natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It ranked therefore, during the relevant period until it was split up, as one of Germany's most comprehensive all-purpose banks.
Z tohto dôvodu mohla byť WestLB v rozhodujúcom časovom období až do rozdelenia považovaná za jednu z najuniverzálnejších bánk Nemecka.
On the other hand, WestLB did not operate a dense network of retail branches.
Na druhej strane WestLB neudržiavala hustú sieť pobočiek pre súkromných klientov.
This market segment was covered by the local savings banks, for which WestLB acted as the central institution.
V tomto trhovom segmente pracovali lokálne sporiteľne, pre ktoré bola WestLB centrálou.
WestLB's profitability, measured by pre-tax profits as a percentage of capital and reserves at group level, did not exceed 6,6 % on average over the eight years preceding the transfer of Wfa (1984-91) and showed no clear upward tendency.
Výnosovosť WestLB, meraná ziskom pred zdanením v percentuálnom pomere k vlastnému kapitálu na úrovni koncernu, bola v osemročnom priemere pred začlenením Wfa (1984 – 1991) nanajvýš 6,6 %, bez jasnej tendencie rastu.
This performance was substantially below the German as well as the European average.
V porovnaní s priemernou nemeckou aj európskou úrovňou možno tento výsledok považovať za mimoriadne nízky.
The WestLB group increased its balance-sheet total between 1991, i.e. before the transfer, and the end of 2001, when its last annual accounts before it was split up were prepared, from over DEM 270 million to over DEM 840 million, i.e. by more than 300 %.
Koncern WestLB zvýšil svoju bilančnú sumu od roku 1991, teda pred prevodom, do konca roku 2001, keď bola vypracovaná posledná výročná správa pred rozdelením, z 270 mil. DEM na 840 mil. DEM, teda viac ako na trojnásobok.
By the law of 2 July 2002, the Land of North Rhine-Westphalia split up WestLB as of 1 August 2002 (with retroactive effect under the accounting rules to 1 January 2002) into a public-law parent company, Landesbank Northrhein-Westfalen, and a private-law subsidiary, WestLB AG.
Zákonom z 2. júla 2002 rozdelila krajinská vláda Severné Porýnie-Vestfálsko WestLB k termínu 1. augusta 2002 (so spätným bilančným účinkom k 1. januáru 2002) na verejnoprávnu materskú spoločnosť, Landesbank Nordrhein-Westfalen (Krajinská banka Severného Porýnia-Vestfálska) a súkromnú dcérsku spoločnosť, WestLB AG.
WestLB AG took over the commercial activities of the former WestLB, while Landesbank Northrhein-Westfalen took over its public activities.
Do WestLB AG boli sústredené obchody bývalej WestLB na voľnom trhu a do Landesbank Nordrhein-Westfalen jej obchody vo verejnom záujme.
According to Germany, WestLB AG is legally identical to WestLB and is to be considered the debtor for the entire recovery claim.
WestLB AG je podľa informácie Nemecka právne identická s WestLB a možno ju považovať za dlžníka celej pohľadávky na vrátenie pomoci.
Wfa was incorporated into Landesbank Northrhein-Westfalen at the time of the split-up and therefore withdrawn from the commercial activities taken over by WestLB AG.
Wfa bol pri delení začlenený do Landesbank Nordrhein-Westfalen, čím bol vyňatý z obchodu na voľnom trhu, ktorý sa sústreďuje vo WestLB AG.
The rules of Landesbank Northrhein-Westfalen also stipulated that Wfa's capital cannot be used to underpin the mortgage bonds business remaining within the Landesbank and that, in future, a remuneration of 0,6 % per annum was to be paid to the Land in respect of a possible liability function.
V stanovách Landesbank Nordrhein-Westfalen sa však určilo, že kapitál Wfa sa nesmie použiť na krytie obchodu záložnými listami, ktorý v nej bol ponechaný, a za to sa v budúcnosti bude hradiť poplatok vo výške 0,6 % p. a. na prípadnú záručnú funkciu spolkovej krajiny.
WOHNUNGSBAUFÖRDERUNGSANSTALT (WFA)
ÚSTAV NA PODPORU BYTOVEJ VÝSTAVBY (WFA)
Wfa was founded in 1957 and operated until 31 December 1991 as a public-law institution (Anstalt des öffentlichen Rechts).
Wfa bol založený v roku 1957 a do 31. decembra 1991 existoval ako verejno-právna inštitúcia.
As such, it was an independent entity with a nominal capital of DEM 100 million (EUR 50 million) and the Land of North Rhine-Westphalia as the sole shareholder.
Ako taký bol samostatným právnym subjektom so základným kapitálom vo výške 100 mil. DEM (50 mil. EUR), a jeho výlučným vlastníkom bola spolková krajina.
Under Section 6(1) of the former North Rhine-Westphalia Law on the promotion of housing (Wohnungsbauförderungsgesetz), Wfa devoted itself exclusively to the promotion of housing by granting low-interest or non-interest-bearing loans.
Podľa § 6 ods. 1 bývalého zákona Severného Porýnia-Vestfálska na podporu bytovej výstavby mal Wfa jedinú úlohu – podporovať bytovú výstavbu poskytovaním úverov so zníženou alebo nulovou úrokovou sadzbou.
On account of its non-profit character, it was exempt from corporation tax (Körperschaftssteuer), property tax (Vermögenssteuer) and tax on business capital (Gewerbekapitalsteuer).
Pre verejno-prospešný charakter svojej činnosti bol ústav oslobodený od dane z príjmu právnických osôb, majetkovej dane a kapitálovej živnostenskej dane.
As a public-law institution, Wfa was covered by the Land's ‘institutional liability’ (Anstaltslast) and ‘guarantor liability’ (Gewährträgerhaftung) for all its liabilities.
Na Wfa, ako verejno-právnu inštitúciu, sa vzťahovala zodpovednosť verejnej správy (Anstaltslast) a ručenie zriaďovateľa (Gewährträgerhaftung) – spolkovej krajiny Severné Porýnie-Vestfálsko za všetky záväzky ústavu.
These guarantees remained in place as a result of the transfer.
Tieto záruky sa zachovali aj po prevode.
The largest single source of financing for the housing-promotion activities was — and still is — the Land Housing Promotion Fund (Landeswohnungsbauvermögen), which has been built up from interest income from housing loans granted by Wfa and annual cash injections from the Land budget.
Hlavným zdrojom financovania podpory bytovej výstavby bol a je „Krajinský majetok pre bytovú výstavbu“, ktorý vznikol z úrokových príjmov za úvery na bytovú výstavbu, poskytnuté Wfa a z každoročných dotácií z rozpočtu spolkovej krajiny.
These resources, earmarked to serve exclusively as the funding base for housing loans by virtue of Section 16 of the Law on the promotion of housing, accounted for some 75 % of Wfa's refinancing, i.e. DEM 24700 million (EUR 12600 million) as at 31 December 1991.
Tento majetok, určený podľa § 16 bývalého zákona na podporu bytovej výstavby výlučne na financovanie úverov na bytovú výstavbu, bol na 75 % použitý na refinancovanie Wfa, t. j. 24,7 mld. DEM (12,6 mld. EUR) k 31. decembru 1991.
Prior to the transfer, Wfa guaranteed Land liabilities incurred for housing promotion purposes.
Pred prevodom spolková krajina Severné Porýnie-Vestfálsko ručila za všetky záväzky Wfa v súvislosti s podporou bytovej výstavby.
Each year, in line with the Land's repayments of its liabilities, Wfa's guarantee was transformed into reimbursement claims of the Land against Wfa which reduced the value of the Land Housing Promotion Fund accordingly.
Garancia Wfa bola každý rok vo výške záväzku uhradeného spolkovou krajinou pretransformovaná na pohľadávku krajiny na úhradu voči Wfa, čím sa hodnota krajinského majetku na podporu bytovej výstavby príslušne zredukovala.
These liabilities of Wfa would have fallen due only when it no longer needed its revenues from interest and loan recovery in order to perform its public tasks.
Tieto záväzky Wfa by sa stali splatnými až vtedy, keby Wfa pri plnení jej verejných úloh už nebola odkázaná na príjmy z úrokov a splátky úverov.
They amounted to about DEM 7400 million (EUR 3780 million) by the end of 1991 and were not shown directly in the balance sheet but only ‘below the line’.
Koncom roka 1991 predstavovali asi 7,4 mld. DEM (3,78 mld. EUR) a v súvahe sa nevykazovali priamo, ale len „pod čiarou“.
CAPITAL REQUIREMENTS UNDER THE OWN FUNDS DIRECTIVE AND THE SOLVENCY RATIO DIRECTIVE
POŽIADAVKY NA VLASTNÝ KAPITÁL V SÚVISLOSTI SO SMERNICOU O KAPITÁLOVEJ PRIMERANOSTI
Under Council Directive 89/647/EEC on a solvency ratio for credit institutions (‘Solvency Ratio Directive’) and under the Own Funds Directive, banks must have own funds equivalent to at least 8 % of their risk-adjusted assets and risk-bearing off-balance-sheet transactions.
Podľa smernice Rady 89/647/EHS a smernice o vlastných prostriedkoch musia banky disponovať vlastnými prostriedkami vo výške minimálne 8 % svojich rizikovo vážených aktív a podsúvahových transakcií podieľajúcich sa na riziku.
These Directives necessitated amendments to the German Banking Law which took effect on 1 January 1992.
Tieto smernice podmienili zmeny v zákone o bankách, ktoré boli prijaté 1. januára 1992.
The new requirements entered into force on 30 June 1993.
Nové požiadavky vstúpili do platnosti 30. júna 1993.
Until that date German credit institutions were obliged to have own funds equivalent to 5,6 % of their risk-adjusted assets.
Dovtedy museli nemecké úverové ústavy disponovať vlastnými prostriedkami vo výške 5,6 % svojich rizikovo vážených aktív.
Furthermore, the amount of own funds limits a bank's exposure to large risks.
Okrem toho je poskytovanie veľkých úverov bankou obmedzené výškou jej vlastných zdrojov.
At the time of Wfa's transfer, the German Banking Law (Section 13) stipulated that no single loan granted may exceed 50 % of a bank's own funds and that the total of such loans exceeding 15 % of own funds may not be higher than eight times the bank's own funds.
V momente prevodu Wfa nemohol podľa zákona o bankách (§ 13) jednotlivý úver prekročiť 50 % vlastných prostriedkov banky a celkový súhrn úverov presahujúcich vyše 15 % vlastných prostriedkov, osemnásobok vlastných prostriedkov banky.
An amendment of the German Banking Law in 1994 to bring it into line with Council Directive 92/121/EEC reduced the maximum loan to 25 % of a bank's own funds and stipulated that the sum of single loans exceeding 10 % of a bank's own funds may not be higher than eight times the total of own funds.
Po zmene zákona o bankách v roku 1994 v rámci dodržania smernice Rady 92/121/EHS bol najvyšší možný úver banky obmedzený na 25 % vlastných prostriedkov a súhrn všetkých veľkých úverov, prevyšujúcich 10 % vlastných prostriedkov banky, nesmel prekročiť osemnásobok všetkých vlastných prostriedkov banky.
Moreover, Article 12 of the Second Council Directive 89/646/EEC of 15 December 1989 on the coordination of laws, regulations and administrative provisions relating to the taking up and pursuit of the business of credit institutions limits the size of qualifying holdings in other credit and financial institutions.
Článok 12 Druhej smernice Rady 89/646/EHS z 15. decembra 1989 na koordináciu právnych a správnych predpisov o začatí a výkone činnosti úverových ústavov a na zmenu smernice 77/780/EHS obmedzuje ďalej objem majetkových účastí v iných úverových a bankových ústavoch.
Furthermore, a special provision in the German Banking Law (Section 12), not based on Community legislation but found in other Member States, limits the total amount of long-term investments, including holdings in non-financial enterprises, to the total amount of the bank's own funds.
Podľa osobitného ustanovenia bankového zákona (§ 12), ktoré nevychádza z práva spoločenstiev, ale vyskytuje sa aj v iných členských štátoch, je okrem toho celková suma dlhodobých investícií – vrátane majetkových účastí v podnikoch mimo finančného sektoru – obmedzená do výšky celkových vlastných prostriedkov banky.
German banks had to adapt to the new capital requirements by 30 June 1993.
K 30. júnu 1993 sa museli nemecké banky prispôsobiť novým požiadavkám na vlastný kapitál.
The own funds cushion of many Landesbanks, including WestLB, was already comparatively weak before transposal of the Solvency Ratio Directive into German law.
Už pred zavedením smernice o kapitálovej primeranosti do nemeckého práva boli mnohé krajinské banky, medzi nimi aj WestLB, pomerne slabo vybavené vlastnými prostriedkami.
According to test calculations made by Deutsche Bundesbank in December 1991 on the basis of the provisions of the Directives, the Landesbanks had an average solvency ratio of 6,3 %, compared with the 8 % required from 30 June 1993.
Podľa prieskumného zisťovania, ktoré robila Nemecká spolková banka v decembri 1991 s použitím ustanovení smernice, vykazovali spolkové banky priemerný koeficient kapitálovej primeranosti 6,3 %, zatiaľ čo od 30. júna 1993 mala táto hodnota predstavovať 8 %.
Therefore, there was an absolute need for these institutions to raise new capital in order to avoid restrictions on their business expansion and indeed to maintain their current level of activities.
Tieto úverové ústavy museli teda nevyhnutne zvýšiť základ vlastného kapitálu, aby zabránili obmedzeniu expanzie svojho podniku a vôbec si mohli udržať svoj terajší objem obchodov.
If a bank cannot demonstrate the necessary level of own funds, it will be ordered by the supervisory authorities to take immediate action to comply with the solvency rules either by raising additional capital or by reducing risk-adjusted assets.
Ak banka nemôže preukázať vlastný kapitál v potrebnej výške, potom jej orgán bankového dohľadu nariadi okamžite prijať opatrenia na splnenie predpisov o kapitálovej primeranosti, či je to už zapožičaním dodatočných vlastných prostriedkov, alebo znížením rizikovo vážených aktív.
Private banks had to satisfy additional demand for own funds on the capital markets. Public banks could not move in the same direction since public shareholders decided not to privatise (even in part) their credit institutions.
Zatiaľ čo súkromné banky museli svoju potrebu zvýšených vlastných prostriedkov uspokojovať na kapitálovom trhu, verejné banky nemuseli ísť touto cestou, pretože ich verejní vlastníci sa rozhodli, že sa nebudú ani čiastočne privatizovať.
Yet, the generally tight budgetary situation meant that the public shareholders could not undertake cash injections of capital.
Z dôvodu všeobecne napätej rozpočtovej situácie však verejní vlastníci nemohli ani dotovať kapitál.
Instead, other solutions were found to provide additional capital.
Namiesto toho sa našli iné riešenia na zaobstaranie dodatočného vlastného kapitálu.
In the case of WestLB, the Land decided to transfer Wfa to WestLB in order to strengthen the latter's own funds base.
V prípade WestLB sa spolková krajina Severné Porýnie-Vestfálsko rozhodla začleniť Wfa do WestLB a takto rozšíriť jej vlastné prostriedky.
Similar transactions were carried out by some other Länder in favour of their respective Landesbanks.
Podobné transakcie v prospech jednotlivých krajinských bánk sa realizovali aj v niektorých iných spolkových krajinách.
THE TRANSFER AND ITS EFFECTS
PREVOD A JEHO DÔSLEDKY
THE TRANSFER
PREVOD
On 18 December 1991 the Parliament of North Rhine-Westphalia passed the Law governing the promotion of housing (Gesetz zur Regelung der Wohnungsbauförderung), Article 1 of which ordered the transfer of Wfa to WestLB.
Krajinský snem Severného Porýnia-Vestfálska schválil 18. decembra 1991 zákon na reguláciu podpory bytovej výstavby. Článok 1 tohto zákona nariadil prevod Wfa na WestLB.
The transfer became effective on 1 January 1992.
Tento prevod nadobudol účinnosť 1. januára 1992.
According to the grounds of the Law, the primary reason for the transfer was to increase WestLB's own funds in order to enable it to comply with the stricter capital requirements entering into force on 30 June 1993.
V zdôvodnení zákona bol prevod odôvodnený predovšetkým navýšením vlastných prostriedkov WestLB, aby bola banka schopná čeliť prísnejším požiadavkám na vybavenosť vlastným kapitálom, ktoré mali platiť od 30. júna 1993.
By way of the transfer, this could be done without any financial burden falling on the Land's budget.
Vďaka prevodu to bolo možné realizovať bez dodatočného finančného zaťaženia krajinského rozpočtu.
Combining the housing promotion activities of Wfa with those of WestLB was to have the secondary effect of increasing efficiency.
Ako vedľajší efekt spojenia činnosti Wfa zameranej na podporu bytovej výstavby s činnosťou WestLB sa uvádzala vyššia efektivita.
As part of the transfer, the Land waived Wfa's guarantee of about DEM 7400 million (EUR 3780 million) for liabilities of the Land in connection with funds raised for housing promotion (see Section II, point 2).
V rámci prevodu zrušila spolková krajina garanciu Wfa vo výške asi 7,4 mld. DEM (3,78 mld. EUR) za záväzky spolkovej krajiny na základe úverov na podporu bytovej výstavby (pozri časť II bod 2.).
WestLB became the universal legal successor to Wfa (except for Wfa's liability vis-à-vis the Land for debts entered into by the Land for reasons of housing promotion, which was waived prior to the transfer).
WestLB sa stala univerzálnou právnou nástupkyňou Wfa (s výnimkou ručenia Wfa voči spolkovej krajine z dôvodov podpory bytovej výstavby zrušeného pred prevodom).
Wfa became an organisationally and economically independent public-law institution without legal capacity within WestLB.
Z Wfa sa stal organizačne a ekonomicky samostatný verejno-právny ústav bez právnej subjektivity v rámci WestLB.
Wfa's nominal capital and reserves must be shown in WestLB's balance sheet as a special reserve (Sonderrücklage).
Základný kapitál a rezervy Wfa sa musia vykazovať v súvahe WestLB ako mimoriadne rezervy.
The Land continues to guarantee Wfa's liabilities under the Anstaltslast and Gewährträgerhaftung.
Spolková krajina naďalej ručí na základe zodpovednosti verejnoprávnej inštitúcie a ručenia zriaďovateľa za záväzky Wfa.
The assets transferred, i.e. nominal capital, capital reserves, the Land Housing Promotion Fund and other claims of Wfa, as well as any future return flows from housing loans remained earmarked for housing promotion under Article 2, Section 16(2) of the Law even after their transfer to WestLB.
Prevedený majetok, teda základný kapitál, rezervy, majetok spolkovej krajiny na podporu bytovej výstavby a iné pohľadávky Wfa, ako aj budúce splátky zo stavebných úverov zostali aj po ich prevode na WestLB na základe článku 2 § 16 ods. 2 spomínaného bankového zákona určené na podporu bytovej výstavby.
The same provision established that the assets transferred serve at the same time as liable equity capital within the meaning of the German Banking Law (and hence the Own Funds Directive), on the basis of which a bank's solvency ratio is calculated.
Ten istý predpis určoval, že prevedený majetok bude súčasne slúžiť ako vlastný kapitál v zmysle bankového zákona (a teda aj smernice o vlastných prostriedkoch), na základe ktorého sa bude vyčísľovať koeficient kapitálovej primeranosti banky.
Therefore, they also underpin WestLB's competitive business.
Podľa toho bude slúžiť aj ako kapitálové krytie pre obchody WestLB na voľnom trhu.
On the occasion of the transfer, WestLB's owners amended the covering agreement (Mantelvertrag) and agreed that the assets earmarked for housing promotion must always be preserved, even if WestLB suffered losses that absorbed the original capital.
Pri príležitosti prevodu vlastníci WestLB zmenili a doplnili rámcovú zmluvu a dohodli, že majetok, určený na podporu bytovej výstavby zostane vždy zachovaný, aj keby samotná WestLB mala utrpieť straty, ktorými by sa znížil pôvodný kapitál.
Internally, Wfa's capital should be subordinate in its liability only to WestLB's remaining equity.
Kapitál Wfa by mal interne ručiť až po ostatných vlastných prostriedkoch WestLB.
It was clarified in the agreement that WestLB owners' ‘institutional liability’ (Anstaltslast) also covered Wfa's special reserve.
V rámcovej zmluve bolo upresnené, že zodpovednosť verejných vlastníkov WestLB (Anstaltslast) sa vzťahuje aj na mimoriadne rezervy Wfa.
If WestLB were to be wound up, the Land would have a priority claim on Wfa's capital.
V prípade rozpustenia WestLB by mala spolková krajina prednostný nárok na kapitál Wfa.
It was also stated in the agreement that the increase in WestLB's equity base through the integration of Wfa constituted an act in money's worth (geldwerte Leistung) by the Land and that the annual remuneration for this act should be agreed on by the owners once the first financial results for the years from 1992 onwards were available.
Okrem toho sa dohodlo, že navýšenie vlastného kapitálu WestLB začlenením Wfa predstavuje peňažné plnenie spolkovej krajiny a vlastníci by mali za to stanoviť výšku ročnej odmeny, hneď ako budú k dispozícii prvé výsledky obchodných rokov, počínajúc rokom 1992.
This was done in a protocol note to the covering agreement dated 11 November 1993.
To bolo aj predmetom poznámky k protokolu o rámcovej zmluve z 11. novembra 1993.
Notwithstanding the internal agreement to guarantee Wfa's assets and the internal subordination of Wfa's capital, no distinction is made in WestLB's external relationships between Wfa's housing promotion activities and its function as a provider of own funds to WestLB.
Napriek tejto internej dohode o zabezpečení majetku Wfa a internej podriadenosti kapitálu Wfa sa vo vzťahoch WestLB navonok nerozlišuje medzi funkciou Wfa ako zariadenia na podporu bytovej výstavby na jednej strane a funkciou jej vlastných prostriedkov ako záručného vlastného kapitálu WestLB na strane druhej.
The transferred assets are fully and instantaneously available to WestLB to cover losses or, in the event of bankruptcy, to cover creditors' claims.
Prevedený majetok je WestLB k dispozícii ako celok a bezprostredne na krytie strát alebo v prípade konkurzu pre pohľadávky veriteľov.
The management contract regarding the Law governing the promotion of housing (Geschäftsbesorgungsvertrag zum Wohnungsbauförderungsgesetz) concluded between the Land and WestLB lays down that WestLB will use the special reserve to underpin its own business activities only in so far as fulfilment of Wfa's legally binding tasks is guaranteed.
V obstarávacej zmluve k zákonu na podporu bytovej výstavby, uzatvorenej medzi spolkovou krajinou a WestLB, sa predpokladá, že WestLB použije osobitnú rezervu pre vlastnú obchodnú činnosť len vtedy, ak bude zabezpečené plnenie zákonom určených úloh Wfa.
Although Wfa lost its legal independence by becoming a housing promotion division of WestLB and was integrated into WestLB's accounts, it was not integrated operationally into WestLB.
Hoci Wfa stratil svoju právnu nezávislosť tým, že sa stal oddelením na podporu bytovej výstavby WestLB, a bol integrovaný do účtovníctva WestLB, operačne do WestLB nebol zaradený.
Wfa remained a distinct entity within WestLB under the name Wohnungsbauförderungsanstalt Nordrhein-Westfalen — Anstalt der Westdeutschen Landesbank Girozentrale.
Wfa zostal zachovaný ako samostatná jednotka v rámci WestLB pod názvom Ústav na podporu bytovej výstavby Severného Porýnia-Vestfálska – Anstalt Westdeutscher Landesbank Girozentrale.
This new housing promotion division of WestLB is included in WestLB's accounts but also publishes separate ones.
Toto nové oddelenie WestLB na podporu bytovej výstavby sa síce zohľadňuje vo výkazníctve WestLB, má však aj vlastné výkazníctvo.
WestLB's existing housing promotion department was merged with Wfa.
Bývalé oddelenie WestLB na podporu bytovej výstavby bolo zlúčené s Wfa.
Wfa's transferred capital, reserves, assets and future profits are still earmarked for housing promotion and must therefore be administered separately from WestLB's other commercial activities.
Prevedený majetok Wfa vo forme základného kapitálu, rezerv, iných majetkových hodnôt a budúcich ziskov zostáva vyhradený na podporu bytovej výstavby, musí sa teda spravovať oddelene od inej obchodnej činnosti WestLB.
This separation is, at the same time, a prerequisite for continuing recognition of the housing promotion activities as non-profit-making under German tax legislation.
Toto oddelenie je súčasne predpokladom toho, aby bolo možné činnosť naďalej uznávať za verejno-prospešnú činnosť podľa nemeckého daňového práva.
Since the German authorities assumed that the integrated Wfa did indeed remain a non-profit-making entity, the tax exemptions mentioned in Section II, point 2 above were not abolished.
Keďže nemecké orgány vychádzajú z toho, že Wfa zostal po začlenení naozaj verejno-prospešným zariadením, neboli zrušené daňové úľavy uvedené v časti II bod 2.