natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The capital injection by means of the special-purpose reserve therefore represented some 8 % of BayernLB's liable own funds of DEM 14,6 billion at 31 December 1995 and around 13 % of the recognised core capital of around DEM 8,8 billion.
Prísun kapitálu prostredníctvom účelového rezervného fondu teda v pomere k vlastným zdrojom vo výške 14,6 miliardy DEM k 31. decembru 1995 predstavoval asi 8 % k 31. decembru 1995 už existujúcich ručiacich vlastných zdrojov a asi 13 % uznaného jadrového kapitálu vo výške približne 8,8 miliardy DEM.
According to the information available, the funds could actually be used to cover liabilities as from the receipt of BAKred's decision, i.e. from 20 May 1996 in respect of DEM 655 million and from 23 December 1996 in respect of DEM 1197 million.
Ako podklad ručenia boli tieto prostriedky v skutočnosti použiteľné podľa poskytnutých informácií od doručenia posudkov zo strany BAKred, t. j. vo výške von 655 miliónov DEM od 20. mája 1996 a vo výške 1,197 miliardy DEM od 23. decembra 1996.
According to Germany, the only time BayernLB actually drew on the special-purpose reserve was in 1998, when it used DEM 14 million for a period of only one month.
V skutočnosti BayernLB podľa údajov poskytnutých Nemeckom účelový rezervný fond použila iba jediný raz v roku 1998, a to iba na obdobie jedného mesiaca vo výške 14 miliónov DEM.
Germany also argued that the cash value of the special-purpose reserve recognised by BAKred as own funds (DEM 1197 million) should be understood as merely as an upper limit on the amount available to cover risk assets and that it was not permanently available to the full extent of that amount to underpin lending.
Nemecko ďalej uviedlo, že reálnu hodnotu účelového rezervného fondu, ktorý BAKred uznal ako vlastné zdroje BayernLB, vo výške 1,197 miliardy DEM bolo potrebné chápať iba ako hornú hranicu pre pokrytie rizikovými aktívami, pretože rezervný fond nebol k dispozícii na krytie úverov v nezmenenej výške natrvalo.
Indeed the cash value fluctuated, mainly because of the current use of liquid funds to grant loans afresh (on which the Land alone could decide in accordance with Section 1(3) of the transfer agreement) , but also because of discounts granted on the outstanding principal for reasons to do with promotion.
Táto reálna hodnota skôr podliehala výkyvom spôsobeným predovšetkým bežným používaním likvidných prostriedkov na poskytovanie nových pôžičiek, o ktorých podľa článku 1 ods. 3 zmluvy o vklade mohol rozhodovať jedine slobodný štát Bavorsko, ale aj na poskytovanie zliav z pôžičkových dlhov poskytovaných na základe určitých hľadísk podpory.
Thus, the cash value of the special-purpose assets was lower than the amount of DEM 1197 million recognised for supervisory purposes by DEM […] in 1998 and by €[…] in 1999 and had to be offset by drawing on other items of capital.
A tak reálna hodnota účelového majetku v roku 1998 klesla pod sumu uznanú orgánom dohľadu vo výške 1,197 miliardy DEM o [...] DEM a v roku 1999 o [...] eur a bolo potrebné vyrovnať ju pomocou iných zložiek imania.
Germany argued that the full amount of the capital recognised by BAKred was therefore not available throughout to cover risk-bearing assets.
Kapitál teda podľa údajov poskytnutých Nemeckom nebol k dispozícii na krytie rizikových aktív v rozsahu uznanom zo strany BAKred nepretržite.
Germany provided the following figures on the actual fluctuations (Figure 1):
Výkyvy reálnej hodnoty Nemecko znázornilo v nasledujúcom diagrame (diagram č. 1):
DEM 1000
tis. DEM ->
EUR 1000
tis. EUR
Cash value of special-purpose assets
Reálna hodnota účelového majetku
Change in cash value of special-purpose assets
Zmena reálnej hodnoty účelového majetku
Special-purpose reserve shown as equity
Vykázané imanie účelový rezervný fond
Difference between cash value and amount shown as equity
Rozdiel reálna hodnota/vykázané imanie
REMUNERATION FOR THE OWN FUNDS TRANSFERRED
ODMENA ZA PREVOD VLASTNÝCH ZDROJOV
Under Section 4(1) of the transfer agreement of 15 December 1994 between the Land of Bavaria and BayernLB, remuneration was agreed for the funds made available as a result of the transfer, but only on the amount actually used.
Podľa článku 4 ods. 1 zmluvy o vklade medzi slobodným štátom Bavorsko a BayernLB z 15. decembra 1994 sa za prevod prostriedkov dohodla odplata, ale vždy len zo sumy čerpanej v konkrétnom prípade.
The agreed rate was 0,6 % — payable out of income from banking business — on that portion of the transferred funds actually used to underpin competitive business, and the remuneration would fall due when the balance sheet for the relevant business year was established .
Podľa zmluvy o vklade predstavovala táto platba 0,6 % na ťarchu hospodárskeho výsledku z bankovej oblasti z tej časti vložených prostriedkov, ktoré boli naozaj čerpané na podloženie konkurenčného obchodu, so splatnosťou odmeny v deň schválenia súvahy za príslušný hospodársky rok.
According to the information supplied by Germany, the rate was fixed taking into account the fact that the special-purpose reserve was being made available without liquidity, with the consequence that any actual business expansion would have to be refinanced entirely by borrowing liquid funds.
Pri stanovení tejto sadzby odmeny sa podľa predložených údajov a informácií poskytnutých Nemeckom zohľadnilo, že poskytnutý účelový rezervný fond nebol likvidný, takže skutočné rozšírenie obchodu muselo byť refinancované prostredníctvom získania likvidných prostriedkov.
Germany also stated that the remuneration for the special-purpose assets was treated for tax purposes as use of profits, could therefore not be deducted as operating expenditure and, as a result, was payable after tax.
Ďalej sa podľa údajov poskytnutých Nemeckom odmena za účelový majetok z daňového hľadiska zahŕňala do použitia zisku, takže ju nebolo možné odpočítať ako prevádzkový výdavok, a preto sa odmena vyplácala až po zdanení.
With regard to the basis of assessment for the remuneration payable, Germany stated during the proceedings that, in the event of the special-purpose reserve being used in full, the agreed remuneration of 0,6 % per annum would have amounted to some DEM 7,2 million.
V súvislosti s vymeriavacím základom pre výpočet splatnej odmeny Nemecko v konaní uviedlo, že pri plnom využití účelového rezervného fondu by dohodnutá odmena vo výške 0,6 % p. a. predstavovala sumu 7,2 milióna DEM.
As mentioned above, Germany stated that BayernLB actually drew on the special-purpose reserve only once: in 1998 it used DEM 14 million for a period of only one month, for which it paid remuneration of DEM 7000.
Ako sa uvádza vyššie, BayernLB podľa údajov Nemecka použila účelový rezervný fond iba jediný raz v roku 1998, a to iba na dobu jedného mesiaca v sume vo výške 14 miliónov DEM, za čo poskytla odmenu vo výške 7000 DEM.
Moreover, under Section 6(2) of the transfer agreement of 15 December 1994, read in conjunction with Section 2 of the transfer agreement of 28 December 1995, BayernLB paid a fee of 0,05 % to the Land for a default guarantee for loans from the special-purpose assets.
Okrem toho BayernLB podľa článku 6 ods. 2 zmluvy o vklade z 15. decembra 1994 v spojení s článkom 2 zmluvy o vklade z 28. decembra 1995 slobodnému štátu Bavorsko platila poplatok vo výške 0,05 % pre prevzatie záruky pre prípad neplnenia za pôžičky tvoriace účelový majetok.
Germany provided detailed figures for the payments made.
Zaplatené sumy Nemecko vyčíslilo jednotlivo.
In its decision of 13 November 2002 initiating the procedure, the Commission concluded that the transfer of housing-promotion loans by the Land of Bavaria to BayernLB probably constituted state aid within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty.
Vo svojom rozhodnutí o začatí konania z 13. novembra 2002 Komisia dospela k záveru, že pri prevode pôžičiek na podporu bytovej výstavby zo strany slobodného štátu Bavorsko na BayernLB pravdepodobne išlo o štátnu pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES.
The starting point for its investigation was the principle of the market-economy investor.
Východiskovým bodom prešetrovania zo strany Komisie bola zásada trhovohospodárskeho investora.
According to this principle, it is not the fact that undertakings are publicly owned and receive funding from the public authorities which constitutes state aid.
Podľa tejto zásady skutočnosť, že sa podniky nachádzajú vo verejnom vlastníctve a teda získavajú prostriedky od štátu, nepredstavuje štátnu pomoc.
The provision of public money confers an advantage only if funds are made available to such a public undertaking on terms which it would not have obtained under normal market conditions.
Iba ak takýto verejný podnik dostane k dispozícii prostriedky za podmienok, ktoré by nebol získal za bežných trhových podmienok, ide o zvýhodnenie prostredníctvom prísunu štátnych prostriedkov.
In the present case, the Commission regarded the economic advantage conferred on BayernLB by the injection of own funds as consisting in particular in the increase in its commercial, competitive lending capacity (by dint of the business-expansion function of equity capital).
V tomto prípade Komisia videla hospodárske zvýhodnenie BayernLB v tom, že BayernLB získala vlastné zdroje, čím došlo predovšetkým k zvýšeniu kapacity na poskytovanie úverov pre komerčný, konkurenčne orientovaný úverový obchod BayernLB (funkcia rozšírenia obchodu, ktorú plní vlastné imanie).
Under normal market conditions, the capital contribution would be remunerated in line with the value of the contributed capital, taking account of its function and the risk incurred.
Za bežných trhových podmienok sa kapitálové vklady odmeňujú v závislosti od ich hodnoty vzhľadom na ich funkciu a prijaté riziko.
One method of determining the normal market remuneration for the contributed capital was thus to take the long-term risk-free rate (for 10-year Federal bonds) and apply to it a risk premium corresponding to the higher risk of equity capital.
Jedno z východísk pre výpočet bežnej trhovej odmeny za vložený kapitál preto predstavuje dlhodobá bezriziková úroková miera (dlhopisy spolkovej vlády s 10-ročnou splatnosťou) upravená o rizikovú prirážku zodpovedajúcu zvýšenému riziku vlastných zdrojov.
As Germany had already indicated that the rate of remuneration for a long-term, risk-free investment stood at 7,9 % per annum at the end of 1994, when the transfer of assets took place, the Commission had serious doubts as to whether a remuneration of 0,6 % per annum for the equity capital actually used could be deemed normal for the market, irrespective of any necessary risk premium.
Keďže už samotná sadzba odmeny za dlhodobý bezrizikový majetkový vklad v čase prevodu majetku, teda koncom roka 1994, podľa údajov poskytnutých Nemeckom predstavovala 7,9 % p. a., Komisia mala pochybnosti, či odmenu vo výške 0,6 % p. a. za skutočne čerpané vlastné zdroje, je možné, a to aspoň bez zohľadnenia potrebnej rizikovej prirážky, vnímať ako bežnú trhovú odmenu.
The Commission also doubted whether a market-economy investor would have agreed to limit remuneration to the portion of the funds actually used.
Komisia ďalej vyjadrila pochybnosti, či by trhovohospodársky konajúci investor prijal obmedzenie svojej odmeny na sumu, ktorá bola skutočne čerpaná.
It also seemed doubtful that the additional elements of remuneration cited by Germany, such as the fee equal to 0,05 % per annum of guaranteed transferred claims and payable to the Land for a default guarantee covering the loan claims, the interest payments made by borrowers (and also accruing to the Land) or the interest on intermediate investments abroad , actually constituted remuneration for the business-expansion function of equity capital.
Pochybnosti vznikli i o tom, či v prípade ďalších zložiek odmeny, ktoré Nemecko uvádza, ako napr. poplatok pre slobodný štát Bavorsko za prevzatie záruky pre prípad neplnenia za pohľadávky z pôžičiek vo výške 0,05 % p. a. prevedených pôžičiek, ktoré sú predmetom tejto záruky, úroky platené príjemcami pôžičiek, ktorých príjemcom zostáva i naďalej slobodný štát Bavorsko alebo úročenie dočasných investícií, skutočne ide o odmenu za funkciu rozšírenia obchodu, ktorú plní ručiace vlastné imanie.
However, the Commission acknowledged that the contributed capital's lack of liquidity should be taken into account when determining the normal market remuneration.
Komisia však pripustila, že pri bežnej trhovej odmene by v danom prípade bolo potrebné zohľadniť chýbajúcu likviditu vloženého kapitálu.
Under Article 1 of the Special-purpose Assets Act, the housing-promotion loans forming the special-purpose reserve had to be used in the same way as prior to the transfer for the purposes of social-housing construction.
Podľa článku 1 zákona o účelovom majetku sa pôžičky na bytovú výstavbu vykázané ako účelový rezervný fond musia rovnako ako pred ich vkladom použiť na účely sociálnej bytovej výstavby.
The transfer of the housing-promotion assets therefore did not provide BayernLB with liquidity.
Prevodom podporného majetku teda BayernLB nezískala žiadnu likviditu.
Although the bank's non-liquid capital permitted an increase in the volume of its activities, it had to be borne in mind that BayernLB was able to achieve the full extent possible of any increase in its business volume only if it refinanced the additional lending in full on the capital market.
Hoci tieto nelikvidné prostriedky banke umožnili rozšírenie objemu, je potrebné zohľadniť, že banka mohla dosiahnuť rozšírenie objemu obchodov v plnom rozsahu iba v prípade, keby dodatočný objem úverov v plnej miere refinancovala na kapitálovom trhu.
The Land could not therefore expect exactly the same return as a provider of liquid capital, and the appropriate remuneration had to be reduced accordingly.
Preto spolková krajina nemohla očakávať rovnaký výnos ako investor, ktorý vložil likvidný kapitál, a z tohto dôvodu je potrebné v odmene uplatniť zodpovedajúcu zrážku.
The Commission could not see that the Land, when transferring the housing-promotion loans, had ensured that it was going to participate to an appropriate extent in the distribution of the bank's profits and the increase in its value.
Komisia vyjadrila pochybnosti o tom, či slobodný štát Bavorsko pri vklade pôžičiek na podporu bytovej výstavby dbal o to, aby sa primerane podieľal na vyplácanom zisku banky a na náraste hodnoty banky.
In particular, the Land did not insist on a change in the ownership structure in its favour, which it would have had to do in order to ensure that dividend payments and increases in value were consistent with the level of invested capital.
Predovšetkým slobodný štát Bavorsko nenástojil na zmene podielových pomerov, čo by však bolo bývalo žiaduce, aby sa zabezpečilo, že výplata dividend a podiel na náraste hodnoty budú zodpovedať výške vloženého kapitálu.
As none of the exemptions provided for in Article 87(2) and (3) or Article 86(2) of the EC Treaty applied in the present case, the state aid appeared not to be compatible with the common market.
Keďže v danej situácii nebolo možné uplatniť ustanovenia o výnimke ani podľa článku 87 ods. 2 a 3 Zmluvy o ES ani podľa článku 86 ods. 2 Zmluvy o ES, štátna pomoc sa javila ako nezlučiteľná so spoločným trhom.
In its comments on the decision initiating the procedure, Germany took the view that, unlike in the WestLB case, the transfer of the special-purpose assets to BayernLB was comparable not to an injection of share capital but to the contribution of a silent partner within the meaning of Section 10(4) of the German Banking Act, something which the Commission had failed to take into account.
Nemecko vyjadrilo vo svojom stanovisku k rozhodnutiu o začatí konania postoj, že prevod účelového majetku na BayernLB na rozdiel od prípadu WestLB nie je porovnateľný s prísunom kmeňového imania ale s tichými vkladmi v zmysle článku 10 ods. 4 zákona o bankovníctve, čo vraj Komisia neposúdila správne.
What was decisive in Germany's view was that, up to the end of 1996, when the special-purpose assets were recognised for supervisory purposes, the Bavarian savings banks and private investors had provided BayernLB with core capital of just under DEM 1300 million (of which some DEM 900 million from the savings banks) in the form of silent partnerships.
Rozhodujúcim argumentom pre Nemecko bolo, že do konca roka 1996, teda do momentu právneho uznania účelového majetku bankovým dohľadom, bavorské sporiteľne ale aj súkromní investori poskytli BayernLB jadrový kapitál v hodnote celkove takmer 1,3 miliardy DEM – z čoho približne 900 miliónov DEM pochádzalo od bavorských sporiteľní – vo forme tichých vkladov.
These silent partnership assets were recognised by BAKred as core capital within the meaning of Section 10(4) of the Banking Act.
Tieto vklady BAKred uznal v zmysle článku 10 ods. 4 zákona o bankovníctve ako jadrový kapitál.
At the time of the transfer, therefore, silent partnerships already constituted a normal means of procuring core capital for BayernLB.
Tiché vklady teda v čase vkladu predstavovali bežný nástroj BayernLB na získavanie kapitálu.
Furthermore, the special-purpose assets were, by their nature, comparable to BayernLB's silent partnerships.
Okrem toho je účelový majetok vraj porovnateľný s tichými vkladmi BayernLB aj obsahovo.
In terms of their economic function, i.e. providing scope for business expansion, both forms of capital were identical since both were recognised as core capital.
Pokiaľ ide o ich hospodársku funkciu, ktorá tkvie v schopnosti rozšíriť možnosti obchodovania, obe formy kapitálu sú identické, pretože obe boli uznané ako jadrový kapitál.
Neither would have contributed directly to increases in the bank's value or conferred additional voting rights.
Ani jedna z nich sa bezprostredne nepodieľala za zvýšení hodnoty banky a ani jednej z nich neboli poskytnuté dodatočné hlasovacie práva.
Nor was there any difference between them as far as the risk of loss was concerned since both could be used to offset any loss.
Pokiaľ ide o riziko straty, tu tiež neboli žiadne rozdiely, keďže obe formy sa mali použiť práve na vyrovnanie straty.
The only difference was that the special-purpose assets had been made available for an unlimited period of time, whereas silent partnerships were typically limited in time.
Jediným rozdielom je, že účelový majetok býva k dispozícii po neobmedzenú dobu, kým pre tiché vklady je typické ohraničenie doby.
However, the special-purpose reserve should not necessarily be regarded as unlimited, but could be terminated by agreement at any time.
Účelový rezervný fond však nie je potrebné nevyhnutne vnímať ako časovo neohraničený, pretože ho je možné po dohode kedykoľvek rozpustiť.
Moreover, unlimited silent partnerships also existed.
Zároveň nie všetky tiché vklady sú časovo ohraničené, existujú aj časovo neobmedzené tiché vklady.
A comparison showed that there was no significant difference in price between limited and unlimited silent partnership contributions.
Porovnaním sa dá zistiť, že na trhu neexistuje žiadny významný rozdiel v cene medzi časovo ohraničenými a časovo neohraničenými tichými vkladmi.
Germany also argued that the special-purpose assets were not exposed to the risk of loss in the same way as share capital.
Nemecko tiež uviedlo, že účelový majetok nebol vystavený riziku straty rovnakým spôsobom ako kmeňové imanie.
Unlike in the WestLB case, where the transferred Wfa assets made up almost 50 % of the bank's equity capital, the transferred housing-promotion loans accounted for only around 8 % of BayernLB's equity capital at the time of the transfer.
Na rozdiel od situácie v prípade WestLB, kde po prevode majetku Wfa tento majetok tvoril takmer 50 % vlastných zdrojov banky, zodpovedajúci podiel vložených pohľadávok z bytovej výstavby v čase vkladu predstavoval iba približne 8 % vlastných zdrojov BayernLB.
Moreover, unlike WestLB, BayernLB was not dependent on the core capital constituted by the housing assets.
Okrem toho BayernLB na rozdiel od WestLB nebola závislá na jadrovom kapitáli spočívajúcom v majetku z bytovej výstavy. Banka bola vždy zisková a v čase vkladu disponovala značnými vlastnými zdrojmi.
The bank had always been profitable and already had significant equity capital before the transfer, by virtue not least of the silent partnership contributions invested by the Bavarian savings banks and by private companies from 1991 onwards.
Tieto spočívali v neposlednej miere v tichých vkladoch, ktoré už od roku 1991 uskutočnili nielen bavorské sporiteľne ale aj súkromné podniky.
Furthermore, the Land of Bavaria and BayernLB had agreed that the special-purpose assets would be used to cover risk assets only when all other capital items had been used.
Okrem toho medzi slobodným štátom Bavorsko a BayernLB existovala dohoda o tom, že účelový majetok bude možné použiť až po pokrytí všetkých ostatných zložiek kapitálu rizikovými aktívami.
Another reason why the Land faced a lower risk in transferring the assets than an investor in share capital was that, pursuant to Section 2 of the agreement between the Land of Bavaria and the Bavarian Sparkassenverband of 15 December 1994, the latter was required, as second shareholder, to bear half of any loss suffered by BayernLB in the event of the special-purpose reserve being depleted or used by BayernLB's creditors to cover losses.
Skutočnosť, že slobodný štát Bavorsko prevodom účelového majetku na seba prevzal menšie riziko ako investor kmeňového imania, je možné podložiť aj tým, že Sparkassenverband Bayern sa ako druhý vlastník podielu podľa článku 2 zmluvy medzi slobodným štátom Bavorsko a Bayerische Sparkassenverband z 15. decembra 1994 zaviazal znášať spolovice stratu BayernLB v prípade, ak by malo dôjsť či už k vyčerpaniu účelového rezervného fondu alebo k jeho uplatneniu zo strany veriteľov BayernLB na krytie strát.
APPROPRIATE REMUNERATION FOR THE SPECIAL PURPOSE ASSETS
PRIMERANÁ ODMENA ZA ÚČELOVÝ MAJETOK
Based on the assumption that the capital made available was comparable — as a core capital instrument — to silent partnerships and not to a share capital investment, Germany came to the conclusion that appropriate remuneration was provided for the special-purpose assets and that, therefore, no advantage was conferred on BayernLB, thereby ruling out the presence of any state aid.
Vychádzajúc z toho, že kapitál, ktorý BayernLB dostala k dispozícií, je porovnateľný s nástrojom jadrového kapitálu vo forme tichých vkladov a nie s kmeňovým kapitálom, Nemecko dospelo k záveru, že za účelový majetok bola poskytnutá primeraná odmena, a v tomto prípade teda nejde o žiadne zvýhodnenie BayernLB a teda ani o žiadnu štátnu pomoc.
According to Germany, the agreed remuneration took the form of the guarantee commission (Haftungsprovision) — dependent on capital used and paid out of income from banking business — equal to 0,6 % per annum of the value of the special-purpose reserve recognised for supervisory purposes as core capital.
Dohodnutá odmena pritom podľa Nemecka pozostávala z provízie za ručenie v závislosti od miery využitia vložených prostriedkov vo výške 0,6 % p. a. hodnoty účelového rezervného fondu uznanej bankovým dohľadom ako jadrový kapitál na ťarchu dosiahnutého hospodárskeho výsledku z bankovej oblasti.
In Germany's view, the fee (Bürgschaftsgebühr) of 0,05 % per annum for the loan claims guaranteed by the Land can also be viewed as remuneration for the transfer of the special-purpose assets, as provision of the guarantee was directly linked to the aim of increasing the Landesbank's equity capital.
Okrem toho je možné považovať za protihodnotu za prevod účelového majetku i poplatok za záruku vo výške 0,05 % p. a. zo sumy pohľadávok z pôžičiek, za ktoré preberá záruku slobodný štát Bavorsko. Podľa Nemecka to vyplýva zo skutočnosti, že k prevzatiu záruky došlo v bezprostrednej súvislosti so zámerom posilniť vlastné imanie krajinskej banky.
According to the explanatory memorandum to the Act, the guarantee was necessary to ensure the desired strengthening of the Landesbank's equity capital by preventing the special-purpose assets from being reduced by defaults on loans .
Podľa zdôvodnenia zákona táto záruka bola nevyhnutná na zabezpečenie posilnenia vlastného imania krajinskej banky zamýšľaného zákonom, pretože bránila zníženiu stavu účelového majetku v dôsledku neplnenia.