natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Moreover, Article 20 of Law 342/2000 provided detailed rules for the substitute capital gain tax to be paid and for the tax credit relative to such tax in favour of the shareholders receiving dividends resulting from the capital gains recognised.
Okrem toho sa v článku 20 zákona č. 342/2000 stanovili podrobné pravidlá pre náhradnú daň z kapitálových ziskov, ktorá sa má zaplatiť, a príslušná daňová úľava v prospech akcionárov, ktorí dostávajú dividendy z daňovo uznaných kapitálových ziskov.
Realignments pursuant to Law 448/2001
Vyrovnania dane na základe zákona č. 448/2001
Law No 448 of 28 December 2001 (Law 448/2001) extended the time scope of the realignment schemes provided by Law 342/2000 with respect to assets resulting from the balance sheet of a company and whose value had not yet been realigned.
Na základe zákona č. 448 z 28. decembra 2001 (zákon č. 448/2001) sa predĺžili lehoty pôsobnosti schémy na vyrovnanie dane ustanovené na základe zákona č. 342/2000, pokiaľ išlo o majetok zaúčtovaný v súvahách spoločností, ktorého hodnota ešte nebola vyrovnaná.
Article 3(11) of Law 448/2001 provided that the realignment scheme under Articles from 17 to 20 of Law 342/2000 would apply to unrecognised gains relative both to the assets and shares deriving from the banking reorganisations pursuant to Law 218/1990 and to the assets deriving from other reorganisations under Legislative Decree No 358/1997, still held at the date of 31 December 2001.
Predovšetkým v článku 3 ods. 11 zákona č. 448/2001 sa ustanovuje, že schéma na vyrovnanie dane podľa článkov 17 až 20 zákona č. 342/2000 sa uplatňuje na daňovo neuznané zisky týkajúce sa majetku a akcií pochádzajúcich z reorganizácií bankového sektora vykonaných na základe zákona č. 218/1990, ako aj na majetok pochádzajúci z iných reorganizácií vykonaných na základe legislatívneho dekrétu č. 358/1997 a ešte držaný k 31. decembru 2001.
Law 448/2001 provided that the substitute taxes due on the gains recognised were set at 12 % and 9 % respectively for dual realignments (realignment of both the assets held by the operating company and the stocks received by the participating company) and single realignment (only the assets held by the operating company are realigned) in lieu of the company tax of 41 % applicable at the time of the realignment (36 % company tax plus 5 % local business tax).
V zákone č. 448/2001 sa ustanovuje, že náhradné dane splatné pre daňovo uznané zisky sú vo výške 12 % v prípade dvojitého vyrovnania (vyrovnanie majetku držaného preberajúcou spoločnosťou a akcií, ktoré dostala spoločnosť, ktorá mala majetkovú účasť, alebo prevádzajúca spoločnosť) a 9 % v prípade jednoduchého vyrovnania (obmedzeného na majetok vlastnený preberajúcou spoločnosťou) namiesto dane z príjmu spoločností vo výške 41 % uplatňovanej v čase vyrovnania (tvorenej daňou z príjmu spoločností vo výške 36 % a miestnou daňou na výrobné činnosti vo výške 5 %).
Realignments under Law 350/2003
Vyrovnania dane na základe zákona č. 350/2003
Finally, Article 2(26) of Law 350/2003 provided that the realignment scheme foreseen by Article 17 of Law 342/2000 could also apply to the realised but unrecognised gains relative to the assets concerned with the banking reorganisations pursuant to Law 218/1990, still resulting from the company’s accounting at the date of 31 December 2003.
Nakoniec sa v článku 2 ods. 26 zákona č. 350/2003 stanovilo, že schéma na vyrovnanie dane ustanovená v článku 17 zákona č. 342/2000 sa mohla uplatňovať aj na realizované, ale daňovo neuznané zisky, týkajúce sa majetku dotknutého reorganizáciami bankového sektora podľa zákona č. 218/1990 a ešte evidovaného v súvahe bežného účtovného obdobia k 31. decembru 2003.
Law 350/2003 provided that the substitute capital gain taxes on the realignments of such gains were 12 % and 9 %, respectively for dual realignments (realignment of both the assets held by the banking company and the stocks received by the banking holding) and single realignment (only the assets held by the banking company are realigned).
V zákone č. 350/2003 sa ustanovilo, že náhradná daň na kapitálové zisky týkajúce sa vyrovnania takýchto ziskov predstavuje 12 % v prípade dvojitého vyrovnania (vyrovnanie majetku držaného úverovou inštitúciou a akcií, ktoré dostala prevádzajúca banka) a 9 % v prípade jednoduchého vyrovnania (obmedzeného na majetok vlastnený úverovou inštitúciou).
Article 26 of Law 350/2003, however, did not foresee any other asset realignments relative to general company reorganisations under D.Lgs. 358/1997.
V článku 26 zákona č. 350/2003 sa však neustanovuje žiadne ďalšie vyrovnanie majetku v súvislosti so všeobecnými reorganizáciami spoločností na základe legislatívneho dekrétu č. 358/1997.
In particular, pursuant to Article 2(26) of Law 350/2003, the historic gains realised under Law 218/1990 with respect to the contributions of banking assets to newly created or existing private banks in exchange for the stocks of such banks could be fiscally recognised by payment of a substitute capital gain tax under the preferential tax rates of 12 % or 9 % in lieu of the company tax of 37,25 % of the time (33 % company tax plus 4,25 % local business tax).
Predovšetkým v zmysle článku 2 ods. 26 zákona č. 350/2003 sa mohli historické kapitálové zisky realizované na základe zákona č. 218/1990 v súvislosti s prevodom investičného majetku a ostatných bankových aktív na novovytvorené alebo už existujúce súkromné úverové inštitúcie výmenou za akcie týchto inštitúcií daňovo uznať prostredníctvom zaplatenia náhradných daní vo výške 12 % alebo 9 % namiesto dane z príjmu spoločností vo výške 37,25 % uplatniteľnej v tom čase (daň z príjmu spoločností vo výške 33 % a miestna daň na výrobné činnosti vo výške 4,25 %).
Law 350/2003 also provided that the substitute tax was payable in three instalments (50 % in 2004, 25 % in 2005 and 25 % in 2006), without interest.
V zákone č. 350/2003 sa okrem toho stanovuje, že náhradná daň sa má uhradiť v troch splátkach (50 % v roku 2004, 25 % v roku 2005 a 25 % v roku 2006) bez platenia úrokov.
According to the information provided by the Italian authorities, nine banking groups realigned their assets pursuant to Article 26(26) of Law 350/2003, by payment of the substitute capital gain tax of 9 % (single realignment).
Na základe informácií poskytnutých talianskymi orgánmi deväť bankových skupín vyrovnalo vlastný majetok podľa článku 26 ods. 26 zákona č. 350/2003 prostredníctvom zaplatenia náhradnej dane z kapitálových ziskov vo výške 9 % (jednoduché vyrovnanie).
The global capital gains thereto recognised totalled over EUR 2059 millions. The nine beneficiaries borne a substitute tax of EUR 180615534. To compute the effective equivalent of the tax for State aid purposes, the instalments payable in 2005 and 2006 shall be compounded by the applicable 3,7 % reference rate for the recovery of unlawful aid provided under the Commission Regulation (EC) No 794/2004 [8].
Príslušné uznané kapitálové zisky dosahovali viac ako 2059 miliónov EUR. Deväť príjemcov zaplatilo náhradnú daň vo výške 180615534 EUR. Na výpočet skutočného ekvivalentu daní na účely štátnej pomoci sa musia splátky zaplatené v rokoch 2005 a 2006 zvýšiť o referenčnú sadzbu 3,7 % na účely vrátenia neoprávnene poskytnutej pomoci ustanoveného v nariadení Komisie (ES) č. 794/2004 [8].
The tax effectively incurred accordingly amounts to EUR 185505996 [9], which is the term of reference to compute the eventual aid grant equivalent.
Skutočne zaplatená daň teda dosahuje výšku 185505996 EUR [9], čo predstavuje referenčnú sumu na výpočet prípadnej pomoci vyjadrenej v ekvivalente grantu pomoci.
Revaluations under Law 350/2003
Precenenia na základe zákona č. 350/2003
Article 2(25) of Law 350/2003 provided that all taxable companies may revalue the tax bases of their assets existing at the date of 31 December 2002 to mark them to their market value of the time, by payment of a substitute tax of 19 % in case of revaluation of depreciable assets and 15 % in case of non-depreciable assets, payable in three instalments (50 % in 2004, 25 % in 2005 and 25 % in 2006).
V článku 2 ods. 25 zákona č. 350/2003 sa stanovuje, že všetky spoločnosti podliehajúce dani môžu preceniť daňové hodnoty ich majetku existujúceho k 31. decembru 2002 s cieľom pripísať im skutočnú hodnotu v danom čase prostredníctvom zaplatenia náhradnej dane vo výške 19 % v prípade precenenia odpisovaného majetku a 15 % v prípade neodpisovaného majetku, splatnej v troch splátkach (50 % v roku 2004, 25 % v roku 2005 a 25 % v roku 2006).
As indicated above, revaluations are extraordinary operations which are occasionally allowed by special tax regulations to reconcile the historic value of assets with their current value.
Ako už bolo uvedené, precenenia sú mimoriadne operácie príležitostne povolené na základe osobitných daňových ustanovení na zosúladenie historickej hodnoty majetku s jeho aktuálnou hodnotou.
A tax revaluation is distinct from a realignment, because in the revaluation the tax base of the assets held by a company may be stepped up to the current market value at the time of the revaluation, while in a realignment the fiscal gain recognised is capped at the value realised at the time of a prior realisation event as for example a reorganisation.
Daňové precenenie je rozdielne ako vyrovnanie, pretože v prvom prípade sa daňová hodnota majetku spoločnosti môže vyrovnať trhovej hodnote v čase precenenia, pričom v druhom prípade nemôže daňovo uznaný kapitálový zisk presiahnuť hodnotu získanú v čase predchádzajúcej udalosti speňaženia, akou je napríklad reorganizácia.
By its decision of 30 May 2007 [10], the Commission initiated the formal investigation procedure laid down in Article 88(2) of the EC Treaty on the tax realignment scheme provided for by Article 2(26) of Law 350/2003 because it appeared to fulfil all the conditions to be considered State aid within the meaning of Article 87(1) EC and there were doubts about its compatibility with the common market as none of the exceptions provided for in Articles 87(2) and (3) seemed applicable.
Na základe rozhodnutia z 30. mája 2007 [10] Komisia začala konanie vo veci formálneho zisťovania v zmysle článku 88 ods. 2 Zmluvy o ES v súvislosti so schémou na vyrovnanie dane ustanovenou v článku 2 ods. 26 zákona č. 350/2003, pretože sa zdalo, že táto schéma spĺňa všetky podmienky potrebné na to, aby sa považovala za štátnu pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES, a okrem toho sa jej zlučiteľnosť so spoločným trhom javila ako pochybná, pretože sa zdalo nemožné uplatniť niektorú z výnimiek ustanovených v článku 87 ods. 2 a 3 Zmluvy o ES.
In particular, the Commission considered that Article 2(26) of Law 350/2003 provided a financial advantage represented by the difference between the tax effectively paid in 2004 to realign the value of the assets and the tax which would have been normally borne if the same realignment would have been made in the absence of the same Article 2(26) of Law 350/2003.
Komisia sa predovšetkým domnievala, že na základe článku 2 ods. 26 zákona č. 350/2003 sa poskytuje finančná výhoda rovnajúca sa rozdielu medzi daňou skutočne zaplatenou v roku 2004 na vyrovnanie hodnoty majetku a bežnou splatnou daňou, ak by sa rovnaké vyrovnanie vykonalo bez existencie ustanovení článku 2 ods. 26 zákona č. 350/2003.
The effective tax rate applicable in 2004 on such gains would have been 37,25 % (including 33 % company tax and 4,25 % local business tax), while the substitute tax effectively paid was 9 %.
Sadzba bežnej dane uplatňovaná v roku 2004 na príslušný zisk by sa rovnala 37,25 % (tvorená daňou z príjmu spoločností vo výške 33 % a miestnou daňou vo výške 4,25 %), pričom náhradná, skutočne zaplatená daň bola 9 %.
The Commission further considered that, under Law 350/2003, the substitute tax was payable in three instalments (50 % in 2004, 25 % in 2005 and 25 % in 2006) without interests, while the tax which would have ordinarily be applied in the absence of Article 2(26) of Law 350/2003 would have been payable in 2004.
Okrem toho v zmysle zákona č. 350/2003 sa náhradná daň platila v troch splátkach (50 % v roku 2004, 25 % v roku 2005 a 25 % v roku 2006) bez úrokov, pričom uplatniteľná daň bez existencie ustanovení článku 2 ods. 26 zákona č. 350/2003 by sa v roku 2004 musela zaplatiť v plnej výške.
The Commission has computed that the grant equivalent value of the tax effectively paid by the nine beneficiaries of the scheme in review was EUR 185505996, while the tax ordinarily due would have been EUR 771991022 (37,25 % of the realised gain totalling over EUR 2059 millions).
Komisia vypočítala, že výška dane prevedená do ekvivalentu grantu pomoci, ktorú deviati príjemcovia skúmanej schémy skutočne zaplatili, dosiahla 185505996 EUR, pričom bežná daň by predstavovala sumu 771991022 EUR (37,25 % z realizovaného zisku vo výške viac ako 2059 miliónov EUR).
The difference between the tax ordinarily payable and the tax paid thus amounted to EUR 586485026.
Rozdiel medzi bežnou daňou a skutočne zaplatenou daňou je teda 586485026 EUR.
The Commission also considered that while the beneficial tax realignments obtained under the abovementioned Laws 342/2000 and 448/2001 constituted general measures to ensure equitable taxation of the gains realised, the realignment provided for by Article 2(26) of Law 350/2003 was only limited to the banks concerned with the reorganisations governed by Law 218/1990, and therefore could not be considered a general measure, nor did it ensure neutrality of treatment between the capital gains concerned and those realised from comparable company reorganisations.
Komisia sa taktiež domnievala, že kým vyrovnania dane, z ktorých mali príjemcovia výhody na základe uvedených zákonov č. 342/2000 a č. 448/2001, predstavovali jednoduché všeobecné daňové opatrenia určené na zabezpečenie rovnakého zdanenia dosiahnutých kapitálových ziskov, vyrovnanie podľa článku 2 ods. 26 zákona č. 350/2003 bolo určené výlučne pre banky, ktoré prešli reorganizáciami upravenými v zákone č. 218/1990, a preto sa nemohlo považovať za opatrenie všeobecnej povahy ani nezaručovalo rovnaký prístup k skúmaným kapitálovým ziskom a kapitálovým ziskom dosiahnutým prostredníctvom iných porovnateľných reorganizácií spoločností.
The Commission also held that the fact that certain Italian banks had cleared their suspended tax liabilities relative to unrecognised capital gains in their balance-sheets at a nominal tax cost was susceptible to increase their attractiveness as potential company targets and could have distorted the market of banking acquisitions.
Podľa Komisie by mohla skutočnosť, že niektoré talianske banky vyrovnali svoj daňový dlh súvisiaci s daňovo neuznanými kapitálovými ziskami zaúčtovanými v svojich súvahách prostredníctvom zaplatenia nominálnej (zníženej) dane, zatraktívniť operácie spojené s kúpou, pričom mohla spôsobiť narušenie akvizičného trhu v bankovom sektore.
The Commission concluded that the scheme in review could represent incompatible State aid and accordingly opened the procedure laid down in Article 88(2) of the EC Treaty.
Komisia preto dospela k záveru, že skúmaná schéma by mohla predstavovať štátnu pomoc nezlučiteľnú so spoločným trhom, a v dôsledku toho začala konanie v zmysle článku 88 ods. 2 Zmluvy o ES.
The Commission warned that should it conclude at the closing of the abovementioned procedure that the scheme in review is incompatible State aid, recovery would have to take place in accordance with Article 14 of Council Regulation (EC) No 659/1999 of 22 March 1999 laying down detailed rules for the application of Article 93 of the EC Treaty [11].
Komisia uviedla, že ak by pri ukončení uvedeného konania dospela k záveru, že skúmaná schéma predstavuje nezlučiteľnú štátnu pomoc, bolo by potrebné pristúpiť k jej vráteniu v súlade s článkom 14 nariadenia Rady (ES) č. 659/1999 z 22. marca 1999 ustanovujúcim podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 93 Zmluvy o ES [11].
The Commission considered, however, that in the light of its past practice regarding certain fiscal aid schemes [12], recovery should only concern the taxes paid in defect of what a beneficiary of the scheme would have paid had the beneficiary applied other tax schemes available at that time, provided this did not lead to reconstruct merely hypothetical choices which could have been made by the beneficiary concerned [13].
Vzhľadom na skúsenosti s takýmito daňovými schémami pomoci [12] by sa však vrátenie pomoci vzťahovalo iba na nižšie dane v porovnaní so sumou, ktorú by príjemca schémy zaplatil, ak by využil iné daňové schémy dostupné v tom čase, a pod podmienkou, že to neznamenalo rekonštrukciu čisto hypotetických rozhodnutí, ktoré by mohli prijať príjemcovia skúmanej schémy [13].
The Commission invited the Italian authorities and interested parties to comment on the question whether recovery should take place with sole respect to the difference between the tax which would have been paid under the revaluation scheme foresee by Article 2(25) of Law 350/2003 and the substitute tax effectively paid by the beneficiary banks pursuant to the realignment scheme of Article 2(26) of the said Law 350/2003.
Komisia vyzvala talianske orgány a zainteresované subjekty, aby vyjadrili pripomienky k otázke, či sa vrátenie neoprávnene poskytnutej pomoci môže obmedziť výlučne na rozdiel medzi daňou, ktorá by sa zaplatila na základe schémy na precenenie stanovenej v článku 2 ods. 25 zákona č. 350/2003, a náhradnou daňou, ktorú prijímajúce úverové inštitúcie skutočne zaplatili na základe schémy na vyrovnanie dane podľa článku 2 ods. 26 toho istého zákona č. 350/2003.
By their submissions, the Italian authorities have essentially (a) rejected the State aid qualification of the scheme in review, and (b) observed in suborder that the possible advantage effectively granted was much less than the one provisionally calculated by the Commission and was de minimis.
Talianske orgány vo svojich pripomienkach v zásade: a) zamietli prirovnanie skúmanej schémy k štátnej pomoci a b) v druhom rade poznamenali, že prípadná poskytnutá výhoda bola omnoho nižšia ako výhoda, ktorú predbežne vypočítala Komisia, a mohla sa teda považovať za nepatrnú pomoc („de minimis“).
In particular, Italy argues that Article 2(25) of Law 350/2003 would have implicitly allowed all companies having taken part to company reorganisations to benefit from the possibility to realign the value of their assets.
Taliansko najmä tvrdilo, že na základe článku 2 ods. 25 zákona č. 350/2003 sa umožnilo implicitne všetkým spoločnostiam, ktoré sa podieľali na reorganizáciách, aby využili možnosť vyrovnať hodnotu ich majetku.
This general realignment scheme was made available by an implicit reference of Article 2(25) to Article 14 of Law 342/2000, providing the recognition of gains suspended following tax neutral reorganisations and therefore covered all misalignments resulting from the company reorganisations carried out under D.Lgs. 358/1977.
Na základe článku 2 ods. 25 uvedeného zákona sa – podľa talianskych orgánov – zovšeobecnila možnosť vyrovnať daňové hodnoty s účtovnými hodnotami prostredníctvom výslovného odkazu na článok 14 zákona č. 342/2000, v ktorom sa ustanovilo daňové uznanie nevysporiadaných kapitálových ziskov vyplývajúcich z daňovo neutrálnych reorganizácií, a z tohto dôvodu sa týkalo všetkých neuskutočnených vyrovnaní vyplývajúcich z reorganizácií spoločností vykonaných podľa legislatívneho dekrétu č. 358/1977.
For Italy, this general realignment could be effectuated by payment of a substitute tax of 19 % in case of revaluation of depreciable assets and 15 % in case of non-depreciable assets in three instalments (50 % in 2004, 25 % in 2005 and 25 % in 2006) pursuant to Article 12 of Law 342/2000.
Podľa Talianska bolo možné využiť túto všeobecnú schému na vyrovnanie podľa článku 12 zákona č. 342/2000 prostredníctvom zaplatenia náhradnej dane vo výške 19 % v prípade precenenia odpisovaného majetku a vo výške 15 % v prípade neodpisovaného majetku, splatnej v troch splátkach (50 % v roku 2004, 25 % v roku 2005 a 25 % v roku 2006).
Thus, for Italy the regime provided by Article 2(26) would have to be appraised against this implicit realignment scheme set forth by Article 14 of Law 342/2000 rather than the general company tax revaluation system offered by Article 2(25) of Law 359/2003 as alleged by the Commission.
Podľa talianskych orgánov sa preto schéma stanovená v článku 2 ods. 26 zákona č. 350/2003 mala posudzovať v súvislosti so schémou na vyrovnanie dane implicitne zavedenou na základe článku 14 zákona č. 342/2000, a nie na základe jej porovnania so všeobecnou schémou na daňové precenenie pre spoločnosti podľa článku 2 ods. 25 toho istého zákona č. 350/2003, ako to, naopak, tvrdila Komisia.
Both the implicit realignment and the explicit revaluation schemes would have provided for the same substitute taxes of 19 % and 15 % as described.
Tak pri implicitnej schéme na vyrovnanie dane, ako aj explicitnej schéme na precenenie sa podľa Talianska ustanovilo uplatnenie rovnakých náhradných daní s dosiaľ uvedenými sadzbami 19 % a 15 %.
Unlike what the Commission alleged in its opening of the formal investigation procedure however, the possible advantage resulting from by Article 2(26) of Law 350/2003 would, according to Italy, only amount to the difference between the substitute tax of 9 % paid by the beneficiary banks on their unrecognised gains and the tax of 15 % payable on the same possible gains of all the other companies eligible to realign their asset values.
Na rozdiel od toho, čo tvrdila Komisia v rozhodnutí o začatí konania vo veci formálneho zisťovania, by sa podľa talianskych orgánov prípadná výhoda poskytnutá na základe článku 2 ods. 26 zákona č. 350/2003 rovnala iba rozdielu medzi náhradnou daňou vo výške 9 %, ktorú zaplatili prijímajúce banky z ich daňovo neuznaných ziskov, a daňou vo výške 15 %, ktorú mali zaplatiť z tých istých prípadne dosiahnutých ziskov všetky ostatné spoločnosti oprávnené získať prospech z vyrovnania hodnôt ich majetku.
This difference would have to be further discounted by the fact that the beneficiary banks had paid a relatively higher tax on 15 % of their initial gains realised as opposed to all other companies which could have opted for the full tax neutrality under D.Lgs. 358/1997.
Tento rozdiel by sa ďalej znížil vzhľadom na skutočnosť, že prijímajúce banky zaplatili pomerne vyššiu daň v prípade 15 % pôvodne dosiahnutých kapitálových ziskov na rozdiel od všetkých ostatných spoločností, ktoré sa v skutočnosti mohli rozhodnúť pre schému úplnej daňovej neutrality ustanovenú v legislatívnom dekréte č. 358/1997.
Italy further considers that the realignments provided for the gains resulting from the banking reorganisations made under Law 218/1990 are not comparable to all other measures for recognition of gains: first because the banking reorganisations in question were ontologically unique and not comparable to other reorganisations; second, because the tax measure devised to defer the recognition of the realised gains was specific to such reorganisations in that it provided a partial tax neutrality regime for both the transferor and the transferee entities.
Taliansko okrem toho tvrdí, že vyrovnania ustanovené pre kapitálové zisky vyplývajúce z reorganizácií bankového sektora uskutočnených na základe zákona č. 218/1990 sa nemôžu porovnávať so žiadnymi inými opatreniami ustanovenými pre daňové uznanie kapitálových ziskov z dvoch základných dôvodov: po prvé preto, že príslušné reorganizácie bankového sektora boli vo svojej podstate osobitné, a preto sa nedali porovnať s ostatnými, a po druhé preto, že daňové opatrenia určené pre nevysporiadané daňové uznania dosiahnutých kapitálových ziskov boli osobitne navrhnuté pre takéto reorganizácie, pretože sa v nich ustanovovala čiastočná daňová neutralita pre prevádzajúci i preberajúci subjekt.