natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Court also held that an aid consists of a mitigation of the charges which are normally included in the budget of an undertaking, taking account of the nature or general scheme of the system of charges in question, whereas a special charge is, on the contrary, an additional charge over and above those normal charges [32].
Súdny dvor tiež rozhodol, že štátnou pomocou je aj zníženie výdavkov, ktoré za bežných okolností zaťažujú rozpočty podnikov s ohľadom na charakter alebo štruktúru uvedeného systému nákladov, zatiaľ čo osobitný výdavok je naopak dodatočným výdavkom vo vzťahu k týmto bežným výdavkom [32].
In the light of the case-law of the Court, and in line with past practice [33] the Commission considers that in order to determine whether a charge is ‘normal’ or ‘special’ a reference framework or comparison must be defined, with the objective of identifying companies which are in a legal and factual situation that is comparable in the light of the objective pursued by the measure in question.
Z hľadiska judikatúry Súdneho dvora a v súlade so svojím rozhodovacím postupom [33] sa Komisia domnieva, že kvalifikácia „bežného“ alebo „osobitného“ výdavku vyžaduje vymedziť referenčný alebo porovnávací rámec, aby sa určili podniky, ktoré by boli v porovnateľnej právnej a faktickej situácii z hľadiska cieľa príslušného opatrenia.
In this respect, it has to be recalled that, for application of Article 87(1) of the EC Treaty, the only question to be determined is whether, under a particular statutory scheme, a State measure is such as to favour ‘certain undertakings or the production of certain goods’ within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty in comparison with other undertakings which are in a legal and factual situation that is comparable in the light of the objective pursued by the measure in question.
V tejto súvislosti treba uviesť, že na účely uplatňovania článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES je potrebné určiť len to, či vnútroštátne opatrenie môže v rámci daného právneho systému zvýhodniť „určitých podnikateľov alebo výrobu určitých druhov tovaru“ v zmysle článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES vo vzťahu k iným podnikom, ktoré sa nachádzajú vo faktickej a právnej situácii porovnateľnej z hľadiska cieľa uvedeného opatrenia.
More precisely, the Court indicates that the choice of the reference framework follows a two-step approach: firstly, the determination of the system of charges which is the object of the measure under assessment and, secondly, determination of the general scheme applicable to the system of charges in question.
Súdny dvor presnejšie uvádza, že výber referenčného systému je založený na stratégii pozostávajúcej z dvoch fáz: po prvé z určenia systému nákladov, ktorého sa uvedené opatrenie týka, a po druhé, z určenia všeobecného systému uplatniteľného na uvedený systém nákladov.
On the assumption that an appropriate external comparison can be identified, by reference to which the existence of ‘abnormal’ charges could be defined, the measure under assessment would not constitute State aid within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty.
Za predpokladu, že možno určiť relevantný vonkajší porovnávací subjekt, na základe ktorého by sa mohla určiť existencia „neobvyklých“ výdavkov, uvedené opatrenie nepredstavuje štátnu pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES.
If this is not the case, the measure under assessment would constitute State aid within the meaning of that provision.
V opačnom prípade uvedené opatrenie predstavuje štátnu pomoc v zmysle tohto istého ustanovenia.
Absence of an external comparison in the present case
V tomto prípade neexistuje žiadny vonkajší porovnávací subjekt
Applying this methodology to the case in question, the Commission considers that the system of charges concerned by the measure under assessment comprises social contributions paid by an employer into a mandatory pension scheme for employees.
Pri uplatňovaní tejto metodiky na tento prípad sa Komisia domnieva, že systém nákladov, ktorého sa týka uvedené opatrenie, je tvorený sociálnymi príspevkami, ktoré odvádza zamestnávateľ v rámci povinného starobného poistenia svojich zamestnancov.
From a theoretical standpoint the Commission distinguishes between two potential reference frameworks:
V teoretickej rovine Komisia rozlišuje dva potenciálne referenčné rámce:
provisions relating to mandatory old-age pensions insurance applicable to statutory pension schemes, i.e. the social security scheme managed by CNAV and the complementary schemes managed by AGIRC and ARRCO,
ustanovenia týkajúce sa povinného starobného poistenia uplatniteľné na dôchodkové systémy podľa všeobecného práva, t. j. systém sociálneho zabezpečenia riadený CNAV a doplnkové systémy riadené AGIRC a ARRCO,
provisions relating to mandatory old-age pensions applicable to other public enterprises.
ustanovenia týkajúce sa povinného starobného poistenia uplatniteľné na iné verejné inštitúcie.
With reference to the first potential basis for comparison, namely statutory pension schemes, the Commission notes that, since 1 January 2006, RATP has been paying a social contribution, the level of which is identical to the social contribution paid by companies affiliated to the pension funds responsible for statutory schemes.
Pokiaľ ide o prvý porovnávací subjekt, čiže o dôchodkové systémy podľa všeobecného práva, Komisia uvádza, že RATP platí od 1. januára 2006 sociálne príspevky, ktorých výška je rovnaká ako výška sociálnych príspevkov, ktoré platia podniky do dôchodkových fondov spravujúcich systémy podľa všeobecného práva.
The Commission observes however that, at 1 January 2006, the benefits paid to RATP beneficiaries by the special scheme managed by the CRP-RATP are in excess of the benefits paid to employees affiliated to statutory schemes.
Komisia však uvádza, že od 1. januára 2006 sú dávky, ktoré vypláca oprávneným zamestnancom RATP osobitný systém riadený fondom CRP-RATP, vyššie ako dávky, ktoré dostávajú zamestnanci, ktorí sú účastníkmi na systémoch podľa všeobecného práva.
Moreover, the Commission finds that the members of the statutory schemes are employees under private law contracts whereas the conditions of RATP employees are governed by service regulations.
Komisia ďalej konštatuje, že účastníkmi systémov podľa všeobecného práva sú zamestnanci zamestnaní na základe pracovnej zmluvy podľa súkromného práva, zatiaľ čo zamestnanci RATP sú zamestnancami zamestnanými na základe služobného poriadku.
In this respect, it should be noted that the status of RATP staff diverges from statutory law in several respects (see footnote 6).
V tejto súvislosti treba zdôrazniť, že služobný poriadok zamestnancov RATP sa odchyľuje od všeobecného práva z niekoľkých dôvodov (pozri poznámku pod čiarou č. 6).
In the light of the considerations set out above and its practice in previous decisions [34], the Commission considers that the provisions applicable to statutory schemes for mandatory old-age pensions cannot provide a basis for comparison in the analysis conducted by the Commission to determine the existence of an economic advantage within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty.
So zreteľom na uvedené skutočnosti a na svoj rozhodovací postup [34] sa Komisia domnieva, že ustanovenia, ktoré sa vzťahujú na dôchodkové systémy podľa všeobecného práva v oblasti povinného starobného poistenia nemôžu slúžiť ako porovnávací subjekt pri analýze, ktorú Komisia vykonáva s cieľom určiť existenciu hospodárskej výhody v zmysle článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES.
With regard to the second possible basis for comparison, namely public enterprises, the Commission has not been able to identify a set of economic operators constituting a homogenous group which could provide a basis for comparison.
Pokiaľ ide o druhý možný porovnávací subjekt, čiže o verejné inštitúcie, Komisia nemohla identifikovať súbor hospodárskych subjektov tvoriacich homogénnu skupinu, ktorý by mohol slúžiť ako porovnávací subjekt.
The situation of RATP in France is therefore very particular from the legal and factual point of view in more that one respect [35].
RATP je totiž vo Francúzsku viac ako z jedného dôvodu vo veľmi špecifickej právnej a faktickej situácii [35].
In conclusion, the Commission considers that there is no external basis for comparison which could be used to define a ‘normal’ contribution supported by undertakings in a legal and factual situation comparable to that of RATP in the light of the objective pursued by the measure in question.
Komisia sa napokon domnieva, že neexistuje žiadny vonkajší porovnávací subjekt, ktorý by umožnil vymedziť pojem „bežný“ príspevok hradený podnikmi, ktoré sa nachádzajú v právnej a faktickej situácii porovnateľnej s právnou a faktickou situáciou RATP z hľadiska cieľa dotknutého opatrenia.
The Enirisorse [36] case, cited by France, does not change the Commission's conclusions as to the existence of an advantage in favour of RATP.
Na základe rozsudku vo veci Enirisorse [36], ktorý uviedlo Francúzsko, sa nemenia závery Komisie, pokiaľ ide o existenciu výhody pre RATP.
In this case the Court based its conclusion on a comparison of the contested measure with a ‘normal situation’ which the Court had been able to define; a similar comparable situation does not exist in the present case.
V tomto rozsudku totiž súd vychádza vo svojom závere z porovnania sporného opatrenia vo vzťahu k „bežnej situácii“, ktorú Súdny dvor mohol vymedziť, ale ktorá neexistuje v porovnateľnej podobe so situáciou v tomto prípade.
In the absence of an appropriate external comparison, the Commission considers that, in order to determine the existence of an advantage within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty, the reference framework for assessing the existence of the advantage is the situation of RATP itself prior to the implementation of the measure.
Keďže neexistuje vhodný vonkajší porovnávací subjekt, Komisia sa domnieva, že na určenie existencie výhody v zmysle článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES môže poslúžiť ako referenčný rámec na posúdenie existencie výhody situácia samotnej RATP pred prijatím opatrenia.
As indicated above, under the system in place before 1 January 2006, RATP was legally liable for the pension commitments under the special scheme.
Ako sa už uviedlo, v rámci systému zavedeného pred 1. januárom 2006 bola RATP právne zodpovedná za dôchodkové záväzky osobitného systému.
In this capacity, RATP was the guarantor of the financial equilibrium of the scheme in question, the ‘employer’ contribution paid by RATP to the special scheme did not constitute full discharge of its obligations.
Z tohto dôvodu RATP ručila za finančnú rovnováhu uvedeného systému, pričom „zamestnávateľský“ príspevok, ktorý RATP uhrádza osobitnému systému, nie je oslobodzujúci.
The Commission has observed that the main effect of the provisions foreseen by the reform notified is to transform the ‘employer’ contribution paid by RATP for the pensions of its staff into a contribution discharging it from its obligations.
Komisia skonštatovala, že opatrenia ustanovené oznámenou reformou mali za cieľ dosiahnuť najmä oslobodzujúci charakter „zamestnávateľského“ príspevku, ktorý RATP platí na dôchodkové zabezpečenie svojich zamestnancov.
The Commission therefore concludes that the measures under assessment relieve RATP of charges it would otherwise have had to bear under the provisions of the aforementioned 1948 law.
Komisia preto dospela k záveru, že uvedené opatrenia oslobodzujú RATP od nákladov, ktoré by musela znášať na základe uvedeného zákona z roku 1948.
In the context of an analysis of the normal or abnormal nature of the retirement pension charges for RATP itself, the Commission considers that the obligations a company itself bears under employment legislation or collective agreements with trade unions to provide redundancy benefits and/or early retirement pensions are part of the normal costs of a business which a firm has to meet from its own resources [37].
V kontexte analýzy, či dôchodkové náklady samotnej RATP sú alebo nie sú bežné, sa Komisia domnieva, že záväzky, ktoré podnik musí vziať na seba podľa pracovného práva alebo kolektívnych zmlúv uzavretých s odborovými organizáciami, pokiaľ ide o odstupné pri prepustení zamestnancov a/alebo ich predčasnom odchode do dôchodku, sú súčasťou bežných nákladov, ktoré musí podnik financovať zo svojich vlastných zdrojov [37].
By extension, the Commission considers that the charges incumbent on RATP under the 1948 law are normal charges.
V širšom zmysle sa Komisia domnieva, že náklady, ktoré RATP hradí podľa zákona z roku 1948, sú bežnými nákladmi.
Consequently, since the measure under assessment enables RATP to avoid having to bear costs which would normally have had to be met out of the undertaking's own financial resources, the Commission considers that this measure confers an economic advantage within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty.
Keďže uvedené opatrenie umožňuje vyhnúť sa znášaniu nákladov, ktoré by za bežných okolností museli zaťažiť vlastné finančné zdroje RATP, Komisia sa domnieva, že toto opatrenie poskytuje subjektu hospodársku výhodu v zmysle článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES.
This advantage is selective since it concerns a single beneficiary only.
Táto výhoda je selektívna, pretože sa týka iba jedného príjemcu.
The Commission has further observed that in the absence of the reform notified the obligation to ensure the financial equilibrium of the special regime which had been incumbent upon RATP would have given rise to the entering of a commitment in respect of the State on the RATP balance sheet, which would have been provisioned in the accounts on the adoption of the IFRS standards (International Financial Reporting Standards), which have been applicable at RATP since 30 June 2007.
Komisia okrem iného skonštatovala, že povinnosť zabezpečovať finančnú rovnováhu osobitného systému, ktorú niesla RATP, by sa v prípade neexistencie oznámenej reformy prejavila pripísaním záväzku voči štátu do súvahy RATP, ktorý by bol zaúčtovaný ako rezerva pri prechode na štandardy IFRS (International Financial Reporting Standard, Medzinárodné štandardy finančného výkazníctva), ktoré sa na RATP vzťahujú od 30. júna 2007.
This confirms that the creation of the CRP-RATP relieves RATP of charges that it would normally have had to bear.
Týmto sa potvrdzuje, že zriadením CRP-RATP sa správe RATP znižujú náklady, ktoré by mala znášať za bežných okolností.
Inapplicability of the Combus ruling to the present case
Nemožnosť uplatniť judikát vo veci Combus v tomto prípade
The French authorities refer at length to the Combus [38] judgment, in which the Court of First Instance considered as ‘abnormal’ charges the charges resulting from a reform whereby the special status of the staff of an undertaking is transformed into a statutory status, therefore identical to that of its competitors in terms of the management of staff.
Francúzske orgány sa podrobne odvolávajú na rozsudok vo veci Combus [38], v ktorom Súd prvého stupňa považoval za „neobvyklé“ tie náklady, ktoré vyplývajú z odlišného štatútu zamestnancov podniku, ktorý po reforme riadi svojich zamestnancov podľa všeobecného práva, teda podľa rovnakého práva ako jeho konkurenti.
The Court stated that: ‘the measure in question had been introduced to replace the privileged and costly status of the officials employed by Combus with the status of employees on a contract basis comparable to that of employees of other bus transport undertakings competing with Combus. The intention was thus to free Combus from a structural disadvantage it had in relation to its private-sector competitors. Article 87(1) EC is aimed merely at prohibiting advantages for certain undertakings and the concept of aid covers only measures which lighten the burdens normally assumed in an undertaking's budget and which are to be regarded as an economic advantage which the recipient undertaking would not have obtained under normal market conditions. […]. Moreover, instead of paying the DKK 100 million directly to the officials employed by Combus, the Danish Government could have obtained the same result by reassigning those officials within the public administration, without paying any particular bonus, which would have enabled Combus to employ immediately employees on a contract basis falling under private law.’
Súd prvého stupňa teda vyhlásil: „Cieľom predmetného opatrenia bolo nahradiť výsadný a nákladný štatút štátnych zamestnancov zamestnávaných spoločnosťou Combus štatútom zmluvného zamestnanca, ktorý je porovnateľný so štatútom zamestnancov iných podnikov autobusovej dopravy, ktoré konkurujú spoločnosti Combus. Išlo teda o to, zbaviť spoločnosť Combus štrukturálnej nevýhody v porovnaní s jej konkurentmi zo súkromného sektora. Jediným cieľom článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES je však zakázať výhody, ktorými sa zvýhodňujú určité podniky, pretože pojem štátna pomoc zahŕňa len zásahy, ktoré znižujú náklady obvykle zaťažujúce rozpočet podniku a ktoré treba pokladať za hospodársku výhodu, ktorú by prijímajúci podnik nezískal v bežných trhových podmienkach. […]. Dánsky štát však namiesto vyplatenia sumy 100 miliónov DKK priamo štátnym zamestnancom zamestnávaným spoločnosťou Combus mohol dosiahnuť rovnaký výsledok prostredníctvom preradenia uvedených štátnych zamestnancov do verejnej správy bez toho, aby musel zaplatiť osobitnú náhradu, čo by spoločnosti Combus umožnilo ihneď zamestnať zmluvných zamestnancov podliehajúcich súkromnoprávnemu štatútu.“
As a general principle it must be borne in mind that the Combus ruling has not been confirmed by the Court of Justice.
Vo všeobecnosti treba najprv uviesť, že rozsudok vo veci Combus nebol potvrdený Súdnym dvorom.
Some of the Court's rulings contradict the theory that compensation for a structural disadvantage exempts a measure from being qualified as aid.
Niektoré prvky judikatúry Súdneho dvora sú v rozpore s predpokladom, že náhrada štrukturálnej nevýhody vylučuje posúdenie zásahu ako štátnej pomoci.
In this regard, the Court has constantly held that the existence of aid is to be assessed in relation to the effects and not in relation to the causes or objectives of State intervention [39].
Súdny dvor tak stále tvrdil, že existencia pomoci sa má posudzovať so zreteľom na vplyv, a nie podľa príčin alebo cieľov štátnych zásahov [39].
The Court has also held that the concept of aid includes advantages granted by public authorities which, in various forms, reduce the charges which are normally included in the budget of an undertaking [40].
Súdny dvor tiež tvrdil, že pojem pomoci sa vzťahuje aj na výhody poskytnuté orgánmi verejnej správy, ktoré v rôznej podobe znižujú náklady bežne zaťažujúce rozpočet podniku [40].
The Court has also clearly stated that the costs linked to remuneration of employees naturally place a burden on the budgets of undertakings, irrespective of whether or not those costs stem from legal obligations or collective agreements [41].
Súdny dvor takisto zreteľne uviedol, že náklady na odmeňovanie zamestnancov zaťažujú svojím charakterom rozpočet podnikov bez ohľadu na to, či tieto náklady vyplývajú alebo nevyplývajú zo zákonných záväzkov alebo kolektívnych zmlúv [41].
In this context, the Court has considered that the fact that State measures aim to compensate for additional costs cannot constitute grounds for disqualifying them from the definition of aid [42].
V tomto kontexte sa Súdny dvor domnieval, že skutočnosť, že štátne opatrenia majú za cieľ kompenzovať dodatočné náklady, ešte neznamená, že sa nemajú posudzovať ako pomoc [42].
In this context, the French authorities cite the application of the principle laid down by the Court of First Instance in the Combus judgment, claiming that the reform notified simply relieves RATP of an ‘abnormal’ charge.
V tejto súvislosti sa francúzske orgány dovolávajú uplatnenia zásady zavedenej Súdom prvého stupňa v rozsudku vo veci Combus a potvrdzujú, že oznámená reforma len zbavuje RATP „neobvyklej“ záťaže.
In this respect, the Commission emphasises that a number of important factual aspects distinguish the Combus case from the present case:
V tomto ohľade Komisia zdôrazňuje, že vec Combus odlišujú od tejto veci dôležité vecné prvky:
the compensation payments are paid directly to the civil servants employed by Combus whereas the measure which is the object of the present decision concerns the ‘employer contributions’ of RATP,
náhrady sa vyplácajú priamo štátnym zamestnancom zamestnaným spoločnosťou Combus, zatiaľ čo opatrenie, ktoré je predmetom tohto rozhodnutia, sa týka „zamestnávateľských“ príspevkov spoločnosti RATP,
the State measure in question in the Combus case had been introduced to replace the privileged and costly status of the officials employed by Combus with the status of employees on a contract basis comparable to that of employees of other bus transport undertakings competing with Combus.
relevantné štátne opatrenie vo veci Combus malo za cieľ nahradiť výsadný a nákladný štatút štátnych zamestnancov zamestnaných spoločnosťou Combus štatútom zmluvného zamestnanca, ktorý je porovnateľný so štatútom zamestnancov iných spoločností autobusovej dopravy, ktoré konkurujú spoločnosti Combus.
In contrast, the status and rights of RATP staff remain unchanged as a result of the measure under assessment.
Na druhej strane štatút a nároky zamestnancov spoločnosti RATP zostávajú vďaka uvedenému opatreniu nezmenené.
This status and these rights are different to those of staff employed under private law contracts by undertakings affiliated to statutory pension schemes,
Tento štatút a tieto nároky sa líšia od štatútu a nárokov zamestnancov pracujúcich na základe zmluvy podľa súkromného práva v spoločnostiach zúčastnených na dôchodkovom systéme podľa všeobecného práva,
the competitive context in which Combus was operating was different to that in which RATP operates.
súvislosti v oblasti hospodárskej súťaže týkajúce sa činností spoločnosti Combus boli odlišné od súvislostí, v ktorých sa rozvíja spoločnosť RATP.
The public limited company Combus A/S had to manage its transport services on a commercial basis and operate on the market under competitive conditions comparable to those of private bus companies.
Akciová spoločnosť Combus A/S musela riadiť dopravnú činnosť na komerčnom základe a pôsobiť na trhu za porovnateľných podmienok hospodárskej súťaže ako súkromné autobusové spoločnosti.
In this context, following invitations to tender, the public transport management companies transferred responsibility for the provision of bus services to private and public companies.
V tejto súvislosti verejné spoločnosti na riadenie dopravy prenechávajú na základe výberových konaní vykonávanie autobusovej dopravy súkromným a verejným spoločnostiam.
According to the regulations governing invitations to tender, contracts are awarded to ‘the most economically advantageous bid’, irrespective of whether or not the tenderer is a private or public undertaking.
Podľa pravidiel výberových konaní sa zákazky zadávajú na základe „hospodársky najvýhodnejšej ponuky“ bez toho, aby sa musela zohľadniť súkromnoprávna alebo verejnoprávna forma predkladateľa ponuky.
RATP, however, operates in a large non-liberalised sector which will only be opened up to competition very gradually by Regulation (EC) No 130/2007; the economic constraints at play in this sector are therefore very different.
Pokiaľ ide o spoločnosť RATP, pôsobí v neliberalizovanom odvetví, ktoré nariadenie (ES) č. 1370/2007 podriadi hospodárskej súťaži len veľmi postupne a v ktorom sa hospodárske obmedzenia uplatňujú následne veľmi odlišným spôsobom.
The Commission considers that the factual differences between the Combus case and the present case are sufficient to justify a different reasoning in each case.
Komisia sa domnieva, že faktické rozdiely medzi vecou Combus a touto vecou postačujú na odôvodnenie odlišného uvažovania v oboch veciach.
INVOLVEMENT OF STATE RESOURCES
EXISTENCIA ŠTÁTNYCH PROSTRIEDKOV