natgillin/translations-raw huggingface dataset:
As explained in recital 47, the expected value of the insolvency mass was much lower in the option of liquidating the company.
Ako je uvedené v odôvodnení 47, pri likvidácii podniku by bola očakávaná hodnota konkurznej podstaty podstatne nižšia.
Selling the entire company in an asset deal was expected to produce better satisfaction of creditors, but no investor was willing to take over the totality of the assets of the group.
Pri predaji celého podniku mohli byť veritelia uspokojení lepšie. Avšak nenašiel sa žiaden investor, ktorý bol ochotný prevziať všetky majetkové hodnoty skupiny.
According to an evaluation prepared by the firm Roland Berger and also in the opinion of the independent auctioneer, a liquidation would have reduced the value of movable assets from EUR 84,2 million to EUR [10-30] * million. This amount would have been first used to satisfy the claims with a right to separate satisfaction, leaving free insolvency assets of only EUR [0-5] * million. The revenues of the Herlitz Group during the insolvency proceedings would have amounted to approximately EUR 1 million. After adding this amount to the free assets, the result would have been total free insolvency assets of EUR [1-6] * million.
Na základe posudku, ktorý vypracovala konzultačná firma Roland Berger, a podľa názoru nezávislého dražobného odhadcu by hodnota hnuteľného majetku klesla pri likvidácií z 84,2 EUR na [10–30] * mil. EUR. Táto suma by sa musela použiť najprv na uspokojenie pohľadávok s právami na oddelené uspokojenie, čo by znamenalo výslednú konkurznú podstatu v objeme len [0–5] * mil. EUR. Príjmy skupiny Herlitz počas konkurzného konania by predstavovali okolo 1 mil. EUR. Po pripočítaní tejto sumy k disponibilným majetkovým hodnotám by disponibilná konkurzná podstata predstavovala [1–6] * mil. EUR.
The free insolvency assets would have been used to settle, in advance, the insolvency costs and the debts of the insolvency assets, such as those created through the administration and disposition of insolvency assets.
Disponibilná podstata by bola použitá na vyrovnanie konkurzných nákladov a záväzkov, ktoré by vznikli pri správe a predaji konkurznej podstaty.
After deduction of the insolvency costs, the final amount of free assets would have been only EUR [0-1] * million. This amount could not cover the debts of the insolvency assets of the company and therefore was insufficient for even a proportional satisfaction of the non-lower-ranking creditors.
Po odpočítaní konkurzných nákladov by zostali disponibilné majetkové hodnoty len v objeme [0–1] * mil. EUR. Táto suma by nemohla pokryť konkurzné záväzky spoločnosti, preto by nepostačovala ani na čiastočné uspokojenie veriteľov, ktorí nie sú v druhom rade.
According to the insolvency plans, a restructuring whereby all assets of the Herlitz Group would have been sold in an asset deal to a new owner was not practicable.
Podľa plánov proti platobnej neschopnosti by bola reštrukturalizácia predajom všetkých majetkových hodnôt skupiny Herlitz novému vlastníkovi neuskutočniteľná.
Offers were made for the takeover of certain areas of activity and stocks, but the price offered corresponded to the liquidation value.
Boli síce predložené ponuky na prevzatie určitých oblastí činnosti a skladových zásob, ale cena ponúk zodpovedala likvidačnej hodnote.
Therefore, the option promising best satisfaction to creditors was the going-concern restructuring through insolvency plan.
Najvýhodnejšie riešenie pre veriteľov preto spočívalo v reštrukturalizácii zachovanej spoločnosti prostredníctvom plánu proti platobnej neschopnosti.
The decision to initiate proceedings under Article 88(2) of the Treaty
Rozhodnutie o začatí konania podľa článku 88 ods. 2 Zmluvy o ES
The Commission decided on 19 February 2003 to initiate proceedings under Article 88(2) of the Treaty for three main reasons based on its review of the compatibility of the measures with the Community guidelines on rescue and restructuring aid for firms in difficulty [16] (hereinafter referred to as the Guidelines).
Pre rozhodnutie Komisie z 19. februára 2003 o začatí konania podľa článku 88 ods. 2 Zmluvy o ES boli rozhodujúce tri dôvody, ktoré vyplynuli z posúdenia zlučiteľnosti opatrení s usmerneniami Spoločenstva o pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu podnikov v ťažkostiach [16] (ďalej len „usmernenia“).
First, the Commission found that the loan granted by ILB to Herlitz PBS AG contained elements of state aid within the meaning of Article 87(1) of the Treaty which needed to be analysed further.
Po prvé, Komisia usúdila, že úver poskytnutý spoločnosti Herlitz PBS AG bankou ILB obsahoval prvky štátnej pomoci v zmysle článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES, ktoré bolo treba preveriť podrobnejšie.
As regards compatibility of the aid with the Guidelines, Germany did not submit sufficient information for establishing who the real beneficiary of the aid was.
Nemecko nepredložilo žiadne dostatočné informácie k zlučiteľnosti pomoci s usmerneniami, aby bolo možné určiť skutočného príjemcu pomoci.
Second, the Commission wondered whether the waivers of several public creditors (tax authorities, employment institutions, social security and public financial institutions) in the insolvency plans constituted aid.
Po druhé, Komisia si kládla otázku, či vzdanie sa pohľadávok zo strany viacerých verejných veriteľov (daňové orgány, Spolkový úrad práce, orgány sociálneho poistenia a financií) treba v plánoch proti platobnej neschopnosti posudzovať ako pomoc.
Third, as regards the Herlitz Group’s use of the Berlin-Tegel real estate belonging to the Land of Berlin, the Commission expressed doubts as to whether the lease contract was concluded under market conditions.
Po tretie, Komisia vyjadrila v súvislosti s užívaním pozemku Berlín-Tegel skupinou Herlitz, ktorý je vo vlastníctve spolkovej krajiny Berlín, pochybnosti, či bola príslušná nájomná zmluva uzatvorená za trhových podmienok.
Since more than 10 years had passed since the contract, the granting of the lease was regarded as existing aid.
Keďže od uzavretia zmluvy už prešlo viac ako desať rokov, bola nájomná zmluva označená za trvajúcu pomoc.
However, the Commission considered that the Land of Berlin’s waivers of ground rent claims (Erbbauzinsen) and the fact that the rent was not increased could constituted new aid.
Komisia však dospela k názoru, že to, že sa spolková krajina Berlín vzdala poplatkov z dedičného práva stavby, a skutočnosť, že platby neboli zvýšené, môže predstavovať novú pomoc.
It also took the view that the granting and subsequent waiver of the interest-free loan of DEM 6 million by the Land of Berlin could constitute State aid.
Zároveň môže poskytnutie a následné vzdanie sa bezúročného úveru v objeme 6 mil. DEM spolkovou krajinou Berlín rovnako predstavovať štátnu pomoc.
The only interested party that commented on the decision initiating the formal investigation procedure was Herlitz PBS AG on behalf of the beneficiary Herlitz Group.
Jediná zainteresovaná strana, ktorá uviedla pripomienky k rozhodnutiu o začatí formálneho vyšetrovacieho konania, bola spoločnosť Herlitz PBS AG v mene príjemcu, skupiny Herlitz.
Herlitz PBS AG expressed its support for a thorough examination of the facts underlying the allegation of unlawful State aid.
Spoločnosť Herlitz PBS AG sa prihovorila za podrobné vyšetrenie skutkovej podstaty, ktorá bola základom tvrdenia o poskytnutí nezákonnej pomoci.
It informed the Commission that it had provided all the relevant documents to the German authorities.
Oznámila Komisii, že úradom odovzdala všetky príslušné podklady.
As regards the rescue aid loan, Herlitz PBS AG submitted that it had been repaid and that it fulfilled the conditions for approving rescue aid.
K záchrannému úveru spoločnosť Herlitz PBS AG uviedla, že bol splatený a spĺňa predpoklady poskytnutia pomoci na záchranu.
With respect to the waivers in the insolvency proceedings, Herlitz PBS AG stated that the public creditors had acted in a comparable manner to private ones, furthermore the waived claims were worthless.
V súvislosti so vzdaním sa požiadaviek v plánoch proti platobnej neschopnosti uviedla, že sa verejní veritelia zachovali ako súkromní veritelia a že pohľadávky, ktorých sa vzdali, boli bezcenné.
Herlitz PBS AG stressed that all creditors had voted unanimously to adopt the insolvency plans.
Zdôraznila, že veritelia jednohlasne súhlasili s plánmi proti platobnej neschopnosti.
Herlitz PBS AG reiterated that any aid elements the Commission might find in the waivers of claims would be eligible for approval as restructuring aid under the Guidelines.
Podľa názoru spoločnosti Herlitz PBS AG by mali byť všetky prvky pomoci, ktoré by Komisiou našla v zrieknutých sa pohľadávkach, zaradené podľa usmernení ako pomoc na reštrukturalizáciu.
To avoid repetition, Herlitz PBS AG simply supported the legal arguments put forward by Germany.
V ostatnom, aby sa zabránilo opakovaniu, sa pripojila k právnemu názoru, ktorý prednieslo Nemecko.
In its response to the decision to initiate the formal investigation procedure, Germany stated that the only measure it considered to be State aid was the rescue aid loan granted by ILB. Germany submitted that this aid was compatible with the common market under Article 87(3)(c) of the Treaty.
Vo svojej odpovedi na začatie formálneho vyšetrovacieho konania uviedlo Nemecko, že len záchranný úver, ktorý poskytla ILB, treba posudzovať ako štátnu pomoc, ktorá je zlučiteľná so Spoločným trhom podľa článku 87 ods. 3 písm. c) Zmluvy o ES.
Germany stated that the remaining measures and in particular the waivers in the insolvency proceedings did not constitute State aid within the meaning of Article 87(1) of the Treaty.
Ostatné opatrenia, a najmä vzdania sa v konkurzných konaniach nie sú štátnou pomocou v zmysle článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES.
Germany submitted that the public creditors in the insolvency proceedings had waived worthless claims and that otherwise their actions were compatible with the private creditor principle.
Verejní veritelia sa v konkurzných konaniach vzdali nebonitných pohľadávok, okrem toho je ich postup zlučiteľný so zásadou súkromného veriteľa.
Furthermore, according to Germany even if some of the other measures might constitute aid, they would be eligible for approval as restructuring aid under Article 87(3)(c) of the Treaty.
Ak by niektoré ostatné opatrenia mali byť štátnou pomocou, prichádza pre ne do úvahy povolenie ako pomoc na reštrukturalizáciu podľa článku 87 ods. 3 písm. c) Zmluvy o ES.
Germany’s comments on the rescue aid loan
Pripomienky Nemecka k záchrannému úveru
With respect to the rescue aid loan, Germany pointed out that the decision to grant the loan on 10 May 2002 preceded the final adoption of the insolvency plan on 15 June 2002.
Nemecko poukázalo na to, že rozhodnutie o poskytnutí záchranného úveru z 10. mája 2002 sa uskutočnilo pred prijatím plánu proti platobnej neschopnosti z 15. júna 2002.
The fact that the loan was only paid out on 24 July 2002 was due to certain ‘unresolved questions’ which could not be settled with ILB before 24 July 2002. For the period between the contract and the disbursement, the liquidity loan ensured the liquidity of Herlitz PBS AG.
Skutočnosť, že úver bol vyplatený až 24. júla 2002, vyplývala z „otvorených otázok“, ktoré sa podarilo s ILB vyriešiť až 24. júla 2002.
However, the liquidity loan was not sufficient to cover the increased liquidity needs in August 2003, which arose because of the start of the school term.
Počas obdobia medzi podpisom zmluvy a výplatou síce zabezpečil tento úver spoločnosti Herlitz PBS AG potrebnú likviditu, avšak nepostačoval na pokrytie zvýšenej potreby likvidity v súvislosti so začiatkom školského obdobia v auguste 2003.
Therefore, according to Germany, the rescue aid loan was necessary to cover the period until the adoption of the insolvency plan.
Likviditný úver bol potrebný na preklenutie obdobia do prijatia plánov proti platobnej neschopnosti.
Germany submitted that the rescue aid loan was limited to the minimum, as demonstrated by the very low liquidity level of Herlitz PBS AG between August and December 2002.
Podľa názoru Nemecka bol tento úver obmedzený na minimálnu sumu, čo vyplývalo z veľmi nízkej likvidity spoločnosti Herlitz PBS AG medzi augustom a decembrom 2002.
Germany stated that the beneficiary of the rescue aid loan was not FOP but Herlitz PBS AG.
Podľa názoru Nemecka nebol FOP, ale Herlitz PBS AG príjemcom záchranného úveru.
Firstly, the credit agreement of 10 May 2002 was concluded between the insolvency administrator and Herlitz PBS AG. Secondly, Germany pointed out that FOP could not be regarded as the de facto beneficiary either because FOP only received due payments in accordance with its supply contract with Herlitz PBS AG.
Po prvé, dohoda o úvere z 10. mája 2002 bola uzavretá medzi konkurzným správcom a Herlitz PBS AG; po druhé, FOP nemožno považovať ani za de-facto príjemcu, pretože dostalo len splatné platby podľa dodávateľskej dohody so spoločnosťou Herlitz PBS AG.
Germany’s comments on the restructuring through insolvency plans
Pripomienky Nemecka k reštrukturalizácii prostredníctvom plánov proti platobnej neschopnosti
Germany submitted that the waivers of certain public creditors did not lead to loss of revenue by the State since the relevant claims were worthless.
Nemecko uviedlo, že odpustenie dlhu niektorých verejných veriteľov neviedlo k úbytku príjmov štátu, nakoľko tieto pohľadávky neboli bonitné.
According to Germany, the assets of Herlitz AG and Herlitz PBS AG were only sufficient to cover the claims of creditors with a right to separate satisfaction.
Majetkové hodnoty Herlitz AG a Herlitz PBS AG by postačovali len na uspokojenie pohľadávok veriteľov s právami na oddelené uspokojenie.
The public creditors outside this group had no securities or only a lower-ranking land charge.
Verejní veritelia mimo tejto skupiny nemohli predložiť žiadne zábezpeky alebo mali len záložné právo v druhom rade.
Germany pointed out that in a liquidation scenario little or no payment would have resulted to public creditors, including the ones secured by a lower-ranking land charge.
V prípade likvidácie by verejní veritelia, aj keby vlastnili záložné právo v druhom rade, nedostali žiadne alebo len nízke platby.
According to paragraph 168 of the judgment of the Court of First Instance in Case T-152/99 (HAMSA v Commission) [17], a creditor with an unsecured claim that would be worthless in a liquidation scenario does not make a real sacrifice by waiving a substantial part of his claim.
Podľa bodu 168 rozsudku Súdu prvého stupňa Európskych Spoločenstiev vo veci T-152/99 (HAMSA/Komisia) [17] neprináša veriteľ žiadnu skutočnú obeť, ak sa vzdá podstatnej časti svojich nezabezpečených pohľadávok, ktoré by v prípade likvidácie neboli bonitné.
Germany stated that waivers by public creditors do not represent a service (Leistung) or a benefit that can be expressed in monetary terms.
Podľa názoru Nemecka nie je odpustenie dlhu verejného veriteľa ani plnením, ani peňažnou výhodou.
Since Herlitz AG and Herlitz PBS AG were insolvent, in a liquidation scenario, their assets would not have been sufficient to pay any quota on public claims.
Keďže Herlitz AG a Herlitz PBS AG boli platobne neschopné, ich majetkové hodnoty by v prípade likvidácie postačovali na vytvorenie kvóty pre verejných veriteľov.
Therefore, normally Herlitz AG and Herlitz PBS AG would have been freed from these claims by the insolvency proceedings.
Preto by boli Herlitz AG a Herlitz PBS AG v konkurznom konaní za normálnych okolností oslobodené od týchto pohľadávok.
Germany argued that even if waivers of public claims were considered to be a service, there was a consideration from the Herlitz Group which counterbalanced it. This consideration was the future tax and social security revenue that the public creditors could expect by maintaining the operations of the company.
Ak je však odpustenie dlhu verejných veriteľov považované za plnenie, došlo by k protiplneniu skupiny Herlitz formou budúcich daňových príjmov a sociálnych odvodov, s ktorými by mohli verejní veritelia počítať pri zachovaní fungovania podniku.
Germany submitted that the analysis of public creditors’ waivers had to be carried out in accordance with the private creditor principle as laid down in the HAMSA judgment.
Podľa Nemecka treba posudzovať odpustenie dlhu verejných veriteľov podľa zásady súkromného veriteľa, ktorá bola vypracovaná v rozsudku HAMSA.
According to this principle, each public creditor had to be compared with private creditors in a similar situation, or with a hypothetical private creditor.
Na jej základe treba verejného veriteľa porovnávať so súkromným veriteľom nachádzajúcim sa v rovnakej situácii, resp. fiktívnym súkromným veriteľom.
According to Germany, the public creditors in the insolvency proceedings of the two Herlitz Group companies are the public banks, the tax authority of Berlin, the Federal Employment Agency, Health Insurance Funds, the Land of Berlin and other creditors such as the Main Customs Office and the tax authority of Alfeld.
Podľa názoru Nemecka sú verejnými veriteľmi v konkurzných konaniach oboch podnikov skupiny Herlitz verejné banky, Daňový úrad Berlín, Spolkový úrad práce, fondy zdravotného poistenia, spolková krajina Berlín a ďalší ako napr. Hlavný colný úrad a Daňový úrad Alfeld.
In the opinion of Germany, in accordance with the judgment of the Court of Justice in Case C-482/99 (France v Commission) [18], a thorough analysis is necessary to determine whether certain credit waivers could be imputable to the State.
Podľa rozsudku Súdneho dvora Európskych spoločenstiev vo veci C-482/99 (Francúzsko/Komisia) [18] treba podrobným skúmaním vyšetriť, ktoré odpustenie dlhu bude zaradené ako plnenie štátu.
As regards public banks, Germany submitted that the consortium of banks that granted the consortium credit and lines of credit included the publicly controlled Landesbank Berlin, Bayerische Landesbank and WestLB.
K verejným bankám, ktoré poskytli konzorciálny úver a úverové linky, patria teda Landesbank Berlín, Bayerische Landesbank a WestLB.
These banks acted as private members of the banking consortium, which is supported by the fact that the waivers on the basis of the insolvency plans were undertaken collectively by the consortium of banks and not by individual banks.
Tieto banky konali ako súkromní členovia konzorcia bánk, čo vyplýva z toho, že odpustenie dlhu bolo v rámci plánov proti platobnej neschopnosti vykonané konzorciom spoločne a nie jednotlivými bankami.
Also, as regards the waivers of unsecured claims undertaken by individual banks outside the insolvency plans, such waivers were carried out by both private and public banks.
Aj odpustenie nezabezpečených pohľadávok jednotlivých bánk mimo plánov proti platobnej neschopnosti uskutočnili tak verejné, ako aj súkromné banky.
With regard to the tax authority of Berlin, Germany stated that the reason for fully waiving its claims in groups HAG 3 and PBS 3 was that it expected to be fully compensated by the future tax revenue from Herlitz AG and Herlitz PBS AG.
Úplné odpustenie dlhu Daňovým úradom spolkovej krajiny Berlín v skupinách HAG 3 a PBS 3 bolo podľa Nemecka odôvodnené tým, že daňové úrady očakávali z budúcich daňových príjmov Herlitz AG a Herlitz PBS AG plné vyrovnanie za toto odpustenie.
Similarly, the full waivers of the Federal Employment Agency and the Health Insurance Funds in Group PBS 3 were motivated by the future revenue from statutary social security payments.
Podobne boli aj odpustenia dlhov Spolkového úradu práce a a zdravotných poisťovní v skupine PBS 3 odôvodnené očakávanými budúcimi príjmami so zákonne predpísaných sociálnych odvodov.
The same arguments were used to justify the full waivers of the Land of Berlin and the Liegenschaftsfonds.
Rovnaké argumenty boli prednesené aj vo vzťahu k odpustenia dlhu spolkovou krajinou Berlín a Liegenschaftsfonds.
According to Germany, the prospect of future ground rent revenue from the Herlitz Group was the reason for their waivers in group PBS 3.
Podľa Nemecka boli očakávané platby z dedičného práva stavby skupiny Herlitz dôvodom tohto odpustenia dlhu v skupine PBS 3.
Germany claims that the public creditors who waived 100 % of their claims in groups HAG 3 and PBS 3 acted in a rational way and were not comparable to the other creditor groups.
Podľa názoru Nemecka je odpustenie 100 % pohľadávok verejnými veriteľmi v skupinách HAG 3 a PBS 3 racionálne odôvodnené a nemožno ho porovnávať so správaním ostatných skupín veriteľov.
The motive behind their 100 % waiver was the future revenue (tax, social security and ground rent) that the public creditors could expect by maintaining the operations of the company.
Dôvodom 100 % odpustenia dlhu boli budúce príjmy z daní, sociálnych odvodov a platieb z dedičného práva stavby, ktoré mohli verejní veritelia očakávať pri zachovaní prevádzky podniku.
In Germany’s view, future revenue is one of the most important motives for a creditor when deciding on a waiver of claims.
Podľa názoru Nemecka sú budúce príjmy jedným z najdôležitejších dôvodov pre veriteľa, aby sa vzdal svojich pohľadávok.
Since the public authorities had a much higher chance of obtaining future revenue from the Herlitz Group than private ones, a higher proportion of public waivers was justifiable.
Keďže mali úrady lepšie vyhliadky na budúce príjmy z platieb skupiny Herlitz ako súkromní veritelia, je verejné odpustenie dlhu vo väčšej miere opodstatnené.
Germany claims that the rule of avoiding the confusion between the roles of public authority and public investor applies only to the market economy investor test but not to the private creditor test.
Podľa názoru Nemecka platí rozlišovanie medzi úlohou verejného úradu a úlohou verejného investora len pre porovnanie so správaním sa súkromného investora a nie so správaním sa súkromného veriteľa.
If public creditors could take into account future revenue when writing off past claims, this would be tantamount to discrimination between creditors, so that no effective comparison of creditors could be carried out.
Ak by verejní veritelia nemohli zohľadniť budúce príjmy pri odpise pohľadávok, bolo by to porovnateľné s diskrimináciou medzi veriteľmi, takže ich nemožno účinne porovnávať.
Referring to the opinion of the insolvency administrator, Germany pointed out that without such a full waiver by the public creditors in groups HAG 3 and PBS 3 the creditors would not have approved the insolvency plans.
S odvolaním sa na názor konkurzného správcu Nemecko poukázalo na skutočnosť, že bez úplného odpustenia dlhu verejnými veriteľmi v skupinách HAG 3 a PBS 3 by veritelia nesúhlasili s plánmi proti platobnej neschopnosti.
In fact the private creditors had demanded a bigger sacrifice from the public creditors, because the continuance of the Herlitz Group ensured statutorily guaranteed revenue for most of these creditors, while the private creditors did not have such a guaranteed future income from the firm.
Súkromní veritelia požadovali od verejných väčšiu obeť, keďže zachovanie fungovania podniku zabezpečuje väčšine verejných veriteľov zákonom garantované príjmy, s ktorými by súkromní veritelia nemohli počítať.
Another justification for the full waivers in these creditor groups was that the public tax claims were not clear at the time of the creditors’ agreement, therefore, by eliminating these uncertainties, the plans could be agreed.
Ďalšie zdôvodnenie úplného odpustenia dlhu týmito skupinami veriteľov spočívalo v tom, že daňové pohľadávky neboli v čase súhlasu veriteľov určené, takže po odstránení týchto nejasností bolo možné súhlasiť s plánmi.
Germany submitted that all public creditors that undertook partial waivers in groups HAG 2 and PBS 5 were treated equally as private creditors in those groups.
Nemecko vyzdvihuje, že sa s verejnými veriteľmi, ktorí sa vzdali časti svojich pohľadávok v skupinách HAG 2 a PBS 5, zaobchádzalo rovnako ako so súkromnými veriteľmi v týchto skupinách.
These groups contained claims of the Federal Employment Agency, the Health Insurance Funds, the Main Customs Office and the tax authority of Alfeld, the Land of Berlin and the Liegenschaftsfonds.
V týchto skupinách boli zhrnuté pohľadávky Spolkového úradu práce, zdravotných poisťovní, Hlavného colného úradu, Daňového úradu Alfeld, Daňového úradu Berlín a Liegenschaftsfonds.