natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In Germany's view, all the data showed that, at the time of the capital injection, LBB had a high earning capacity.
Podľa názoru Nemecka všetky číselné údaje dokazujú, že LBB bola v čase prísunu prostriedkov podnikom s dobrou výnosovosťou.
The Land of Berlin was the sole owner and would alone benefit from the bank's commercial success, whether in the form of dividends or an increase in value.
Spolková krajina Berlín bola jediným investorom, ktorému patrí všetok obchodný zisk banky, či je to už vo forme rozdelenia zisku alebo nárastu hodnoty.
In this respect, the Land would not have to share the expected increase in return with other shareholders and the almost ‘intra-group’ investment was sound conduct from the point of view of an investor operating in a market economy.
Z tohto hľadiska sa spolková krajina nemusela deliť s inými podielnikmi o očakávaný nárast výnosov a kvázi „interné presuny v rámci koncernu“ možno z hľadiska trhovo konajúceho investora považovať za rozumné správanie.
The question of whether and how large a remuneration was paid by LBB for the capital injection was therefore irrelevant to an assessment of the transfer's market-economy status.
Otázka, či a v akej výške zaplatila LBB odmenu za prísun prostriedkov, takto stráca z hľadiska hospodárskej podstaty prevodu význam.
According to Germany, the Commission expressly laid down this assessment criterion in Decision 2000/392/EC: ‘Therefore, one way of ensuring an adequate return on the capital provided would have been to increase the Land’s participation in WestLB accordingly, provided that the bank's overall profitability corresponds to the normal rate of return that a market-economy investor would expect from his investment.
Tohto kritéria hodnotenia sa Komisia dôsledne pridržiavala vo svojom rozhodnutí 2000/392/ES: „Prostriedkom na zabezpečenie primeraných výnosov z poskytnutého kapitálu by bola zodpovedajúca zmena vlastníckych pomerov vo WestLB v prospech spolkovej krajiny, ak celkové výnosy banky zodpovedajú normálnym výnosom, ktoré od svojej investície očakáva trhovo konajúci investor.
This would have avoided the discussion of whether the 0,6 % rate of remuneration is appropriate. However, this course was not adopted by the Land.’
Tým by sa skúmanie otázky, či je odmena vo výške 0,6 % primeraná, stalo bezpredmetné – ale spolková krajina sa rozhodla pre iný postup“.
In this connection, Germany also stated that LBB's increase in value as a result of WBK's assets benefited the Land after LBB's incorporation into BGB.
Nemecko v tejto súvislosti ďalej vyhlásilo, že prírastok hodnoty LBB v dôsledku začlenenia majetku WBK po začlenení LBB do BGB pripadol spolkovej krajine.
The transfer, undertaken in three stages in 1994 and 1998, of 100 % of the beneficial ownership in LBB to BGB was carried out on the basis of expert reports by various chartered accountants and one investment bank on the value of the Land’s silent partnership in LBB and on whether the quid pro quo — the BGB shares transferred, including in relation to other shareholders — equated to an acceptable market price.
100 %-ný prevod hospodárskych prostriedkov LBB na BGB, ktorý sa uskutočnil v troch etapách v rokoch 1994 a 1998, bol vykonaný na základe znaleckých posudkov rozličných audítorov a jednej investičnej banky, ktoré sa týkali zachovania hodnoty vložených tichých vkladov spolkovej krajiny do LBB a trhovej primeranosti protihodnoty – prevedených akcií BGB, aj v porovnaní s inými akcionármi.
Germany provided relevant extracts from these reports and the related correspondence with the accountants.
Nemecko predložilo predmetné výpisy z týchto znaleckých posudkov a príslušnú korešpondenciu s audítormi.
According to these documents, the value of LBB was set at some DEM 3,5 billion in 1993 (excluding IBB itself, but taking account of LBB's higher core capital ratio as a result of the special-purpose reserve) and, by a further expert, at just under DEM 6 billion at 31 December 1997.
Podľa toho bola hodnota LBB v roku 1993 odhadovaná zhruba na 3,5 mld. DEM (bez samotnej IBB, ale so zreteľom na zvýšený podiel základného kapitálu LBB v dôsledku účelového rezervného fondu) a k 31. decembru 1997 ju už ďalší znalec odhadol na takmer 6 mld. DEM.
Germany also suggested, in the alternative, that the method used by the Commission in Decision 2000/392/EC was faulty in that it assumed comparability with liquid ordinary capital investment.
Nemecko sa mimochodom domnievalo, že metodika použitá v rozhodnutí 2000/392/ES je chybná, pretože vychádza z porovnania s likvidnou, bežnou investíciou do základného kapitálu.
This approach failed to take account of the particularities of the transaction at issue in these proceedings.
Táto metóda však z hľadiska predmetnej transakcie nevyhovuje.
It was proper to use comparable equity instruments as a basis for calculating even the starting amount.
V tomto smere by bolo vhodné už pri východiskovej hodnote použiť porovnateľné nástroje vlastného kapitálu.
While this might be difficult, as the Commission had explained in the WestLB case, the difficulties would not be overcome by using a completely unsuitable equity capital instrument, almost as a ‘way around’ the problem.
To môže byť síce spojené s ťažkosťami, ako uviedla Komisia už v prípade WestLB; tieto ťažkosti sa však nedajú odstrániť jednoducho tým, že siahneme po celkom nevhodnom nástroji vlastného kapitálu, teda kvázi po nejakej „obchádzke“.
It was also mistaken to use average return as a benchmark.
Okrem toho je zameranie sa na priemerný výnos nesprávnym meradlom.
Only a return below the range available to investors for assessment purposes was no longer acceptable to a private investor.
Už výnos pod úrovňou pásma, v ktorom sa investori rozhodujú pre možnú investíciu, by nebol prijateľný ani pre súkromného investora.
Lastly, it was erroneous to deduct only net refinancing costs instead of total refinancing costs.
Nesprávna je v konečnom dôsledku aj zrážka zahŕňajúca iba čisté náklady na refinancovanie namiesto celkových nákladov na refinancovanie.
Any tax savings by the company were immaterial from the investor's point of view.
Prípadné úspory podniku na daniach sú z hľadiska investora nepodstatné.
A further consideration showed that this approach was unacceptable since with non-liquid provision of capital the earnings function of the capital was still available to the investor and could be re-invested by him to obtain at least the risk-free rate of interest, and he would thus achieve ‘double’ earnings.
Rovnako aj iná kontrolná úvaha ukazuje, že tento prístup je neprijateľný, pretože pri prenechaní nelikvidného kapitálu by mal investor naďalej k dispozícii jeho výnosovú funkciu, takže by ho opäť mohol investovať a dostať minimálne bezrizikovú úrokovú sadzbu, a teda získať „dvojitý“ výnos.
Germany also argued that the limitation period had expired (pursuant to Article 15(1) of Regulation (EC) No 659/1999) and that the Commission therefore had no power to order recovery of any aid.
Okrem toho Nemecko zastáva názor, že v dôsledku uplynutia lehoty (článok 15 ods. 1 nariadenia (ES) č. 659/1999) Komisia nemá právo požadovať prípadné vrátenie poskytnutej pomoci.
The basic resolution on WBK's transfer had been adopted on 16 June 1992, i.e. more than ten years before the decision initiating the investigation procedure was served on 4 July 2002.
Zásadné uznesenie o prevode majetku WBK bolo vydané už 16. júna 1992, teda viac ako desať rokov pred začatím konania, rozhodnutie o ktorom bolo doručené 4. júla 2002.
The resolution expressed the basic intention to merge the Land’s bank holdings and WBK into one holding company (later BGB), provided that WBK's promotional activities could continue and that the assumption of sovereign tasks and the tax exemption were guaranteed.
Pritom išlo o zásadný zámer zlúčiť bankové podiely spolkovej krajiny a WBK do jedného holdingu (neskoršia BGB), ak malo byť zabezpečené pokračovanie podporných obchodov WBK, plnenie štátnych úloh a oslobodenie od daní.
The resolution had been in the public domain since then, and the Commission had been informed of its date in 1999.
Rozhodnutie bolo odvtedy verejnosti známe a Komisia bola v roku 1999 o dátume rozhodnutia informovaná.
In a number of decisions, the Commission had already taken the declaration of intent by the relevant body, even subject to conditions, as marking the point at which the aid was implemented.
Vo viacerých svojich rozhodnutiach považuje Komisia za dátum implementácie pomoci už vyhlásenie o zámeroch príslušnej korporácie, aj keď podmienečne.
This was also the position adopted by the Commission in the decision on rescue aid for BGB, even though the resolution concerned, adopted on 22 May 2002, had still required the approval of Parliament and of the Commission.
Takto to Komisia napríklad hodnotila aj pri rozhodnutí o poskytnutí pomoci na záchranu pre BGB, hoci pre uznesenie z 22. mája 2002 ešte chýbal súhlas poslaneckej snemovne a Komisie.
Moreover, in Germany's view, the limitation period had not been interrupted pursuant to the second sentence of Article 15(2) of Regulation (EC) No 659/1999, which states that only action taken by the Commission can interrupt the period.
Podľa názoru Nemecka nedošlo tiež k prerušeniu lehoty podľa článku 15 ods. 2 veta 2 nariadenia (ES) č. 659/1999. V zmysle toho môže byť lehota prerušená len na základe opatrení Komisie.
The first such Commission action was the letter regarding the initiation of the procedure dated 4 July 2002, and not the requests for information, which were not measures taken by the Commission or the relevant Commission Member.
Takáto skutočnosť nastala len na základe listu oznamujúceho začatie konania zo 4. júla 2002, a nie na základe samotnej žiadosti o informáciu, čo nie je opatrením Komisie alebo kompetentného člena Komisie.
Account should moreover be taken of the fact that the limitation period existed in the interests of legal certainty, not only in relations between the Commission and the Member States but also for the recipients of state aid.
Treba pritom mať na zreteli aj fakt, že premlčacia doba je tu pre účely právnej bezpečnosti, a to tak vo vzťahu Komisia – členské štáty, ale aj samotného príjemcu pomoci.
As Germany was asked for the first time in the decision initiating the procedure to forward a copy of the letter to the aid recipient, which it did on 9 July 2002, the limitation period was interrupted only as of that date.
Pretože Nemecko bolo až pri začatí konania po prvýkrát vyzvané, aby predložilo kópiu listu príjemcovi pomoci, čo sa uskutočnilo 9. júla 2002, mohlo prerušenie premlčacej doby nadobudnúť účinnosť až od tohto dňa.
Since the measure subject to state aid monitoring was the resolution of 16 June 1992, it constituted, if it were aid at all, existing aid pursuant to Article 15(3) of Regulation (EC) No 659/1999.
Pretože predmetné opatrenie, ktoré malo byť predmetom kontroly prítomnosti pomoci, bolo prijaté uznesením z 16. júna 1992, bolo by, ak vôbec, v zmysle článku 15 ods. 3 nariadenia (ES) č. 659/1999 hodnotené ako existujúca pomoc.
V. COMMENTS FROM OTHER INTERESTED PARTIES
V. STANOVISKÁ OSTATNÝCH ÚČASTNÍKOV
After the decision initiating the procedure had been published in the Official Journal, the Commission received comments from the Berliner Volksbank (‘BV’) and the Bundesverband deutscher Banken (‘BdB’) in October and November respectively.
Po uverejnení oznámenia o začatí konania v Úradnom vestníku dostala Komisia v októbri, resp. novembri stanovisko Berliner Volksbank („BV“) a stanovisko Spolkového zväzu nemeckých bánk („BdB“).
The BV took the view that the transfer of WBK was aid because the capital had been made available on terms which a market-economy investor would not have accepted.
Podľa názoru BV sa na prevod WBK treba pozerať ako na poskytnutie pomoci, pretože kapitál bol poskytnutý k dispozícii za podmienok, ktoré by pre trhovo konajúceho investora neboli prijateľné.
Payments were made by LBB to IBB, which was itself managed as a division of LBB; moreover, the agreed interest rate of 0,25 % lay well below the normal market rates, as illustrated by Decisions 2000/392/EC (WestLB), 95/547/EC and 98/490/EC (Crédit Lyonnais), where a likely return on capital of at least 12 % was taken as a basis.
Uskutočnené platby smerovali z LBB do IBB, ktorá sama bola organizačným útvarom LBB; okrem toho bola dohodnutá úroková sadzba vo výške 0,25 % hlboko pod úrovňou bežných trhových sadzieb, o čom svedčia napríklad rozhodnutia 2000/392/ES (WestLB) ako aj 95/547/ES a 98/490/ES (Crédit Lyonnais), základom ktorých boli očakávané výnosy vlastného kapitálu minimálne vo výške 12 %.
This aid led to a serious distortion of Community-wide competition, but with particularly serious consequences in Berlin, where BGB, including LBB (and Berliner Bank and Berliner Sparkasse), led the market in personal and corporate retail banking.
Takáto pomoc by viedla k zásadnej deformácii hospodárskej súťaže v celom Spoločenstve, najmä však v oblasti Berlína, kde je BGB spolu s LBB lídrom trhu v obchode s privátnymi a firemnými klientmi (vrátane Berliner Bank a Berliner Sparkasse).
By comparison, BV was a small competitor with market shares of 5-7 % and was thus particularly affected by the negative impact of the aid.
BV je naproti tomu malým konkurentom so zodpovedajúcim trhovým podielom na úrovni 5-7 % a preto je osobitne postihnutá negatívnym účinkom pomoci.
It closed its statement by calling on the Commission to order recovery of the aid.
Stanovisko sa končí výzvou, aby Komisia nariadila vrátenie pomoci.
The BdB began by stating that the proceedings at issue formed part of a series of investigations by the Commission involving the transfer of Land housing promotion institutions to the Landesbanks, which carried on competitive business.
BdB najprv vyhlásil, že na predmetné konanie sa treba pozerať ako na komplex skúmania situácie zo strany Komisie, týkajúcej sa prevodu inštitúcií spolkových krajín na podporu bytovej výstavby na krajinské banky, činné v oblasti obchodov na voľnom trhu.
In LBB's case too, contrary to the statements by Germany, the higher own funds requirements under the Solvency Directive were decisive.
Pritom, na rozdiel od tvrdenia Nemecka, boli aj v prípade LBB rozhodujúce sprísnené kapitálové požiadavky v zmysle smernice o platobnej schopnosti bánk.
Evidence that this was the case were the timing of the transfer and the comments by the relevant Member of the Land Government at the time, who referred to the European own funds requirements, which were expected to become stricter.
O tejto motivácii svedčí tak okamih prevodu, ako aj vyjadrenia vtedajšieho senátora pre financie, ktorý svojho času spomenul očakávané prísnejšie európske požiadavky na vlastný kapitál.
In this respect, there was no relevant difference in state aid terms between the transfer of WBK to LBB at issue here and the transfer of WfA to WestLB, which meant that the method used by the Commission in Decision 2000/392/EC could be applied here.
V tomto smere neexistuje z hľadiska pomoci zásadný rozdiel medzi tu posudzovaným prevodom WBK na LBB a prevodom WfA na WestLB, takže tu možno prevziať metodiku, použitú v rozhodnutí Komisie 2000/392/ES.
The BdB went on to comment that it was not only the special-purpose reserve which was at issue here but also the transfer of WBK's capital of DEM 187,5 million, which was assigned to LBB's subscribed capital; this constituted a financial advantage as it influenced the rating and the terms for raising external capital.
BdB ďalej poznamenal, že tu nejde len o účelový rezervný fond, ale aj o prevod kapitálu WBK v hodnote 187,5 mil. DEM, ktorý bol pričlenený k upísanému vlastnému kapitálu LBB, čo predstavuje peňažné plnenie, nakoľko to ovplyvňuje rating a tiež podmienky na zaobstaranie cudzích zdrojov.
However, of much greater significance was the increase in core capital recognised for supervisory purposes as a result of the transfer.
Oveľa väčší význam má však právne uznanie celkového zvýšenia základného vlastného kapitálu zo strany bankového dohľadu spojené s prevodom.
As this had been available in full as liable capital, despite the special-purpose reserve's being used primarily for promotional activities, its purpose was not the issue.
A pretože tento, napriek prednostnému využitiu účelového rezervného fondu na podporné úlohy, mohol byť plne k dispozícii ako kapitál na ručenie, nie je účelová viazanosť dôležitá.
The key factor was the economic advantage of the business expansion function, especially since the core capital had powerful leverage (lending capacity increased by 12,5 times for 100 % risk-weighted assets such as lending to companies and by 25 times for 50 % risk-weighted assets such as loans to public authorities).
Smerodajný je hospodársky prospech z funkcie rozšírenia obchodu, nakoľko práve základný vlastný kapitál má značný pákový účinok (12,5-násobné zvýšenie možnosti poskytovania úverov pri 100 % rizikovo vážených aktívach, ako napr. podnikové úvery; 25-násobné pri 50 % rizikovo vážených aktívach, ako napríklad úvery pre verejný sektor.
If additional capital were raised, with a core capital of (hypothetically) €1 billion and a risk weighting of 50 %, loans amounting to as much as €50 billion could be given.
Pri zaobstaraní doplnkového kapitálu možno so základným vlastným kapitálom v (hypotetickej) výške 1 mld. eur a s rizikovou váhou 50 % poskytnúť dokonca úvery vo výške 50 mld. eur.
For the calculation of what constituted a normal market remuneration, the BdB referred to the tried-and-tested method applied by the Commission in Decision 2000/392/EC and the benchmark of 12 % for a normal market return, to which, in a second stage, premiums and discounts had been applied to take account of the particularities of the transaction.
V súvislosti so stanovením trhovo spravodlivej odmeny poukázal BdB na osvedčenú metodiku Komisie použitú v rozhodnutí 2000/392/ES, a tam použité orientačné hodnoty trhovo obvyklých výnosov vo výške 12 %, ako aj na prirážky a zrážky z titulu osobitosti transakcie uskutočnené v druhom kroku.
In any event, neither the 0,25 % paid to IBB nor the sale to BGB of the silent partnership and the claims to profits in 1994 and 1998 could be regarded as normal market remuneration.
V žiadnom prípade nemožno za trhovo spravodlivú odmenu považovať zaplatených 0,25 % v prospech IBB, ani predaj tichých podielov a odstúpenia nárokov na zisk v prospech BGB v roku 1994, resp. 1998.
For one thing, it was not appropriate for payment to be made only on the amount taken up and, for another, IBB belonged to LBB, with the result that LBB had almost paid itself, rather than the Land.
Po prvé, platba len za čerpanú sumu nie je spravodlivá, po druhé, IBB patrí k LBB, takže LBB zaplatila kvázi sama sebe, a nie spolkovej krajine.
Moreover, Germany's argument that the guarantee function of the special-purpose reserve had been properly remunerated by the establishment of an atypical silent partnership holding in LBB for BGB in 1994 was not convincing, since important data on values were not available and, in principle, it was erroneous to confine the assessment to the aid donor's point of view.
Okrem toho, tvrdenie Nemecka, že odmena za záručnú funkciu účelového rezervného fondu bola príslušne realizovaná v rámci zdôvodnenia atypického tichého vkladu BGB do LBB v roku 1994, nie je presvedčivé, pretože tu chýbajú dôležité vecné údaje o predmetných hodnotách a zúženie pohľadu len na záujmy príjemcu pomoci je zásadne nesprávne.
Of relevance to the state aid assessment was the transfer of WBK to LBB on 31 December 1992, the advantages conferred thereby on LBB and the resulting distortions of competition, and not whether the aid debt had been discharged subsequently.
Pre hodnotenie pomoci je dôležitý prevod WBK na LBB k 31. decembru 1992, výhody pre LBB, ktoré s tým súvisia a z toho vyplývajúca deformácia hospodárskej súťaže, a nie to, či boli dodatočne splnené podmienky pomoci.
Moreover, the transfer of LBB to BGB was an internal transaction since BGB was also majority-owned by the Land.
Okrem toho pri začlenení LBB do BGB ide len o interný proces v rámci koncernu, pretože aj v BGB má väčšinu spolková krajina.
The same applied to the transfer to BGB of the remaining claims to 24,99 % of profits in 1998.
Podobne možno posudzovať aj odstúpenie nárokov zo zisku v prospech BGB vo zvyšnom rozsahu 24,99 % v roku 1998.
In any event there had been no complete abolishment of the aid element since 1998.
V každom prípade však do roku 1998 nemožno hovoriť o úplnom odstránení prvku pomoci.
Subsequently, and a long time after the period for submitting comments laid down in Regulation (EC) No 659/1999 had expired, the BdB supplemented these remarks, stating in particular that the sales value calculated for LBB and for the silent partnership in LBB for the purpose of setting up BGB had not included IBB, with the result that the guarantee function of IBB's special-purpose reserve could not, in the BdB's view, have been taken into account in the sales value of the silent partnership in LBB.
Oveľa neskôr po termíne určenom v nariadení (ES) č. 659/1999 na predloženie stanovísk tretích strán, doplnil BdB tento bod a uviedol, že predajná hodnota LBB zisťovaná pre účely založenia BGB, resp. za účelom realizácie tichého vkladu do LBB, nezahŕňala hodnotu IBB, takže podľa názoru BdB sa zdá vylúčené, aby v predajnej hodnote tichého vkladu do LBB bola zahrnutá ručiaca funkcia účelového rezervného fondu IBB.
On the limitation period of ten years pursuant to Article 15(1) of Regulation (EC) No 659/1999, the BdB stated that it had begun only with the Act establishing IBB on 31 December 1992 and could have come to an end at the earliest on 31 December 2002.
K lehote vrátenia pomoci v trvaní 10 rokov podľa článku 15 ods. 1 nariadenia (ES) č. 659/1999 BdB vyhlásil, že začala plynúť až prijatím zákona o zriadení IBB k 31. decembru 1992 a môže sa teda skončiť najskôr 31. decembra 2002.
However, the period had been interrupted pursuant to Article 15(2) of Regulation (EC) No 659/1999 by action taken by the Commission.
Okrem toho bola však táto lehota podľa článku 15 ods. 2 nariadenia (ES) č. 659/1999 prerušená opatreniami Komisie.
This provision was broad in scope and covered any action taken by the Commission in connection with its investigations, including requests for information.
Tento predpis má veľmi široký výklad a zahŕňa každý úkon Komisie v rámci šetrenia okolností, ako napr. žiadosť o poskytnutie informácií.
A basis for the further interpretation of this provision was Regulation (EEC) No 2988/74 of the Council of 26 November 1974 concerning limitation periods in proceedings and the enforcement of sanctions under the rules of the European Economic Community relating to transport and competition, pursuant to which interruption is linked to ‘action taken … for the purpose of the preliminary investigation or proceedings in respect of an infringement’.
Oporné body pre ďalší výklad tohto predpisu obsahuje nariadenie Rady (EHS) č. 2988/74 z 26. novembra 1974 o premlčaní stíhania a výkonu rozhodnutia vo veciach obchodného a súťažného práva Európskeho hospodárskeho spoločenstva, podľa ktorého prerušenie nadväzuje na „konanie zamerané na vyšetrovanie alebo stíhanie protiprávneho konania“.
For the rest, Germany had itself asked the Commission to wait for clarification of the issues in WestLB and, for that reason alone, could not invoke the limitation period.
Mimochodom, Nemecko žiadalo Komisiu, aby najprv vyčkala na vysvetlenie sporných otázok v prípade WestLB a už preto nebolo možné odvolávať sa na premlčanie.
GERMANY'S RESPONSE TO THE COMMENTS OF OTHER INTERESTED PARTIES
REAKCIE NEMECKA NA STANOVISKÁ OSTATNÝCH ÚČASTNÍKOV
In its comments dated 16 December 2002, Germany essentially referred to its own comments on the decision initiating the procedure and its argument that no state aid was involved in this case.
Nemecko vo svojom vyjadrení zo 16. decembra 2002 zásadne poukázalo na svoje vlastné stanovisko k rozhodnutiu o začatí konania a na svoju informáciu, že v danom prípade nejde o poskytnutie pomoci.
Otherwise, it restricted itself to a brief response to the individual points made in the two sets of comments.
Okrem toho sa obmedzilo na súhrnné vyjadrenie k jednotlivým bodom obidvoch stanovísk.