natgillin/translations-raw huggingface dataset:
SIDE states that ‘on the export agency market, operators whose turnover is basically generated by intermediaries such as bookshops and not end-users are regarded as “general” exporters’.
SIDE udáva, že „na obstarávacom exportnom trhu sa považujú za ‚všeobecných’ vývozcov operátori, ktorých obrat sa uskutočňuje predovšetkým cez sprostredkovateľov, ako sú kníhkupci, a nie cez konečných užívateľov“.
The only general agencies, in its view, are CELF and SIDE.
Pre ňu sú jedinými všeobecnými komisionármi CELF a SIDE.
It also explains that there are exporting booksellers, who sell direct to end-users.
Spresňuje, že napokon existujú kníhkupci exportéri, ktorí predávajú priamo konečným užívateľom.
At a meeting on 4 March 2003, SIDE informed the Commission that it operates basically in western Europe.
Počas stretnutia, ktoré sa konalo 4. marca 2003, SIDE oznámila Komisii, že pôsobí predovšetkým v západnej Európe.
It also operates in the markets of eastern Europe, but not widely on account of the programme A l'est de l'Europe [15], from which CELF benefits.
Pracuje aj na trhoch východnej Európy, ale iba zriedka v rámci programu „Na východe Európy“ [15], ktorý využíva CELF.
It also operates in North America and South-East Asia.
SIDE pracuje aj v severnej Amerike a v juhovýchodnej Ázii.
It used to operate in Argentina, before the current crisis hit that country.
Predtým než Argentína dospela do súčasnej krízy, pracovala aj v tejto krajine.
It explained that it did not want to operate in Africa, since there are few interested customers in those territories, particularly in sub-Saharan Africa.
SIDE spresnila, že si nepraje pôsobiť v Afrike, pretože na týchto územiach, predovšetkým v čiernej Afrike, je málo zákazníkov zaujímajúcich sa o tento typ služieb.
It does not operate either in countries not covered by Coface [16].
Nepôsobí ani na územiach, ktoré nie sú pokryté zárukami COFACE [16].
SIDE disputes the French authorities' argument that large orders are profitable, whereas ‘small orders’ are not, which is the reason why they have to be subsidised in order to be met.
SIDE popiera tézu francúzskych orgánov, ktorá spočíva v tvrdení, že veľké objednávky by boli rentabilné, zatiaľ čo „malé objednávky“ nie, čo by odôvodňovalo fakt, že sú dotované, aby boli vybavené.
It even adds, lastly, that small orders overall are more profitable to process than larger ones.
Dokonca nakoniec dodáva, že spracovanie „malých objednávok“ je vcelku rentabilnejšie než spracovanie väčších objednávok.
The notions ‘small orders’ and ‘profitability thresholds’, it explains, are arguments put forward by the French Government to try and justify the aid granted specifically for the operation of CELF under the cover of aid for processing small orders of French books for abroad, when in fact it is just a simple operating aid.
SIDE spresňuje, že pojmy „malé objednávky“ a „prahy rentabilnosti“ sú argumenty predložené francúzskou vládou ako pokus o odôvodnenie pomoci pridelenej špecificky na prevádzku CELF-u pod rúškom pomoci na spracovanie malých objednávok francúzskych kníh určených do zahraničia, zatiaľ čo v skutočnosti ide prostú pomoc na prevádzkovanie.
SIDE maintains there is no profitability threshold for the type of activity concerned.
SIDE tvrdí, že neexistuje prah rentability pre daný typ činnosti.
Economies of scale can of course be achieved when several copies of the same title are ordered at once.
Spresňuje, že sa dá samozrejme podstatne ušetriť, ak sa viacero exemplárov toho istého titulu objedná naraz.
This is why its scale of discounts provides for an additional discount of 5 % for each order of 10 copies or more.
Z tohto dôvodu tabuľka zliav SIDE uvádza dodatočnú zľavu 5 % na každý titul, z ktorého je objednaných desať alebo viac exemplárov.
It states that the processing cost and profitability for all orders are the same, since only the number of order lines entered by one person in one day and the quantity of books for each line are significant.
SIDE udáva, že na všetky objednávky sú rovnaké náklady na spracovanie a majú rovnakú rentabilitu, pretože iba počet riadkov zaregistrovaných jednou osobou za jeden deň, ako aj počet kníh na každý riadok objednávky je podstatný.
The total amount of the invoice issued has no influence on costing the service.
Spresňuje, že celková výška vystavenej faktúry nemá vplyv na odhad nákladov na poskytnutie služby.
A person entering 1000 lines in one day takes exactly the same time as an order from a customer containing two or 100 lines, the only difference being that the customer has to be identified for each order from a different customer, which only takes a few seconds.
Vysvetľuje, že osoba, ktorá zaregistruje za deň tisíc riadkov objednávok, strávi takmer presne toľko času, či už objednávka zákazníka má dva, alebo sto riadkov, jediný rozdiel je v tom, že musí identifikovať príslušného zákazníka každej objednávky pochádzajúcej od iného zákazníka, čo trvá len niekoľko sekúnd.
The amount of turnover generated during a given period does not depend, therefore, on the number of customers but only on the number of lines entered during that period.
Výška obratu realizovaného za dané obdobie nezávisí teda od počtu zákazníkov, závisí iba od počtu riadkov zaregistrovaných počas toho istého obdobia.
SIDE also states that, just like CELF, it accepts all orders sent to it whatever their amount, the solvency of the customer being its only selection criterion.
SIDE zároveň uvádza, že tak ako CELF prijíma všetky objednávky, ktoré sú jej adresované, bez ohľadu na hodnotu, iba solventnosť zákazníka predstavuje pre SIDE kritérium výberu.
Some orders, however, may contain requests for works that are not listed and consequently require special searches; this type of order accounts for about 4,5 % of its business.
SIDE však spresňuje, že niektoré objednávky môžu obsahovať objednávky neregistrovaných diel, čo vyžaduje špeciálne vyhľadávanie; tento typ objednávok hraničí s 4,5 % jej činnosti.
SIDE therefore considers that the aid granted to CELF for processing small orders enables that organisation to offer customers particularly attractive discounts, which SIDE cannot do itself.
SIDE sa domnieva, že pomoc priznaná CELF-u na spracúvanie malých objednávok mu umožňuje ponúknuť zákazníkom obzvlášť príťažlivé zľavy, ktoré SIDE nie je spôsobilá ponúknuť.
Apart from challenging the principle that there are extra costs which justify the aid in question, SIDE highlights certain errors in the data from CELF's cost accounts, produced by the French authorities and used by the Commission in support of Decision 1999/133/EC.
SIDE okrem popretia samotného princípu zvýšených nákladov, ktoré by mohli odôvodniť danú pomoc, zdôrazňuje niektoré chyby obsiahnuté v údajoch pochádzajúcich z analytického účtovníctva CELF-u, predložené francúzskymi orgánmi a použité Komisiou na podporu rozhodnutia 1999/133/ES.
Thus it rejects the idea that there are extra costs associated with the tele-transmission of small orders, as identified in Decision 1999/133/EC.
Vyvracia tak existenciu zvýšených nákladov spojených s diaľkovým prenosom malých objednávok, ako to vyplývalo z rozhodnutia 1999/133/ES.
It also points out that some of the data taken from CELF's cost accounting, relating to social security contributions, are different to those pertaining to the same item in the firm's financial accounts, and that therefore the CELF accounting data notified by the French authorities are not relevant.
Zároveň zdôrazňuje, že niektoré údaje získané z analytického účtovníctva CELF-u, týkajúce sa nákladov na sociálne zabezpečenie, sa líšia od údajov týkajúcich sa toho istého postu v celkovom účtovníctve spoločnosti a že v dôsledku toho číselné účtovné údaje CELF-u, oznámené francúzskymi orgánmi, nie sú relevantné.
SIDE explains that it chose to include in its public listings only those publishers which offer the most attractive discounts.
SIDE spresňuje, že sa rozhodla uvádzať vo svojej ponuke pre verejnosť iba vydavateľov, ktorí ponúkajú najpríťažlivejšie zľavy.
It adds that its list of publishers is much more restricted than CELF's, because it is not able to offer attractive discounts for all publishers, unlike CELF, which can do so as a result of the aid it receives and the special relations it maintains with publishers.
Dodáva, že zoznam vydavateľov, ktorý ponúka, je omnoho skromnejší ako zoznam CELF-u, pretože nemá možnosť ponúknuť zaujímavé zľavy pre všetkých vydavateľov v protiklade s CELF-om, ktorý má možnosť to urobiť vďaka pomoci, ktorú dostáva, a privilegovaným vzťahom, ktoré udržiava s vydavateľmi.
SIDE points out that it suffered a loss, since some of its customers switched from its services to CELF, which, on account of the aid it receives and the accommodating attitude of the publishers, offers particularly attractive discounts [17].
SIDE tvrdí, že utrpela škodu, pretože niektorí z jej zákazníkov sa odvrátili od jej služieb a prešli k CELF-u, ktorý vďaka pomoci, ktorú dostáva, a vďaka ochote vydavateľov ponúka obzvlášť zaujímavé zľavy [17].
It considers that by this means CELF acquired a dominant position on the export agency market.
SIDE sa domnieva, že CELF takto získal dominantné postavenie na obstarávacom exportnom trhu.
It explains that it is now suffering another kind of loss resulting from the changes to the pricing policy of CELF, which it has been applying ‘for at least two years terms that discourage small accounts’ [18], [19].
SIDE spresňuje, že odteraz utrpí iný typ ujmy, ktorý má pôvod v zmenách tarifnej politiky CELF-u, ktorý aplikuje „už necelé dva roky podmienky odrádzajúce malé účty“ [18].
Now that CELF only receives a symbolic part of the disputed grants, and especially since they were completely abolished in 2002, small accounts are requesting SIDE ' s services.
Naozaj, odkedy CELF dostáva iba symbolickú časť spochybňovaných subvencií, a dokonca od ich úplného zrušenia v roku 2002, malé účty sa uchádzajú o služby SIDE.
This new demand causes further loss for the company, ‘since the most interesting customers are also those who have a large volume of orders’.
Táto nová požiadavka jej spôsobuje ďalšiu ujmu „pretože najzaujímavejší zákazníci sú tí, ktorí robia najväčšie objednávky“ [19].
SIDE concludes that ‘the policy thus being conducted by CELF is obviously in total contradiction with its statement that its supposed public service task, which in its view and that of the French Government justifies the aid it receives, obliges it to treat all orders and all customers the same’.
SIDE uzatvára, že „politika takto vedená CELF-om je zjavne v úplnom protiklade s tvrdením CELF-u, podľa ktorého jeho údajná úloha verejnej služby, ktorá by podľa neho a francúzskej vlády oprávňovala pomoc, ktorú dostáva, ho núti spracúvať rovnakým spôsobom všetky objednávky a všetkých zákazníkov“.
In support of its claims, SIDE produces two external reports from 1996, the first by the Fondation nationale des sciences politiques and the second by the Cour des comptes (Court of Auditors).
Na podporenie svojich námietok SIDE predkladá dve externé správy z roku 1996, prvú pochádzajúcu od Národnej nadácie politických vied, druhú od Dvora audítorov.
The report of the Fondation nationale des sciences politiques, entitled ‘La diffusion assistée du livre scientifique et universitaire français’ (Assisted marketing of French scientific and academic books) and published in November 1996, concerns a particular segment of the market.
Správa Národnej nadácie politických vied, nazvaná Podporované šírenie francúzskej vedeckej a univerzitnej knihy, uverejnená v novembri 1996, sa týka špeciálnej časti trhu, ktorou je šírenie francúzskych vedeckých a univerzitných kníh.
According to SIDE, although outside the scope of the present proceedings, the document contains particularly significant information, which should have been taken into account by the Commission in Decision 1999/133/EC when assessing the legality of the aid in question.
SIDE udáva, že tento dokument, napriek tomu, že presahuje rámec tejto procedúry, obsahuje obzvlášť presvedčivé informácie, ktoré Komisia mala zohľadniť vo svojom rozhodnutí 1999/133/ES, na zhodnotenie zákonnosti danej pomoci.
SIDE also produces a report by the Cour des comptes, published in October 1996, criticising generally the policy of the Ministry of Culture on grants and focusing more specifically on certain programmes financed by the Ministry, including programme Page à page, administered by CELF.
SIDE zároveň predkladá správu Dvora audítorov, uverejnenú v októbri 1996, ktorá celkovo kritizuje politiku ministerstva kultúry vo veci subvencií a osobitne sa zameriava na niektoré programy financované ministerstvom kultúry, konkrétne program Stránka po stránke, ktorý spravoval CELF.
SIDE raises other, more specific questions.
SIDE vyzdvihuje ďalšie čiastkové problémy.
It objects to a recapitalisation of CELF by the Government in 1980, which it considers tantamount to rescue aid.
Svedčí o rekapitalizácii CELF-u štátom v roku 1980, čo podľa nej predstavuje pomoc na záchranu.
It believes that CELF was recapitalised a second time in 1993, also a State aid, through the Association pour le développement de l'édition française (ADEF).
Domnieva sa, že CELF dostal ďalšiu rekapitalizáciu v roku 1993, čo taktiež predstavuje štátnu pomoc, prostredníctvom Asociácie pre rozvoj francúzskej edície (Association pour le développement de l'édition française — ADEF).
Finally, it mentions the advantages to CELF of being entrusted with the ‘management of public programmes’, and a whole set of specific advantages linked to the firm's special relations with the public authorities.
SIDE napokon spomína výhody, ktoré CELF získal vďaka „správe štátnych programov“, ktorá jej bola zverená, ako aj ďalšiu sériu čiastkových výhod, spojených s privilegovaných vzťahmi, ktoré táto spoločnosť udržiava so štátnou mocou.
COMMENTS FROM INTERESTED THIRD PARTIES
Stanovisko tretích zúčastnených strán
Following publication in the Official Journal of the European Communities [20] of the initiation decision of 30 July 1996, and even before then, several interested third parties made their views known [21].
Po uverejnení rozhodnutia o otvorení procedúry v Úradnom vestníku Európskych spoločenstiev [20]30. júla 1996 a pred jeho uverejnením sa ozvalo viacero tretích zúčastnených strán [21].
Mr Van Ginneken [22], in his comments of December 1996, explains in his capacity as a wholesale exporter of French books to non-French-speaking countries that ‘CELF had already set itself the task [23] of becoming a profitable exporting wholesaler itself, which conflicted with the object of its foundation, namely as a service organisation’.
Pán Van Ginneken [22] vo svojom stanovisku z 21. decembra 1996 ako veľkovývozca francúzskych kníh do nefrankofónnych krajín vysvetľuje, že „CELF si dal za úlohu [23]stať sa veľkovývozcom, a rentabilným, v protiklade s dôvodom, pre ktorý bol založený ako orgán služieb“.
He also mentions the problems of a possible agreement between CELF and the publishers, the latter in part being members of CELF [24].
Pán Van Ginneken tiež spomína problematiku možnej dohody medzi CELF-om a vydavateľmi, z ktorých časť bola členmi CELF-u [24].
He objects to a ‘manifestly unjust’ situation, in which private initiative as represented by wholesale exporters is harmed.
Vyhlasuje za „zjavne nespravodlivú“ situáciu, v ktorej je súkromná iniciatíva reprezentovaná veľkovývozcami zmarená.
Hexalivre, a company exporting French books [25], submitted comments on 23 December 1996, also signed by Mr Van Ginneken, its chairman, as a bookseller whose customers are ‘institutions’ established abroad.
Hexalivre, spoločnosť exportujúca francúzske knihy [25], intervenuje taktiež pod menom pána Van Ginnekena, ktorý je jej predsedom, ako kníhkupcom, ktorého klientela pozostáva „z inštitúcií“ sídliacich v zahraničí.
It stated that CELF's business, whose object was to supply booksellers abroad, should not in principle interfere with its own.
Vo svojom stanovisku z 23. decembra 1996 udáva, že činnosť CELF-u, ktorého poslaním by malo byť zásobovanie kníhkupcov sídliacich v zahraničí, by sa v princípe nemala krížiť s jej vlastnými aktivitami.
It argues that ultimately the grant in question benefits ‘a private company supported by the government and tending as far as possible towards a monopoly’.
Hexalivre trvá na tom, že v konečnom dôsledku daná subvencia prináša výhody „súkromnej spoločnosti podporovanej administratívou a smerujúcej tak, ako je to len možné, k monopolnému postaveniu“.
Mr Fenouil, for Lavoisier Tec et Doc, a former collaborator of CELF, publisher and exporting bookseller specialising in scientific and technical works, does not dispute, in comments dated 7 January 1997, the appositeness of the aid granted to CELF from 1980, and even mentions ‘unconditional support up to 1994 [26]’.
Pán Fenouil, pre Lavoisier Tec a Doc, bývalého spolupracovníka CELF-u, vydavateľa a kníhkupca exportéra špecializovaného na vedecké a technické diela, nespochybňuje vo svojom stanovisku zo 7. januára 1997 oprávnenosť pomoci udeľovanej CELF-u od roku 1980, a dokonca hovorí o „bezvýhradnej podpore až do roku 1994“ [26].
However, he does take issue with CELF's diversification [27], which he says was financed by means of the disputed grants.
Zato však spochybňuje diverzifikáciu aktivít CELF-u [27], ktorá vraj bola financovaná vďaka sporným subvenciám.
He also states that 50 % of the orders handled by his company are small orders of less than FFR 500.
Zároveň udáva, že 50 % objednávok spracúvaných jeho spoločnosťou sú malé objednávky v hodnote nižšej ako 500 FRF.
Lastly, Mr Fenouil ‘calls for a return to normal conditions of competition in exports, involving the abolition of aid not based on a genuine public service mission or an indisputable cultural objective which cannot be achieved by existing means’.
Napokon pán Fenouil „volá po obnovení podmienok normálnej hospodárskej súťaže v exporte, prechádzajúc predovšetkým cez zrušenie pomoci nezaloženej na skutočnej verejnej službe alebo na nespornom kultúrnom cieli, ktorý nemôže byť dosiahnutý existujúcimi prostriedkami“.
Mr de la Rochefoucauld, for ‘Aux amateurs de livres international’, submitted comments dated 2 January 1997.
Pán de la Rochefoucauld, za spoločnosť U milovníkov medzinárodnej knihy, intervenuje v stanovisku z 2. januára 1997.
He objects to, and regrets, the fact that CELF can serve foreign libraries and/or institutional customers while receiving grants for meeting the needs of another market.
Namieta a ľutuje, že CELF môže preukazovať služby zahraničným knižniciam a/alebo inštitucionálnym zákazníkom a dostávať subvencie na uspokojenie potrieb iného trhu.
He would like CELF to limit its sales to foreign booksellers only, ignoring all other customers.
Prial by si, aby CELF obmedzil svoj predaj iba na zahraničných kníhkupcov, s vylúčením akejkoľvek inej klientely.
He considers that the compensatory grant enabled CELF to give its customers an extra discount of three percentage points.
Domnieva sa, že kompenzačná subvencia by umožnila CELF-u poskytnúť 3 % dodatočnej zľavy svojim zákazníkom.
For him ‘the aid is a hypocrisy’, he is ‘astonished that the aid can be more than 60 % of the amount of the orders in question’.
Podľa neho „je pomoc pokrytectvom“, „čuduje sa, že pomoc môže zodpovedať vyše 60 % výšky daných objednávok“.
He concludes that the aid serves to expand CELF's commercial activities, and considers therefore that it should be divided ‘between the bookshops concerned in proportion to their turnover in third countries’ and that CELF should be prohibited from supplying customers other than booksellers established abroad.
Dospieva k záveru, že pomoc slúži na rozvoj komerčných aktivít CELF-u. V dôsledku toho sa domnieva, že pomoc by mala byť rozdelená „medzi daných kníhkupcov proporcionálne podľa obratu urobeného s tretími krajinami“ a že je vhodné zakázať CELF-u zásobovať iných zákazníkov ako kníhkupcov sídliacich v zahraničí.
The Syndicat national des importateurs et exportateurs de livres (SNIEL) points out in its comments of 31 December 1996 that SIDE's remarks about CELF were not considered sufficiently credible for it to join its court action initially.
Národná odborová organizácia dovozcov a vývozcov kníh (Syndicat national des importateurs et exportateurs de livres — SNIEL) upozorňuje vo svojom stanovisku z 31. decembra 1996 na to, že tvrdenia SIDE týkajúce sa CELF-u sa nepovažovali za dostatočne dôveryhodné na to, aby sa na začiatku pripojil k jej súdnemu konaniu.
It does object, however, to the fact that CELF, from 1996, was able to operate in ‘areas where it was not originally planned that it should operate’ [28], and considers that it developed these activities as a result of the compensatory grants received, which it regards as too high.
Spochybňuje však fakt, že by CELF mohol od roku 1996 pôsobiť v „oblastiach, v ktorých nebolo pôvodne plánované, že bude pôsobiť“ [28], a domnieva sa, že rozvinul tieto aktivity vďaka získaným kompenzačným subvenciám, ktoré sa jej zdajú príliš vysoké.
Similarly, SIDE, in its comments of 6 January 1997, stated that ‘(…) even supposing that small orders are commercially significant, it has become apparent very quickly that CELF has not confined itself to this allegedly non-profitable activity’.
Rovnako vo svojom stanovisku zo 6. januára 1997 SIDE udávala, že „… aj za predpokladu, že by pojem malých objednávok mal komerčný význam, veľmi rýchlo sa ukázalo, že CELF sa neobmedzil na túto údajne nerentabilnú činnosť“.
CELF, which likewise submitted comments as a third party, disputes the complainant's allegations and produces several letters from publishers expressing satisfaction with its services.
CELF, ktorý intervenuje aj ako tretia zúčastnená strana, popiera tvrdenia žalujúcej strany a predkladá viacero listov od vydavateľov, ktorí vyjadrujú svoju spokojnosť s jeho službami.
Comments from the french authorities
KOMENTÁRE FRANCÚZSKYCH ORGÁNOV
The French authorities state that for a long time small orders were handled by the companies Hachette and Messageries du Livre.
Francúzske orgány udávajú, že spracúvanie malých objednávok kníh dlho zabezpečovali spoločnosti Hachette a Messageries du livre (Knižná pošta).
These firms acted as distributors for numerous publishing houses which did not have suitable distribution structures for ad hoc small orders and/or did not want to develop them.
Tieto spoločnosti hrali úlohu distribútorov na účet mnohých vydavateľstiev, ktoré nemali k dispozícii distribučné štruktúry vhodné pre špecifické malé objednávky a/alebo ktoré si nepriali ich rozvíjať.
CELF, bringing together various operators in the publishing world, was set up in 1977, initially in the form of an open-end cooperative, to offset the perceived failure of the export agency market at a time when Hachette and Messageries du livre had decided to abandon that activity as unprofitable [29].
CELF, ktorý zhromažďuje rôznych aktérov vydavateľského prostredia, bol založený v roku 1977, spočiatku vo forme družstva s meniteľným kapitálom, na zmiernenie nedostatku na obstarávacom exportnom trhu, v čase, keď sa Hachette a Messageries du livre rozhodli vzdať svojej činnosti komisionára z dôvodu nerentabilnosti [29].
Its capital, initially FRF 50000, was increased subsequently to FRF 80500.
Počiatočný kapitál CELF-u, 50000 FRF, bol neskôr zvýšený na 80500 FRF.
From 1979, CELF encountered substantial financial difficulties, which were expected however, since the two companies which previously administered the activity had preferred to withdraw from a market they considered unprofitable.
Od roku 1979 CELF narazil na veľké, ale očakávané finančné problémy, pretože obe spoločnosti, ktoré predtým túto činnosť viedli, sa radšej stiahli z trhu, ktorý považovali za nerentabilný.
The profession, publishers, the Syndicat national de l'édition (SNE) and the public authorities considered that CELF's activity should be maintained in any event, to ensure the optimum marketing of French-language books abroad.
Profesia, vydavatelia, Národná odborová organizácia vydavateľov (Syndicat national de l'édition — SNE) a štátna moc sa domnievali, že činnosť CELF-u mala byť v každom prípade zachovaná, aby mohla byť zabezpečená optimálna distribúcia kníh vo francúzskom jazyku do zahraničia.