natgillin/translations-raw huggingface dataset:
As with other beta-lactam antimicrobial agents, the percent time above the minimum inhibitory concentration (MIC) of the infecting organism over the dosing interval (%T &gt; MIC) has been shown to be the parameter that best correlates with the efficacy of ceftaroline.
Similar altor medicamente beta-lactamice, s-a demonstrat că proporţia de timp peste concentraţia inhibitorie minimă (CIM) pentru micro-organismul patogen pe durata intervalului de administrare (%T &gt; CIM) este parametrul care se corelează optim cu eficacitatea ceftarolinei.
ASAS 20 responses were improved at Week 16 in both anti-TNFα-naïve patients (68.2% versus 31.1%; p &lt; 0.05) and anti-TNFα-IR patients (50.0% versus 24.1%; p &lt; 0.05) for Cosentyx 150 mg compared with placebo, respectively.
Răspunsurile ASAS 20 au fost îmbunătățite în săptămâna 16 atât la pacienții cărora nu li s-au administrat niciodată medicamente anti-TNFα (68,2% comparativ cu 31,1%; p &lt; 0,05), cât și la pacienții cărora li s-au administrat medicamente anti-TNFα-IR (50,0% comparativ cu 24,1%; p &lt; 0,05) pentru Cosentyx 150 mg, respectiv comparativ cu placebo.
Ask your pharmacist how to throw away medicine you no longer use.
Întrebaţi farmacistul cum să arunca &lt; i medicamentele pe care nu le mai folosi &lt; i.
Ask your veterinary surgeon or pharmacist how to dispose of medicines no longer required.
Solicitaţi &lt; medicului veterinar &gt; &lt; farmacistului &gt; informaţii referitoare la modalitatea de eliminare a medicamentelor care nu mai sunt necesare.
Assess the benefit/risk in patients with lymphocyte counts ≥0.5 x 109/L and &lt; 0.8 x 109/L for more than six months.
Evaluaţi raportul beneficiu/risc la pacienţii cu număr de limfocite cuprins între ≥0,5 x 109/l şi &lt; 0,8 x 109/l timp de peste şase luni.
Assessment of adverse reactions is based on one randomised study (study GS-US-174-0115) in 106 adolescent patients (12 to &lt; 18 years of age) with chronic hepatitis B receiving treatment with tenofovir disoproxil 245 mg (as fumarate) (n = 52) or placebo (n = 54) for 72 weeks.
Evaluarea reacţiilor adverse se bazează pe un studiu clinic randomizat (studiul GS-US-174-0115) efectuat la 106 adolescenţi (cu vârsta cuprinsă între 12 şi &lt; 18 ani) cu hepatită B cronică, cărora li s-a administrat tratament cu tenofovir disoproxil (sub formă de fumarat) 245 mg (n = 52) sau placebo (n = 54) timp de 72 săptămâni.
Assessments on remission (DAS28(ESR) &lt; 2.6), Low Disease Activity (DAS28(ESR) ≤3.2) status, ACR50 and ACR 70 by visit demonstrated that Cimzia+MTX treatment led to faster and greater responses than PBO+MTX treatment.
Evaluările privind remisia (DAS28(VSH) &lt; 2,6), statusul de Activitate Redusă a Bolii, ACR50 şi ACR70 la fiecare vizită au demonstrat că tratamentul Cimzia+MTX determină răspunsuri mai rapide şi mai mari față de tratamentul PBO+MTX.
AST or ALT &gt; 8 x ULN or
AST sau ALT &gt; 8 x LSVN sau
AST: &gt; ULN (can be normal or &lt; ULN if total bilirubin is &gt; ULN)
AST: &gt; LSVN (poate fi normală sau &lt; LSVN dacă bilirubina totală este &gt; LSVN)
Asthenopia,
&lt; 1/100)
At 1 month following the 2-dose vaccination course, the percentages of subjects with hSBA ≥1:5 in individuals with complement deficiencies and asplenia or splenic dysfunction were 87% and 97% for antigen fHbp, 95% and 100% for antigen NadA, 68% and 86% for antigen PorA P1.4, 73% and 94% for antigen NHBA, respectively, indicating an immune response in these immunocompromised subjects.
La o lună de la administrarea celei de-a doua doze, procentele de subiecţi cu hSBA &gt; 1:5 la cei cu deficit de complement şi asplenie sau disfuncţii splenice au fost de 87% şi 97% pentru antigenul fHbp, 95% şi 100% pentru antigenul NadA, 68% şi 86% pentru antigenul PorA P1.4 şi respectiv 73% şi 94% pentru antigenul NHBA, indicând un răspuns imun la aceşti subiecţi imunocompromişi.
At 1 year (week 52), 89% of patients re-randomised to maintenance treatment were PASI 75 responders compared with 63% of patients re-randomised to placebo (treatment withdrawal) (p &lt; 0.001).
La 1 an (în săptămâna 52), 89% dintre pacienţii re- randomizaţi pentru tratamentul de întreţinere aveau un răspuns PASI 75 comparativ cu 63% dintre pacienţii re-randomizaţi pentru a primi placebo (întreruperea tratamentului) (p &lt; 0,001).
At 12 weeks (primary endpoint), Enurev Breezhaler increased trough FEV1 by 108 ml in the 6-month study and by 97 ml in the 12-month study compared to placebo (both p &lt; 0.001).
La 12 săptămâni (criteriu final principal), Enurev Breezhaler a crescut VEMS cu 108 ml în studiul cu durata de 6 luni şi cu 97 ml în studiul cu durata de 12 luni, în comparaţie cu placebo (ambele p &lt; 0,001).
At 12 weeks (primary endpoint), Enurev Breezhaler increased trough FEV1 by 72 ml in patients with the lowest degree of reversibility ( &lt; 5%) and by 113 ml in those patients with a higher degree of reversibility at baseline (≥5%) compared to placebo (both p &lt; 0.05).
La 12 săptămâni (criteriul principal de evaluare), Enurev Breezhaler a crescut valorile VEMS cu 72 ml la pacienţii cu cel mai mic grad de reversibilitate ( &lt; 5%) şi cu 113 ml la pacienţii cu un grad mai mare de reversibilitate la momentul iniţial (≥5%), comparativ cu placebo (ambele p &lt; 0,05).
At 12 weeks (primary endpoint), Seebri Breezhaler increased trough FEV1 by 108 ml in the 6-month study and by 97 ml in the 12-month study compared to placebo (both p &lt; 0.001).
La 12 săptămâni (criteriu final principal), Seebri Breezhaler a crescut VEMS cu 108 ml în studiul cu durata de 6 luni şi cu 97 ml în studiul cu durata de 12 luni, în comparaţie cu placebo (ambele p &lt; 0,001).
At 12 weeks (primary endpoint), Seebri Breezhaler increased trough FEV1 by 72 ml in patients with the lowest degree of reversibility ( &lt; 5%) and by 113 ml in those patients with a higher degree of reversibility at baseline (≥5%) compared to placebo (both p &lt; 0.05).
La 12 săptămâni (criteriul principal de evaluare), Seebri Breezhaler a crescut valorile VEMS cu 72 ml la pacienţii cu cel mai mic grad de reversibilitate ( &lt; 5%) şi cu 113 ml la pacienţii cu un grad mai mare de reversibilitate la momentul iniţial (≥5%), comparativ cu placebo (ambele p &lt; 0,05).
At 12 weeks (primary endpoint), Tovanor Breezhaler increased trough FEV1 by 108 ml in the 6-month study and by 97 ml in the 12-month study compared to placebo (both p &lt; 0.001).
La 12 săptămâni (criteriu final principal), Tovanor Breezhaler a crescut VEMS cu 108 ml în studiul cu durata de 6 luni şi cu 97 ml în studiul cu durata de 12 luni, în comparaţie cu placebo (ambele p &lt; 0,001).
At 12 weeks (primary endpoint), Tovanor Breezhaler increased trough FEV1 by 72 ml in patients with the lowest degree of reversibility ( &lt; 5%) and by 113 ml in those patients with a higher degree of reversibility at baseline (≥5%) compared to placebo (both p &lt; 0.05).
La 12 săptămâni (criteriul principal de evaluare), Tovanor Breezhaler a crescut valorile VEMS cu 72 ml la pacienţii cu cel mai mic grad de reversibilitate ( &lt; 5%) şi cu 113 ml la pacienţii cu un grad mai mare de reversibilitate la momentul iniţial (≥5%), comparativ cu placebo (ambele p &lt; 0,05).
At 24 weeks after randomisation in the TRANxITION study, 92.6 % and 93.6 % of patients receiving Viramune 200 mg immediate-release twice daily or Viramune 400 mg prolonged-release once daily, respectively, continued to have HIV-1 RNA &lt; 50 copies/ml.
La 24 săptămâni după repartizarea randomizată în studiul TRANxITION, 92,6% şi respectiv 93,6% dintre pacienţii trataţi cu Viramune 200 mg cu eliberare imediată administrat de două ori pe zi sau, respectiv, cu Viramune 400 mg cu eliberare prelungită administrat o dată pe zi, au avut în continuare valori ale ARN HIV-1 &lt; 50 copii/ml.
At 24 weeks after randomisation in the TRANxITION study, 92.6 % and 93.6 % of patients receiving Viramune 200 mg immediate-release twice daily or Viramune 400 mg prolonged-release once daily, respectively, continued to have HIV-1 RNA &lt; 50 copies/ml.
La 24 săptămâni după repartizarea randomizată în studiul TRANxITION, 92,6% şi respectiv 93,6% dintre pacienţii trataţi cu Viramune 200 mg cu eliberare imediată administrat de două ori pe zi şi, respectiv, cu Viramune 400 mg cu eliberare prelungită administrat o dată pe zi, au avut în continuare valori ale ARN HIV-1 &lt; 50 copii/ml.
At 24 weeks, 16 of 23 (70%) adolescents (12 to less than 18 years of age) treated with Tivicay once daily (35 mg n=4, 50 mg n=19) plus OBR achieved viral load &lt; 50 copies/mL.
La 24 de săptămâni, 16 din 23 (70%) adolescenți (cu vârsta între 12 şi sub 18 ani) trataţi cu Tivicay o dată pe zi (35 mg n = 4,50 mg n = 19), plus TFO, au atins o încărcătură virală &lt; 50 copii/mL.
At 24 weeks, the percentage of patients whose plasma HIV RNA levels had decreased to below the limit of detection of the assay ( &lt; 400 copies/ml) were 81 % and 8 % for the groups treated with nelfinavir 750 mg TID plus zidovudine and lamivudine or zidovudine and lamivudine, respectively.
La 24 săptămâni, procentul pacienţilor la care valorile ARN HIV au scăzut sub limita de detecţie a testului ( &lt; 400 copii/ml) a fost de 81% şi de 8% pentru grupul tratat cu nelfinavir în doză de 750 mg de trei ori pe zi în asociere cu zidovudină şi lamivudină, respectiv cel tratat doar cu zidovudină şi lamivudină.
At 26 weeks (primary endpoint), Ultibro Breezhaler increased trough FEV1 by 80 ml in patients (Ultibro Breezhaler n=82; placebo n=42) with the lowest degree of reversibility ( &lt; 5%) (p=0.053) and by 220 ml in those patients (Ultibro Breezhaler n=392, placebo n=190) with a higher degree of reversibility at baseline (≥5%) compared to placebo (p &lt; 0.001).
La 26 săptămâni (momentul evaluării criteriului final principal), Ultibro Breezhaler a determinat creşterea valorilor iniţiale VEMS cu 80 ml la pacienţii cu un grad mai mic de reversibilitate ( &lt; 5%) (Ultibro Breezhaler n=82; placebo n=42) (p=0,053) şi cu 220 ml la pacienţii cu un grad mai mare de reversibilitate la momentul iniţial (≥5%) (Ultibro Breezhaler n=392, placebo n=190), comparativ cu placebo (p &lt; 0,001).
At 26 weeks (primary endpoint), Ulunar Breezhaler increased trough FEV1 by 80 ml in patients (Ulunar Breezhaler n=82; placebo n=42) with the lowest degree of reversibility ( &lt; 5%) (p=0.053) and by 220 ml in those patients (Ulunar Breezhaler n=392, placebo n=190) with a higher degree of reversibility at baseline (≥5%) compared to placebo (p &lt; 0.001).
La 26 săptămâni (momentul evaluării criteriului final principal), Ulunar Breezhaler a determinat creşterea valorilor iniţiale VEMS cu 80 ml la pacienţii cu un grad mai mic de reversibilitate ( &lt; 5%) (Ulunar Breezhaler n=82; placebo n=42) (p=0,053) şi cu 220 ml la pacienţii cu un grad mai mare de reversibilitate la momentul iniţial (≥5%) (Ulunar Breezhaler n=392, placebo n=190), comparativ cu placebo (p &lt; 0,001).
At 26 weeks (primary endpoint), Xoterna Breezhaler increased trough FEV1 by 80 ml in patients (Xoterna Breezhaler n=82; placebo n=42) with the lowest degree of reversibility ( &lt; 5%) (p=0.053) and by 220 ml in those patients (Xoterna Breezhaler n=392, placebo n=190) with a higher degree of reversibility at baseline (≥5%) compared to placebo (p &lt; 0.001).
La 26 săptămâni (momentul evaluării criteriului final principal), Xoterna Breezhaler a determinat creşterea valorilor iniţiale VEMS cu 80 ml la pacienţii cu un grad mai mic de reversibilitate ( &lt; 5%) (Xoterna Breezhaler n=82; placebo n=42) (p=0,053) şi cu 220 ml la pacienţii cu un grad mai mare de reversibilitate la momentul iniţial (≥5%) (Xoterna Breezhaler n=392, placebo n=190), comparativ cu placebo (p &lt; 0,001).
At 4 hours post first dose, there was a significant difference in the mean percentage change from baseline plasma uric acid concentration (p &lt; 0.0001) in the Fasturtec group (- 86.0%) compared to that for the allopurinol group (-12.1%).
La 4 ore după prima doză s-a constatat o diferenţă semnificativă (p &lt; 0,0001) a valorii procentuale medii a concentraţiei plasmatice de acid uric faţă de valorile iniţiale la grupul tratat cu Fasturtec (-86,0%), comparativ cu grupul tratat cu alopurinol (-12,1%).
At 48 weeks non-inferiority in virologic response to the PREZISTA/ritonavir treatment, defined as the percentage of patients with plasma HIV-1 RNA level &lt; 400 and &lt; 50 copies/ml, was demonstrated (at the pre-defined 12% non-inferiority margin) for both ITT and OP populations.
La 48 de săptămâni, non-inferioritatea în răspunsul virologic la tratamentul cu PREZISTA/ritonavir, definită ca procentul pacienţilor cu valoarea plasmatică a ARN HIV-1 &lt; 400 şi &lt; 50 copii/ml, a fost demonstrată (la limita aleasă de non-inferioritate de 12%) atât pentru populaţiile cuprinse în braţul IDT, cât şi în braţul PP.
At 48 weeks non-inferiority in virologic response to the PREZISTA/ritonavir treatment, defined as the percentage of patients with plasma HIV-1 RNA level &lt; 400 and &lt; 50 copies/ml, was demonstrated (at the pre-defined 12% non-inferiority margin) for both ITT and OP populations.
La 48 săptămâni, non-inferioritatea în răspunsul virologic la tratamentul cu PREZISTA/ritonavir, definită ca procentul pacienţilor cu valoarea plasmatică a ARN HIV-1 &lt; 400 şi &lt; 50 copii/ml, a fost demonstrată (la limita aleasă de non-inferioritate de 12%) atât pentru populaţiile cuprinse în braţul IDT, cât şi în braţul PP.
At 48 weeks of treatment the emtricitabine-containing regimen demonstrated an equivalent proportion of patients with HIV RNA &lt; 400 copies/ml (94% emtricitabine versus 92%) and a greater proportion of patients with HIV RNA &lt; 50 copies/ml (95% emtricitabine versus 87%) compared with the patients continuing with their PI-HAART regimen.
După 48 săptămâni de tratament, regimul terapeutic cu emtricitabină a determinat obţinerea unui procent echivalent de pacienţi cu ARN HIV &lt; 400 copii/ml (94% la emtricitabină faţă de 92%) şi a unui procent mai mare de pacienţi cu ARN HIV &lt; 50 copii/ml (95% la emtricitabină faţă de 87%), comparativ cu pacienţii care au continuat terapia IP-TARAI.
At 48 weeks, 70% and 64% of patients demonstrated HIV-1 RNA &lt; 50 copies/ml with the once and twice daily regimens of lopinavir/ritonavir, respectively.
După 48 săptămâni, 70% şi 64% din pacienţi au înregistrat o valoare a ARN HIV-1 &lt; 50 copii/ml după tratamentul cu lopinavir/ritonavir administrat o dată, respectiv, de două ori pe zi.
At 48 weeks, 70% and 64% of patients demonstrated HIV-1 RNA &lt; 50 copies/mL with the once and twice daily regimens of lopinavir/ritonavir, respectively.
După 48 săptămâni, 70% şi 64% dintre pacienţi au înregistrat un nivel ARN HIV-1 &lt; 50 copii/ml după tratamentul cu lopinavir/ritonavir administrat o dată, respectiv de două ori pe zi.
At 48 weeks, 92% (46/50) achieved HIV-1 RNA &lt; 50 copies/mL, similar to response rates in studies of treatment-naïve HIV-1 infected adults.
La săptămâna 48, la 92% (46/50) dintre pacienți s-a obținut o valoare ARN HIV-1 &lt; 50 copii/ml, similară cu ratele de răspuns la adulții cu infecție cu HIV-1, netratați anterior.
At 48 weeks, 92% (46/50) achieved HIV-1 RNA &lt; 50 copies/mL, similar to response rates in studies of treatment-naïve HIV-1 infected adults.
La săptămâna 48, la 92% (46/50) dintre pacienți s-a obținut o valoare ARN HIV-1 &lt; 50 copii/ml, similară cu ratele de răspuns la adulții infectați cu HIV-1, netratați anterior.
At 48 weeks, approximately 75 % of the patients treated with nelfinavir 750 mg TID plus zidovudine and lamivudine remained below the level of detection of the assay ( &lt; 400 copies/ml); mean increase in CD4 cell counts was 198 cells/mm3 at 48 weeks in this group.
La 48 săptămâni, rezultatele obţinute la aproximativ 75% dintre pacienţii trataţi cu nelfinavir în doză de 750 mg de trei ori pe zi în asociere cu zidovudină şi lamivudină au rămas sub limita de detecţie a testului ( &lt; 400 copii/ml); în cadrul acestui grup, creşterea medie a numărului de celule CD4 pentru acest grup a fost de 198 celule/mm3 la 48 săptămâni.
At 5 years, LEMTRADA reduced the risk of SAD by 69% (hazard ratio 0.31 [95% CI: 0.161, 0.598], p=0.0005) and reduced the ARR by 66% (rate ratio 0.34 [95% CI: 0.202, 0.569], p &lt; 0.0001) as compared to subcutaneous IFNB-1a.
După 5 ani, LEMTRADA a redus riscul ASD cu 69% (riscul relativ 0,31 [IÎ 95%: 0,161, 0,598], p=0,0005) şi a scăzut frecvenţa anuală a recăderilor cu 66% (raportul frecvenţei 0,34 [IÎ 95%: 0,202, 0,569], p &lt; 0,0001), comparativ cu IFNB-1a administrat subcutanat.
At 54 weeks, 44.9% of patients in the combined infliximab treatment group were in clinical response compared to 19.8% in the placebo treatment group (p &lt; 0.001).
La săptămâna 54, 44,9% dintre pacienţii din grupul de tratament asociat cu infliximab au avut răspuns clinic, faţă de 19,8% în grupul de tratament placebo (p &lt; 0,001).
At 54 weeks, 44.9% of patients in the combined infliximab treatment group were in clinical response compared to 19.8% in the placebo treatment group (p &lt; 0.001).
La săptămâna 54, 44,9% dintre pacienții din grupul de tratament asociat cu infliximab au avut răspuns clinic, față de 19,8% în grupul de tratament placebo (p &lt; 0,001).
At 54 weeks, 44.9% of patients in the combined infliximab treatment group were in clinical response compared to 19.8% in the placebo treatment group (p &lt; 0.001).
La săptămâna 54, 44,9% dintre pacienţii din grupul de tratament asociat cu infliximab au avut răspuns clinic, faţă de 19,8% în grupul de tratament cu placebo (p &lt; 0,001).
At 6 months after the last dose, the median reductions in B cell counts were &gt; 99% for ofatumumab in combination with chlorambucil and 94% for chlorambucil alone.
La 6 luni de la administrarea ultimei doze, scăderile mediane ale numărului de limfocite B au fost &gt; 99% pentru ofatumumab administrat în asociere cu clorambucil şi de 94% pentru monoterapia cu clorambucil.
At 6 months, patients treated with Soliris with no history of RBC transfusion had significantly (p &lt; 0.001) reduced LDH levels (median LDH of 305 U/L; Table 4).
După 6 luni, pacienţii trataţi cu Soliris care nu aveau în antecedente tranfuzii cu masă eritrocitară prezentau valori semnificativ scăzute (p &lt; 0,001) ale LDH (valoare mediană a LDH de 305 U/l; Tabelul 4).
At 96 weeks, the proportion of patients with &lt; 50 HIV-1 RNA copies/ml receiving rilpivirine 25 mg (N=93) compared to patients receiving efavirenz (N=89) was 76% and 71%, respectively.
La 96 de săptămâni procentul pacienţilor cu ARN HIV-1 &lt; 50 copii/ml trataţi cu rilpivirină 25 mg (N = 93) comparativ cu pacienţii trataţi cu efavirenz (N = 89) a fost de 76% şi, respectiv 71%.
At a dose 2.7 times the maximum recommended dose, idelalisib did not prolong the QT/QTc interval (i.e., &lt; 10 ms).
La o doză de 2,7 ori mai mare decât doza maximă recomandată, idelalisibul nu a prelungit intervalul QT/QTc (valori &lt; 10 ms).
At a dose of 20 mg Levitra film-coated tablets, elderly ( 65 years old) patients had higher frequencies of headaches (16.2% versus 11.8%) and dizziness (3.7% versus 0.7%) than younger patients ( &lt; 65 years old).
În cazul administrării unei doze de Levitra 20 mg comprimate filmate, pacienţii vârstnici (≥ 65 ani) au prezentat cu frecvenţă mai mare cefalee (16,2% comparativ cu11,8%) şi ameţeli (3,7% comparativ cu 0,7%) comparativ cu pacienţii tineri ( &lt; 65 ani).
At a rate of rise in haemoglobin of &gt; 2 g/dl ( &gt; 1.25 mmol/l) per month the Retacrit dose should be reduced by about 25-50%.
Dacă creşterea valorii hemoglobinei este &gt; 2 g/dl ( &gt; 1,25 mmol/l) pe lună, doza de Retacrit trebuie redusă cu aproximativ 25-50%.
At a rate of rise in haemoglobin of &gt; 2 g/dl ( &gt; 1.25 mmol/l) per month the Silapo dose should be reduced by about 25-50%.
Dacă creşterea valorii hemoglobinei este &gt; 2 g/dl ( &gt; 1,25 mmol/l) pe lună, doza de Silapo trebuie redusă cu aproximativ 25-50%.
At a very high dose ( &gt; 240 times the recommended daily human maintenance dose on a mg/m2 basis) that caused effects on maternal body weight and/or food consumption, there was a slight decrease in offspring body weight (relative to controls).
La o doză foarte mare ( &gt; 240 ori mai mare decât doza zilnică de întreţinere recomandată la om, calculată în mg/m2) ce a determinat efecte asupra greutăţii materne şi/sau asupra consumului de alimente, a existat o uşoară scădere a greutăţii puilor (faţă de lotul de control).
At all post-injection days, p≤0.024 in TG-MV-006, p≤0.009 in TG-MV-007, p &lt; 0.001 in integrated data
În toate zilele după injectare, p ≤0,024 în TG-MV-006, p ≤0,009 în TG-MV-007, p &lt; 0,001 în datele integrate
At baseline 52% of patients had high disease activity (SELENA SLEDAI score &gt; 10), 59% of patients had mucocutaneous, 60% had musculoskeletal, 16% had haematological, 11% had renal and 9% had vascular organ domain involvement (BILAG A or B at baseline).
La momentul includerii în studiu, 52% dintre pacienţi aveau un grad înalt de activitate a bolii (scor SELENA SLEDAI ≥10), 59% dintre pacienţi prezentau afectare cutaneo-mucoasă, 60% prezentau afectare musculo-scheletală, 16% prezentau afectare hematologică, 11% prezentau afectare renală şi 9% prezentau afectare vasculară (scor BILAG A sau B la momentul includerii în studiu).
At baseline, 80 patients (33%) had eGFRCG &lt; 50 mL/min and 162 patients had eGFRCG ≥ 50 mL/min.
La momentul inițial, 80 pacienți (33%) prezentau RFGeCG &lt; 50 ml/min, iar 162 pacienți prezentau RFGeCG ≥ 50 ml/min.
At concentrations substantially higher ( &gt; 4,000-fold) than those observed in vivo, adefovir did not inhibit any of the following human CYP450 isoforms, CYP1A2, CYP2D6, CYP2C9, CYP2C19, CYP3A4.
La concentraţii substanţial mai mari ( &gt; 4000 de ori) decât cele observate in vivo, adefovirul nu a inhibat nici una dintre următoarele izoforme ale citocromului P450 (CYP450) uman: CYP1A2, CYP2D6, CYP2C9, CYP2C19, CYP3A4.
At Day 15, the treatment difference between lumacaftor 400 mg/ivacaftor 250 mg q12h and placebo for the mean absolute change (95% CI) in ppFEV1 from baseline was 2.51 percentage points in the pooled Trials 1 and 2 (P &lt; 0.0001).
În Ziua 15, diferența dintre tratamentul cu lumacaftor 400 mg/ivacaftor 250 mg la interval de 12 ore și administrarea de placebo pentru modificarea absolută medie (IÎ 95%) față de momentul inițial în ceea ce privește ppFEV1 a fost de 2,51 puncte procentuale în Studiile 1 și 2 grupate (p &lt; 0,0001).
At Day 168 fluticasone furoate/vilanterol 92/22 micrograms and vilanterol increased adjusted mean weighted mean FEV1 over 0-4 hours by 193mL (95% CI: 156, 230 mL, p &lt; 0.001) and 145 mL (95% CI: 108, 181 mL, p &lt; 0.001) respectively compared to placebo.
În ziua 168, doza de furoat de fluticazonă/vilanterol 92 /22 micrograme şi doza de vilanterol au crescut rata medie ponderată ajustată a VEMS în decurs de 0-4 ore cu 193ml (IÎ 95%: 156, 230 ml, p &lt; 0,001) şi respectiv 145 ml (IÎ 95%: 108, 181 ml, p &lt; 0,001), în comparaţie cu placebo.
At day 42, 100% of subjects aged 18-60 years and 96.4% of subjects aged &gt; 60 years had a titre of at least 1:80.
La ziua 42, 100% din subiecţii cu vârsta cuprinsă între 18 şi 60 de ani şi 96,4% din subiecţii cu vârsta &gt; 60 de ani, au avut un titru de cel puţin 1:80.
At day 57, patients treated with Picato had higher complete and partial clearance rates than patients treated with vehicle gel (p &lt; 0.001).
La ziua 57, pacienţii trataţi cu Picato aveau o rată de vindecare totală sau parţială mai mare decât pacienţii trataţi cu gel vehicul (p &lt; 0,001).
At Day 9 the incidence of major bleeding on fondaparinux and enoxaparin was 2.1% and 4.1%, respectively (hazard ratio 0.52, 95% CI, 0.44;0.61, p &lt; 0.001).
În ziua 9 incidenţa hemoragiilor majore în cadrul grupelor cu fondaparinux şi enoxaparină a fost de 2,1%, respectiv de 4,1% (rata de risc 0,52, IÎ 95%, 0,44; 0,61, p &lt; 0,001).
At doses &gt; 400 mg/day, half-lives of 3 to 10 hours have been reported.
La doze &gt; 400 mg/zi, s-au raportat timpi de înjumătăţire de 3 până la 10 ore.
At doses ≥ 500 mg per dose or &lt; 3 g per day, precautions are required due to increased risk of haemorrhage, ulcerations and gastro-intestinal perforation.
La doze ≥ 500 mg per doză sau &lt; 3 g pe zi, se impun precauții din cauza riscului crescut de hemoragie, ulcerații și perforație gastrointestinală.