natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Nevertheless, the Expert statement provides the following justifications for uncovered structural disadvantage related to the excess staff (EUR 69 million in total, i.e. EUR 157 million — EUR 88 million):
Odborná správa však poskytuje nasledujúce zdôvodnenia nekrytej štrukturálnej nevýhody týkajúcej sa nadbytočných pracovníkov (69 mil. EUR spolu, t. j. 157 mil. EUR – 88 mil. EUR):
Firstly, the Road Administration did not cover all costs related to the special service projects.
Po prvé správa ciest nepokryla všetky náklady týkajúce sa osobitných projektov v oblasti služieb.
Therefore, the service projects caused to Tieliikelaitos a net disadvantage of EUR 4,2 million.
Projekty v oblasti služieb spôsobili preto Tieliikelaitosu čistú nevýhodu vo výške 4,2 mil. EUR.
Secondly, the funds provided by the Road Administration to finance measures related to looking for new jobs, supplementary training and re-training and support for anticipatory early retirement were not sufficient.
Po druhé finančné zdroje poskytnuté Správou ciest na financovanie opatrení týkajúcich sa hľadania nových pracovných miest, doplňujúcej odbornej prípravy a rekvalifikácie a podpory pre predpokladaný predčasný odchod do dôchodku neboli dostatočné.
As a result, Tieliikelaitos had to earmark over EUR 20 million in personnel adjustment costs out of its own funds (EUR 12,8 million thereof were paid out in 2004 and 2005).
V dôsledku toho musel Tieliikelaitos vyčleniť viac ako 20 mil. EUR nákladov na personálnu reorganizáciu z vlastných zdrojov (z toho 12,8 mil. EUR bolo zaplatených v rokoch 2004 a 2005).
Thirdly, Tieliikelaitos had to bear additional administrative expenditures related to personnel adjustments, which were estimated at the level of EUR 2,8 million for the transitional period.
Po tretie Tieliikelaitos musel znášať dodatočné správne náklady v súvislosti s personálnou reorganizáciou, ktoré boli za prechodné obdobie odhadnuté na 2,8 mil. EUR.
Fourthly, Tieliikelaitos had to face additional expenses also due to more favourable holiday conditions for those Tieliikelaitos employees which fell in the category of long-term State employees (50 % longer holiday).
Po štvrté Tieliikelaitos musel znášať dodatočné výdavky aj v dôsledku priaznivejších dovolenkových podmienok pre tých zamestnancov Tieliikelaitosu, ktorí sa ocitli v kategórii dlhodobých štátnych zamestnancov (o 50 % dlhšia dovolenka).
These additional expenses were estimated at the level of EUR 42 million during the four years of the transitional period.
Tieto dodatočné výdavky sa počas 4 rokov prechodného obdobia odhadli na 42 mil. EUR.
In any case, pension schemes have left Tieliikelaitos with a heavy burden.
Systémy dôchodkového zabezpečenia zanechali Tieliikelaitosu v každom prípade veľké zaťaženie.
Even after its conversion into a State Enterprise the staff of Tieliikelaitos remained governed by the State Pension Act No 280 of 20 May 1966, which implies that the State Enterprise had to pay the state employer’s pension contribution, which is higher than the employer’s pension contribution in the private sector.
Na pracovníkov Tieliikelaitosu sa aj po jeho premene na štátny podnik naďalej vzťahoval zákon o štátnom dôchodkovom zabezpečení č. 280 z 20. mája 1966, z ktorého vyplýva, že štátny podnik musel zaplatiť na štátneho zamestnanca príspevok do dôchodkového fondu, ktorý je vyšší ako príspevok do dôchodkového fondu na zamestnanca v súkromnom sektore.
The Amendment to the State Pension Act (No 679 of 30 July 2004) will lead to the approximation of the pension contributions and employees’ pension benefits between the private and the public sector, but only in the long run.
Zmena a doplnenie zákona o štátnom dôchodkovom zabezpečení (č. 679 z 30. júla 2004) bude viesť k aproximácii príspevkov do dôchodkového fondu a zamestnaneckých dôchodkových dávok medzi súkromným a verejným sektorom, ale len v dlhodobom horizonte.
In 2005, the general pension contribution for private sector employers was 16,8 %.
V roku 2005 predstavoval všeobecný príspevok do dôchodkového fondu pre zamestnancov súkromného sektora 16,8 percenta.
By contrast, the Tieliikelaitos’ pension contribution was determined individually and stood at 21,13 % in 2005.
Na rozdiel od toho príspevok do dôchodkového fondu sa pre Tieliikelaitos stanovil individuálne a v roku 2005 dosiahol 21,13 percenta.
Moreover, it is only on 16 February 2005 that the provisions of the collective agreements of Tieliikelaitos concerning wages paid on sick leave were adapted to correspond to the equivalent conditions of private sector agreements.
Okrem toho ustanovenia kolektívnych zmlúv Tieliikelaitosu o mzdách vyplácaných počas pracovnej neschopnosti boli až 16. februára 2005 upravené tak, aby zodpovedali rovnocenným podmienkam zmlúv v súkromnom sektore.
Prior to that, these provisions were more expensive for Tieliikelaitos than those applicable to private sector employers.
Predtým boli tieto ustanovenia nákladnejšie pre Tieliikelaitos ako ustanovenia vzťahujúce sa na zamestnancov súkromného sektora.
Considered as a whole, Finland states that the staff’s employment conditions are still better than those of staff in private companies.
Fínsko po celkovom posúdení stanovuje, že podmienky zamestnania pracovníkov sú stále lepšie ako podmienky pracovníkov v súkromných spoločnostiach.
This is true regardless of the fact that the 2005 amendments to the collective agreements brought the conditions of employment closer to those existing in the private sector.
To platí bez ohľadu na fakt, že zmeny a doplnenia kolektívnych zmlúv z roku 2005 zblížili podmienky zamestnania s podmienkami v súkromnom sektore.
The right to annual leave, for example, which is based on contract provisions equivalent to those in state contracts, is still better than that enjoyed by staff in the private sector.
Právo na ročnú dovolenku, ktoré sa zakladá na zmluvných ustanoveniach zodpovedajúcich ustanoveniam v štátnych zmluvách, je napríklad stále výhodnejšie ako právo, ktoré majú pracovníci v súkromnom sektore.
So employment conditions as a whole, including pension benefits, can still be clearly considered a burden in comparison with those prevailing for private sector operators.
Takže podmienky zamestnania ako celok vrátane dôchodkových dávok možno stále jasne považovať za zaťaženie v porovnaní s podmienkami stanovenými pre hospodárske subjekty súkromného sektora.
Fiscal measure related to land purchases by Tieliikelaitos
Fiškálne opatrenie týkajúce sa nákupov pôdy Tieliikelaitosom
According to Section 49(1)(4) of the Income Tax Act, the taxable amount of the capital gains received by a taxable person other than a corporation, partnership or limited partnership used to be calculated by deducting either 80 % of the sales price or the real acquisition cost, whichever is more, provided that the real property is sold to the state, province, municipality or joint municipal authority.
Podľa oddielu 49 ods. 1 bodu 4 zákona o dani z príjmov sa zdaniteľná suma kapitálového zisku prijatého daňovníkom iným ako akciová spoločnosť, spoločnosť s ručením obmedzeným alebo komanditná spoločnosť zvykla počítať buď odpočítaním 80 % predajnej ceny, alebo skutočných obstarávacích nákladov podľa toho, čo bolo vyššie, za predpokladu, že sa nehnuteľnosť predala štátu, okresu, obci alebo združenému obecnému úradu.
Therefore, the amount of taxable capital gains would be at most 20 % of the sales price.
Suma zdaniteľného kapitálového zisku bola preto najviac 20 % predajnej ceny.
Thus, for the purposes of determination of the amount of taxable capital gains, the respective sellers could deduct from the sales price 30 % or 60 % more than they could deduct under the normal taxation rules, depending on whether they sold their land before or after having owned it for 10 years.
Na účely stanovenia zdaniteľného kapitálového zisku preto mohli príslušní predávajúci odpočítať z predajnej ceny o 30 % alebo 60 % viac, ako by mohli odpočítať pri štandardných pravidlách zdanenia, v závislosti od toho, či svoju pôdu predali pred tým alebo po tom, ako ju vlastnili 10 rokov.
Land transfers to Tieliikelaitos/its predecessor were included in the scope of the concession scheme from the very outset.
Prevody pôdy na Tieliikelaitos/jeho predchodcu boli zahrnuté do pôsobnosti systému úľav od úplného začiatku.
That is, also Tieliikelaitos’ predecessor, the Road Service, indirectly benefited from the same measure.
To znamená, že aj predchodca Tieliikelaitosu, Cestné služby, nepriamo profitoval z toho istého opatrenia.
Therefore the Finnish authorities stress that even if this measure constituted an indirect State aid for the benefit of Tieliikelaitos it complies with the definition of ‘existing aid’ pursuant to Article 1(b) of the Council Regulation (EC) No 659/1999.
Fínske orgány preto zdôrazňujú, že aj keby toto opatrenie predstavovalo nepriamu štátnu pomoc v prospech Tieliikelaitosu, je v súlade s definíciou „existujúcej pomoci“ v súlade s článkom 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 659/1999.
Section 49 of the Act was amended in such a way in July 2004 that it is no longer applicable when property is sold to a State Enterprise for purposes other than nature protection, use by the armed forces, and research or other similar social purposes.
Oddiel 49 tohto zákona bol v júli 2004 zmenený a doplnený tak, že už nie je uplatniteľný, keď sa nehnuteľnosť predáva štátnemu podniku na iné účely ako ochrana prírody, použitie ozbrojenými silami a výskum, alebo iné podobné sociálne účely.
As a result, the income from sales of land sites to Tieliikelaitos is now subject to the standard tax on capital gains.
V dôsledku toho sa na príjmy z predaja pozemkov s pôdou v súčasnosti vzťahuje na Tieliikelaitos štandardná daň z kapitálového zisku.
Advantages conferred to Tieliikelaitos on a permanent basis: the inapplicability of bankruptcy law and corporate income tax law to Tieliikelaitos
Výhody trvalo prenesené na Tieliikelaitos: neuplatniteľnosť konkurznej právnej úpravy a právnej úpravy dane z príjmov právnických osôb na Tieliikelaitos
With respect to the advantages conferred to Tieliikelaitos on a permanent basis, the Finnish authorities stress that even if these measures constitute State aid they comply with the definition of ‘existing aid’ pursuant to Article 1(b) of the Council Regulation (EC) No 659/1999.
V súvislosti s výhodami trvale prenesenými na Tieliikelaitos fínske orgány zdôrazňujú, že aj keby tieto opatrenia predstavovali štátnu pomoc, sú v súlade s definíciou „existujúcej pomoci“ v súlade s článkom 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 659/1999.
Tieliikelaitos and the predecessors of the respective economic entity (until 31 December 1997 — the Road Service as such, from 1 January 1998 until 31 December 2000 — the Production part of the Road Service) have never been subject either to bankruptcy or to normal corporate income tax rules.
Na Tieliikelaitos a predchodcov príslušného hospodárskeho subjektu (do 31. decembra 1997 Cestné služby ako také, od 1. januára 1998 do 31. decemba 2000 časť Cestných služieb zaoberajúcu sa projektovaním, výstavbou a údržbou ciest) sa nikdy nevzťahovali pravidlá týkajúce sa úpadku ani štandardné pravidlá dane z príjmov právnických osôb.
This situation pre-dates not only the start of the liberalisation of the road services’ sector in Finland (point v of Article 1(b) of Regulation 659/1999), but also Finland’s accession to the EU (point i of Article 1(b) of Regulation 659/1999).
Táto situácia je staršia nielen ako začiatok liberalizácie sektora cestných služieb vo Fínsku [článok 1 písm. b) bod v) nariadenia (ES) č. 659/1999], ale aj ako pristúpenie Fínska k EÚ [článok 1 písm. b) bod i) nariadenia (ES) č. 659/1999].
The Finnish authorities undertakes a commitment to transform Tieliikelaitos into a State-owned limited company which will be subject to normal bankruptcy and corporate income taxation rules by 1 March 2008 at the latest.
Fínske orgány prijímajú záväzok transformovať Tieliikelaitos na štátny podnik s ručením obmedzeným, na ktorý sa budú najneskôr do 1. marca 2008 vzťahovať štandardné pravidlá úpadku a dane z príjmov právnických osôb.
Bankruptcy law
Právna úprava v oblasti úpadku
This stems from Tieliikelaitos’ status as State Enterprise and from the Road Service’s status as government agency that they could not go bankrupt.
Táto pramení z postavenia Tieliikelaitosu ako štátneho podniku a z postavenia Cestných služieb ako vládnej agentúry, ktoré sa nemôžu dostať do úpadku.
The Finnish authorities observe that according to the Commission’s notice on the application of Articles 87 and 88 of the EC Treaty to State aid in the form of guarantees more favourable funding terms obtained by enterprises whose legal form rules out bankruptcy are considered to constitute State aid.
Fínske orgány si uvedomujú, že podľa oznámenia Komisie o uplatňovaní článkov 87 a 88 Zmluvy o ES na štátnu pomoc vo forme záruk sa priaznivejšie podmienky financovania získané podnikmi, ktorých právna forma vylučuje úpadok, považujú za štátnu pomoc.
The Finnish authorities consider however that Tieliikelaitos has not received such more favourable funding terms as Tieliikelaitos has not had to borrow funds.
Fínske orgány sa však domnievajú, že Tieliikelaitos nedostal takéto priaznivejšie podmienky financovania, keďže Tieliikelaitos si nemusel vypožičiavať finančné prostriedky.
There has never been a threat of Tieliikelaitos’ bankruptcy and the ensuing realisation of the State’s responsibility.
Nikdy neexistovala hrozba úpadku Tieliikelaitosu a vyplývajúceho uplatnenia zodpovednosti štátu.
Therefore, according to the Finnish authorities, it has not been possible for Tieliikelaitos to gain a competitive advantage in comparison with private competitors.
Podľa fínskych orgánov preto nebolo možné, aby Tieliikelaitos získal konkurenčnú výhodu v porovnaní so súkromnými konkurentmi.
With respect to the use of external financing in the foreseeable future, a guarantee fee prescribed by the Act on State Enterprises puts State Enterprises financially on equal footing on the loan market with other companies which operate without state guarantees (Cf. Section 2.4.6).
Pokiaľ ide o využívanie externých finančných zdrojov v dohľadnej budúcnosti, záručný poplatok stanovený zákonom o štátnych podnikoch kladie štátne podniky finančne na rovnakú základňu na úverovom trhu s ostatnými spoločnosťami, ktoré pôsobia bez štátnych záruk (pozri oddiel 24.6).
The reference used by the Finnish Government for periodical revision of the annual fee is the yield spread on the market between State serial bonds and investment-grade corporate bonds in the JP Morgan business loan index.
Referenčným prameňom používaným fínskou vládou na pravidelnú revíziu ročného poplatku je výnosové rozpätie na trhu medzi sériovými štátnymi dlhopismi a investičnými podnikovými dlhopismi v indexe podnikateľských úverov JP Morgan.
The new fee is applicable to loans disbursed after the adjustment in question.
Nový poplatok je uplatniteľný na úvery vyplácané po uvedenej zmene.
The Finnish authorities disagree with the complainants’ view that the guarantee fee is comparable to private companies’ expenses arising from a mortgage.
Fínske orgány nesúhlasia s názorom sťažovateľov, že záručný poplatok je porovnateľný s výdavkami súkromných spoločností vyplývajúcimi z hypotéky.
Mortgages are one-off expenses, while the guarantee fee is annual.
Hypotéky predstavujú jednorazový výdavok, kým záručný poplatok sa platí ročne.
Mortgage fees are relatively small in the case of large loans, and in a corresponding loan the collateral would have been handled through a corporate mortgage.
Hypotekárne poplatky sú v prípade veľkých úverov relatívne malé a pri zodpovedajúcom úvere by sa kolaterál riešil prostredníctvom firemnej hypotéky.
In practice, the guarantee fee corresponds rather to a margin calculated on top of Euribor.
Záručný poplatok v praxi zodpovedá skôr ziskovému rozpätiu vypočítanému na hornej úrovni Euribor.
Tax law
Daňová právna úprava
The income tax liability of undertakings operating within the State administration, is determined in the same way as the tax liability of State enterprises i.e. in accordance with Section 21 of the Income Tax Act.
Povinnosť k dani z príjmov podnikov pôsobiacich v rámci štátnej správy sa určuje rovnako ako daňová povinnosť štátnych podnikov, t. j. v súlade s oddielom 21 zákona o dani z príjmov.
Thus, the predecessor of Tieliikelaitos (‘production part’ of the former Road Service) was not subject to income tax.
Predchodca Tieliikelaitosu (časť bývalých Cestných služieb zaoberajúca sa projektovaním, výstavbou a údržbou ciest) nepodliehal povinnosti k dani z príjmov.
Section 21 of the Income Tax Act was already included in the initial version of Income Tax Act, which entered into force on 1 January 1993.
Oddiel 21 zákona o dani z príjmov bol zahrnutý už v začiatočnej verzii zákona o dani z príjmov, ktorá nadobudla účinnosť 1. januára 1993.
The Income and Wealth Tax Acts, which were previously in force, contained similar provisions on the income tax liability of the State and its undertakings.
Zákon o dani z príjmov a zákon o dani z majetku, ktoré boli účinné v minulosti, obsahovali podobné ustanovenia o povinnosti štátu a štátnych podnikov k dani z príjmov.
Although Tieliikelaitos does not pay corporate income tax to the State on its profits, the Finnish authorities argue that this factor is taken into account when taking annual decisions on profit-crediting to the State by Tieliikelaitos.
Hoci Tieliikelaitos neplatí štátu zo svojho zisku dane z príjmov právnických osôb, fínske orgány tvrdia, že tento faktor sa zohľadňuje pri prijímaní ročných rozhodnutí o odvode zisku Tieliikelaitosu k dobru štátu.
Tieliikelaitos’ total profit during the transitional period was EUR 62 million, and during the first four years, Tieliikelaitos disbursed to the State total profit-crediting of 59 % (EUR 37,3 million).
Celkový zisk Tieliikelaitosu predstavoval počas prechodného obdobia 62 mil. EUR a počas prvých štyroch rokov Tieliikelaitos celkovo odviedol k dobru štátu zisk vo výške 59 % (37,3 mil. EUR).
The profit-crediting percentage has varied between 47 % and 71 %.
Percento odvodu zisku sa pohybovalo od 47 % do 71 %.
Tieliikelaitos’ theoretical taxes during the transitional period at a tax rate of 29 % would have been less than EUR 18 million.
Teoretické dane Tieliikelaitosu počas prechodného obdobia by pri daňovej sadzbe 29 % boli nižšie ako 18 mil. EUR.
In the view of the Finnish authorities, companies such as YIT Group and Lemminkäinen Group (the former — a group with annual sales exceeding EUR 3 billion and the latter — a group with annual sales close to EUR 2 billion), which are the main private competitors of Tieliikelaitos, can be considered as benchmark companies for comparative analysis of the respective information.
Podľa názoru fínskych orgánov možno spoločnosti ako skupina YIT a skupina Lemminkäinen (skupina YIT – skupina s ročným obratom prevyšujúcim 3 mld. EUR a skupina Lemminkäinen – skupina s ročným obratom takmer 2 mld. EUR), ktoré sú hlavnými súkromnými konkurentmi Tieliikelaitosu, považovať za referenčné spoločnosti pre komparatívnu analýzu príslušných informácií.
Based on information by Bloomberg, in 2001-04 the combined share of dividends and corporate income tax amounted to 68 % of the pre-tax profit for YIT group and to 63 % for Lemminkäinen Group.
Na základe informácií Bloombergu dosiahol v období rokov 2001 – 2004 súhrnný podiel dividend a daní z príjmov právnických osôb 68 % zisku pred zdanením v prípade skupiny YIT a 63 % v prípade skupiny Lemminkäinen.
The annual indexes for these period varied between 58 % and 85 % of pre-tax profits for YIT and between 37 % and 98 % for Lemminkäinen Group.
Ročné indexy za toto obdobie sa pohybovali od 58 % do 85 % zisku pred zdanením v prípade YIT a od 37 % do 98 % v prípade skupiny Lemminkäinen.
In 2005, the first year following the transitional period, profit-crediting was 69 % of profit (EUR 4,6 million).
V roku 2005, prvom roku po prechodnom období, predstavoval odvod zisku 69 % zo zisku (4,6 mil. EUR).
In 2006, it was 50 % (EUR 4,8 million).
V roku 2006 to bolo 50 % (4,8 mil. EUR).
Based on information from the annual reports of the competitor-companies, the percent of profits YIT group and Lemminkäinen group gave away as dividends and corporate income tax amounted, respectively, to 52 % and 59 % in 2005, and to 50 % and 61 % in 2006, respectively.
Na základe informácií z ročných výkazov konkurenčných spoločností percento zisku skupiny YIT a skupiny Lemminkäinen vyplatené ako dividendy a dane z príjmov právnických osôb dosiahlo 52 % v roku 2005, resp. 59 %, a 50 % v roku 2006, resp. 61 %.
Finland considers that, by exercising its rights as owner, the State has received significantly more from Tieliikelaitos during its entire period of operations than would have been the corporate income tax on profits of the same size.
Fínsko sa domnieva, že uplatnením svojich práv vlastníka dostal štát od Tieliikelaitosu počas celého obdobia jeho činnosti výrazne viac, ako by bola daň z príjmov právnických osôb zo zisku rovnakej veľkosti.
Finland further notes that the value-added tax rate, capital transfer tax rate, and real estate tax rate applied to State Enterprises are the same as for limited companies.
Fínsko ďalej podotýka, že sadzba dane z pridanej hodnoty, sadzba dane z kapitálových transferov a sadzba dane z nehnuteľností vzťahujúce sa na štátne podniky sú rovnaké ako v prípade spoločností s ručením obmedzeným.
Public service obligations
Záväzky verejnej služby
Finland considers that, even if the Commission were to conclude that Tieliikelaitos was granted State aid, such aid should be deemed necessary to compensate for expenses Tieliikelaitos is facing due to special tasks imposed on it by the Act governing Tieliikelaitos. (Cf.
Fínsko sa domnieva, že aj keby Komisia dospela k záveru, že Tieliikelaitos dostal štátnu pomoc, táto pomoc by sa mala považovať za potrebnú na kompenzáciu výdavkov, ktoré Tieliikelaitos vynakladá v dôsledku osobitných úloh, ktoré mu ukladá zákon o Tieliikelaitose.
Chapter 2.3).
(Pozri oddiel 2.3.)
By imposing on Tieliikelaitos the obligation to bid for all road maintenance contracts, in addition to ensuring that the quality requirements and monitoring included in ordering procedures and contract agreements are achieved, this special task would also further the implementation of functioning competition in maintenance contracts, because, in addition to private undertakings, Tieliikelaitos should also bid for the tendered contracts.
Uložením záväzku Tieliikelaitosu predkladať ponuky na všetky zmluvy o údržbe ciest by táto špeciálna úloha okrem zabezpečenia, že sa dosiahnu požiadavky kvality a monitorovanie obsiahnuté v postupoch objednávania a zmluvných dohodách, napomáhala aj zavádzaniu fungujúcej hospodárskej súťaže v zmluvách o údržbe, keďže spolu so súkromnými podnikmi by sa mal o zmluvy zadávané prostredníctvom verejnej súťaže uchádzať aj Tieliikelaitos.
As to the undertaking’s obligation to be prepared to provide its services during emergency situations, this arrangement was considered by Finland to be necessary because during such emergency situations there may be a need to handle various road maintenance activities on a very tight schedule and in a way that diverges from the ordinary.
Pokiaľ ide o záväzok podniku byť pripravený poskytovať služby pri mimoriadnych situáciách, Fínsko považovalo toto opatrenie za potrebné, keďže pri takýchto mimoriadnych situáciách môže byť potrebné zvládnuť rôzne činnosti údržby ciest vo veľmi tesných časových rozmedziach a spôsobom, ktorý sa odlišuje od bežného.
Finland believes that these special tasks can be considered public service obligations referred to in Article 86(2) of the EC Treaty.
Fínsko sa domnieva, že tieto osobitné úlohy možno považovať za záväzky verejnej služby uvedené v článku 86 ods. 2 Zmluvy o ES.
It believes that the obligations in question result in substantial costs for Tieliikelaitos.
Domnieva sa, že uvedené záväzky vedú k výrazným nákladom pre Tieliikelaitos.