natgillin/translations-raw huggingface dataset:
By Decision 2005/49/EC, Euratom [3], the Council determined the operating rules of the committee provided for in Article 3(3) of Annex I to the Statute of the Court of Justice, (hereinafter referred to as the Committee).
Rada svojím rozhodnutím 2005/49/ES, Euratom [3] stanovila pravidlá upravujúce činnosť výboru ustanoveného v článku 3 ods. 3 prílohy I k štatútu Súdneho dvora (ďalej len „výbor“).
Pursuant to the resignation of one of the Judges of the Civil Service Tribunal, a public call for applications for the appointment of a judge to the Civil Service Tribunal for the period from 1 September 2009 to 31 August 2015 was published on 6 March 2009 [4].
Po odstúpení jedného zo sudcov súdu pre verejnú službu sa 6. marca 2009 [4] uverejnilo verejné výberové konanie na vymenovanie sudcu súdu pre verejnú službu na obdobie od 1. septembra 2009 do 31. augusta 2015.
Under the fourth paragraph of Article 225a of the EC Treaty and the fourth paragraph of Article 140b of the EAEC Treaty, Judges of the Civil Service Tribunal are appointed by the Council.
V súlade s článkom 225a štvrtým odsekom Zmluvy o ES a článkom 140b štvrtým odsekom Zmluvy o Euratome sudcov súdu pre verejnú službu vymenúva Rada.
Accordingly, it is appropriate to appoint one of the persons included on the list provided for in Article 3(4) of Annex I to the Statute of the Court of Justice, ensuring a balanced composition of the Tribunal on as broad a geographical basis as possible from among nationals of the Member States and with respect to the national legal systems represented, as provided for in Article 3(1) of Annex I to the Statute of the Court of Justice,
Je preto potrebné vymenovať jednu osobu z osôb zo zoznamu stanoveného v článku 3 ods. 4 prílohy I k štatútu Súdneho dvora, pričom sa dbá na vyrovnané zloženie súdu na čo možno najširšom zemepisnom základe spomedzi štátnych príslušníkov členských štátov a s ohľadom na zastúpenie vnútroštátnych právnych systémov tak, ako sa to stanovuje v článku 3 ods. 1 prílohy I k štatútu Súdneho dvora.
Maria Isabel ROFES i PUJOL is hereby appointed Judge to the European Union Civil Service Tribunal for a period of six years, from 1 September 2009 to 31 August 2015.
Týmto sa pani Maria Isabel ROFES i PUJOL vymenúva za sudkyňu Súdu pre verejnú službu Európskej únie na obdobie šiestich rokov od 1. septembra 2009 do 31. augusta 2015.
Done at Luxembourg, 9 June 2009.
V Luxemburgu 9. júna 2009
OJ C 53, 6.3.2009, p. 15.
Ú. v. EÚ C 53, 6.3.2009, s. 15.
The Committee met on 26 March, on 7 May and on 25 and 26 May 2009.
Výbor zasadal 26. marca, 7. mája, 25. a 26. mája 2009.
On completion of its discussions, it finalised the opinion and list provided for in Article 3(4) of Annex I to the Statute of the Court of Justice.
Výsledkom jeho zasadnutí je stanovisko a zoznam, ktoré sa ustanovujú v článku 3 ods. 4 prílohy I k štatútu Súdneho dvora.
on aid implemented by Luxembourg in the form of the creation of a compensation fund for the organisation of the electricity market (C 43/02 (ex NN 75/01))
o štátnej pomoci v podobe vytvorenia kompenzačného fondu v rámci organizácie trhu s elektrickou energiou, ktorú poskytlo Luxembursko [C 43/02 (ex NN 75/01)]
(notified under document number C(2009) 230)
[oznámené pod číslom K(2009) 230]
By letter dated 2 July 2001, registered as received on 16 July 2001 under number N 475/01, Luxembourg notified the Commission under Article 88(3) of the Treaty of the creation of a compensation fund for the organisation of the electricity market.
Listom z 2. júla 2001, zaevidovaným 16. júla 2001 pod číslom N 475/01, Luxembursko notifikovalo Komisii podľa článku 88 ods. 3 zmluvy vytvorenie kompenzačného fondu v rámci organizácie trhu s elektrickou energiou.
Following an exchange of correspondence with the Luxembourg authorities, the Commission notified Luxembourg by letter dated 5 June 2002 of its decision to open the procedure laid down in Article 88(2) of the Treaty in respect of the measure.
Po výmene korešpondencie s luxemburskými orgánmi Komisia listom z 5. júna 2002 oznámila Luxembursku svoje rozhodnutie začať konanie podľa článku 88 ods. 2 zmluvy, pokiaľ ide o toto opatrenie.
It also invited Luxembourg to submit its comments and provide any information that might be helpful in assessing the measure within one month from the date of receipt of the letter.
Zároveň vyzvala Luxembursko, aby predložilo pripomienky a poskytlo akékoľvek užitočné informácie na účely posúdenia opatrenia v lehote jedného mesiaca od dátumu doručenia listu.
The Commission’s decision to open the procedure was published in the Official Journal of the European Union [2].
Rozhodnutie Komisie začať konanie bolo uverejnené v Úradnom vestníku Európskej únie [2].
The Commission called on interested parties to submit their comments on the measure.
Komisia vyzvala zainteresované strany, aby predložili pripomienky k uvedenému opatreniu.
By letter dated 22 July 2002, registered as received on 26 July 2002, Luxembourg requested an extension of the time limit for sending its comments. The Commission granted the request by letter dated 30 July 2002, fixing the time limit at 5 September 2002.
Listom z 22. júla 2002, zaevidovaným 26. júla 2002, Luxembursko požiadalo o predĺženie lehoty na predloženie pripomienok, ktoré Komisia schválila listom z 30. júla 2002 a stanovila na 5. september 2002.
The Netherlands sent the Commission its comments on the measure by fax dated 4 December 2002, registered as received on the same day.
Faxom zo 4. decembra 2002, zaevidovaným v ten istý deň, Holandsko zaslalo Komisii pripomienky k uvedenému opatreniu.
By letter dated 18 February 2003, the Commission forwarded the Netherlands’ letter to Luxembourg, together with a request that the latter submit its comments within one month.
Listom z 18. februára 2003 Komisia zaslala Luxembursku list Holandska a vyzvala ho, aby predložilo pripomienky v lehote jedného mesiaca.
After having sent a reminder on 16 May 2003, the Commission received from Luxembourg by fax dated 28 May 2003, registered as received on the same day, a request for an extension of the time limit for replying.
Po upomienke Komisie zo 16. mája 2003 dostala Komisia od Luxemburska žiadosť o predĺženie lehoty na odpoveď faxom z 28. mája 2003, zaevidovaným v ten istý deň.
By letter dated 4 June 2003, registered as received on 5 June 2003, Luxembourg sent the Commission its comments both on the Commission’s letter of 5 June 2002 and on the comments submitted by the Netherlands.
Listom zo 4. júna 2003, zaevidovaným 5. júna 2003, Luxembursko zaslalo Komisii svoje pripomienky k listu z 5. júna 2002, ako aj k pripomienkam Holandska.
Luxembourg provided additional information by letter dated 3 May 2004, registered as received on 13 May 2004.
Luxembursko zaslalo dodatočné informácie listom z 3. mája 2004, zaevidovaným 13. mája 2004.
A working meeting between Luxembourg and the Commission was held on 25 January 2005.
Dňa 25. januára 2005 sa konalo pracovné stretnutie Luxemburska a Komisie.
By letter dated 31 March 2005, the Commission sent Luxembourg a request for information.
Listom z 31. marca 2005 Komisia zaslala Luxembursku žiadosť o informácie.
The Commission received a reply from Luxembourg by letters dated 20 April and 20 May 2005, registered as received on 27 April and 1 June 2005 respectively.
Komisia dostala odpoveď Luxemburska listom z 20. apríla 2005, zaevidovaným 27. apríla 2005, a listom z 20. mája 2005, zaevidovaným 1. júna 2005.
By letter dated 22 June 2005, the Commission sent Luxembourg a request for additional information.
Listom z 22. júna 2005 Komisia zaslala Luxembursku žiadosť o dodatočné informácie.
By letter dated 27 March 2006, the Commission sent Luxembourg a request for additional information.
Listom z 27. marca 2006 Komisia zaslala Luxembursku žiadosť o dodatočné informácie.
The Commission received a reply from Luxembourg by letter dated 11 April 2006, registered as received on 18 April 2006.
Komisia dostala odpoveď Luxemburska listom z 11. apríla 2006, zaevidovaným 18. apríla 2006.
A working meeting between Luxembourg and the Commission was held on 12 December 2006.
Dňa 12. decembra 2006 sa konalo pracovné stretnutie Luxemburska a Komisie.
By letter dated 21 November 2007, the Commission sent Luxembourg a request for additional information.
Listom z 21. novembra 2007 Komisia zaslala Luxembursku žiadosť o dodatočné informácie.
A working meeting between Luxembourg and the Commission was held on 27 February 2008.
Dňa 27. februára 2008 sa konalo pracovné stretnutie Luxemburska a Komisie.
The Commission received additional information from Luxembourg by letter dated 19 June 2008, registered as received on 20 June 2008, and by letter registered as received on 12 September 2008.
Komisia dostala od Luxemburska dodatočné informácie listom z 19. júna 2008, zaevidovaným 20. júna 2008, a listom zaevidovaným 12. septembra 2008.
The legislative framework to the compensation mechanism
Legislatívny rámec kompenzačného mechanizmu
The Grand-Ducal Regulation of 30 May 1994 and the electricity market liberalisation process
Nariadenie veľkovojvodstva (ďalej len „NV“) z 30. mája 1994 a proces liberalizácie trhu s elektrickou energiou
The Grand-Ducal Regulation (GDR) of 30 May 1994 [3] concerning the production of electrical energy using renewable energy sources or cogeneration (green electricity) imposed an obligation to purchase green electricity on Cegedel, at that time the sole general distributor of grid electricity in Luxembourg.
Nariadením veľkovojvodstva z 30. mája 1994 [3] o výrobe elektrickej energie z obnoviteľných zdrojov energie alebo kombinovanej výrobe elektrickej energie a tepla (ďalej len „ekologická elektrická energia“) sa spoločnosti Cegedel, ktorá bola v tom čase jediným a hlavným majiteľom koncesie na prevádzku elektrickej siete v Luxembursku, ukladá povinnosť nakupovať túto ekologickú elektrickú energiu.
The scheme involved the production of electricity using hydro, wind and solar energy, biogas and biomass, and cogeneration.
Schéma sa vzťahuje na výrobu elektrickej energie z vodnej, veternej a slnečnej (fotovoltickej) energie, z bioplynu a biomasy a na kombinovanú výrobu elektrickej energie a tepla.
Luxembourg has estimated that, in 2000, the purchasing obligation stemming from the 1994 GDR related to a production of 112 GWh [6], and that these volumes were purchased at a price on average some three times higher than the price resulting from the long-term supply contracts concluded by Cegedel.
Podľa odhadov Luxemburska sa povinnosť nákupu ustanovená NV z roku 1994 vzťahovala v roku 2000 na výrobu 112 GWh [6], pričom sa tento objem nakupoval za priemernú cenu približne trikrát vyššiu, ako je cena stanovená v zmluvách o dlhodobej dodávke, ktoré uzatvorila spoločnosť Cegedel.
According to the Luxembourg authorities, this resulted in an additional cost of LUF 275 million or EUR 6,8 million.
Podľa luxemburských orgánov to spôsobilo dodatočné náklady vo výške 275 miliónov LUF, čiže 6,8 milióna EUR.
After the electricity sector was opened up to competition by the Law of 24 July 2000 [7], the purchasing obligation was extended to include all distributors operating in Luxembourg.
Po otvorení sektora výroby elektrickej energie hospodárskej súťaži podľa zákona z 24. júla 2000 [7] sa povinnosť nákupu ekologickej elektrickej energie rozšírila na všetkých činných distribútorov v Luxembursku.
In 2001 these were 13 in number, including the largest, Cegedel, and the second largest, Sotel, both of which supplied the steel plants in the south of the country, and local distributors.
Týchto distribútorov bolo v roku 2001 trinásť, pričom hlavným distribútorom bola spoločnosť Cegedel a na druhom mieste spoločnosť Sotel, ktoré zásobovali oceliarske závody na juhu krajiny, a miestni distribútori.
In actual fact, however, Cegedel alone purchased the lion’s share of the green electricity produced in Luxembourg.
V skutočnosti však väčšinu ekologickej elektrickej energie vyrobenej v Luxembursku nakupovala len spoločnosť Cegedel.
The GDR of 22 May 2001
Nariadenie veľkovojvodstva z 22. mája 2001
In order to spread equitably among distributors the burden of the costs resulting from the obligation to acquire green electricity, Luxembourg decided to set up, through the GDR of 22 May 2001 [8] concerning the introduction of a compensation fund for the organisation of the electricity market, a compensation mechanism.
V záujme spravodlivého rozdelenia nákladov medzi distribútorov spojených s povinnosťou odoberať ekologickú elektrickú energiu sa Luxembursko rozhodlo zaviesť kompenzačný mechanizmus prostredníctvom NV z 22. mája 2001 [8] o zavedení kompenzačného fondu v rámci organizácie trhu s elektrickou energiou.
The compensation fund became de facto operational on 1 January 2001.
Kompenzačný fond bol v skutočnosti funkčný od 1. januára 2001.
Under Article 21 of the GDR of 22 May 2001, each electricity distributor in Luxembourg was authorised to collect a contribution to the compensation fund from its final customers.
Podľa článku 21 NV z 22. mája 2001 je každý distribútor elektrickej energie v Luxembursku oprávnený vyberať do kompenzačného fondu príspevok od svojich koncových odberateľov.
The contribution was proportional to a final customer’s electricity consumption.
Príspevok je úmerný spotrebe elektrickej energie koncového odberateľa.
The compensation fund mechanism made it possible to divide the costs stemming from the green electricity purchasing obligation among all the distributor’s customers.
Okrem toho, mechanizmus kompenzačného fondu umožňuje rozdeliť náklady spojené s povinnosťou nakupovať ekologickú elektrickú energiu medzi všetkých odberateľov distribútora.
The level of contributions was set each year by the State so that the fund’s income did not exceed the additional cost of purchasing green electricity.
Výšku príspevkov každoročne stanovuje štát tak, aby príjmy fondu nepresiahli dodatočné náklady na nákup ekologickej elektrickej energie.
Under Article 23 of the GDR of 22 May 2001, the contribution for 2001 was set for all non-exempted customers at EUR 2,73/MWh.
Podľa článku 23 NV z 22. mája 2001 sa príspevok na rok 2001 pre všetkých odberateľov, ktorí nie sú od príspevku oslobodení, stanovuje na 2,73 EUR/MWh.
The GDR of 9 December 2005
Nariadenie veľkovojvodstva z 9. decembra 2005
category A comprised customers at whose metering points annual electricity consumption was less than or equal to 25 MWh.
kategória A zahŕňa odberateľov, ktorých meracie stanice zobrazujú ročnú spotrebu elektrickej energie nižšiu alebo rovnajúcu sa 25 MWh.
For 2007, the contribution payable by category A consumers was set at EUR 7,00/MWh,
Na rok 2007 sa pre odberateľov kategórie A stanovili príspevky vo výške 7,00 EUR/MWh,
category B comprised customers at whose metering points annual electricity consumption was greater than 25 MWh, with the exception of metering points classified in category C. For 2007, the contribution payable by category B consumers was set at EUR 2,70/MWh,
kategória B zahŕňa odberateľov, ktorých meracie stanice zobrazujú ročnú spotrebu elektrickej energie vyššiu ako 25 MWh, s výnimkou meracích staníc, ktoré sú zaradené do kategórie C. Na rok 2007 sa pre odberateľov kategórie B stanovili príspevky vo výške 2,70 EUR/MWh,
category C concerned customers in category B who, in addition, had to ‘commit themselves to achieving a substantial improvement in their overall energy efficiency by agreement to be concluded between the Government and the enterprise concerned […].
kategória C sa vzťahuje na odberateľov patriacich do kategórie B, ktorí sa okrem iného „musia prostredníctvom dohody medzi vládou a dotknutým podnikom zaviazať, že dosiahnu výrazné zvýšenie svojej celkovej energetickej účinnosti […].
The agreement to be concluded will include a penalty clause in case of failure to meet commitments’ [13].
Dohoda, ktorá sa má uzatvoriť, bude obsahovať doložku o sankcii v prípade neplnenia záväzkov“ [13].
Provisions applicable as of 1 January 2009
Platné ustanovenia k 1. januáru 2009
The level of the contribution is thus no longer set by the public authorities but is left to distributors’ discretion.
Výšku tohto príspevku už neurčuje verejná moc, ale ponecháva sa na uváženie distribútorov.
Operation of the compensation mechanism
Fungovanie kompenzačného mechanizmu
From a practical standpoint, the GDRs of 22 May 2001 and 9 December 2005 provided that the principal distributor in Luxembourg, Cegedel, the shares in which were majority privately owned, had to purchase all the green electricity produced in Luxembourg at the price set by the State.
V nariadeniach veľkovojvodstva z 22. mája 2001 a z 9. decembra 2005 sa prakticky ustanovuje, že hlavný distribútor v Luxembursku, spoločnosť Cegedel, ktorej kapitál je poväčšine súkromný, musí nakupovať všetku ekologickú elektrickú energiu vyrobenú v Luxembursku za cenu stanovenú štátom.
Cegedel made such purchases either in its own name or on behalf of other distributors who had concluded supply contracts with green electricity producers.
Tieto nákupy uskutočňuje vo svojom mene alebo v mene iných distribútorov, ktorí uzavreli zmluvy o dodávkach s výrobcami ekologickej elektrickej energie.
It then sold the green electricity to its competitors according to their respective market shares in the Luxembourg market and at a selling price set by the State on the basis of the electricity market price established the previous year.
Hlavný distribútor následne predáva ekologickú elektrickú energiu svojim konkurentom v závislosti od ich trhových podielov na luxemburskom trhu, a to za predajnú cenu stanovenú štátom na základe trhovej ceny elektrickej energie zistenej v uplynulom roku.
The additional costs associated with green electricity corresponded to the difference between the purchase price paid to producers of such electricity (feed-in tariff) and the selling price charged to other distributors, both of which were set by the State.
Dodatočné náklady na ekologickú elektrickú energiu zodpovedajú rozdielu medzi nákupnou cenou výrobcov ekologickej elektrickej energie (vstupný poplatok) a predajnou cenou pre ostatných distribútorov, ktorú stanovil štát.
All distributors reported on their green electricity purchases each month to the Luxembourg energy regulator, the Institut Luxembourgeois de Régulation (ILR).
Všetci distribútori podávajú každý mesiac správu o svojom nákupe ekologickej elektrickej energie luxemburskému orgánu pre reguláciu elektrickej energie (Institut Luxembourgeois de Régulation – ďalej len „ILR“).
At the end of the year, the regulator performed a compensation operation between distributors: if the share of green electricity produced in Luxembourg and purchased by a distributor was greater than its share of the electricity market, then it received compensation from the fund; conversely, if its share of green electricity purchased was smaller than its share of the domestic market, then it had to pay a corresponding contribution to the fund.
Na konci roka tento orgán vykonáva kompenzačné vyrovnanie medzi distribútormi: ak je podiel ekologickej elektrickej energie vyrobenej v Luxembursku a nakúpenej distribútorom väčší ako jeho podiel na trhu s elektrickou energiou, dostane od fondu kompenzačné vyrovnanie, a naopak, ak je jeho podiel nakúpenej ekologickej elektrickej energie menší ako jeho podiel na domácom trhu, musí zaplatiť do fondu zodpovedajúci príspevok.
The compensation fund was therefore designed to ensure that each distributor active in Luxembourg purchased a share of green electricity produced in Luxembourg that matched its share of the domestic market.
Účelom kompenzačného fondu je teda zabezpečiť, aby každý distribútor pôsobiaci v Luxembursku kúpil podiel ekologickej elektrickej energie vyrobenej v Luxembursku zodpovedajúci jeho podielu na domácom trhu.
The diagram below describes the operation of the compensation fund as it was in force until 31 December 2008.
V schéme uvedenej ďalej sa opisuje fungovanie kompenzačného fondu platné k 31. decembru 2008.
REASONS FOR OPENING THE FORMAL INVESTIGATION PROCEDURE
DÔVODY, KTORÉ VIEDLI K ZAČATIU KONANIA VO VECI FORMÁLNEHO ZISŤOVANIA
In its decision to open the formal investigation procedure, the Commission took the view that the compensation mechanism prima facie constituted State aid within the meaning of Article 87(1) of the Treaty [14].
Vo svojom rozhodnutí začať konanie vo veci formálneho zisťovania Komisia usúdila, že kompenzačný mechanizmus predstavuje štátnu pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 zmluvy [14].
The measure conferred an advantage on green electricity producers, who ultimately benefited from the proceeds of the compensation fund.
Opatrenie poskytuje výhodu výrobcom ekologickej elektrickej energie, ktorým sa v konečnom dôsledku poskytuje výnos z kompenzačného fondu.
Moreover, the exemption from compensation payments applicable until 31 December 2005 favoured large electricity-consuming enterprises over other enterprises which had to contribute to the compensation fund.
Okrem toho sa oslobodením od príspevku do kompenzačného fondu platným do 31. decembra 2005 zvýhodňujú podniky, ktoré sú veľkoodberateľmi elektrickej energie, v porovnaní s inými podnikmi, ktoré musia prispievať do kompenzačného fondu.
On the other hand, distributors enjoyed no advantage as they simply played the part of intermediary in collecting the contributions made by final customers and paid on to green electricity producers.
Naproti tomu distribútori nemajú žiadnu výhodu, pretože zohrávajú iba úlohu sprostredkovateľa pri vyberaní príspevkov od koncových odberateľov, ktoré sa nakoniec vyplatia výrobcom ekologickej elektrickej energie.
This advantage was provided through State resources, not by reason of the introduction of the green electricity purchasing obligation but by reason of the creation of the compensation fund.
Táto výhoda sa poskytuje zo štátnych prostriedkov, no nie z dôvodu zavedenia povinnosti nakupovať ekologickú elektrickú energiu, ale z dôvodu vytvorenia kompenzačného fondu.
The latter was set up by the State, was financed by a system of compulsory contributions, and the sums paid into it were controlled by the State.
Tento fond totiž zriadil štát, tvorí sa prostredníctvom systému povinných príspevkov, pričom sumy, ktoré sa doň vkladajú, kontroluje štát.
The measure was selective in that it favoured only certain enterprises or certain activities, and in particular green electricity producers as opposed to other electricity producers and large electricity-consuming enterprises as opposed to other electricity-consuming enterprises.
Opatrenie je selektívne, pretože zvýhodňuje iba určité podniky alebo určité činnosti, najmä výrobcov ekologickej elektrickej energie v porovnaní s ostatnými výrobcami elektrickej energie a podniky, ktoré sú veľkoodberateľmi, v porovnaní s ostatnými podnikmi, ktoré odoberajú elektrickú energiu.
Lastly, the granting of an advantage to green electricity producers was liable to affect intra-Community trade in electricity and distort competition, as was the advantage enjoyed by large electricity-consuming enterprises, active as these were in various sectors of the economy.
Poskytnutím výhody výrobcom ekologickej elektrickej energie sa môže ovplyvniť obchod s elektrickou energiou v rámci Spoločenstva a narušiť hospodárska súťaž rovnako ako poskytnutím výhody podnikom, ktoré sú veľkoodberateľmi elektrickej energie a ktoré pôsobia v rôznych sektoroch hospodárstva.
The Commission then examined the compatibility of the compensation mechanism with the common market under Article 87(3)(c) of the Treaty in the light of the 2001 Community guidelines on State aid for environmental protection (the 2001 guidelines) [15].
Komisia následne preskúmala zlučiteľnosť kompenzačného mechanizmu so spoločným trhom v zmysle článku 87 ods. 3 písm. c) zmluvy so zreteľom na Usmernenia Spoločenstva o štátnej pomoci na ochranu životného prostredia z roku 2001 (ďalej len „usmernenia z roku 2001“) [15].
It expressed the following concerns in this regard.
V tejto súvislosti vyjadrila tieto pochybnosti.
First, the Commission considered that the aid for green electricity producers prima facie did not satisfy the conditions laid down in the following provisions of the 2001 guidelines:
Po prvé, Komisia usúdila, že pomoc v prospech výrobcov ekologickej elektrickej energie nespĺňa podmienky ustanovení usmernení z roku 2001: