natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Among all randomised patients analysed according to ITT, primary events occurred in 269 on rivaroxaban (2.12% per year) and 306 on warfarin (2.42% per year) (HR 0.88; 95% CI, 0.74 – 1.03; P &lt; 0.001 for non-inferiority; P=0.117 for superiority).
Dintre toţi pacienţii randomizaţi analizaţi în conformitate cu ITT, evenimentele primare au avut loc la 269 cu rivaroxaban (2,12% pe an) şi 306 cu warfarină (2,42% pe an) (HR 0,88; 95% CI, 0,74 - 1,03; P &lt; 0,001 pentru non-inferioritate; P = 0,117 pentru superioritate).
Among HBeAg-negative patients, differences in therapeutic response (78% vs 66%) and key secondary endpoints (mean log10 HBV DNA reduction: -5.00 vs -4.17, and HBV DNA undetectability: 82% vs 57%; p &lt; 0.0001) were higher for telbivudine up to week 104.
La pacienţii cu AgHBe negativ, diferenţele de răspuns terapeutic (78% faţă de 66%) şi principalele criterii finale secundare de evaluare (reducerea medie log10 a ADN HBV: -5,00 faţă de -4,17 şi prezenţa nedetectabilă a ADN HBV: 82% faţă de 57%; p &lt; 0,0001) au fost superioare pentru telbivudină până la săptămâna 104.
Among HBeAg-positive patients, therapeutic response (63% vs 48%; p &lt; 0.0001) and key secondary endpoints (mean log10 HBV DNA reduction: -5.74 vs -4.42; p &lt; 0.0001, HBV DNA undetectability: 56% vs 39%; p &lt; 0.0001 and ALT normalisation of 70% vs 62%) demonstrated a widening difference at week 104 between telbivudine and lamivudine, respectively.
La pacienţii cu AgHBe pozitiv, răspunsul terapeutic (63% faţă de 48%; p &lt; 0,0001) şi principalele criterii finale secundare de evaluare (reducerea medie log10 a ADN HBV: -5,74 faţă de -4,42; p &lt; 0,0001, prezenţa nedetectabilă a ADN HBV: 56% faţă de 39%; p &lt; 0,0001 şi normalizarea ALT de 70% faţă de 62%) au demonstrat o diferenţă crescândă la săptămâna 104 între telbivudină, respectiv, lamivudină.
Among patients ( &gt; 50 % on protease inhibitors) with normal baseline liver function, 28 %, 43 % and 44 % had elevations in bilirubin, alkaline phosphatase and AST (SGOT), respectively.
Dintre pacienţii ( &gt; 50 % trataţi cu inhibitori de protează) cu funcţia hepatică normală la momentul iniţial, 28 %, 43 % şi 44 % au prezentat valori crescute ale bilirubinei, fosfatazei alcaline şi, respectiv, AST (SGOT).
Among patients in the SBR arm who maintained their baseline regimen for 24 weeks and then switched to Eviplera, 92% (140/152) of patients had HIV-1 RNA &lt; 50 copies/mL after 24 weeks of Eviplera, consistent with the week 24 results for patients who switched to Eviplera at baseline.
La pacienţii din grupul MTA la care s-a menţinut tratamentul anterior timp de 24 săptămâni, tratamentul fiind înlocuit ulterior cu Eviplera, 92% (140/152) dintre pacienţi au avut o valoare a ARN HIV-1 &lt; 50 copii/ml după 24 săptămâni de tratament cu Eviplera, în concordanţă cu rezultatele din săptămâna 24 pentru pacienţii la care tratamentul anterior a fost înlocuit cu Eviplera la iniţierea studiului.
Among patients in the SBR arm who maintained their baseline regimen for 24 weeks and then switched to FTC/RPV/TDF, 92% (140/152) of patients had HIV-1 RNA &lt; 50 copies/mL after 24 weeks of FTC/RPV/TDF, consistent with the Week 24 results for patients who switched to FTC/RPV/TDF at baseline.
Printre pacienții din grupul de tratament cu SBR la care s-a continuat schema de tratament inițială timp de 24 de săptămâni și apoi s-a efectuat conversia la FTC/RPV/TDF, la 92% (140/152) dintre pacienți s-a obținut o valoare ARN HIV-1 &lt; 50 copii/ml după 24 de săptămâni de tratament cu FTC/RPV/TDF, în concordanță cu rezultatele de la săptămâna 24 pentru pacienții la care s-a efectuat conversia la FTC/RPV/TDF la momentul inițial.
Among patients with a baseline HCV RNA &lt; 6 million IU/mL, the SVR was 97% (119/123) with 8-week treatment of ledipasvir/sofosbuvir and 96% (126/131) with 12-week treatment of ledipasvir/sofosbuvir.
În rândul pacienților cu o valoare inițială a ARN VHC &lt; 6 milioane UI/ml, RVS a fost de 97% (119/123) pentru tratamentul timp de 8 săptămâni cu ledipasvir/sofosbuvir și 96% (126/131) pentru tratamentul timp de 12 săptămâni cu ledipasvir/sofosbuvir.
Among patients with PAH associated with CTD in STRIDE-1 and STRIDE-2, a statistically significant difference versus placebo was observed (37.73 metres, p &lt; 0.05).
În STRIDE-1 şi STRIDE-2, printre pacienţii cu HAP asociată cu BTC a fost observată o diferenţă semnificativă din punct de vedere statistic faţă de placebo (37,73 metri, p &lt; 0,05).
Among subjects with a genotypic sensitivity score &gt; 1, 57% and 56% had HIV-1 RNA &lt; 50 copies/mL at week 48 in the elvitegravir and raltegravir treatment arms, respectively.
Dintre pacienţii cu un scor privind sensibilitatea genotipică &gt; 1, 57% şi 56% au avut o valoare a ARN HIV-1 &lt; 50 copii/ml la săptămâna 48 în grupul de tratament cu elvitegravir şi, respectiv, cu raltegravir.
Among the 669 subjects randomized in this study (from 12 months to ≤17 years old), the abacavir/lamivudine once daily dosing group was demonstrated to be non-inferior to the twice daily group according to the pre-specified non-inferiority margin of -12%, for the primary endpoint of &lt; 80 c/mL at Week 48 as well as at Week 96 (secondary endpoint) and all other thresholds tested ( &lt; 200c/mL, &lt; 400c/mL, &lt; 1000c/mL), which all fell well within this non-inferiority margin.
Dintre cei 669 subiecţi randomizaţi în acest studiu (cu vârste cuprinse între 12 luni şi ≤ 17 ani), grupul la care s-a administrat abacavir/lamivudină în doză unică zilnică s-a demonstrat a fi non-inferior faţă de grupul cu administrare de două ori pe zi, conform limitei de non- inferioritate pre-stabilite de -12%, pentru obiectivul principal de &lt; 80 c/ml la săptămâna 48, precum şi la săptămâna 96 (obiectivul secundar) şi toate celelalte limite-prag testate ( &lt; 200 c/ml, &lt; 400 c/ml, &lt; 1000 c/ml), toate situându-se în această limită de non-inferioritate.
Among these children, the vaccine-related adverse reactions, summarised in section b, were observed in individuals following vaccination with M-M-RVAXPRO (excluding isolated reports with frequency &lt; 0.2%).
La aceşti copii, reacţiile adverse asociate administrării vaccinului, prezentate succint în secţiunea b, au fost observate la persoanele care au fost vaccinate cu M-M-RVAXPRO (cu excepţia raportărilor izolate, cu frecvenţă &lt; 0,2%).
Among these, two cases of platelets &lt; 50 x 109/l were reported and attributed to the leukapheresis procedure.
Dintre aceştia, în două cazuri s-a raportat un număr de trombocite &lt; 50 x 109/l, atribuit leucaferezei.
Among these, two cases of platelets &lt; 50 x 109/L were reported and attributed to the leukapheresis procedure.
Dintre aceştia, în două cazuri s-a raportat un număr de trombocite &lt; 50 x 109/L, atribuit procedurii de leucafereză.
Among those patients who developed resistance to rilpivirine, 4/7 patients with baseline viral load ≤ 100,000 copies/mL and 28/30 patients with baseline viral load &gt; 100,000 copies/mL had cross-resistance to other NNRTIs.
Dintre pacienţii la care a apărut rezistenţă la rilpivirină, 4/7 pacienţi cu o valoare iniţială a încărcăturii virale ≤ 100000 copii/ml şi 28/30 pacienţi cu o valoare iniţială a încărcăturii virale &gt; 100000 copii/ml aveau rezistenţă încrucişată la alţi INNRT.
Amylase levels &gt; 3 times baseline occurred in 2% of patients, lipase levels &gt; 3 times baseline in 18% and platelets &lt; 50,000/mm3 in &lt; 1%.
Valori ale amilazei &gt; 3 ori valorile iniţiale au apărut la 2% dintre pacienţi, valori ale lipazei &gt; 3 ori valorile iniţiale la 18% şi număr de trombocite &lt; 50000/mm3 la &lt; 1%.
An agency of the European Union
An agency of the European Union creierului, inducând astfel pierderea cunoștinței.
An analysis of safety data in patients ≥ 60 years of age treated with capecitabine monotherapy and an analysis of patients treated with capecitabine plus docetaxel combination therapy showed an increase in the incidence of treatment-related grade 3 and 4 adverse reactions and treatment-related serious adverse reactions compared to patients &lt; 60 years of age.
O analiză a datelor de siguranţă la pacienţii cu vârstă  60 ani trataţi cu capecitabină în monoterapie şi o analiză a pacienţilor trataţi cu terapie asociată de capecitabină plus docetaxel, a arătat o creştere în incidenţa reacţiilor adverse la tratament de grad 3 şi 4 şi a reacţiilor adverse grave la tratament, comparativ cu pacienţii cu vârstă &lt; 60 de ani.
An analysis of safety data in patients ≥ 60 years of age treated with capecitabine monotherapy and an analysis of patients treated with capecitabine plus docetaxel combination therapy showed an increase in the incidence of treatment-related grade 3 and 4 adverse reactions and treatment-related serious adverse reactions compared to patients &lt; 60 years of age.
O analiză a datelor de siguranţă la pacienţii cu vârstă 60 ani trataţi cu capecitabină în monoterapie şi o analiză a pacienţilor trataţi cu terapie asociată de capecitabină plus docetaxel, a arătat o creştere în incidenţa reacţiilor adverse la tratament de grad 3 şi 4 şi a reacţiilor adverse grave la tratament, comparativ cu pacienţii cu vârstă &lt; 60 de ani.
An analysis of safety data in patients ≥60 years of age treated with capecitabine monotherapy and an analysis of patients treated with capecitabine plus docetaxel combination therapy showed an increase in the incidence of treatment-related grade 3 and 4 adverse reactions and treatment-related serious adverse reactions compared to patients &lt; 60 years of age.
O analiză a datelor de siguranţă la pacienţii cu vârstă ≥ 60 ani trataţi cu capecitabină în monoterapie şi o analiză a pacienţilor trataţi cu terapie asociată de capecitabină plus docetaxel, a arătat o creştere în incidenţa reacţiilor adverse la tratament de grad 3 şi 4 şi a reacţiilor adverse grave la tratament, comparativ cu pacienţii cu vârstă &lt; 60 de ani.
An analysis of safety data in patients 60 years of age treated with capecitabine monotherapy and an analysis of patients treated with capecitabine plus docetaxel combination therapy showed an increase in the incidence of treatment-related grade 3 and 4 adverse reactions and treatment-related serious adverse reactions compared to patients &lt; 60 years of age.
O analiză a datelor de siguranţă la pacienţii cu vârstă  60 ani trataţi cu capecitabină în monoterapie şi o analiză a pacienţilor trataţi cu terapie asociată de capecitabină plus docetaxel, a arătat o creştere în incidenţa reacţiilor adverse la tratament de grad 3 şi 4 şi a reacţiilor adverse grave la tratament, comparativ cu pacienţii cu vârstă &lt; 60 de ani.
An apparent hypersensitivity reaction has been reported ( &lt; 1 %).
A fost raportată o reacţie aparentă de hipersensibilitate ( &lt; 1%).
An ECG should be performed on all patients prior to initiation of treatment: patients with a QT interval &gt; 450 msec should not use ritonavir-boosted Invirase.
Trebuie efectuată o ECG la toţi pacienţii înaintea iniţierii tratamentului: pacienţii cu o valoare a intervalului QT &gt; 450 ms nu trebuie să utilizeze Invirase potenţat cu ritonavir.
An ECG should be performed prior to initiation of the concomitant therapy: patients with a QT interval &gt; 450 msec should not initiate the concomitant therapy (see section 4.5).
Trebuie efectuată o ECG înaintea iniţierii tratamentului concomitent: pacienţii cu o valoare a intervalului QT &gt; 450 ms nu trebuie să urmeze tratamentul concomitent (vezi pct.
An effect on serum golimumab concentrations was seen at titres of &gt; 1:100 while an effect on efficacy was not seen until titres of &gt; 1:1000, though the numbers of children with titres of &gt; 1:1000 were low (N = 8).
Un efect asupra concentrațiilor serice de golimumab a fost observat la titruri &gt; 1:100, în timp ce un efect asupra eficacității nu a fost observat până la titruri &gt; 1:1000, cu toate că numărul copiilor cu titruri &gt; 1:1000 a fost mic (N = 8).
An improvement of 20% was seen in 48% of the subjects receiving rotigotine and in 19% of the subjects receiving placebo (Difference 29%, CI95% 18%; 39%, p &lt; 0.0001).
A fost observată o ameliorare cu 20% la 48% dintre pacienţii cărora li s-a administrat rotigotină şi la 19% dintre pacienţii cărora li s-a administrat placebo (diferenţă 29%, IÎ95% 18% - 39%, p &lt; 0,0001).
An increase in the concentration of enoxaparin sodium after using prophylactic doses (non-weight adjusted) has been observed in low-weight female patients ( &lt; 45 kg) and low-weight male patients ( &lt; 57 kg), which may lead to a higher risk of bleeding.
S-a observat creșterea concentrației plasmatice de enoxaparină sodică după utilizarea unor doze profilactice (neajustate în funcție de greutate) la paciente cu greutate corporală scăzută ( &lt; 45 kg) și la pacienți cu greutate corporală scăzută ( &lt; 57 kg), ceea ce poate duce la un risc hemoragic crescut.
An increased dose was administered more frequently to patients aged 2 to &lt; 4 years and to patients with NOMID/CINCA symptoms compared with FCAS or MWS.
A fost administrată mai frecvent o doză crescută la pacienţii cu vârsta 2 la &lt; 4 ani şi la pacienţii cu simptome NOMID/CINCA comparativ cu FCAS sau MWS.
An increased incidence of congestive heart failure is associated with doxorubicin therapy at cumulative lifetime doses &gt; 450 mg/m2 or at lower doses for patients with cardiac risk factors.
O creştere a incidenţei insuficienţei cardiace congestive este asociată cu terapia cu doxorubicină la doze cumulative pe toată durata vieţii &gt; 450 mg/m2 sau la doze mai mici în cazul pacienţilor cu factori de risc cardiac.
An increased incidence of elevations of ALT or AST &gt; 5 times the ULN was reported in Zinbryta-treated patients compared to placebo (4% versus &lt; 1%) or interferon beta-1a (intramuscular) (6% versus 3%).
A fost raportată o incidenţă crescută a creşterilor ALT sau AST &gt; 5 ori faţă de LSN la pacienţii trataţi cu Zinbryta comparativ cu cei trataţi cu placebo (4% faţă de &lt; 1%) sau cu cei trataţi cu interferon beta-1a (intramuscular) (6% faţă de 3%).
An increased incidence of serious colitis ( &lt; 1%) was reported in patients treated with Zinbryta in clinical studies.
A fost raportată o incidenţă crescută a colitei severe ( &lt; 1%) la pacienţii trataţi cu Zinbryta în cadrul studiilor clinice.
An increased risk of cervical cancer in long-term users of COCs ( &gt; 5 years) has been reported in some epidemiological studies, but there continues to be controversy about the extent to which this finding is attributable to the confounding effects of sexual behaviour and other factors such as human papilloma virus (HPV).
În unele studii epidemiologice a fost raportat un risc crescut pentru dezvoltarea neoplasmului de col uterin la femeile care utilizează COC o perioadă îndelungată ( &gt; 5 ani), dar continuă să existe controverse în ceea ce priveşte măsura în care această observaţie este atribuită efectelor comportamentului sexual sau altor factori precum virusul papiloma uman (HPV).
An increased risk was observed in men with detectable HIV-1 RNA in plasma and CD4 counts &gt; 400 cells/mm3 (6.3 % versus 1.2 % for men with CD4 counts &lt; 400 cells/mm3).
S-a observat un risc crescut la bărbaţii cu concentraţii plasmatice detectabile de HIV-1 şi un număr de limfocite CD4 &gt; 400 celule/mm3 (6,3 % comparativ cu 1,2 % la pacienţii bărbaţi cu un număr de limfocite CD4 &lt; 400 celule/mm3).
An increased risk was observed in men with detectable HIV-1 RNA in plasma and CD4 counts &gt; 400 cells/mm3 (6.3 % versus 1.2 % for men with CD4 counts &lt; 400 cells/mm3).
S-a observat un risc crescut la bărbaţii cu concentraţii palsmatice detectabile de HIV-1 şi cu un număr de limfocite CD4 &gt; 400 celule/mm3 (6,3% comparativ cu 1,2% la pacienţii bărbaţi cu un număr de limfocite CD4 &lt; 400 celule/mm3).
An infusion time of &gt; 2 hours should be considered to help reduce symptoms of anxiety and irritability, and to avoid unduly high maximum concentrations of clofarabine (see section 5.2).
Trebuie avut în vedere un timp de perfuzie &gt; 2 ore pentru a facilita reducerea simptomelor de anxietate şi iritabilitate, precum şi pentru a evita apariţia unor valori mari, nejustificate, ale concentraţiilor maxime de clofarabină (vezi pct.
An initial daily dose of 10 mg/kg may be considered for patients who do not require reduction of body iron levels and who are also receiving less than 7 ml/kg/month of packed red blood cells (approximately &lt; 2 units/month for an adult).
Poate fi avută în vedere administrarea unei doze zilnice iniţiale de 10 mg/kg la pacienţii care nu necesită reducerea nivelurilor de fer din organism şi cărora li se administrează, de asemenea, mai puţin de 7 ml masă eritrocitară/kg şi lună (aproximativ &lt; 2 unităţi/lună pentru un adult).
An initial daily dose of 7 mg/kg may be considered for patients who do not require reduction of body iron levels and who are also receiving less than 7 ml/kg/month of packed red blood cells (approximately &lt; 2 units/month for an adult).
Poate fi avută în vedere administrarea unei doze zilnice iniţiale de 7 mg/kg la pacienţii care nu necesită reducerea nivelurilor de fer din organism şi cărora li se administrează, de asemenea, mai puţin de 7 ml masă eritrocitară/kg şi lună (aproximativ &lt; 2 unităţi/lună pentru un adult).
An interim analysis showed there was a significant prolongation of the time to progression of disease in the 10 mg/kg group as compared with the placebo group (hazard ratio, 2.55; p &lt; 0.001).
O analiză interimară a arătat că există o prelungire semnificativă a timpului până la progresia bolii în grupul cu 10 mg/kg comparativ cu grupul placebo (riscul relativ, 2,55; p &lt; 0,001).
An odds ratio (OR) &gt; 1 indicates an advantage for BR-CAP.
Un risc relativ estimat (OR) &gt; 1 indică un avantaj în favoarea BR-CAP.
An odds ratio (OR) &gt; 1 indicates an advantage for BzmbR-CAP.
Un risc relativ estimat (OR) &gt; 1 indică un avantaj în favoarea BzmbR-CAP.
An odds ratio (OR) &gt; 1 indicates an advantage for BzR-CAP.
Un risc relativ estimat (OR) &gt; 1 indică un avantaj în favoarea BzR-CAP.
An odds ratio (OR) &gt; 1 indicates an advantage for VcR-CAP.
Un risc relativ estimat (OR) &gt; 1 indică un avantaj în favoarea VcR-CAP.
An updated OS analysis, carried out at 89% (N = 712) of events, confirmed the clinically meaningful and statistically significant survival benefit of Lonsurf plus BSC compared to placebo plus BSC (hazard ratio: 0.69; 95% CI [0.59 to 0.81]; p &lt; 0.0001) and a median OS of 7.2 months vs 5.2 months; with 1-year survival rates of 27.1% and 16.6%, respectively.
O analiză actualizată a OS, efectuată pentru 89% (N = 712) dintre evenimente, a confirmat beneficiul privind supraviețuirea semnificativ clinic și statistic pentru Lonsurf plus BSC, comparativ cu placebo plus BSC (indice de risc: 0.69; IÎ 95% [0,59-0,81]; p &lt; 0,0001) și o OS medie de 7,2 luni comparativ cu 5,2 luni, cu rate de supraviețuire la 1 an de 27,1% și, respectiv, 16.6%.
Anaemia (haemoglobin &lt; 10 g/dl) was reported in 7% and 14% of patients treated with Pegasys monotherapy or in combination therapy, respectively.
Anemia (hemoglobinemia &lt; 10 g/dl) a fost raportată la 7% şi 14% dintre pacienţii trataţi cu Pegasys în monoterapie, respectiv în terapie asociată.
Anaemia (haemoglobin &lt; 9.4 g/dl) was reported in 12 % (23/194) of patients treated with ribavirin in combination with peginterferon alfa-2b.
Anemia (hemoglobina &lt; 9,4 g/dl) a fost raportată la 12 % (23/194) din pacienţii trataţi cu ribavirină în asociere cu peginterferon alfa-2b.
Anaemia (haemoglobin &lt; 9.4 g/dl) was reported in 12% (23/194) of patients treated with ribavirin in combination with peginterferon alfa-2b.
Anemia (hemoglobina &lt; 9,4 g/dl) a fost raportată la 12 % (23/194) din pacienţii trataţi cu ribavirină în asociere cu peginterferon alfa-2b.
Anaemia (haemoglobin &lt; 8.0 g/dl) occurred in 100% of patients.
Anemia (hemoglobina &lt; 8,0 g/dl) a apărut la 100% dintre pacienţi.
Anaemia (haemoglobin &lt; 8.0 g/dl) occurred in 100% of patients.
Anemia (hemoglobina &lt; 8,0 g/dl) a survenit la 100% dintre pacienţi.
Anaemia (haemoglobin &lt; 8.0 g/dl) occurred in 69% of patients.
Anemia (hemoglobina &lt; 8,0 g/dl) a apărut la 69% dintre pacienţi.
Anaemia (haemoglobin &lt; 8.0 g/dl) occurred in 69% of patients.
Anemia (hemoglobina &lt; 8,0 g/dl) a survenit la 69% dintre pacienţi.
Anaemia (Hb &lt; 10 g/dl) was observed in 46% of patients on Abraxane, and was severe (Hb &lt; 8 g/dl) in three cases.
Anemia (Hb &lt; 10 g/dl) a fost constatată la 46% dintre pacienții tratați cu Abraxane și a fost severă (Hb &lt; 8 g/dl) în trei cazuri.
Anaemia (Hb &lt; 11 g/dL) was observed in 61 % of patients and was severe (Hb &lt; 8 g/dL) in 10 %.
Anemia (Hb &lt; 11 g/dl) a fost observată la 61 % dintre pacienţi, luând o formă severă (Hb &lt; 8 g/dl) în 10 % din cazuri.
Anaemia (Hb &lt; 11 g/dl) was observed in approximately 9 % of treated patients but was severe in less than 1 % (Hb &lt; 8 g/dl).
Anemia (Hb &lt; 11 g/dl) a fost observată la aproximativ 9 % dintre pacienţii trataţi, dar a devenit severă la mai puţin de 1 % dintre aceştia (Hb &lt; 8 g/dl).
Anaemia (hemoglobin &lt; 9.4 g/dl) was reported in 12 % (23/194) of patients treated with PegIntron in combination with ribavirin.
Anemia (hemoglobina &lt; 9,4 g/dl) a fost raportată la 12% (23/194) dintre pacienţii trataţi cu PegIntron în asociere cu ribavirină.
Anaemia (hemoglobin &lt; 9.4 g/dl) was reported in 12 % (23/194) of patients treated with ViraferonPeg in combination with ribavirin.
Anemia (hemoglobina &lt; 9,4 g/dl) a fost raportată la 12% (23/194) dintre pacienţii trataţi cu ViraferonPeg în asociere cu ribavirină.
Anaemia a (haemoglobin &lt; 9.4 g/dl) was reported in 12 % (23/194) of patients treated with ribavirin in combination with peginterferon alfa-2b.
Anemia (hemoglobina &lt; 9,4 g/dl) a fost raportată la 12 % (23/194) din pacienţii trataţi cu ribavirină în asociere cu peginterferon alfa-2b.
Anaerobes S  1 mg/l and R &gt; 1 mg/l
Anaerobi S 1 mg/ml şi R 1 mg/ml
Analyses for both primary and secondary endpoints on various subgroups including age ( &lt; 65 years and ≥ 65 years); race (White and Non-White); region (North America, Europe, Middle East and Africa, and Asia Pacific); baseline corticosteroid use (yes and no); prior therapy (yes and no); and MCD histology (plasmatic and mixed histology) consistently showed that the treatment effect favoured the siltuximab arm except for the hyaline vascular subgroup in which no patient achieved the definition of the primary endpoint.
Analizele pentru ambele criterii finale de evaluare principale și secundare pe diferite subgrupuri, inclusiv în funcţie de vârstă ( &lt; 65 ani și ≥ 65 ani), rasă (albă și non-albă), regiune (America de Nord, Europa, Orientul Mijlociu şi Africa și Asia Pacific), utilizarea de corticosteroizi la momentul iniţial (da și nu), tratament anterior (da și nu) și histologie BCM (histologie plasmatică și mixtă) au demonstrat în mod consecvent că efectul tratamentului a fost în favoarea braţului de tratament cu siltuximab, cu excepția subgrupului vascular hialin în care niciun pacient nu a corespuns definiţiei criteriului final principal de evaluare.
Analysis of the composite endpoint in the All ACS population (combined UA/NSTEMI and STEMI cohorts) was contingent on showing statistical superiority of prasugrel versus clopidogrel in the UA/NSTEMI cohort (p &lt; 0.05).
Analiza criteriului final compus pe întreaga populaţie SCA (cohorte combinate UA/NSTEMI şi STEMI) a evidenţiat clar superioritatea statistică a prasugrel faţă de clopidogrel în cadrul cohortei UA/NSTEMI (p &lt; 0,05).
ANC 1,000 to &lt; 1,500/mm3
NAN între 1000 și &lt; 1500/mm3
ANC 500 to &lt; 1,000/mm3
NAN între 500 și &lt; 1000/mm3
ANC &lt; 0.5
NAN &lt; 0,5
ANC &lt; 0.5 x 109/l
NAN &lt; 0,5 x 109/l
ANC &lt; 0.5 x 109/l lasting more than 7 days
NAN &lt; 0,5 x 109/l, care durează mai mult de 7 zile
ANC &lt; 1 x 109/l neutropenia complicated by fever or infection
NAN &lt; 1 x 109/l, neutropenie complicată cu febră sau infecție
ANC &lt; 1.0 x 109/l
NAN &lt; 1,0 x 109/l
ANC &lt; 1.0 x 109/l
numărul plachetelor
ANC &lt; 1.0 x 109/L and/or platelets &lt; 50 x 109/L
NAN &lt; 1,0 x 109/L şi/sau numărul plachetelor &lt; 50 x