natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In February and March 1995 and in December 1996 ten individual banks associated themselves with the complaint of their association.
Vo februári a v marci 1995 a tiež v decembri 1996 sa k sťažnosti pripojilo desať bánk tohto zväzu.
By letters dated 12 January, 9 February, 10 November and 13 December 1993 and 16 January 1996, the Commission asked the German authorities for further information in order to determine whether the asset transfer constituted state aid.
V snahe posúdiť, či prevod majetku napĺňa podstatu štátnej pomoci, požiadala Komisia nemecké orgány v liste z 12. januára, 9. februára, 10. novembra a 13. decembra 1993, ako aj zo 16. januára 1996 o dodatočné informácie.
The German authorities replied by letters dated 9 February and 16 March 1993, 8 March 1994, 12 April and 26 April 1996 and 14 January 1997.
Tieto jej boli zaslané v listoch z 9. februára a 16. marca 1993, 8. marca 1994, 12. apríla a 26. apríla 1996 a tiež zo 14. januára 1997.
A number of further letters and documents were submitted by the different parties.
Ďalšie listy a podklady prišli od rôznych iných účastníkov.
Commission representatives met representatives of the German authorities, WestLB and other Landesbanks as well as of the complainant at various meetings during the period 1994-97.
Zástupcovia Komisie sa v rokoch 1994 až 1997 viackrát stretli so zástupcami nemeckých orgánov, WestLB a iných krajinských bánk, ako aj so zástupcami sťažovateľa.
After this exchange of information, the Commission considered it necessary to initiate proceedings under Article 88(2) of the EC Treaty.
Po tejto výmene informácií považovala Komisia za potrebné pristúpiť k otvoreniu konania podľa článku 88 ods. 2 Zmluvy o ES.
This decision was taken on 1 October 1997.
Urobila tak rozhodnutím z 1. októbra 1997.
In it the Commission concluded that the measure in question probably constituted state aid within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty and that it needed additional information to carry out the necessary appraisal.
Dospela v ňom k záveru, že problematické opatrenie pravdepodobne predstavuje pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES a že na preskúmanie prípadu potrebuje dodatočné informácie.
This information related mainly to the measures taken by the Land of North Rhine-Westphalia (the ‘Land’) to ensure its proper participation in additional profits which WestLB can generate on the basis of the capital transferred, the effects of the inadequate liquidity content of the transferred capital, the effects of the fact that the Land's influence on WestLB had not increased, the effects of the preferential nature of the fixed remuneration and of any other aspect determining the appropriate level of remuneration, the level of Wfa capital available to underpin WestLB's commercial business, the value of the amount exceeding this sum but shown in WestLB's balance sheet, the tax exemptions, the waiver of liability, the profitability of WestLB and the alleged synergies.
Pritom ju zaujímali predovšetkým informácie o opatreniach, ktorými si spolková krajina Severné Porýnie-Vestfálsko (ďalej len „spolková krajina“) zabezpečila primeranú účasť na dodatočných ziskoch, ktoré môže WestLB dosiahnuť navýšením kapitálu, údaje o dôsledkoch absencie likvidného charakteru prevedeného kapitálu, o dôsledkoch okolnosti, že vplyv spolkovej krajiny na WestLB sa nezvýšil, a o dôsledkoch prioritného charakteru fixnej odmeny, ako aj prípadných iných faktorov pri stanovení primeranej odmeny, informácie o výške kapitálu Wfa použitého na kapitálovú vybavenosť obchodnej činnosti WestLB, o sume, ktorá ho prevyšuje a ktorá je vykazovaná v súvahe WestLB, o daňových úľavách, o zbavení zodpovednosti za záväzky, o rentabilite WestLB a údajných synergických efektoch.
It received comments from WestLB (19 May 1998), the Association Française des Banques (26 May 1998), the British Bankers' Association (2 June 1998) and BdB (4 June 1998).
Komisia dostala stanoviská WestLB (19. mája 1998), Association Française des Banques (26. mája 1998), British Bankers' Association (2. júna 1998) a stanovisko BdB (4. júna 1998).
By letter of 15 June 1998 it forwarded them to Germany for its reaction, which it duly received by letter of 11 August 1998 after an extension of the deadline.
Tieto stanoviská boli listom z 15. júna 1998 zaslané na vyjadrenie Nemecku, ktoré Nemecko po predĺžení termínu predložilo v liste z 11. augusta 1998.
Meetings took place with representatives of BdB on 15 January and 16 September 1998 and with representatives of WestLB on 9 September 1998.
V dňoch 15. januára a 16. septembra 1998 sa konalo stretnutie so zástupcami BdB a 9. septembra 1998 so zástupcami WestLB.
By letters of 22 September 1998, the Commission departments invited the German authorities, WestLB and BdB to a joint meeting on various aspects of the case.
V liste z 22. septembra 1998 pozvali odbory Komisie na spoločné rokovanie o rozličných aspektoch tejto záležitosti nemecké orgány, WestLB a BdB.
BdB provided information by letter of 30 October 1998.
BdB v liste z 30. októbra 1998 zaslal informačný materiál.
The meeting with the three parties took place on 10 November 1998.
Rokovanie s tromi zúčastnenými stranami sa konalo 10. novembra 1998.
Following that meeting the Commission departments requested additional information and documents from the German authorities and from BdB by letters of 16 November 1998.
Následne požiadali odbory Komisie nemecké orgány a BdB v liste zo 16. novembra 1998 o predloženie ďalších informácií a podkladov.
By letter dated 14 January 1999, BdB submitted the information requested after an extension of the deadline.
Po predĺžení stanoveného termínu BdB predložil požadované informácie v liste zo 14. januára 1999.
The German authorities submitted some information by letters dated 15 January and 7 April 1999 after an extension of the deadline.
Nemecké orgány takisto po predĺžení termínu predložili niekoľko informácií v liste z 15. januára 1999 a zo 7. apríla 1999.
Since the German authorities refused to provide certain information, the Commission enjoined Germany by decision of 3 March 1999, which was sent to Germany by letter dated 24 March 1999, to submit that information.
Keďže nemecké orgány nechceli niektoré údaje Komisii oznámiť, Komisia Nemecku rozhodnutím z 3. marca 1999, ktoré mu bolo doručené listom z 24. marca, nariadila, že tieto informácie musí poskytnúť.
Germany complied with this injunction by letter dated 22 April 1999 after an extension of the deadline.
Nemecká vláda vyhovela tomuto nariadeniu po predĺžení termínu v liste z 22. apríla 1999.
The Commission decided to arrange for an independent study to be carried out on the appropriate remuneration to be asked by the Land for the transfer of Wfa to WestLB.
Komisia zadala vypracovanie nezávislej štúdie o primeranej odmene, ktorú by mala spolková krajina Severné Porýnie-Vestfálsko požadovať za prevod Wfa na WestLB.
Representatives of the consultancy charged with that task also attended the meeting with the three parties on 10 November 1998 and submitted the study to the Commission on 18 June 1999.
Poradenská firma, ktorá tým bola poverená, sa rovnako zúčastnila porady troch zúčastnených strán 10. novembra 1998 a 18. júna 1999 predložila štúdiu Komisii.
On 8 July 1999 the Commission adopted Decision 2000/392/EC on the measure implemented by Germany for WestLB in question (the ‘challenged decision’).
júla 1999 vyniesla Komisia rozhodnutie 2000/392/ES o problematickom opatrení, ktoré vykonalo Nemecko v prospech Westdeutsche Landesbank Girozentrale (ďalej len „napadnuté rozhodnutie“).
The decision was notified to Germany on 4 August 1999. Germany forwarded it to the Land by letter of 6 August 1999.
Rozhodnutie bolo oznámené Nemecku 4. augusta 1999, ktoré ho potom v liste zo 6. augusta 1999 poslalo spolkovej krajine.
The Land informed WestLB by letter of 9 August 1999, which arrived the same day.
Spolková krajina informovala WestLB v liste z 9. augusta 1999, ktorý banka dostala ešte v ten istý deň.
Articles 1, 2 and 3 of the Decision read as follows:
V článku 1, 2 a 3 tohto rozhodnutia sa uvádza:
‘Article 1
Článok 1
The State aid which the Federal Republic of Germany has implemented for Westdeutsche Landesbank Girozentrale in the years 1992 to 1998, amounting to DEM 15797 million (EUR 8077 million), is incompatible with the common market.
Štátna pomoc, ktorú Nemecko poskytlo v prospech Westdeutsche Landesbank Girozentrale v celkovej výške 1579700000 DEM (807700000 EUR) v rokoch 1992 až 1998, je nezlučiteľná so spoločným trhom.
Germany shall take all necessary measures to discontinue and recover from the beneficiary the aid referred to in Article 1 and unlawfully made available to the beneficiary.
Nemecko prijme všetky potrebné opatrenia na zrušenie protiprávne poskytnutej pomoci uvedenej v článku 1 a jej vrátenie príjemcom.
Recovery shall be affected in accordance with the procedures of national law.
Vymáhanie pomoci sa uskutoční v súlade s postupom vnútorštátnych právnych predpisov.
The aid to be recovered shall include interest from the date on which it was at the disposal of the beneficiary until the date of its recovery.
Spätne požadovaná suma obsahuje úroky splatné od okamihu, keď príjemca dostal protiprávnu pomoc k dispozícii až do jej skutočného vrátenia.
Germany shall inform the Commission, within two months of notification of this decision, of the measures taken to comply with it.’
Nemecko do dvoch mesiacov od oznámenia tohto rozhodnutia informuje Komisiu o tom, aké opatrenia sa prijali na splnenie rozhodnutia.“
COURT PROCEDURE
SÚDNE KONANIE
On 12 October 1999 WestLB and the Land of North Rhine-Westphalia challenged this decision before the Court of First Instance of the European Communities.
WestLB a spolková krajina Severné Porýnie-Vestfálsko podali 12. októbra 1999 žalobu proti tomuto rozhodnutiu na Súde prvého stupňa Európskych spoločenstiev.
WestLB, the Land and Germany as intervening party requested that the challenged decision be annulled and that the Commission bear the procedural costs.
WestLB, spolková krajina a Nemecko, ako vedľajší účastník sporu, požadovali, aby napadnuté rozhodnutie bolo vyhlásené za neplatné a Komisii bolo uložené uhradiť náklady konania.
In addition, the Land requested that BdB bear its own costs.
Okrem toho spolková krajina požadovala, aby si BdB svoje vlastné náklady musel hradiť sám.
The Commission and the BdB as intervening party requested that both legal challenges be rejected as unfounded and that the complainants bear the procedural costs (the BdB here included its own costs).
Komisia a BdB, ako vedľajší účastník sporu, požadovali, aby boli obidve žaloby zamietnuté ako neodôvodnené a aby žalobcovia uhradili náklady konania (BdB pritom zahrnul svoje vlastné náklady).
In addition, Germany challenged this decision before the Court of Justice of the European Communities on 8 October 1999, likewise requesting that it be annulled and that the Commission bear the procedural costs.
Okrem toho 8. októbra 1999 podalo Nemecko žalobu proti tomuto rozhodnutiu na Súdnom dvore Európskych spoločenstiev rovnako s návrhom, aby rozhodnutie bolo vyhlásené za neplatné a Komisii bolo uložené uhradiť náklady konania.
The challenge was, however, suspended on account of the substantially identical procedure before the Court of First Instance.
Toto konanie však bolo odložené vzhľadom na obsahovo totožné konanie na súde prvého stupňa.
The Court decided on 22 August 2000 to admit Germany as intervening party supporting the applicants and the BdB as intervening party supporting the Commission.
Rozhodnutím súdu z 22. augusta 2000 bolo Nemecko pripustené ako vedľajší účastník sporu na podporu žalobcov a BdB ako vedľajší účastník sporu na podporu Komisie ako obžalovanej.
By decision of the Court of 11 July 2001, the two cases were joined for the purposes of an oral hearing and ruling.
Rozhodnutím súdu z 11. júla 2001 boli obidve právne veci spojené do spoločného ústneho pojednávania so spoločným rozhodnutím.
The hearing took place on 5 and 6 June 2002.
Ústne pojednávanie sa konalo 5. a 6. júna 2002.
On 6 March 2003 the Court of First Instance delivered a ruling annulling the challenged decision and ordering the Commission to pay the costs of the applicants and to bear its own costs and Germany and the BdB to bear their own costs.
Súd prvého stupňa 6. marca 2003 vyniesol rozsudok, v ktorom bolo napadnuté rozhodnutie Komisie vyhlásené za neplatné a Komisii bolo uložené uhradiť náklady žalobcov, ako aj svoje vlastné náklady, a Nemecku ako i BdB ich vlastné náklady.
The Court annulled the Commission decision on the ground of insufficient justification of two points regarding calculation of the appropriate remuneration.
Súd vyhlásil rozhodnutie Komisie za neplatné z dôvodu nedostatočného zdôvodnenia nasledujúcich dvoch bodov určovania výšky trhovo správnej odmeny.
Firstly, the annulment was based on the reasons stated for the remuneration for liquid equity capital as the starting point for the calculation, for which the Commission had set a rate of 12 % per annum (after corporation tax and before investor taxes).
Po prvé, bolo prijaté vyhlásenie neplatnosti rozhodnutia o zdôvodnení výšky odmeny za likvidný kmeňový kapitál ako východiska výpočtu, kde Komisia stanovila sadzbu 12 % p. a. (po zdanení podniku a pred zdanením investora).
Secondly, it was based on the reasons stated for the top-up for this remuneration, for which the Commission had set a rate of 1,5 % per annum (after corporation tax and before investor taxes).
Po druhé, nasledovalo vyhlásenie neplatnosti výšky príplatku k tejto odmene, kde Komisia stanovila sadzbu 1,5 % p. a. (po zdanení podniku a pred zdanením investora).
These points apart, the Court confirmed in full the Commission decision.
V ostatných bodoch potvrdil súd rozhodnutie Komisie v plnom rozsahu.
RESUMED ADMINISTRATIVE PROCEDURE
OBNOVENÉ SPRÁVNE KONANIE
By letters of 20 and 29 January, 6 February and 28 May 2004, the Commission asked the German authorities for an update of the relevant information for this decision. This was provided on 10 March and 14 June 2004 after an extension of the deadline and orally discussed on 28 July 2004.
V liste z 20. a 29. januára, 6. februára a 28. mája 2004 Komisia požiadala nemecké orgány o aktualizáciu údajov dôležitých pre rozhodnutie, ktoré jej boli po predĺžení termínov 10. marca a 14. júna 2004 zaslané a ústne posúdené 28. júla 2004.
A further letter from the Land of North Rhine-Westphalia was received on 26 August 2004.
Ďalšie stanovisko spolkovej krajiny Severné Porýnie-Vestfálsko k tejto záležitosti bolo doručené 26. augusta 2004.
By letter of 6 October 2004, Germany provided additional information that had been requested.
V liste zo 6. októbra 2004 Nemecko zaslalo ďalšie požadované informácie.
In July 2004 the complainant BdB, the Land of North Rhine-Westphalia and WestLB AG reached a preliminary understanding on the proper return that was submitted to the Commission on 19 July and that should, in their view, be used for the two points criticised by the Court.
V júli 2004 predložil sťažovateľ BdB, spolková krajina Severné Porýnie-Vestfálsko a WestLB AG predbežnú dohodu o primeranej odmene, ktorá bola Komisii doručená 19. júla 2004 a ktorá mala byť podľa jej názoru základom oboch bodov, ktoré súd napadol.
The definitive version of this understanding was submitted to the Commission on 13 October 2004.
Konečné znenie tejto dohody bolo Komisii odovzdané 13. októbra 2004.
In the present new decision, the Commission has rectified in line with the Court's indications the two points criticised by it (justification for the basic remuneration and a possible top-up).
Komisia vo svojom novom rozhodnutí prepracovala v intenciách súdu obidva body, ktoré kritizoval ako nedostatočné (zdôvodnenie základnej odmeny a možného príplatku).
These two points apart, it maintains in principle the basic assessment given by it in the original decision.
Inak Komisia trvala na svojom zásadnom hodnotení, ktoré uviedla v pôvodnom rozhodnutí.
However, the Commission has taken into account the results of the talks between the complainant BdB, the Land of North Rhine-Westphalia and WestLB AG regarding the appropriate remuneration.
Boli však už do neho zahrnuté aj výsledky rozhovorov medzi sťažovateľom BdB a spolkovou krajinou Severné Porýnie-Vestfálsko, resp. WestLB AG o výške primeranej odmeny.
For the rest, it has updated as necessary the decision with respect to developments since the previous decision regarding the procedure, the description of the undertaking and the calculation of the aid element, including the fixing of the end of the state aid situation, using the new data provided by Germany for the years following the original decision. The Commission has also shortened a few passages no longer necessary for the new decision.
V tomto rozhodnutí Komisia urobila časovo podmienenú aktualizáciu ohľadne stavu konania, charakteristiky podniku a výpočtu rozsahu pomoci vrátane konštatovania skutkovej podstaty ukončenia pomoci na základe údajov, ktoré predložilo Nemecko za obdobie od vydania prvého rozhodnutia, resp. zredukovala niektoré pasáže, ktoré už pre nové rozhodnutie neboli potrebné.
DETAILED DESCRIPTION OF THE MEASURE
PODROBNÝ OPIS OPATRENÍ
During the relevant period for this decision, i.e. from the injection of Wfa on 31 December 1991 to the splitting up of WestLB on 1 August 2002, which ended the state aid situation, WestLB was a public-law institution (Anstalt des öffentlichen Rechts) under the law of the Land of North Rhine-Westphalia.
V období pre túto pomoc rozhodujúcom, teda od začlenenia Wfa 31. decembra 1991 až do rozdelenia WestLB 1. augusta 2002, keď sa skutková podstata pomoci ukončila, bola WestLB verejnou úverovou bankou podľa právnych predpisov spolkovej krajiny Severné Porýnie-Vestfálsko.
On 31 December 1991 its recognised own capital amounted to DEM 5,1 billion.
K 31. decembru 1991 jej priznaný vlastný kapitál predstavoval 5,1 mld. DEM.
By law, three functions had been assigned to WestLB: it acted as central bank for the local savings banks in North Rhine-Westphalia and, since 17 July 1992, also as the central institution for savings banks in the Land of Brandenburg; it was engaged in the issuing of debt instruments and the handling of financial transactions for its public shareholders (state-bank function); it operated as a normal commercial bank in its own right.
Zo zákona bola poverená tromi úlohami: bola centrálnou bankou miestnych sporiteľní tejto spolkovej krajiny a od 17. júla 1992 aj sporiteľní v spolkovej krajine Brandenbursko. Plnila úlohy štátnej a komunálnej banky tým, že z poverenia svojich podielových vlastníkov realizovala finančné obchody a tiež vykonávala všeobecné bankové činnosti.
Irrespective of special provisions of the Land, WestLB was subject to banking supervision under the German Banking Law (Kreditwesengesetz).
Bez ohľadu na osobitné predpisy krajinského práva podliehala WestLB nemeckému bankovému zákonu, a teda aj kontrole bankového dohľadu.
WestLB was 100 % publicly owned.
WestLB bola v 100 %-nom verejnom vlastníctve.
The largest single stake in the nominal capital was held by the Land (43,2 %).
Najväčší podiel nominálneho kapitálu mala v rukách spolková krajina (43,2 %).
Other shareholders were the municipal associations (Landschaftsverbände) of Rheinland and Westfalen-Lippe (11,7 % each) as well as the associations of local public savings banks (Sparkassen- und Giroverbände) of Rheinland and Westfalen-Lippe (16,7 % each).
Ďalšími podielovými vlastníkmi boli krajinské zväzy Porýnie a Vestfálsko-Lippe (každý 11,7 %), ako aj Rheinischer a Westfälisch-Lippischer Sparkassen- und Giroverband (Porýnsky a vestfálsko-lipský sporiteľničný a žírový zväz) (každý 16,7 %).
This ownership structure remained unchanged through the relevant period from 31 December 1991 to 1 August 2002.
Tieto podiely zostali počas celého rozhodujúceho obdobia od 31. decembra 1991 do 1. augusta 2002 nezmenené.
As a public-law institution, WestLB benefited from two forms of guarantees from its public owners: ‘institutional liability’ (Anstaltslast) and ‘guarantor liability’ (Gewährträgerhaftung).
Verejní vlastníci preberali ručenie za WestLB ako verejno-právnu inštitúciu v rámci zodpovednosti verejnej správy za jej podniky (Anstaltslast) a v rámci ručenia zriaďovateľa (Gewährträgerhaftung).
Anstaltslast means that the owners of WestLB are responsible for securing the economic basis of the institution and its function for the entire duration of its existence.
Anstaltslast znamená, že vlastníci WestLB sú povinní zabezpečiť hospodársku stránku a funkčnosť inštitúcie počas celej jej existencie.
This guarantee does not create a liability on the part of the owners vis-à-vis the creditors of the bank but only governs the relationship between the public authorities and the bank.
Táto garancia nezakladala ručenie vlastníkov voči veriteľom banky, upravovala iba vzťahy medzi verejnými orgánmi a bankou.
Under the terms of the Gewährträgerhaftung, the owners meet all the liabilities of the bank which cannot be satisfied from its assets.
V rámci ručenia zriaďovateľa (Gewährträgerhaftung) ručia vlastníci za všetky záväzky banky v prípade, že ich nemožno uspokojiť z majetku banky.
It establishes a liability on the part of the guarantor vis-à-vis the creditors of the bank.
Zriaďovateľ ručil voči veriteľom banky.
Both guarantees were limited neither in time nor in value.
Obidve záruky neboli časovo ani hodnotovo obmedzené.
Originally, WestLB was a regional institution that concentrated on supplementing the activities of local savings banks, which in turn focused initially on a primarily social function, providing financial services in sectors characterised by market failure.
WestLB bola pôvodne regionálnym zariadením, ktoré sa zameriavalo na dopĺňanie činnosti lokálnych sporiteľní, ktoré zasa pôvodne plnili prevažne sociálne funkcie, keď ponúkali finančné služby v tých oblastiach, kde trh dostatočne nefungoval.
However, savings banks had long since developed into all-purpose credit institutions.
Sporiteľne sa však už dosť dávno transformovali na univerzálne banky.
Likewise, over the last few decades WestLB developed increasingly into an independent commercial bank and was a strong competitor on the German and European banking markets.
To isté platilo aj pre WestLB, ktorá sa v posledných desaťročiach čoraz silnejšie profilovala ako nezávislá obchodná banka a v rozhodujúcom časovom období bola silným konkurentom na nemeckých a európskych bankových trhoch.
When measured by balance-sheet total, the WestLB group ranked among the five largest German credit institutions during the relevant period.
Výškou bilančnej sumy patril koncern WestLB v rozhodujúcom časovom období medzi päť najväčších nemeckých bánk.
It offered financial services to enterprises and public institutions and was an important player on international capital markets, both for its own account and as manager of other issuers' debt instruments.
Koncern WestLB poskytoval finančné služby podnikom a verejným zariadeniam a bol činný aj na medzinárodných kapitálových trhoch tak na vlastný účet, ako aj pre iných emitentov dlhopisov.
Like many German all-purpose banks, WestLB held stakes in financial and non-financial enterprises.
Tak ako mnohé iné nemecké univerzálne banky, aj WestLB vlastnila kapitálové podiely vo finančných inštitúciách a iných podnikoch.
It also transacted a substantial part of its business activities outside Germany.
Významnú časť svojich obchodov realizovala tiež mimo Nemecka.
Furthermore, under special legal provisions, WestLB, unlike private banks but in the same way as other public credit institutions, was able, until it was split up in August 2002, to conduct mortgage banking and building and loan association business under one organisational roof along with its other operations.
Na základe osobitných právnych predpisov mohla WestLB až do svojho rozdelenia v auguste 2002 – inak ako súkromné banky, ale rovnako ako iné verejné banky – okrem toho vykonávať hypotekárne a sporiteľničné obchody pod tým istým organizačným zastrešením ako iné svoje obchody.