto rozhodnutia.
Law 80/2005 laid down that, until 2010, the Terni companies will benefit from the same treatment they enjoyed on 31 December 2004 in terms of quantities supplied (926 GWh for the three Terni companies) and prices (1,32 eurocents/kWh).
V zákone č. 80/2005 sa stanovilo, že až do roku 2010 budú spoločnosti Terni využívať výhody rovnakého zaobchádzania, aké im bolo poskytované 31. decembra 2004, z hľadiska dodávaných množstiev (926 GWh pre tri spoločnosti Terni) a cien (1,32 eurocentov/kWh).
The quantities of supplied electricity are currently broken down as follows: Thyssen-Krupp 86 %, Nuova Terni Industrie Chimiche 10 % and Cementir 4 %.
Množstvá dodávanej elektrickej energie sa v súčasnosti členia takto: Thyssen-Krupp 86 %, Nuova Terni Industrie Chimiche 10 % a Cementir 4 %.
Law 80/2005, as interpreted and implemented by the AEEG, also introduced an indexation mechanism whereby, as of 1 January 2006, the preferential tariff would increase yearly in line with price increases recorded on the European Power Exchanges of Amsterdam and Frankfurt, subject to a 4 % cap.
Zákon č. 80/2005, ako ho vykladá a vykonáva AEEG, zaviedol aj mechanizmus indexácie, na základe ktorého sa od 1. januára 2006 mala zvýhodnená tarifa zvyšovať ročne v súlade so zvyšovaním cien zaznamenaným na európskych energetických burzách v Amsterdame a Frankfurte, s maximálnym limitom vo výške 4 %.
Financing mechanism
Mechanizmus financovania
The Terni preferential tariff was initially managed and paid for by the State-owned company ENEL, which held a monopoly position in the generation, transmission, import, distribution and supply of electricity in Italy.
Zvýhodnenú tarifu pre Terni spočiatku riadila a platila štátna spoločnosť ENEL, ktorá mala monopolné postavenie vo výrobe, prenose, dovoze, distribúcii a dodávke elektrickej energie v Taliansku.
In 2002, as the electricity market was gradually liberalized and ENEL no longer held a monopoly position, the financial burden arising from the preferential tariff systems was transferred from ENEL to all electricity users [7].
V roku 2002, keď sa trh s elektrickou energiou postupne liberalizoval a ENEL už nemal monopolné postavenie, finančná záťaž vyplývajúca zo systémov zvýhodnenej tarify sa preniesla z ENEL-u na všetkých používateľov elektrickej energie [7].
The compensatory components due to the Terni companies were advanced by electricity distributors, who were then reimbursed by the State-owned body Cassa Conguaglio per il Settore Elettrico (Equalisation Fund for the Electric Sector, hereinafter referred to as ‘Cassa Conguaglio’) by means of a parafiscal levy collected via the A4 component of the electricity tariff, which is one of the cost items that appear on the electricity bill.
Kompenzačné zložky prináležiace spoločnostiam Terni zálohovo poskytovali distribútori elektrickej energie, ktorí potom dostávali refundáciu od štátnej inštitúcie Cassa Conguaglio per il Settore Elettrico (Vyrovnávací fond pre odvetvie elektrickej energie, ďalej len „Cassa Conguaglio“) prostredníctvom parafiškálneho poplatku vyberaného prostredníctvom zložky A4 tarify za elektrickú energiu, ktorá je jedným z nákladových prvkov, ktoré sa nachádzajú na účte za elektrickú energiu.
In 2004 the AEEG decided to hand over the administrative management of the special tariff schemes entirely to Cassa Conguaglio [8].
V roku 2004 sa AEEG rozhodol úplne odovzdať administratívne riadenie osobitných tarifných systémov inštitúcii Cassa Conguaglio [8].
As of September 2004, the Terni companies pay the market price for the electricity they purchase (on the liberalized market) and receive from Cassa Conguaglio reimbursement corresponding to the difference between the price paid and the preferential price to which they are entitled (the compensatory component) minus charges for transport, measurement and sales.
Od septembra 2004 platia spoločnosti Terni trhovú cenu za elektrickú energiu, ktorú nakupujú (na liberalizovanom trhu) a dostávajú od Cassa Conguaglio náhradu zodpovedajúcu rozdielu medzi zaplatenou cenou a zvýhodnenou cenou, na ktorú majú právo (kompenzačná zložka), mínus náklady na dopravu, meranie a odbyt.
The costs are paid for by electricity consumers in Italy by means of the parafiscal levy mentioned in paragraph (31) above.
Náklady platia spotrebitelia elektrickej energie v Taliansku prostredníctvom parafiškálneho poplatku uvedeného v bode (31).
The guarantee imposed by the AEEG
Záruka, ktorú uložil AEEG
After the Commission initiated the formal investigation procedure, the AEEG, by Delibera 190/06, made payments under Law 80/2005 conditional upon the provision, by the Terni companies, of a guarantee to cover the risk of recovery of the aid.
Keď Komisia začala konanie vo veci formálneho zisťovania, AEEG prostredníctvom Delibera č. 190/06 podmienil platby podľa zákona č. 80/2005 poskytnutím záruky spoločnosťami Terni na pokrytie rizika vrátenia pomoci.
In the same Delibera, the AEEG foresaw, as an alternative, the possibility to pay out in 2006 as an advance the amounts of aid which would have become due until the end of the previous arrangement (2007) on the basis of Law 9/1991.
V tom istom Delibera stanovil AEEG ako alternatívu možnosť vyplácať v roku 2006 ako zálohu sumy pomoci, ktoré by sa stali splatné do konca predchádzajúceho režimu (2007) na základe zákona č. 9/1991.
For these amounts, the AEEG did not request a guarantee.
Pre tieto sumy AEEG nevyžadoval záruku.
This option was taken up by the Terni companies and implemented by the AEEG.
Spoločnosti Terni využili túto možnosť a AEEG ju realizoval.
With the exception of the advance payments mentioned in paragraph (34) above, all other payments made to the companies by Cassa Conguaglio under Law 80/2005 are covered by a guarantee.
S výnimkou zálohových platieb uvedených v bode (34) sa záruka vzťahuje na všetky platby, ktoré Cassa Conguaglio vykonáva v prospech spoločností podľa zákona č. 80/2005.
DECISION TO INITIATE PROCEEDINGS UNDER ARTICLE 88.2 OF THE EC TREATY
ROZHODNUTIE ZAČAŤ KONANIE PODĽA ČLÁNKU 88 ODS. 2 ZMLUVY O ES
The Commission Decision to initiate a formal investigation was based on the grounds described in points (37) to (41).
Rozhodnutie Komisie začať konanie vo veci formálneho zisťovania sa zakladalo na dôvodoch uvedených v bodoch (37) až (41).
The Commission expressed doubts as to whether the tariff could be considered a compensatory measure, since Società Terni was a State-owned undertaking at the time of nationalization.
Komisia vyjadrila pochybnosti, či možno tarifu považovať za kompenzačné opatrenie, keďže Società Terni bol v čase znárodnenia štátnym podnikom.
Given that the State cannot expropriate itself, the Commission had doubts that the transfer of Società Terni’s assets to ENEL could be construed as an expropriation entitling Società Terni to compensation, and formulated the hypothesis that such transfer could in fact be regarded as a mere restructuring of the State’s own assets.
Vzhľadom na to, že štát nemohol znárodniť sám seba, Komisia mala pochybnosti, či sa prevod aktív Società Terni na ENEL mohol vykladať ako vyvlastnenie štátom oprávňujúce Società Terni na náhradu, a vyslovila hypotézu, že takýto prevod by sa de facto mohol považovať za obyčajnú reštrukturalizáciu vlastných aktív štátu.
The Commission took the view that, even if the compensatory nature of the measure were to be conceded, doubts would still persist as regards the proportionality of this compensation with regard to the financial damage suffered by Società Terni.
Komisia zaujala stanovisko, že aj v prípade, ak by sa mal uznať kompenzačný charakter opatrenia, stále pretrvávajú pochybnosti, pokiaľ ide o úmernosť tejto náhrady vzhľadom na finančnú škodu, ktorú znášala Società Terni.
The Commission in particular expressed doubts that compensation could still be justified after 44 years.
Komisia vyjadrila najmä pochybnosti, či náhrada môže byť ešte po 44 rokoch oprávnená.
The Commission pointed out that the nature of the tariff appeared to have changed when ENEL stopped administering the scheme and bearing the financial burden arising from it.
Komisia poukázala, že sa povaha tarify podľa všetkého zmenila, keď ENEL prestal riadiť schému a niesť finančnú záťaž, ktorá z nej vyplýva.
The Commission Decision to open the procedure also relied on ECSC Decision 83/396: Commission Decision of 29 June 1983 concerning aid the Italian government intends to grant to certain steel producers [9], which precluded such aid from being granted to Società Terni, and the judgment of the Court of Justice in case C 99/92 [10], where the Court upheld the aforementioned ECSC Decision, as evidence that the Terni tariff had already been found to constitute State aid.
Rozhodnutie Komisie začať konanie sa opieralo aj o rozhodnutie ESUO 83/396: rozhodnutie Komisie z 29. júna 1983, týkajúce sa pomoci, ktorú plánuje talianska vláda poskytnúť niektorým výrobcom oceli [9], v ktorom sa vylúčilo, aby sa takáto pomoc poskytla Società Terni, a o rozsudok Súdneho dvora vo veci C 99/92 [10], v ktorom Súdny dvor potvrdil uvedené rozhodnutie ESUO, ako o dôkazy, že o tarife pre Terni už bolo rozhodnuté ako o opatrení predstavujúcom štátnu pomoc.
The opening decision also pointed out that ThyssenKrupp has not yet repaid a State aid granted by Italy and which was declared incompatible [11], and therefore, pursuant to the Deggendorf [12] case-law, could not receive any further State aid.
V rozhodnutí o začatí konania sa tiež konštatovalo, že ThyssenKrupp ešte nesplatil štátnu pomoc, ktorú mu poskytlo Taliansko a ktorá bola vyhlásená za nezlučiteľnú [11], a preto podľa judikatúry Deggendorf [12] nemohol prijímať žiadnu ďalšiu štátnu pomoc.
Comments from the Terni companies
Pripomienky spoločností Terni
Most of the observations submitted by the Terni companies on Società Terni’s functioning as ente pubblico economico, the nature of the operation leading to the transfer of the company’s assets, the compensatory nature of the tariff, the interpretation of the ECSC decision and ECJ ruling as well as the role played by Cassa Conguaglio are largely equivalent to those made by Italy, which are summarized in points (52) to (69).
Väčšina pripomienok predložených spoločnosťami Terni o pôsobení Società Terni ako ente pubblico economico, charaktere operácie vedúcej k prevodu aktív spoločnosti, kompenzačnom charaktere tarify, výklade rozhodnutia ESUO a rozhodnutia ESD, ako aj o úlohe, ktorú zohráva Cassa Conguaglio, sú zväčša zhodné s pripomienkami predloženými Talianskom, ktoré sú zhrnuté v bodoch (52) až (69).
Therefore, only the main thrust of the Terni companies observations and any additional elements submitted will be reported here in points (43) to (51).
Preto sa budú v bodoch (43) až (51) uvádzať len základné body pripomienok spoločností Terni a všetky dodatočne predložené prvky.
Nature of the compensation
Charakter náhrady
According to the Terni companies, the tariff is the legitimate compensation to which Società Terni was entitled following the expropriation of its assets and cannot therefore be qualified as State aid.
Podľa spoločností Terni tarifa je legitímnou náhradou, na ktorú má Società Terni nárok po vyvlastnení jej aktív štátom, a nemôže sa preto kvalifikovať ako štátna pomoc.
Adequacy of the compensation
Primeranosť náhrady
Concerning the adequacy of the compensation, the Terni companies retrace the history of the tariff, pointing out that all the extensions of the Terni tariff beyond 1991 were concomitant with the general renewal of the hydroelectric concessions for other generators, and thus in line with the principle that there should be no discrimination between Terni and other self-producers who had not been expropriated and who could therefore continue to produce and consume electricity at very low cost.
Pokiaľ ide o primeranosť náhrady, spoločnosti Terni rekapitulujú históriu tarify a poukazujú na to, že všetky predĺženia tarify pre Terni po roku 1991 boli súbežné so všeobecným obnovením licencií na výrobu elektriny z vodnej energie pre ostatných výrobcov, a tým v súlade so zásadou, že by nemala existovať diskriminácia medzi Terni a ostatnými výrobcami na vlastnú spotrebu, ktorí neboli vyvlastnení a ktorí preto mohli pokračovať vo výrobe a spotrebe elektrickej energie za veľmi nízke náklady.
The Terni companies also point out that the financial amounts received in the form of lower electricity tariffs never exceeded the difference between the cost of acquiring energy on the market and the cost of self-produced electricity.
Spoločnosti Terni tiež poukazujú na to, že finančné sumy prijaté vo forme nižšej tarify za elektrickú energiu nikdy neprekročili rozdiel medzi nákladmi na nadobudnutie energie na trhu a nákladmi na elektrickú energiu vlastnej výroby.
The Terni companies claim that the measure has no impact on trade between Member States for the reasons summarized below:
Spoločnosti Terni tvrdia, že opatrenie nemá vplyv na obchod medzi členskými štátmi z týchto dôvodov:
Cementir: In its Spoleto plant (the plant which benefits from the tariff) Cementir produces and markets mainly cement, which is used the construction industry.
Cementir: Cementir v svojom závode v Spolete (závod, ktorý využíva výhody tarify) vyrába a predáva na trhu najmä cement, ktorý sa používa pre stavebníctvo.
Cement is difficult to substitute with other products.
Cement je ťažké nahradiť inými výrobkami.
Since it is uneconomical to transport, the geographic market for cement is regional or multi-regional.
Keďže nie je hospodárne dovážať ho, geografický trh cementu je regionálny alebo multiregionálny.
Imports of cements are negligible in Italy, since they account for 5 % of overall demand in Italy and Cementir markets all the production of its Spoleto plant in central Italy;
Dovoz cementu je v Taliansku zanedbateľný, keďže tvorí 5 % celkového dopytu v Taliansku a Cementir predáva všetku produkciu svojho závodu v Spolete v strednom Taliansku.
Nuova Terni Industrie Chimiche: The plant which benefits from the tariff produces ammonia and nitric acid.
Nuova Terni Industrie Chimiche: závod, ktorý využíva výhody tarify, vyrába čpavok a kyselinu dusičnú.
Ammonia can be economically transported only by sea and provided ports are suitably equipped for its storage.
Čpavok možno hospodárne prepravovať len po mori a za predpokladu, že sú prístavy vyhovujúco vybavené na jeho skladovanie.
There are no such storage plants in central Italy.
V strednom Taliansku neexistujú takéto skladové objekty.
The same applies to nitric acid.
To isté sa vzťahuje na kyselinu dusičnú.
Therefore, the Terni companies claim that the geographic market is at best national.
Spoločnosti Terni preto tvrdia, že geografický trh je nanajvýš vnútroštátny.
National demand is fully met by domestic production and there are no trade flows;
Domáca výroba v plnej miere uspokojuje vnútroštátny dopyt a neexistujú žiadne obchodné toky.
ThyssenKrupp: the Terni companies claim that the market for the distribution (not the production or sale) of steel products is national.
ThyssenKrupp: spoločnosti Terni tvrdia, že trh distribúcie (nie výroby alebo predaja) oceľových výrobkov je vnútroštátny.
In particular, ThyssenKrupp’s Terni plant markets only 6 % of its production in the European Union.
Predovšetkým uvádzajú, že závod Terni spoločnosti ThyssenKrupp predáva v Európskej únii len 6 % svojej produkcie.
Legitimate expectations
Oprávnená domnienka
The Terni companies claim legitimate expectations on two grounds:
Spoločnosti Terni si uplatňujú nárok na oprávnenú domnienku z dvoch dôvodov:
firstly, the Italian authorities had explicitly confirmed, in a letter to the AEEG, that the nature of the tariff was compensatory and that the extension of the existing tariff scheme was not subject to prior notification to the Commission under the State aid rules [13];
Po prvé, v liste pre AEEG talianske orgány explicitne potvrdili, že povaha tarify bola kompenzačná a že predĺženie existujúcej tarifnej schémy nepodliehalo povinnosti predchádzajúceho oznámenia Komisii na základe pravidiel týkajúcich sa štátnej pomoci [13].
secondly, the Commission had not called the measure into question, either when it was first prolonged by Law 9/1991 (approved in the context of case NN 52/1991), or when information on the second extension was submitted in the context of another State aid procedure (C 13/06).
Po druhé, Komisia nevzniesla námietky proti opatreniu, keď bolo prvýkrát predlžené zákonom č. 9/1991 (schváleným v súvislosti s vecou NN 52/1991), ani keď boli informácie o druhom predĺžení predložené v súvislosti s iným konaním týkajúcim sa štátnej pomoci (C 13/06).
State aid clearance of the second extension
Schválenie štátnej pomoci pri druhom predĺžení
The Terni companies further submit, in this context, that when Article 11, paragraph 12 of Law 80/2005 (establishing a preferential tariff for certain energy-intensive companies in Sardinia, case C 13/06) was notified to the Commission, the Italian authorities had submitted information and clarifications also on the Terni tariff, so that the notification might be considered complete within the meaning of Article 4, paragraph 5 of Regulation EC 659/1999 of 22 March 1999 laying down detailed rules for the application of Article 93 of the EC Treaty [14].
Spoločnosti Terni v tejto súvislosti ďalej tvrdia, že keď bol článok 11 ods. 12 zákona č. 80/2005 (ktorým sa zriaďuje zvýhodnená tarifa pre niektoré spoločnosti na Sardínii náročné na energiu, vec C 13/06) oznámený Komisii, talianske orgány predložili informácie a vysvetlenia aj o tarife pre Terni, takže oznámenie by sa v zmysle článku 4 ods. 5 nariadenia (ES) č. 659/1999 z 22. marca 1999 ustanovujúceho podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 93 Zmluvy o ES [14] mohlo považovať za úplné.
The Commission had failed to take a decision within two months, and therefore, even if the tariff was to be considered State aid, quod non, it should be deemed to be authorized on the basis of Article 4, paragraph 5 of Regulation N 659/1999 [15].
Komisia neprijala rozhodnutie do dvoch mesiacov, a preto, aj keby sa tarifa považovala za štátnu pomoc, mala by sa pokladať za schválenú na základe článku 4 ods. 5 nariadenia (ES) č. 659/1999 [15].
The Terni companies underline that their good faith is substantiated by the fact that, in case of doubts on the compatibility of the tariff, ThyssenKrupp would certainly not have launched large-scale investments in the Terni area.
Spoločnosti Terni zdôrazňujú, že ich dobrú vieru potvrdzuje skutočnosť, že v prípade pochybností o zlučiteľnosti tarify by ThyssenKrupp určite nezačal veľké investície do oblasti Terni.
Amounts received
Prijaté sumy
The Terni companies point out that, in the absence of Law 80/2005, they would have benefited until 31 December 2007 from the preferential tariff on the basis of Article 20, paragraph 4 of Law 9/1991 (approved by the Commission).
Spoločnosti Terni poukazujú, že v prípade neexistencie zákona č. 80/2005 by až do 31. decembra 2007 využívali výhody zvýhodnenej tarify na základe článku 20 ods. 4 zákona č. 9/1991 (schváleného Komisiou).
The AEEG authorized Cassa Conguaglio to pay out in 2006 (as advance payment) only the sums which would have become due in 2007 [16].
AEEG povolil Cassa Conguaglio vyplatiť v roku 2006 (ako zálohu) len sumy, ktoré by sa stali splatné v roku 2007 [16].
Therefore, the amounts received until 31 December 2006 should be considered authorized.
Preto sumy prijaté do 31. decembra 2006 by sa mali považovať za povolené.
According to the companies, the provisions of Decreto-legge No 80/2005 have de facto not been implemented in respect of these amounts.
V súvislosti s týmito sumami neboli podľa spoločností de facto implementované ustanovenia Decreto-legge č. 80/2005.
Deggendorf case-law
Judikatúra vo veci Deggendorf
Concerning the Deggendorf case-law, ThyssenKrupp states its willingness, in principle, to repay the aid, subject to agreement being found on the amount to be recovered.
Pokiaľ ide o judikaturu vo veci Deggendorf, ThyssenKrupp v zásade vyhlasuje ochotu splatiť pomoc za podmienky, že sa dosiahne dohoda o sume, ktorá sa má vrátiť.
Expropriation of Terni’s assets and its entitlement to compensation
Vyvlastnenie aktív Terni štátom a jej nárok na náhradu
Italy submits that Terni’s generating assets were nationalized as an exception to the general rule set out in the nationalization law, according to which self-producers would not be subject to expropriation.
Taliansko tvrdí, že výrobné aktíva Terni boli znárodnené ako výnimka zo všeobecného pravidla stanoveného v zákone o znárodnení, podľa ktorého výrobcovia na vlastnú spotrebu nebudú podliehať znárodneniu.