natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The nationalization law of 1962 was based on Article 43 of the Italian Constitution, according to which certain undertakings which carry out services of fundamental public interest or in the energy sector may be transferred to the State by way of expropriation, provided compensation is granted.
Zákon o znárodnení z roku 1962 sa zakladal na článku 43 talianskej ústavy, podľa ktorého určité podniky, ktoré vykonávajú služby v základnom verejnom záujme alebo v odvetví energetiky, môžu byť prevedené na štát prostredníctvom vyvlastnenia za predpokladu, že sa im poskytne náhrada.
Concerning the Commission’s doubts as to the possibility to expropriate assets belonging to a State-owned company, Italy submits that neither Article 42, nor Article 43 of the Constitution limit the notion of expropriation to privately owned property.
Pokiaľ ide o pochybnosti Komisie týkajúce sa možnosti vyvlastnenia aktív patriacich štátnej spoločnosti, Taliansko uvádza, že článok 42 ani článok 43 Ústavy neobmedzuje pojem vyvlastnenia na súkromný majetok.
The expropriation of Società Terni’s electrical branch was legally required, according to Italy, because Terni was controlled by an ‘ente pubblico economico’, which, unlike an ‘ente pubblico’ was obliged to operate according to market principles.
Vyvlastnenie elektroenergetickej pobočky Società Terni sa podľa Talianska vyžadovalo zo zákona, keďže Terni bola kontrolovaná „ente pubblico ekonomico“, ktorá bola na rozdiel od „ente pubblico“ povinná pôsobiť podľa trhových zásad.
The nationalization law did not envisage any compensation for undertakings managed by public entities strictu sensu, but it did for Terni in view of its different status and mode of functioning.
Zákonom o znárodnení sa nestanovila doslovne žiadna náhrada pre podniky riadené verejnoprávnym subjektmi, stanovila sa pre Terni vzhľadom na jeho odlišný status a spôsob fungovania.
As regards Terni’s ownership structure, Italy underlines that Terni was a joint stock company (società per azioni) where the State had a majority stake, but equity was also owned by a large number of private investors.
Pokiaľ ide o vlastnícku štruktúru Terni, Taliansko zdôrazňuje, že Terni bola akciová spoločnosť (società per azioni), v ktorej štát vlastnil väčšinový podiel, ale vlastný kapitál vlastnilo aj mnoho súkromných investorov.
Italy has provided documentation showing that that Terni’s capital was also partly in private hands and that the company was quoted on the stock exchange.
Taliansko dodalo dokumenty, ktoré preukazujú, že kapitál Terni bol sčasti aj v súkromných rukách a že spoločnosť bola kótovaná na burze.
According to Italy, depriving Terni of the same right to adequate compensation to which a private company would be entitled would have constituted a breach of the principle of neutrality of ownership enshrined in Article 295 of the EC Treaty.
Podľa Talianska pozbavenie Terni rovnakého práva na primeranú náhradu, na akú by mala oprávnenie súkromná spoločnosť, by predstavovalo porušenie zásady neutrality vlastníctva zakotvenej v článku 295 Zmluvy o ES.
Italy quotes a number of rulings by the Corte di Cassazione and the Consiglio di Stato whereby these Courts confirmed that the logic of the tariff for Terni was to put the company on the same footing as self-producers of electricity from renewable sources of energy, and therefore the tariff could not be raised by means of supplements which would not apply to self-producers.
Taliansko uvádza mnoho rozhodnutí Corte di Cassazione a Consiglio di Stato, v ktorých tieto súdy potvrdili, že logikou tarify pre Terni bolo postaviť túto spoločnosť na rovnakú platformu ako výrobcov elektrickej energie na vlastnú spotrebu z obnoviteľných zdrojov energie, a preto sa tarifa nemohla zvýšiť prostredníctvom dodatkov, ktoré by neplatili pre výrobcov na vlastnú spotrebu.
As regards other electricity producers who were also expropriated, Italy submits that, with the exception of Terni, all expropriated producers were undertakings exclusively or primarily active in the production, import or supply of electricity.
Pokiaľ ide o ostatných výrobcov elektrickej energie, ktorí boli tiež vyvlastnení štátom, Taliansko uvádza, že s výnimkou Terni boli všetci vyvlastnení výrobcovia podniky výhradne alebo v prvom rade aktívne vo výrobe, dovoze alebo dodávke elektrickej energie.
As a general rule, the compensation paid by the State reflected the market value of the assets, which was calculated in different ways according to the type of company.
Náhrada zaplatená štátom zvyčajne odrážala trhovú hodnotu aktív, ktorá bola vypočítaná rozdielnymi spôsobmi podľa druhu spoločnosti.
The net accounting value of the assets was taken as reference value, but was corrected on the basis of other factors which Italy did not identify in detail.
Čistá účtovná hodnota aktív sa brala ako referenčná hodnota, ale bola opravená na základe ďalších faktorov, ktoré Taliansko nestanovilo podrobne.
For hydropower producers, the Italian observations suggest that the residual duration of the concession played a role in the calculation of the compensation.
Pokiaľ ide o výrobcov elektrickej energie z vodných zdrojov, pripomienky Talianska poukazovali na skutočnosť, že pri výpočte náhrady hrala úlohu zostávajúca dĺžka trvania licencie.
Non-aid nature of Terni’s tariff and its clearance under the State aid rules
Povaha tarify pre Terni ako opatrenia, ktoré sa netýka pomoci, a jeho schválenie podľa pravidiel týkajúcich sa štátnej pomoci
Italy submits that both the original tariff arrangement — which constituted Terni’s legitimate compensation for the expropriation of its assets — and its further extensions in time do not constitute State aid.
Taliansko uvádza, že pôvodný tarifný režim – ktorý predstavoval legitímnu náhradu spoločnosti Terni za vyvlastnenie jej aktív štátom – a jeho ďalšie predĺženia nepredstavujú štátnu pomoc.
To substantiate this claim, Italy quotes a number of rulings of the European Court of Justice, which concern the non-aid nature of certain forms of compensation to undertakings [17], notably compensation for damages and services of general economic interest.
Na zdôvodnenie tohto tvrdenia uvádza Taliansko mnoho rozhodnutí Európskeho súdneho dvora, ktoré sa týkajú niektorých foriem náhrady pre podniky, ktorých povaha neznamená pomoc [17], najmä náhrady za škody a služieb všeobecného hospodárskeho záujmu.
As regards the State aid clearance of Terni’s tariff, Italy underlines that Law 9/1991, laying down the first extension of the tariff, was duly notified to the Commission and approved by it.
Pokiaľ ide o schválenie štátnej pomoci na tarify pre Terni, Taliansko zdôrazňuje, že zákon č. 9/1991, ktorým sa stanovuje prvé predĺženie tarify, bol Komisii riadne oznámený a schválený ňou.
The subsequent extensions in time of the tariff, which are concomitant with the extensions of hydroelectric concessions for hydropower producers, follow the same logic, which was never challenged by the Commission.
Následné predĺženia tarify, ktoré sú súbežné s predĺžením licencií na výrobu elektriny z vodnej energie pre výrobcov elektriny z vodnej energie, sa riadia tou istou logikou, ktorú Komisia nikdy nespochybnila.
Therefore, according to Italy, the Terni tariff should be considered an existing non-aid measure.
Podľa Talianska by sa tarifa pre Terni mala považovať za existujúce opatrenie, ktoré sa netýka pomoci.
Italy submits that it has thus always acted in good faith.
Taliansko uvádza, že preto vždy konalo v dobrej viere.
It did not notify under Article 88(3) the contested extension of the tariff arrangement for Terni since, in its view, it did not constitute State aid.
Neoznámilo podľa článku 88 ods. 3 sporné predĺženie tarifného režimu pre Terni, keďže podľa jeho názoru predstavuje štátnu pomoc.
Italy underlines that the Commission was informed of the existence of this measure (Report of November 2005 and letter of February 2006).
Taliansko zdôrazňuje, že Komisia bola informovaná o existencii tohto opatrenia (správa z novembra 2005 a list z februára 2006).
As regards the policy reasons of the second extension, Italy submits that the tariff is necessary to establish a level-playing field between these energy-intensive companies active in Italy and their competitors in the EU [18], which also benefit from reduced energy prices (tariff or contract-based), pending the completion of ongoing infrastructure projects on electricity generation and transport.
Pokiaľ ide o politické dôvody druhého predĺženia, Taliansko uvádza, že tarifa je potrebná na vytvorenie podmienok spravodlivej hospodárskej súťaže medzi týmito spoločnosťami náročnými na energiu, ktoré pôsobia v Taliansku, a ich konkurentmi v EÚ [18], ktoré tiež využívajú výhody zo znížených cien energie (na základe tarify alebo zmluvy), až do dokončenia prebiehajúcich infraštrukturálnych projektov týkajúcich sa výroby a dopravy elektrickej energie.
If the tariff was abolished, the companies in question would delocalize their operations outside the EU.
Ak by bola tarifa zrušená, príslušné spoločnosti by premiestnili svoju činnosť mimo EÚ.
This would inevitably lead to an industrial crisis and sever job losses in the affected regions.
To by nutne viedlo k priemyselnej kríze a vážnemu zníženiu pracovných miest v dotknutých regiónoch.
Therefore, according to Italy, the prolongation of the tariff should be seen as a transitional solution.
Podľa Talianska by sa predĺženie tarify malo preto považovať za dočasné riešenie.
Italy quotes the conclusions of the High-level group on competitiveness, energy and environment [19] which suggest, as a long-term solution, the improvement of interconnection and infrastructure, and, as a medium-term solution, long-term supply contracts and partnership between customers and energy suppliers/generators.
Taliansko uvádza závery skupiny expertov na vysokej úrovni pre konkurencieschopnosť, energiu a životné prostredie [19], ktorá navrhuje ako dlhodobé riešenie zlepšenie prepojenia a infraštruktúry a ako strednodobé riešenie dlhodobé dodávateľské zmluvy o dodávke a partnerstvo medzi zákazníkmi a dodávateľmi/výrobcami energie.
Absence of overcompensation
Neexistencia nadmernej náhrady
The damage suffered by Terni was compounded by the sharp increase, over the years, of electricity prices.
Škoda, ktorú utrpela Terni, bola v priebehu rokov znásobená prudkým zvýšením cien elektrickej energie.
The still incomplete process of liberalization of the energy markets has not yet delivered results in terms of competitive electricity prices, and therefore the need to continue compensating Terni persists.
Stále nedokončený proces liberalizácie trhov s energiou nepriniesol výsledky z hľadiska konkurencieschopných cien elektrickej energie, a preto pretrváva potreba naďalej poskytovať náhradu pre Terni.
The Terni companies are currently paying a price (between 40 and 72 EUR/MWh) which is largely in line with electricity prices paid by companies with an equivalent consumption profile in the EU.
Spoločnosti Terni platia v súčasnosti cenu (od 40 do 72 EUR/MWh), ktorá vo veľkej miere zodpovedá cenám elektrickej energie, ktoré platia spoločnosti so zodpovedajúcim profilom spotreby v EÚ.
In fact, if Terni had retained its assets, it would be paying between 5 and 7 euros per MWh of self-produced electricity.
Ak by si Terni ponechala svoje aktíva, v skutočnosti by platila od 5 do 7 EUR za MWh elektrickej energie vlastnej výroby.
Italy thus concludes that the tariff does not involve any overcompensation.
Taliansko preto dospelo k záveru, že tarifa nepredstavuje nadmernú náhradu.
Italy has submitted a ‘study’ carried out by the private consultant Energy Advisor S.r.l. on behalf on the Terni companies.
Taliansko predložilo „štúdiu“, ktorú vykonala súkromná poradenská firma Energia Advisor S.r.l. v mene spoločností Terni.
The study, which is perhaps better described as simple ‘calculation’, since it consists of one table with a few pages of methodological explanations, aims to assess the value of the electricity assets and compare this figure with the cumulative tariff advantage enjoyed by Terni.
Cieľom tejto štúdie, ktorú možno asi lepšie označiť ako jednoduchý „výpočet“, keďže ju tvorí jedna tabuľka s niekoľkými stranami metodických vysvetliviek, je posúdiť hodnotu aktív týkajúcich sa elektrickej energie a porovnať toto číslo s kumulatívnou tarifnou výhodou, ktorú využíval Terni.
The study takes the book value of the electricity assets and actualizes it to 2006 in line with inflation.
V štúdii sa berie účtovná hodnota aktív týkajúcich sa elektrickej energie a aktualizuje sa k roku 2006 podľa inflácie.
The study then calculates the net tariff advantage for Terni.
V štúdii sa potom počíta čistá tarifná výhoda pre Terni.
For the period 1963-1999, the study considers the difference between the annual electricity costs of a comparable customer (Alternative 2) and the actual annual costs sustained by Terni on the ‘own production costs’ basis (Alternative 1).
V štúdii sa za obdobie rokov 1963 – 1999 skúma rozdiel medzi ročnými nákladmi na elektrickú energiu porovnateľného zákazníka (alternatíva 2) a skutočnými ročnými nákladmi, ktoré vynaložil Terni na základe „vlastných výrobných nákladov“ (alternatíva 1).
For the purpose of this calculation, a comparable customer is a self-producer of electricity (exempted, inter alia, from payment of the sovrapprezzo termico).
Na účel tohto výpočtu je porovnateľným zákazníkom výrobca elektrickej energie na vlastnú spotrebu (oslobodený okrem iného od platby sovrapprezzo termico).
For the period 2000-2006, the tariff advantage is calculated as the difference between the annual cost Terni would have sustained if the tariff was calculated on the basis of its own production costs (Alternative 1-no longer possible after the reform of the tariff) and the actual cost sustained by Terni on the basis of the ‘comparable customer’ method (Alternative 2).
Za obdobie rokov 2000 – 2006 sa tarifná výhoda počíta ako rozdiel medzi ročnými nákladmi, ktoré by Terni vynaložil, ak by sa tarifa počítala na základe jeho vlastných výrobných nákladov (alternatíva 1 už nie je po reforme tarify možná) a skutočných nákladov, ktoré vynaložila Terni, na základe metódy „porovnateľného zákazníka“ (alternatíva 2).
The results of the study are outlined below:
Výsledky štúdie sa uvádzajú ďalej:
Actualised value (2006) of Terni’s assets: EUR 1687745045,19;
Aktualizovaná hodnota (k roku 2006) aktív Terni: 1687745045,19 EUR
Tariff advantage (also actualized to 2006): EUR 1400895446,90.
Tarifná výhoda (tiež aktualizovaná k roku 2006): 1400895446,90 EUR.
The study therefore contends that there has been no overcompensation of Terni’s losses.
V štúdii sa preto tvrdí, že neexistuje nadmerná náhrada za straty Terni.
A prospective calculation of the tariff advantage accruing to Terni until 2010 would also show the absence of overcompensation.
Ani vo výhľadovom výpočte tarifnej výhody pre Terni do roku 2010 nebude existovať nadmerná náhrada.
Irrelevance of the ECSC Decision and the ECJ Ruling concerning Terni
Irelevantnosť rozhodnutia ESUO a rozhodnutia ESD týkajúcich sa Terni
Concerning ECSC Decision 83/396 and ECJ ruling C-99/92, Italy makes the following factual clarifications.
Pokiaľ ide o rozhodnutie ESUO 83/396 a rozsudok ESD C-99/92, Taliansko uvádza nasledujúce faktické vysvetlenia.
The ECSC Decision does not concern either Cementir or Nuova Terni, which were never active in the steel sector.
Rozhodnutie ESUO sa netýka Cementir ani Nuova Terni, ktoré nikdy nepôsobili v odvetví ocele.
The ECSC Decision referred to the compatibility of of State aid granted in the form of reimbursement of a component of the tariff, the sovrapprezzo termico to the plant belonging to Terni’s steelmaking branch, but located in Lovere, in Lombardy, not in the Terni area.
Rozhodnutie ESUO sa týkalo zlučiteľnosti štátnej pomoci poskytnutej vo forme vrátenia zložky tarify, sovrapprezzo termico, závodu patriacemu oceliarskej pobočke Terni so sídlom v Lovere v Lombardii, nie v oblasti Terni.
This aid could be granted only to private steelmakers.
Táto pomoc mohla byť poskytnutá len súkromným oceliarňam.
The ECSC Decision ruled that, since Terni was State-owned, the Lovere plant could not benefit from the aid.
V rozhodnutí ESUO sa nariadilo, že z dôvodu, že Terni je štátny podnik, závod v Lovere nemohol využívať výhody pomoci.
The preliminary ruling of the Court of Justice concerned the issue of possible discrimination between private and State-owned producers.
Predbežné rozhodnutie Súdneho dvora sa týkalo otázky možnej diskriminácie medzi súkromnými a štátnymi výrobcami.
It confirmed the ECSC Decision in that it stated that it was not discriminatory to envisage different aid measures for private versus State-owned producers.
Potvrdilo rozhodnutie ESUO tým, že stanovilo, že nie je diskriminujúce stanoviť rozdielne opatrenia pomoci pre súkromných výrobcov v porovnaní so štátnymi výrobcami.
Therefore, the Terni group submits that both the ECSC Decision and the Court ruling are irrelevant to the case at hand, in that they concern the sovrapprezzo termico paid by the Lovere plant, not the special global tariff granted to the three plants in the Terni area.
Skupina Terni preto uvádza, že rozhodnutie ESUO, ako aj uvedené rozhodnutie Súdneho dvora sú pre tento prípad irelevantné, keďže sa týkajú sovrapprezzo termico zaplatenej závodom v Lovere, nie osobitnej globálnej tarify poskytnutej trom závodom v oblasti Terni.
New investments planned by ThyssenKrupp in the Terni area
Nové investície plánované spoločnosťou ThyssenKrupp v oblasti Terni
Italy also underlines that the contested extension of the tariff laid down in Article 11, paragraph 11 of Law 80/2005 is linked to a wide-ranging program of investments which ThyssenKrupp is carrying out in the Terni-Narni industrial area.
Taliansko tiež zdôrazňuje, že sporné predĺženie tarify stanovené v článku 11 ods. 11 zákona č. 80/2005 je spojené s rozsiahlym programom investícií, ktoré ThyssenKrupp realizuje v priemyselnej oblasti Terni-Narni.
Under this action plan, new generating capacity will be developed in the area.
Na základe tohto akčného plánu sa v tejto oblasti vybuduje nová výrobná kapacita.
The tariff is therefore meant as temporary solution until such generating capacity is in place, and its abolition would jeopardise the investments currently underway.
Tarifa je preto určená ako dočasné riešenie, kým sa nevybuduje táto výrobná kapacita, a jej zrušenie by ohrozilo investície, ktoré sú v súčasnosti rozbehnuté.
Role of Cassa Conguaglio and involvement of State resources
Úloha Cassa Conguaglio a zapojenie štátnych zdrojov
On the nature and role of Cassa Conguaglio, Italy submits that it is a mere technical intermediary, whose role is confined to collecting and redirecting monetary flows.
Pokiaľ ide o povahu a úlohu Cassa Conguaglio, Taliansko uvádza, že predstavuje len technického sprostredkovateľa, ktorého úloha sa obmedzuje na inkasovanie a presmerovanie peňažných tokov.
Cassa Conguaglio has no margin of manoeuvre in fixing the tariff and has no control over the funds.
Cassa Conguaglio nemá žiadny manévrovací priestor pri určovaní tarify a nemá kontrolu nad finančnými prostriedkami.
Therefore, according to Italy, (a) the resources handled by Cassa Conguaglio do not constitute State resources in the light of the case-law of the Court of Justice [20] and (b) the changes made to the administration of the special tariffs with the intervention of Cassa Conguaglio in 2004 have no impact on the compensatory nature of the tariff.
Podľa Talianska preto a) zdroje, ktoré spravuje Cassa Conguaglio, nepredstavujú štátne zdroje z hľadiska judikatúry Súdneho dvora [20] a b) zmeny vykonané v správe osobitných taríf so zásahom Cassa Conguaglio v roku 2004 nemajú vplyv na kompenzačný charakter tarify.
On the Deggendorf case-law, Italy informs the Commission that it is carrying out the pending recovery order in respect of ThyssenKrupp, and that the company has set aside EUR 865538,00 on a blocked account in view of final recovery, subject to agreement being found on the amount.
Pokiaľ ide o judikaturu vo veci Deggendorf, Taliansko informuje Komisiu, že v súčasnosti vykonáva zatiaľ neuzatvorený príkaz na vrátenie pomoci v súvislosti s ThyssenKrupp, a že táto spoločnosť vyčlenila 865538,00 EUR na viazaný účet na účel konečného vrátenia pomoci s výhradou, že sa dosiahne dohoda o jej výške.
Compensation granted by the State for an expropriation of assets does not normally qualify as State aid.
Náhrada poskytnutá štátom za vyvlastnenie aktív sa zvyčajne nekvalifikuje ako štátna pomoc.
In the assessment of this measure, it is therefore necessary to ascertain first of all whether the transfer of Società Terni’s hydropower assets to ENEL gave rise to an obligation to provide compensation, or whether it should be construed as a mere reorganisation of public assets.
Pri posudzovaní tohto opatrenia je preto potrebné najprv zistiť, či prevod aktív Società Terni na výrobu elektriny z vodnej energie na ENEL predstavoval dôvod na vznik povinnosti poskytnúť náhradu, alebo či sa má vykladať len ako reorganizácia verejných aktív.
If the answer is that compensation was justified, the Commission must then determine until what date and/or what amount the Terni preferential tariff can be considered a commensurate compensatory measure.
Ak odpoveď znie, že náhrada bola oprávnená, Komisia musí stanoviť, do akého dátumu a/alebo akej výšky možno zvýhodnenú tarifu Terni považovať za primerané kompenzačné opatrenie.
Qualification as an expropriation and entitlement to compensation
Kvalifikácia ako vyvlastnenie štátom a nárok na náhradu
In 1962, when its hydropower assets were transferred to ENEL, Società Terni was a State owned company, controlled by an ente pubblico economico.
V roku 1962, keď aktíva Società Terni týkajúce sa výroby elektriny z vodnej energie boli prevedené na ENEL, Società Terni bola spoločnosť, ktorú kontroloval ente pubblico economico.
According to the Italian authorities, such entities had to be managed according to market principles.
Podľa talianskych orgánov musia byť takéto subjekty riadené na základe trhových zásad.
The State was the majority shareholder in Società Terni, but part of the capital was also held by private investors and the company was quoted on the Stock exchange.
Štát bol väčšinový akcionár v Società Terni, ale časť kapitálu vlastnili aj súkromní investori a spoločnosť bola kótovaná na burze cenných papierov.
The nationalization law did not foresee compensation for enti pubblici‘strictu sensu’, but did so for enti pubblici economici such as Società Terni.
Zákonom o znárodnení sa nestanovila náhrada pre enti pubblici v presnom zmysle slova, ale stanovila sa pre enti pubblici economici ako Società Terni.
This reflects the different principles which govern the functioning of these entities.
To je odrazom rôznych zásad, ktorými je upravené fungovanie týchto subjektov.
Moreover, other ‘pure’ electricity producers were expropriated during the same period and also received compensation (although on the basis of different criteria).
Počas rovnakého obdobia boli ďalej vyvlastnení ďalší „čistí“ výrobcovia elektrickej energie a tiež dostali náhradu (hoci na základe iných kritérií).
The Commission notes that the removal of Società Terni’s assets without compensation would have damaged the interests of the company, and in particular those of its private shareholders.
Komisia podotýka, že vyvlastnenie aktív Società Terni bez náhrady by poškodilo záujmy spoločnosti, a najmä záujmy súkromných akcionárov.
In the light of the principle of equality of treatment between private and public undertakings, and also in view of the need to protect the constitutional rights of Società Terni’s private shareholders to receive compensation, the Commission considers that Italy’s decision to treat Terni in the same way as a privately-owned company in the same position, and to grant it compensation for the removal of its assets, can be considered justified.
Z hľadiska zásady rovnakého zaobchádzania so súkromnými a verejnými podnikmi a aj vzhľadom na potrebu chrániť ústavné práva súkromných akcionárov Società Terni dostať náhradu Komisia zastáva názor, že rozhodnutie Talianska pristupovať k Terni rovnako ako k súkromnej spoločnosti v tom istom postavení a poskytnúť jej náhradu za vyvlastnenie jej aktív možno považovať za oprávnené.