natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Italy shares with most modern taxing jurisdictions certain fundamental principles of taxation of business entities. There is an entity-level income taxation that is applied to most business entities having legal personality (mainly companies) although with some possibility for mandatory or optional fiscal transparency as for partnerships and certain entities or associations without legal personality.
Taliansky daňový systém má takmer so všetkými modernými daňovými poriadkami spoločné ustanovené základné zásady zdaňovania spoločností: zdanenie príjmov na úrovni spoločností sa uplatňuje na väčšinu subjektov s právnou subjektivitu (najmä obchodné spoločnosti), hoci možno uplatniť povinnú alebo dobrovoľnú daňovú transparentnosť aj na niektoré subjekty bez právnej subjektivity, ako aj niektoré typy spoločností jednotlivcov.
Shareholders of the taxable entity are separate taxpayers from the company of which they own participations and are in principle subject to tax on all gains and dividends earned in respect of stock held, although various reliefs exist to mitigate double taxation.
Akcionári spoločnosti podliehajúcej zdaneniu sa považujú za samostatné daňové subjekty nezávisle od spoločnosti, ktorej účasti vlastnia, a podliehajú dani z kapitálových ziskov a dividend získaných v súvislosti s vlastneným akciovým kapitálom, i keď sa uplatňujú mechanizmy na zmiernenie účinkov dvojitého zdanenia ziskov pochádzajúcich z vlastníctva majetkových účastí.
Company capital gains are therefore separately taxable from the shareholders gains when the gains resulting from the sale or transfer of the company assets are realised and fiscally recognised.
Kapitálové zisky spoločností sú taktiež zdaniteľné, keď sa realizujú a sú daňovo uznané.
Company interest expense is in principle deductible, while the cost of equity capital is not, resulting in tax only at the debt holder level (and at the debt holder rate of tax) on earnings paid as interest but tax is applied at the company level and, at least in principle, again at the shareholder level on dividends accruing to equity investors.
Pasívne úroky spoločnosti sú v zásade odpočítateľné, kapitálové náklady však nie, čo znamená jediné zdanenie získaných úrokov na úrovni dlžníka (pri sadzbe dane na úrovni dlžníka) a dvojité zdanenie na úrovni spoločnosti a aspoň v zásade akcionára z dividend z vlastnených majetkových účastí spoločností.
An acquisition by a shareholder of an interest in a company does not occasion a change in the company’s asset basis.
Kúpa majetkovej účasti v spoločnosti akcionárom neznamená zmeny daňového základu majetku spoločností.
On the other hand, the general rule is that a disposal of company assets generates a company-level taxable gain or loss.
Na druhej strane prevod majetku spoločnosti vedie vo všeobecnosti k vzniku kapitálového zisku alebo straty, ktoré sa zdaňujú na úrovni prevádzajúcej spoločnosti.
Since the tax on disposal is generally paid up front but the tax benefits of the stepped-up basis in the assets being sold arise over time (periodic depreciation), the effects of having a taxable sale of assets at the company level is generally an increase in the net aggregate tax of the seller company and the acquiring company.
Keďže sa daň z prevodu majetku zvyčajne platí ihneď, ale daňové výhody spočívajúce vo zvýšení hodnoty prevedeného majetku sa prejavia až neskôr (pravidelné odpisy), prevod majetku zdaňovaný na úrovni spoločnosti vo všeobecnosti vedie k zvýšeniu celkovej čistej dane predávajúcej i kupujúcej spoločnosti.
The disposal of a company asset to its shareholders should also give rise to taxation of the inherent gain in the asset if there is a corresponding stepped-up basis in the relevant asset in the hands of shareholders, including if the latter are companies, because there should be no step-up in the basis of company assets without company-level tax recognition.
Prevod majetku spoločnosti akcionárom vedie rovnako k zdaneniu kapitálových ziskov spojených s prevedeným majetkom so zodpovedajúcim zvýšením daňového základu príslušného majetku, ktorý dostali akcionári, najmä ak sú akcionármi spoločnosti, keďže sa nemôže zaevidovať zvýšenie hodnoty majetku bez daňového uznania kapitálových ziskov dosiahnutých na úrovni samotnej spoločnosti.
Assets revaluations and realignments in general
Precenenia majetku a vyrovnania vo všeobecnosti
An assets revaluation in a company’s commercial statements is an accounting operation by which the book value of fixed assets is stepped-up to the current value (fixed assets are normally depreciable so that their book value devaluates over time, while their current value may be higher than their depreciated value because the assets maintained their value or appreciated over time).
Precenenie majetku spoločnosti je účtovná operácia, ktorou sa účtovná hodnota investičného majetku zaúčtovaná v súvahe spoločnosti prevedie na aktuálnu hodnotu (ak sa investičný majetok bežne odpisuje, postupom času sa znižuje jeho účtovná hodnota, pričom jeho trhová hodnota môže zostať nezmenená a môže tak byť vyššia ako jeho zostatková účtovná hodnota v dôsledku zníženia účtovnej hodnoty v priebehu času).
As there should be no step-up in the basis of company assets without company-level tax recognition, the revaluation surplus is a capital gain. The surplus is depreciable over time together with the relevant assets.
Keďže bez daňového uznania kapitálových ziskov dosiahnutých na úrovni samotnej spoločnosti by sa nemalo zaznamenávať zvýšenie účtovnej hodnoty majetku spoločnosti, prebytok vzniknutý precenením sa musí považovať za zvýšenie hodnoty investičného majetku, ktorý sa môže odpisovať za rovnakých podmienok ako podobné aktíva.
Finally, upon future sale of the assets (with stepped-up value), there will be a lower capital gain resulting from the lower difference between the consideration received for the sale and the book value of the assets.
Okrem toho v čase budúceho predaja takého (preceneného) majetku bude dosiahnutý kapitálový zisk nižší v dôsledku menšieho rozdielu medzi protihodnotou získanou za predaj a účtovnou hodnotou majetku.
Revaluations are extraordinary accounting operations because the accounting rules tend to give a prudential value for the companies’ assets and a revaluation is based on the assumption that a given asset is worth more than it was paid for and, as with any assumption, it can be proven incorrect in the light of future market events.
Precenenia sú mimoriadne účtovné operácie, pretože na základe účtovných pravidiel sa zvyčajne uplatňujú tradičné kritériá obozretnosti, pričom precenenia sa zakladajú na (výnimočnom) predpoklade, že hodnota príslušného majetku je vyššia ako hodnota, ktorá bola zaň zaplatená, alebo ako jeho zostatková hodnota. Takýto predpoklad môže byť vzhľadom na budúci vývoj na trhu nesprávny.
However, the recently introduced IFRS accounting principles, which became binding rules for certain companies and for banks in Italy, provide for fair values of assets to be booked, especially with respect to financial instruments (as a result, gains and losses will emerge).
Okrem toho nedávno zavedené účtovné zásady (ide o „international financing reporting standards“ – takzvané zásady IFRS), ktoré sú v Taliansku povinné pre niektoré spoločnosti, a najmä banky, ukladajú zaúčtovanie investičného majetku spoločnosti v reálnej hodnote, najmä pokiaľ ide o finančné nástroje (príslušné kapitálové zisky a straty sa preto pravidelne účtujú v ročnej súvahe).
Furthermore, in company restructurings, assets are exchanged at their current value (which is normally higher than the book value) and re-valuations are accordingly booked.
Okrem toho sa v rámci reštrukturalizácií spoločností majetok vymieňa za jeho aktuálnu hodnotu (ktorá je zvyčajne vyššia ako účtovná hodnota uvedená v súvahe) a príslušné zvýšenia hodnôt sa zaúčtujú dodatočne.
Assets revaluations would normally be taxable events as far as capital gains are realised and increased tax values recognised.
Z hľadiska zdanenia spoločností sú precenenia účtovnej hodnoty majetku v zásade zdaniteľnými operáciami, pokiaľ sa dosiahne kapitálový zisk a uzná sa zvýšenie daňovej hodnoty príslušného investičného majetku.
Capital gains would increase the taxable income and accordingly raise the current tax liability of the beneficiaries concerned even in case there is no cash realisation.
Kapitálové zisky zvyšujú zdaniteľný príjem a v dôsledku toho aktuálny daňový dlh príjemcov aj v prípade, že sa skutočne nespeňažia.
To avoid paying tax on gains not yet realised in cash, the tax system generally freezes the tax gain by maintaining a lower tax value for the assets than the book value.
Aby spoločnosti nemuseli platiť daň zo zatiaľ nerealizovaných kapitálových ziskov, daňový systém vo všeobecnosti povoľuje zmrazenie daňových kapitálových ziskov, pričom majetok má naďalej historickú daňovú hodnotu, ktorá je nižšia ako účtovná.
In such case, the accounting gain (which is a profit realised but not recognised as taxable income) is deferred until the assets are eventually sold for cash.
V takomto prípade účtovný zisk (ktorým je realizovaný zisk, avšak neuznaný ako zdaniteľný príjem) sa odloží až do času skutočného speňaženia kapitálového zisku, napríklad po predaji majetku za odplatu.
The accounting gain deriving from the realisation exchange is normally booked for tax purposes in a special reserve representing the non-recognised gain.
Účtovný zisk získaný z odloženého kapitálového zisku sa na daňové účely zvyčajne zaúčtuje do osobitnej rezervy, ktorá predstavuje daňovo neuznaný zisk.
Until the moment the realised gain is fiscally recognised, there is a misalignment between the book value and the tax value of the assets.
Pokiaľ sa realizovaný zisk neuzná na daňové účely, nedochádza k vyrovnaniu medzi účtovnou a daňovou hodnotou majetku.
A realignment is therefore a tax operation by which the tax value is adjusted to the book value of the assets concerned and as a result a capital gain is fiscally recognised and subject to tax.
Vyrovnanie je teda daňová operácia, ktorou sa daňová hodnota upraví na účtovnú hodnotu príslušného majetku, a v dôsledku toho sa kapitálový zisk uzná na daňové účely a zdaní.
The accounting gain is now released from the reserve and included in the ordinary earnings of the year, while the stepped-up value of assets accordingly becomes fiscally depreciable.
Účtovný zisk sa potom uvoľní z osobitnej rezervy a zaúčtuje medzi bežné zisky účtovného obdobia, pričom sa nové precenené hodnoty stanú odpísateľné na účely daní.
It should be noted that capital gains are particular items of income, which, unlike ordinary income, reflect an economic surplus matured over time, while its tax recognition is necessarily a one-time operation.
Treba pripomenúť, že kapitálové zisky predstavujú osobitné formy príjmu, ktoré na rozdiel od ostatných príjmov účtovného obdobia odrážajú zvýšenie ekonomickej hodnoty majetku dosiahnutej v čase, ich daňové uznanie je však nevyhnutne jednorazovou operáciou.
For this reason, capital gains realised by companies are not only deferred until the time of the tax realignment of the value of the relative assets, but are also subject to a preferential tax in lieu of the ordinary company tax.
Z tohto dôvodu sa na kapitálové zisky, ktoré spoločnosti dosiahli, uplatňuje okrem odkladu až do času daňového vyrovnania hodnoty príslušného majetku aj znížená náhradná daň namiesto bežnej dani z príjmu spoločností.
The preferential tax is an advantage as the company concerned not only pays a lower tax on the gains but can distribute such gains as dividends to its shareholders, which give right to a tax credit or exemption for the corporate taxes paid.
Znížená daň predstavuje výhodu, pretože príslušná spoločnosť platí nižšiu daň zo zisku v porovnaní s bežnou daňou a môže tak tieto zisky rozdeliť medzi akcionárov vo forme dividend, čím vzniká prípadný nárok na daňovú úľavu alebo oslobodenie od dane v prípade už zaplatených daní z príjmu spoločností.
The tax advantage deriving from the substitute tax is however justified by the fiscal technique [4] in view of the specificity of capital gains as income vis-à-vis ordinary earnings.
Pokiaľ ide o uplatnenie pravidiel v oblasti štátnej pomoci, daňová výhoda vyplývajúca z náhradnej dane sa môže odôvodniť daňovým postupom [4] vzhľadom na osobitnosť kapitálových ziskov v porovnaní s bežnými ziskami účtovného obdobia.
Taxation of capital gains in Italy
Zdaňovanie kapitálových ziskov platné v Taliansku
In order to describe the nature of the scheme in review, it is necessary to summarise the Italian rules governing the taxation of capital gains resulting from the contributions of assets following certain company restructurings of the type foreseen by Law 218/1990 for the Italian banking system.
S cieľom opísať charakteristiky skúmanej schémy je potrebné zosumarizovať talianske právne predpisy, ktoré upravujú zdaňovanie kapitálových ziskov vyplývajúcich z prevodov majetku na základe určitých typov reštrukturalizácií spoločností stanovených v zákone č. 218/1990 pre taliansky bankový systém.
Asset contributions relative to banking reorganisations pursuant to Law 218/1990
Prevody majetku spoločností spojené s reorganizáciami bankových skupín podľa zákona č. 218/1990
Law 218/1990 had enacted a special scheme to facilitate the transfer of banking assets or branches of banking businesses held by the local public entities to newly created or existing private banks, with a view to rationalize the exercise of the banking activity in Italy (Article 1 of Law 218/1990).
Na účely racionalizácie vykonávania bankovej činnosti v Taliansku sa zákonom č. 218/1990 zaviedla osobitná schéma určená na uľahčenie prevodu majetku a ostatných bankových aktív alebo odvetví činnosti v bankovom sektore, držaných miestnymi verejnými úverovými subjektmi, na súkromné novovzniknuté alebo už existujúce úverové inštitúcie (článok 1 zákona č. 218/1990).
In 1990, the transfer of a branch of business was a sale of assets which would have triggered company tax at the ordinary rate on the difference between the current value of the assets transferred and the cost of such assets pursuant to Articles 54(5) and 9 of DPR No 917 of 22 December 1986 (DPR 917/1986) in force at that time.
V roku 1990 bol prevod odvetvia činnosti na daňové účely porovnateľný s predajom majetku a ako taký viedol k platbe dane z príjmu spoločností z rozdielu medzi aktuálnou hodnotou prevedeného majetku a daňovou hodnotou tohto majetku podľa článku 54 ods. 5 a článku 9 dekrétu prezidenta republiky č. 917 z 22. decembra 1986 (DPR 917/1986), platného v tom čase.
To facilitate the transfer of the banking assets, Article 7(2) of Law 218/1990 provided, among other tax facilities, a derogatory tax scheme by which the gain realised from the transfer of assets contributed to private banks in the framework of a reorganisation foreseen by the said Article 1 in exchange for the stock of such banks is not recognised for taxation until such time when the gain is further realised either from the sale of the assets or is distributed to the shareholders (suspended recognition of gains).
S cieľom uľahčiť prevod bankových aktív sa v článku 7 ods. 2 zákona č. 218/1990 okrem iného ustanovila výnimočná daňová schéma, podľa ktorej kapitálový zisk dosiahnutý pri prevode majetku na súkromné úverové inštitúcie – na základe reorganizácie ustanovenej v článku 1 tohto istého zákona – výmenou za akcie uvedených inštitúcií nie je daňovo uznaný až do okamihu, keď sa zisk skutočne dosiahne predajom majetku alebo jeho rozdelením medzi akcionárov vo forme dividend (odklad daňového uznania kapitálového zisku).
The objectives of Law 218/1990 can be summarised as follows:
Ciele zákona č. 218/1990 možno zhrnúť takto:
permit the public entities exercising a banking activity (essentially retail banking) to transform their legal form into that of a joint-stock company, considered a more appropriate form for a commercial activity;
umožniť verejným subjektom pôsobiacim v bankovom sektore (najmä v oblasti poskytovania financovania klientom) nadobudnúť právnu formu akciovej spoločnosti považovanú za vhodnejšiu na vykonávanie obchodnej činnosti;
permit such public banking entities to recapitalise by raising new capital, attract investors and consolidate;
umožniť týmto verejným úverovým subjektom zvýšiť kapitál získaním nového kapitálu od akcionárov a konsolidovať;
establish a level playing field between public and private banks by recognising to the latter companies the same tax neutrality privilege previously granted to the sole public banks.
zaručiť rovnosť podmienok pre verejné a súkromné úverové inštitúcie uznaním daňovej neutrality pre súkromné inštitúcie v prípade kapitálových ziskov dosiahnutých na základe reorganizácie spoločnosti, v minulosti schválenej iba pre verejné úverové inštitúcie.
Article 7(2) of Law 218/1990 provided that 15 % of the gain realised at the time of the transfers was taxed upon the contributing entity (the local public entity) at the ordinary company tax rate (at the time 52,2 %, including 36 % of company tax IRPEG and 16,2 % of local tax ILOR).
V článku 7 ods. 2 zákona č. 218/1990 sa ustanovilo, že 15 % kapitálových ziskov realizovaných pri prevodoch predstavuje zdaniteľný zisk prevádzajúcej spoločnosti (verejná úverová inštitúcia) a zdaňuje sa bežnou sadzbou dane z príjmu spoločností (v tom čase vo výške 52,2 % tvorenou daňou zo zisku právnických osôb IRPEG vo výške 36 % a miestnou daňou z príjmov ILOR vo výške 16,2 %).
The statute provided that the 15 % amount of the gain being taxed could be imputed to either the single assets as new tax basis recognised by the transferee bank or goodwill.
V zákone sa stanovuje, že podiel 15 % zdaneného kapitálového zisku môže byť pripísaný jednotlivým aktívam – ako nový zdaniteľný základ uznaný nadobúdajúcou bankou – alebo hodnota na začatie činnosti.
The statute also provided that the cost basis of the assets contributed to the beneficiary bank was carried over to the recipient bank (carried-over assets basis) and substituted to the shares of the bank received by the contributing entity (substituted shares basis), except for the taxed 15 % gain which was recognised (basis step-up).
V zákone sa okrem toho ustanovilo, že daňová hodnota majetku prevedeného na preberajúcu banku sa prevedie do jej účtovníctva (prevedená daňová hodnota) a pripíše sa aj hodnota akcií banky prijatých prevádzajúcou bankou (náhradná daňová hodnota) s výnimkou 15 % zdanených kapitálových ziskov, ktoré sa uznali ako zvýšenie daňových hodnôt (prevedených a náhradných).
The scheme in essence provided for a regime of partial tax neutrality by which the contribution of a branch of business benefited from a roll-over relief provided that the tax basis of the business contributed was substituted to the shares received by the transferor and the business acquired is attributed by the transferee a tax basis equal to that which the assets had in the hands of the transferor prior to the contribution.
V schéme sa teda v podstate stanovovala čiastočná daňová neutralita, na základe ktorej sa pri prevode odvetvia činnosti získala výhoda z odkladu platby dane z príjmu spoločností pod podmienkou, že daňové hodnoty prevedeného majetku boli pripísané akciám získaným prevádzajúcim subjektom a že preberajúci subjekt pripíše získanému majetku daňovú hodnotu, ktorú mal, keď bol vo vlastníctve prevádzajúceho subjektu.
Such a regime provided for a misalignment between the current values of the assets at the moment of the contribution and their tax basis.
Na základe tejto schémy sa stanovila nerovnosť medzi aktuálnymi hodnotami majetku v čase ich prevodu a daňovými hodnotami.
Pursuant to Article 7(2) of Law 218/1990 both the transferee and the transferor had to annex to their tax returns a prospectus to record the misalignment of values.
Podľa článku 7 ods. 2 zákona č. 218/1990 musel preberajúci i prevádzajúci subjekt priložiť k daňovému priznaniu „plán zosúladenia“, v ktorom sa musel zohľadňovať rozdiel medzi príslušnými účtovnými a daňovými hodnotami.
Asset contributions relative to company reorganisations pursuant to the Merger Directive
Prevody majetku spojené s reorganizáciami spoločností na základe smernice o zlúčeniach spoločností
By the D.Lgs. No 544 of 30 December 1992 (D.Lgs. 544/1992), Italy transposed in its national legal system the Merger Directive 90/434/EEC [5].
Taliansko transponovalo smernicu 90/434/EHS (ďalej len „smernica o zlúčeniach spoločností“) [5] do svojho právneho poriadku legislatívnym dekrétom č. 544 z 30. decembra 1992 (legislatívny dekrét č. 544/1992).
The Merger Directive since its original version covers mergers, divisions, transfers of assets and exchanges of shares concerning companies of different Member States when the following three requirements are met: (1) the companies must be listed in the Annex to the Directive; (2) the companies must be fiscally resident in a Member State and (3) the company must be subject to one of the national company taxes listed in Article 3(c) of the Directive.
Pôvodná verzia smernice o zlúčeniach spoločností sa vzťahuje na zlúčenia, rozdelenia, prevody majetku a výmeny akcií týkajúcich sa spoločností rôznych členských štátov, ktoré spĺňajú tieto tri kritériá: i) príslušná spoločnosť musí mať jednu z foriem uvedených v prílohe k smernici; ii) musí mať daňové sídlo v členskom štáte a iii) musí podliehať jednej z daní z príjmu spoločností platných v členských štátoch uvedených v článku 3 písm. c) smernice.
Under the Merger Directive, a transfer of assets is defined as a transaction whereby a company transfers without being dissolved all or one or more branches of its activity to another company in exchange for the transfer of securities representing the capital of the company receiving the transfer (either a newly established subsidiary whose initial capitalisation consists of the transferred shares or an existing company).
Definícia prevodu aktív obsiahnutá v smernici o zlúčeniach spoločností je takáto: operácia, pomocou ktorej spoločnosť bez toho, aby bola zrušená, prevedie jedno odvetvie alebo viac odvetví svojej činnosti na inú spoločnosť výmenou za prevod cenných papierov reprezentujúcich kapitál spoločnosti uznávajúcej prevod (môže ísť o novozaloženú kontrolovanú spoločnosť, ktorej počiatočný kapitál tvoria prevedené akcie, alebo už existujúcu spoločnosť).
The Merger Directive requires the assets transferred to represent a branch of activity, which means all the assets and liabilities of a division of a company that from an organisational point of view constitute an independent business or entity capable of functioning by its own means (Article 2(i) of the Directive).
V článku 2 písm. i) smernice sa stanovuje, že prevedený majetok predstavuje odvetvie činnosti, čo znamená všetky aktíva a pasíva divízie spoločnosti, ktorá z organizačného hľadiska predstavuje nezávislý podnik, to znamená, jednotku schopnú prevádzky vlastnými prostriedkami.
In a recent judgement [6], the Court of Justice has clarified that in order to be covered by the Merger Directive a transfer of assets must encompass all the assets and liabilities relating to a branch of activity in their entirety.
V jednom z posledných rozsudkov Súdny dvor objasnil [6], že prevod majetku sa musí vzťahovať na celý súbor aktív a pasív týkajúcich sa odvetvia činnosti, aby spadal do rozsahu pôsobnosti smernice o zlúčeniach spoločností.
The Merger Directive requires the consideration for the transfer of assets to consist exclusively of shares, since in contrast to the other transactions such as the mergers, divisions and exchanges of shares covered by the Merger Directive, no cash payment is permitted in the case of the transfer of assets.
Podľa smernice o zlúčeniach spoločností musia odplatu pri prevode majetku tvoriť výlučne akcie, pretože – na rozdiel od ostatných operácií, na ktoré sa smernica vzťahuje, ako sú zlúčenia, rozdelenia a výmeny akcií – v tomto prípade nie je za prevod povolená žiadna platba v hotovosti.
Article 4 of the Merger Directive as cross-referenced by Article 9 provides that no taxes on capital gains may be levied at the transferee company level as a result of a transfer of assets.
V článku 9 smernice o zlúčeniach spoločností sa odkazom na článok 4 tejto smernice stanovuje, že po prevode majetku sa nemôžu zdaniť kapitálové zisky na úrovni preberajúcej spoločnosti.