natgillin/translations-raw huggingface dataset:
By letter dated 21 October 1997, the French authorities provided the Commission with further information.
Listom z 21. októbra 1997 francúzske orgány poskytli Komisii doplňujúce informácie.
On 10 July 1998, a meeting was held between the Commission and TF1.
júla 1998 sa konalo stretnutie Komisie a TF1.
By decision adopted on 2 February 1999, the Commission rejected the arguments set out in TF1’s complaint and based on Articles 81 and 82 of the Treaty.
Rozhodnutím prijatým 2. februára 1999 Komisia zamietla dôvody, uvedené v žalobe TF1, ktoré boli založené na článkoch 81 a 82 zmluvy.
On 26 February 1999, the Commission issued an injunction requiring the French authorities to provide information; the latter replied by letter dated 29 April 1999.
februára 1999 Komisia adresovala výslovný príkaz na poskytnutie informácií francúzskym orgánom, ktoré odpovedali listom z 29. apríla 1999.
With the entry into force of the Treaty of Amsterdam on 1 May 1999, the Protocol on the system of public broadcasting in the Member States (hereinafter the Protocol) was annexed to the Treaty.
Nadobudnutím účinnosti Amsterdamskej zmluvy 1. mája 1999 bol Protokol o systéme verejnoprávneho rozhlasového vysielania v členských štátoch (ďalej „Protokol“) pripojený k zmluve.
On 3 June 1999, the Court of First Instance delivered a judgment declaring that the Commission had failed to fulfil its obligations by failing to adopt a decision concerning the part of the complaint lodged by TF1 concerning State aid [3].
júna 1999 súd prvej inštancie odsúdil Komisiu za neplnenie po zistení, že Komisia sa zdržala prijatia rozhodnutia v časti žaloby TF1 týkajúcej sa štátnej pomoci [3].
By letter dated 27 September 1999, the Commission informed France that it had decided to initiate the procedure laid down in Article 88(2) of the Treaty in respect of the investment grants received by France 2 and France 3 and the capital injections received by France 2 between 1988 and 1994.
Listom z 27. septembra 1999 Komisia informovala Francúzsko o svojom rozhodnutí otvoriť procedúru ustanovenú v článku 88, odsek 2 zmluvy proti investičným subvenciám prijatým France 2 a France 3, ako aj proti kapitálovým dotáciám prijatým France 2 v rokoch 1988 až 1994.
The Commission decision to initiate the procedure was published in the Official Journal of the European Communities [4].
Rozhodnutie Komisie otvoriť procedúru bolo uverejnené v Úradnom vestníku Európskych spoločenstiev [4].
The Commission invited interested parties to submit their comments on the measures concerned.
Komisia vyzvala zúčastnené strany, aby vyjadrili svoje pripomienky k daným opatreniam.
A meeting was held between the French authorities and the Commission on 19 November 1999.
novembra 1999 sa konalo stretnutie francúzskych orgánov a Komisie.
The French authorities submitted their comments by letter dated 10 December 1999.
Francúzske orgány vyjadrili svoje pripomienky listom z 10. decembra 1999.
On 1 February 2000, the Association of Commercial Television in Europe (hereinafter the ACT) submitted its comments to the Commission.
februára 2000 Združenie Európskych Komerčných Televízií (ďalej ACT) adresovalo svoje pripomienky Komisii.
The French authorities reacted to those comments by letter dated 15 June 2000.
Francúzske orgány odpovedali na tieto pripomienky listom z 15. júna 2000.
Meetings took place on 10 February 2000, between the Commission and representatives of TF1, then on 6 April and 2 October 2000, between the Commission and representatives of the French authorities and France Télévisions.
februára 2000 sa konalo stretnutie Komisie a predstaviteľov TF1, potom 6. apríla a 2. októbra 2000 stretnutie Komisie a predstaviteľov francúzskych orgánov a France Télévisions.
The communication from the Commission on the application of State aid rules to public service broadcasting [5] (hereinafter the communication) was published on 15 November 2001.
Oznámenie Komisie o uplatňovaní pravidiel vzťahujúcich sa na štátnu pomoc v službách rozhlasového vysielania pre verejnosť [5] (ďalej, „Oznámenie“) bolo uverejnené 15. novembra 2001.
It sets out the principles which the Commission intends to follow when examining public funding measures granted to public broadcasters.
Stanovuje princípy, ktoré Komisia hodlá dodržiavať pri skúmaní opatrení štátneho financovania priznaných verejnoprávnym televíziám.
By letters dated 29 July, 18 October and 16 December 2002, and 21 January, 20 March and 15 April 2003, the Commission requested further information from the French authorities, which replied by letters dated 19 August 2002 and 2 January, 11 February, 12 February, 19 May, 26 August and 7 November 2003.
Listami z 29. júla, 18. októbra a 16. decembra 2002, potom z 21. januára, 20. marca a z 15. apríla 2003 si Komisia vyžiadala od francúzskych orgánov ďalšie informácie. Odpovedali listami z 19. augusta 2002, potom z 2. januára, 11. februára, 12. februára, 19. mája, 26. augusta a zo 7. novembra 2003.
On 20 November 2002 and 11 June 2003, meetings were held between the Commission and representatives of the French authorities and France Télévisions; on 14 April 2003, a meeting was held between the Commission and representatives of TF1.
novembra 2002 a 11. júna 2003 sa konali stretnutia Komisie a predstaviteľov francúzskych orgánov a France Télévisions; 14. apríla 2003 sa konalo stretnutie Komisie a predstaviteľov TF1.
This Decision relates only to the financial measures in respect of which the decision was taken to initiate the Article 88(2) procedure, namely the investment grants received by France 2 and France 3 and the capital injections received by France 2 between 1988 and 1994.
Toto rozhodnutie pojednáva iba o finančných opatreniach, ktoré boli predmetom rozhodnutia o otvorení procedúry, a to investičné subvencie prijaté France 2 a France 3, ako aj kapitálové dotácie prijaté France 2 v rokoch 1988 až 1994.
It does not deal with the television licence fee introduced by Act No 49-1032 of 30 July 1949, which was excluded from the scope of the decision to initiate the procedure.
Toto rozhodnutie sa neopiera o koncesionársky poplatok za právo užívať televízne prijímače, uložený francúzskym zákonom č. 49-1032 z 30. júla 1949, pretože bol vylúčený z rozhodnutia o otvorení procedúry.
Nevertheless, in order to gain a comprehensive view of the financial relations between the French State and the public broadcasters France 2 and France 3 over the period covered by this Decision, the Commission must take account not only of the investment grants and capital injections but also of the licence fee.
Avšak, za účelom celkového pohľadu na finančné vzťahy medzi Francúzskym štátom a verejnoprávnymi televíziami France 2 a France 3 v období zahrnutom do tohto rozhodnutia, musí Komisia brať do úvahy nielen investičné subvencie a kapitálové dotácie, ale aj koncesionársky poplatok.
It will consequently refer in this Decision to the licence fee in so far as is necessary for its analysis of the financial measures referred to in recital 25.
V dôsledku toho sa Komisia bude v tomto rozhodnutí odvolávať na koncesionársky poplatok tam, kde to bude nevyhnuté pre analýzu finančných opatrení uvedených v odôvodnení 25.
DETAILED DESCRIPTION OF THE MEASURES
PODROBNÝ OPIS DANÝCH OPATRENÍ
France 2 and France 3 are financed by a combination of the licence fee and advertising and sponsorship income.
Spôsob financovania France 2 a France 3 je kombinovaný, keďže spočíva na koncesionárskom poplatku a zároveň na príjmoch z reklamy a patronátu.
The licence fee is the ordinary source of public funding for the French public broadcasters.
Koncesionársky poplatok predstavuje bežný spôsob štátneho financovania francúzskych verejnoprávnych televízií.
Nevertheless, over the period 1988 to 1994, France 2 and France 3 also received investment grants and France 2 received capital injections.
V období rokov 1988–1994, France 2 a France 3 však boli navyše poskytnuté investičné subvencie a France 2 kapitálové dotácie.
Investment grants and other grants
Investičné a iné subvencie
Between 1988 and 1994, France 2 and France 3 received from the French State the investment grants and other grants set out in tables 1 and 2.
Od roku 1988 do roku 1994, France 2 a France 3 prijali od štátu investičné a iné subvencie vyznačené v tabuľkách 1 a 2.
Grants received by France 2
Subvencie prijaté France 2
(FRF million) [6]
(v miliónoch francúzskych frankov (FRF)) [6]
Investment grants
Investičné subvencie
Other grants
Iné subvencie
Total grants
Subvencie spolu
Grants received by France 3
Subvencie prijaté France 3
(FRF million) [7]
(v miliónoch FRF) [7]
Capital injections
Kapitálové dotácie
During the period under consideration, France 2 also received three capital injections from the French State, in 1991 (FRF 500 million), 1993 (FRF 55 million) and 1994 (FRF 355 million).
V danom období boli France 2 tiež priznané tri kapitálové dotácie. Prvá kapitálová dotácia jej bola udelená štátom v roku 1991 vo výške 500 miliónov FRF, druhá v roku 1993 vo výške 55 miliónov FRF a tretia v roku 1994 vo výške 355 miliónov FRF.
With the exception of the licence fee, the investigation has shown that France 2 and France 3 did not receive other public funding enabling them to finance their activities.
Po overení a s výnimkou koncesionárskeho poplatku, televízie France 2 a France 3 nedostali žiadne iné štátne financie umožňujúce financovať ich činnosť.
COMMENTS FROM INTERESTED PARTIES
PRIPOMIENKY TRETEJ ZÚČASTNENEJ STRANY
In the course of the formal investigation procedure, the Commission received, by letter dated 1 February 2000, comments from the ACT, which represents most of the commercial television broadcasters in the Community.
V rámci formálnej procedúry šetrenia dostala Komisia listom z 1. februára 2000 pripomienky ACT, ktorá zastupuje väčšinu komerčných televízií spoločenstva.
By way of introduction, the ACT stated that the private broadcasters TF1, M6 and Canal + had been required to fulfil public service obligations without receiving any corresponding financial compensation from the State and that the public service obligations imposed on France 2 and France 3 therefore in no way justified their public funding.
Predbežne sa ACT domnieva, že súkromným televíziám TF1, M6 a Canal + boli vnútené povinnosti služieb pre verejnosť bez toho, aby im bola priznaná štátna finančná kompenzácia a v dôsledku toho povinnosti služieb pre verejnosť, ktoré zaťažujú France 2 a France 3 nijako neoprávňujú ich štátne financovanie.
It also regretted that certain items of information, such as the additional costs incurred by the public broadcasters on account of their public service remits or the content of their reorganisation plan, did not appear in the decision to initiate the formal investigation procedure.
Takisto ľutuje, že niektoré informácie, ako napríklad dodatočné náklady vzniknuté verejnoprávnym televíziám pri ich úlohách služieb pre verejnosť alebo obsah plánu reorganizácie televízií, nie sú uvedené v rozhodnutí o otvorení formálnej procedúry šetrenia.
It nevertheless confirmed the Commission’s analysis of the effect of the aid measures in question on competition and trade between Member States.
Potvrdzuje však analýzu Komisie, pokiaľ ide o dôsledok danej pomoci na konkurenciu a jej vplyv na výmeny medzi členskými štátmi.
The ACT claimed, firstly, that the licence fee constituted State aid following the liberalisation of broadcasting and that it was new aid, since the licence fee was paid to France 2 and France 3 each year.
ACT predovšetkým tvrdí, že od liberalizácie audiovizuálneho sektoru koncesionársky poplatok predstavuje pomoc štátu, a že ide o novú pomoc, pretože koncesionársky poplatok je prevádzaný televíziám každý rok. Vyvádza z toho, že Komisia mala zahrnúť koncesionársky poplatok medzi opatrenia, ktoré sú predmetom formálnej procedúry šetrenia.
It concluded from this that the Commission should have included the licence fee among the measures covered by the formal investigation procedure and took the view that the licence fee could not be declared compatible with the common market under Article 87(3)(c) or Article 86(2) of the Treaty.
Okrem iného sa domnieva, že koncesionársky poplatok nemôže byť vyhlásený za kompatibilný so spoločným trhom na základe článku 87, odsek 3, bod c) zmluvy, ani na základe článku 86, odsek 2 zmluvy.
The public funding of France 2 and France 3 was unjustified in its opinion insofar as the private broadcasters had similar public service obligations to those of the public broadcasters but did not receive the same financial compensation from the State.
Štátne financovanie France 2 a France 3 sa jej zdá naozaj neodôvodnené, keďže súkromné televízie majú povinnosti služieb pre verejnosť podobné tým, ktoré majú verejnoprávne televízie bez toho, aby im bola priznaná štátna finančná kompenzácia.
As regards the investment grants and capital injections, the ACT took the view that such aid was not linked to a precise cultural project and consequently could not be justified pursuant to Article 87(3)(d) of the Treaty.
Pokiaľ ide o dané investičné subvencie a kapitálové dotácie, ACT sa domnieva, že táto pomoc nie je viazaná na konkrétny kultúrny projekt a že teda nemôže byť odôvodnená na základe článku 87, odsek 3, bod d) zmluvy.
It also considered that the measures constituted operating aid and that the exemption for rescue and restructuring aid to firms in difficulty could not be applied to the case in point since the French authorities had not communicated the restructuring plan for the broadcasters to the Commission.
Navyše sa domnieva, že predstavuje pomoc na prevádzkovanie a že výnimka udelená na záchranu a reštrukturalizáciu podnikov v ťažkostiach sa nemôže uplatniť na tento prípad, keďže francúzske orgány neoznámili Komisii plán reštrukturalizácie televízií.
Lastly, after recalling the methodology that the Commission should follow for assessing State aid in the light of Article 86(2) of the Treaty, the ACT argued that the investment grants and capital injections under examination did not meet the criteria laid down by that provision insofar as they constituted exceptional, temporary aid and were not paid in order to finance additional public service tasks.
Nakoniec, po pripomenutí metodológie, ktorú Komisia musí dodržať pri hodnotení štátnej pomoci podľa článku 86, odsek 2 zmluvy, sa ACT domnieva, že prešetrované investičné subvencie a kapitálové dotácie v tomto prípade nespĺňajú kritériá stanovené v tomto článku, keďže ide o výnimočnú, dočasnú pomoc, a keďže neboli priznané na účely financovania dodatočných úloh služieb pre verejnosť.
In conclusion, the ACT therefore called on the Commission to adopt a negative final decision on the investment grants paid to France 2 and France 3 and the capital injections granted to France 2, to initiate the formal investigation procedure in respect of the licence fee and to provide it with fuller information on the public service obligations of the two broadcasters and the content of their reorganisation plan.
V závere teda ACT žiada Komisiu, aby prijala konečné negatívne rozhodnutie vo veci investičných subvencií vyplatených France 2 a France 3 a kapitálových dotácií vyplatených France 2, aby otvorila formálnu procedúru šetrenia proti koncesionárskemu poplatku a aby jej poskytla obšírnejšie informácie pokiaľ ide o povinnosti služieb pre verejnosť oboch televízií a o obsah ich plánu reorganizácie.
COMMENTS FROM FRANCE
PRIPOMIENKY FRANCÚZSKA
Decision to initiate the formal investigation procedure
K otvoreniu formálnej procedúry šetrenia
The French authorities commented by letter dated 10 December 1999 on the decision to initiate the formal investigation procedure.
Francúzske orgány vyjadrili svoje pripomienky k otvoreniu formálnej procedúry šetrenia listom z 10. decembra 1999.
They stated that their letters dated 20 December 1996 and 29 April 1999 formed an integral part of those comments.
Zároveň udávajú, že ich listy z 20. decembra 1996 a z 29. apríla 1999 sú neoddeliteľnou súčasťou týchto pripomienok.
The points developed in those two letters will be summarised here only where they did not appear already in the letter of 10 December 1999.
Doplňujúce informácie zahrnuté v týchto dvoch listoch tu nie sú uvedené, keďže už nie sú obsiahnuté v liste z 10. decembra 1999.
The French authorities began by reviewing the consequences of the liberalisation of broadcasting.
Francúzske orgány sa najprv vracajú k dôsledkom liberalizácie audiovizuálneho sektoru.
They considered that the privatisation of TF1 had suddenly and unexpectedly weakened France 2’s financial stability since, from 1987 onwards, TF1’s advertising income rose steeply while that of France 2 stagnated.
Domnievajú sa, že privatizácia TF1 ťažko a nečakane oslabila ekonomickú rovnováhu France 2, pretože od roku 1987 príjmy TF1 z reklamy prudko stúpli, zatiaľ čo príjmy France 2 zaznamenali ťažkosti.
The French authorities ascribed that trend to two factors: on the one hand, TF1’s programme schedule had been redirected, for commercial reasons, towards housewives under 50 years of age, the audience of most interest to advertisers, whereas the target audience for the public broadcasters was broad and diversified; on the other hand, the rules laid down by law and regulatory action allowed public broadcasters more limited access to advertising resources than private broadcasters.
Francúzske orgány poskytli dvojaké vysvetlenie tohto vývoja: na jednej strane bol výber programov TF1 v komerčnom záujme preorientovaný na diváka „gazdinka pod päťdesiat rokov“, čo je publikum najzaujímavejšie pre inzerentov, zatiaľ čo verejnoprávni operátori sa zameriavajú na široké publikum rôznorodého zloženia; na druhej strane, zákonné a nariaďovacie ustanovenia stanovujú pre verejnoprávnych operátorov obmedzenejší prístup k reklamným zdrojom ako pre súkromných operátorov.
Programme purchase and production costs had also risen sharply.
Náklady na nákup a výrobu programov zaznamenali silnú infláciu.
Since the number of broadcasters had doubled in the space of four years, competition had become keener on the programmes market, while the new operators had injected additional cash into that market.
Počet operátorov sa v priebehu štyroch rokov zdvojnásobil, na trhu programov sa zintenzívnila konkurencia, zatiaľ čo noví operátori priniesli na tento trh dodatočné likvidity.
As a result, the costs of programmes of all types had increased.
Výsledkom toho bolo zvýšenie nákladov na programy akéhokoľvek druhu.
To compensate for such inflation, the two public broadcasters drew from their stock of programmes.
V snahe vyvážiť túto infláciu načreli obe verejnoprávne televízie do svojich programových zásob.
Since they received less funding and were less frequently renewed, those programmes became less attractive, causing among other things a slump in France 2’s audience and therefore a fall in its advertising revenue.
Tieto programy, pri nízkych finančných prostriedkoch a zriedkavo obnovované, sa stali menej príťažlivými, čo viedlo k výraznému poklesu sledovanosti France 2, a teda k poklesu príjmov z reklamy.
Falling advertising incomes and rising costs thus brought about a deterioration in the financial situation of the two public broadcasters.
Pokles príjmov z reklamy a zvýšenie nákladov sa odzrkadlili v degradácii finančného zdravia oboch verejnoprávnych televízií.
The French authorities claimed that the State was forced to intervene in order to ensure the continued operation of the public channels and performance of their public service tasks, thereby maintaining pluralism.
Francúzske orgány tvrdia, že štát bol nútený zasiahnuť, aby sa zabezpečilo prežitie verejnoprávnych televízií a ich úloh služieb pre verejnosť, a aby sa tak umožnilo udržanie pluralizmu.
Those public service tasks were reflected in a general obligation to achieve certain quality standards and to broadcast specific types of programme.
Tieto úlohy služieb pre verejnosť znamenajú všeobecnú povinnosť kvality a špecifické programácie.
They derived from the notion that the existence of general-interest public channels reaching a sufficiently wide audience was a necessary condition for pluralism of information, variety of programmes and diversified support for TV and film production.
Vyplývajú z koncepcie, podľa ktorej existencia verejnoprávnych televízií so všeobecným poslaním a dostatočne rôznorodým publikom je nevyhnutnou podmienkou informačného pluralizmu, pestrosti programov a rozmanitej podpory audiovizuálnej a kinematografickej tvorby.
The performance of these tasks resulted in both an additional cost and a loss of advertising income for the public broadcasters.
Vykonávanie týchto úloh predstavuje pre verejnoprávne televízie dodatočné náklady a zároveň stratu na príjme z reklamy.
Between 1988 and 1994, the deterioration in their economic situation threatened to jeopardise their survival and thus obstruct the performance of their public service tasks.
Od roku 1988 do roku 1994 degradácia ich ekonomickej situácie bola taká, že spochybňovala ich existenciu a teda aj bránila plneniu ich úloh služieb pre verejnosť.
The State therefore had to intervene through investment grants and capital injections.
Štát teda musel zasiahnuť formou investičných subvencií a kapitálových dotácií.
The spontaneous growth of the licence fee could not absorb the rapid increase in programme costs and halt the broadcasters’ economic decline.
Spontánny nárast koncesionárskeho poplatku nemohol pohltiť rýchly nárast nákladov na programy a zastaviť ekonomickú degradáciu televízií.
The French authorities considered that the State intervention in favour of France 2 and France 3 was compatible with the common market pursuant to both Article 86(2) and Article 87(3)(c) of the Treaty and the Community guidelines on State aid for rescuing and restructuring firms in difficulty [8].
Francúzske orgány považujú štátnu intervenciu v prospech France 2 a France 3 za kompatibilnú so spoločným trhom tak podľa článku 86, odsek 2, ako aj podľa článku 87, odsek 3, bod c) zmluvy, a usmernení o pomoci pri záchrane a reštrukturalizácii podnikov v ťažkostiach [8].
They argued that the investment grants awarded to France 2 and France 3 were justified by the need to help them cope with the increase in programme costs.
Francúzske orgány oprávňujú investičné subvencie udelené France 2 a France 3 nutnosťou pomôcť televíziám čeliť zvyšovaniu nákladov na programy.
Furthermore, following an audit by the consultants Coopers & Lybrand, the two public broadcasters drew up a strategic plan in July 1991, comprising for each channel an internal reorganisation plan and a redundancy programme designed to generate savings, and setting out a strategy for meeting viewers’ expectations more effectively while asserting their specific identity as public service broadcasters.
Napokon, po audite kabinetu Coopers & Lybrand, obe verejnoprávne televízie vypracovali v júli 1991 strategický plán, zahŕňajúci pre každú televíziu projekt internej reorganizácie a sociálny plán, oba určené na vytvorenie úspor, určujúci stratégiu ako lepšie zodpovedať očakávaniam televíznych divákov, zachovajúc ich špecifickosť verejnoprávnej televízie.
The State supported the implementation of this strategic plan with additional finance in the form of the abovementioned investment grants and in the case of France 2, a capital injection in order to consolidate the structure of its balance sheet.
Štát sprevádzal vykonávanie tohto strategického plánu dodatočným financovaním vo forme už spomínaných investičných subvencií, a pre France 2 kapitálovou dotáciou, s cieľom vyrovnať štruktúru jej bilancie.
The first injection of FRF 500 million having proved insufficient, the State decided to grant France 2 two more capital injections in 1993 and 1994, the latter being implemented following a fresh audit by Coopers & Lybrand and at the same time as a further cost cutting plan.
Táto prvá dotácia vo výške 500 miliónov FRF sa ukázala ako nedostatočná, štát sa preto rozhodol udeliť France 2 dve ďalšie kapitálové dotácie v rokoch 1993 a 1994, táto posledná bola priznaná po novom audite kabinetu Coopers & Lybrand, súčasne s novým ekonomickým plánom.
These recapitalisation measures enabled France 2’s financial situation to be put onto a sounder footing.
Tieto opatrenia rekapitalizácie umožnili ozdraviť finančnú situáciu France 2.