natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the combined phase III data, excluding patients taking oral CEE, in whom there was no significant improvement in sexual function, 50.7 % of women (n=274) treated with Livensa and 29.4 % of those treated with placebo (n=269) were responders with regard to total satisfying sexual activity (primary endpoint), when a responder was predefined as having an increase in the 4-week frequency of satisfying activities of &gt; 1.
Au fost analizate datele obţinute în studiile de fază III, după excluderea pacientelor la care s-au administrat EEC pe cale orală şi la care nu s-a observat o ameliorare semnificativă a funcţiei sexuale; analiza a evidenţiat că la 50,7% dintre femeile tratate cu Livensa (n=274) şi la 29,4% dintre cele cărora li s-a administrat placebo (n=269) s-a observat un răspuns, în ceea ce priveşte activitatea sexuală complet satisfăcătoare (obiectivul final principal), răspunsul fiind predefinit ca o creştere &gt; 1 a frecvenţei activităţilor satisfăcătoare, pentru intervalele de 4 săptămâni.
In the completed uncontrolled study 060103, 16 out of 45 (35.6%) of previously untreated patients with severe haemophilia A (FVIII &lt; 1%) and at least 25 EDs to FVIII developed FVIII inhibitors: 7 (15.6%) subjects developed high-titre inhibitors and 9 (20%) subjects developed low-titre inhibitors, 1 of which was also classified as a transient inhibitor.
În cazul pacienţilor netrataţi anterior în studiul clinic necontrolat finalizat 060103, 16 din 45 (35,6 %) de pacienţi netrataţi anterior cu hemofilie A severă (factor VIII ≤ 1%) şi cu cel puţin 25 de zile de expunere la factor VIII au dezvoltat inhibitori de factor VIII: 7 (15,6%) pacienţi au dezvoltat un titru crescut de inhibitori şi 9 (20%) pacienţi au dezvoltat un titru scăzut de inhibitori, 1 dintre aceştia fiind clasificat ca inhibitor tranzitoriu.
In the controlled clinical trial population, the adverse reaction profile in patients with BMI &gt; 40 (86/1436 or 6%) showed no meaningful difference relative to patients with BMI ≤ 40.
În cadrul populaţiei din studiul clinic controlat, profilul reacţiilor adverse la pacienţii cu IMC &gt; 40 (86/1436 sau 6 %) nu a indicat nicio diferenţă semnificativă faţă de pacienţii cu IMC ≤ 40.
In the controlled period of the UC pivotal trials of golimumab induction, mild ALT elevations ( &gt; 1 and &lt; 3 x ULN) occurred in similar proportions of golimumab-treated and control patients (8.0% to 6.9%, respectively).
În perioada controlată a studiilor pivot de inducție cu golimumab pentru CU, au apărut creşteri moderate ale ALT ( &gt; 1şi &lt; 3 x limita superioară a valorilor normale (LSVN)) în proporţii similare la pacienţii trataţi cu golimumab şi cei din grupurile de control (respectiv între 8,0% și 6,9%).
In the Double-blind, Active-controlled Phase of the 38-week trial, from baseline to last visit there was a mean decrease in prolactin levels in Abilify Maintena (−0.33 ng/ml) compared with a mean increase in oral aripiprazole tablets 10-30 mg (0.79 ng/ml; p &lt; 0.01).
În timpul fazei în regim dublu-orb, controlate activ a unui studiu cu durata de 38 de săptămâni, de la momentul iniţial până la ultima vizită, s-a înregistrat o scădere medie a concentraţiilor prolactinei în grupul cu Abilify Maintena (−0,33 ng/ml), comparativ cu o creştere medie în grupul cu aripiprazol oral comprimate de 10-30 mg (0,79 ng/ml; p &lt; 0,01).
In the early post-transplant period ( &lt; 40 days post-transplant), renal, cardiac and hepatic transplant patients had mean MPA AUCs approximately 30 % lower and Cmax approximately 40 % lower compared to the late post-transplant period (3-6 months post-transplant).
În perioada imediat următoare transplantului ( &lt; 40 de zile post-transplant), pacienţii cu transplant renal, cardiac şi hepatic au avut ASC medii ale AMF cu aproximativ 30% mai mici, iar Cmax cu 40% mai mici comparativ cu perioada tardivă post-transplant (la 3-6 luni post-transplant).
In the early post-transplant period ( &lt; 40 days post-transplant), renal, cardiac and hepatic transplant patients had mean MPA AUCs approximately 30% lower and Cmax approximately 40% lower compared to the late post-transplant period (3 – 6 months post-transplant).
În perioada imediat următoare transplantului ( &lt; 40 de zile post-transplant), pacienţii cu transplant renal, cardiac şi hepatic au avut ASC medii ale AMF cu aproximativ 30% mai mici, iar Cmax cu aproximativ 40% mai mic comparativ cu perioada tardivă post-transplant (la 3 – 6 luni post transplant).
In the early post-transplant period ( &lt; 40 days post-transplant), renal, cardiac and hepatic transplant patients had mean MPA AUCs approximately 30% lower and Cmax approximately 40% lower compared to the late post-transplant period (3 – 6 months post-transplant).
În perioada imediat următoare transplantului ( &lt; 40 de zile post-transplant), pacienţii cu transplant renal, cardiac şi hepatic au avut ASC medii ale AMF cu aproximativ 30% mai mici, iar Cmax cu aproximativ 40% mai mici comparativ cu perioada tardivă post-transplant (la 3 – 6 luni post- transplant).
In the early post-transplant period ( &lt; 40 days post-transplant), renal, cardiac and hepatic transplant patients had mean MPA AUCs approximately 30% lower and Cmax approximately 40% lower compared to the late post-transplant period (3 – 6 months post-transplant).
În perioada imediat următoare transplantului ( &lt; 40 de zile post-transplant), pacienţii cu transplant renal, cardiac şi hepatic au avut ASC medii ale AMF cu aproximativ 30% mai mici, iar Cmax cu aproximativ 40% mai mici comparativ cu perioada tardivă post-transplant (la 3 – 6 luni post-transplant).
In the early post-transplant period ( &lt; °40 days post-transplant), renal, cardiac and hepatic transplant patients had mean MPA AUCs approximately 30% lower and Cmax approximately 40% lower compared to the late post-transplant period (3 - 6°months post-transplant).
În perioada imediat următoare transplantului ( &lt; °40 de zile post-transplant), pacienţii cu transplant renal, cardiac şi hepatic au avut ASC medii ale AMF cu aproximativ 30% mai mici şi Cmax cu 40% mai mici comparativ cu perioada tardivă post-transplant (la 3-6 luni post-transplant).
In the early post-transplant period ( &lt; °40 days post-transplant), renal, cardiac and hepatic transplant patients had mean MPA AUCs approximately 30% lower and Cmax approximately 40% lower compared to the late post-transplant period (3 - 6°months post-transplant).
În perioada imediat următoare transplantului &lt; °40 de zile post-transplant), pacienţii cu transplant renal, cardiac şi hepatic au avut ASC medii ale AMF cu aproximativ 30% mai mici şi Cmax cu 40% mai mici comparativ cu perioada tardivă post-transplant (la 3-6 luni post-transplant).
In the early post-transplant period ( &lt; °40 days post-transplant), renal, cardiac and hepatic transplant patients had mean MPA AUCs approximately 30% lower and Cmax approximately 40% lower compared to the late post-transplant period (3 – 6°months post-transplant).
În perioada imediat următoare transplantului ( &lt; °40 de zile post-transplant), pacienţii cu transplant renal, cardiac şi hepatic au avut ASC medii ale AMF cu aproximativ 30% mai mici şi Cmax cu 40% mai mici comparativ cu perioada tardivă post-transplant (la 3-6 luni post-transplant).
In the Einstein DVT study (see Table 3) rivaroxaban was demonstrated to be non-inferior to enoxaparin/VKA for the primary efficacy outcome (p &lt; 0.0001 (test for non-inferiority); hazard ratio: 0.680 (0.443 - 1.042), p=0.076 (test for superiority)).
În studiul Einstein DVT (vezi Tabelul 3), s-a demonstrat că rivaroxaban este non-inferior enoxaparinei/AVK din punct de vedere al rezultatului primar de eficacitate (p &lt; 0,0001 (testul de non-inferioritate); risc relativ: 0,680 (0,443 - 1,042), p = 0,076 (testul de superioritate)).
In the Einstein DVT study (see Table 5) rivaroxaban was demonstrated to be non-inferior to enoxaparin/VKA for the primary efficacy outcome (p &lt; 0.0001 (test for non-inferiority); hazard ratio: 0.680 (0.443 - 1.042), p=0.076 (test for superiority)).
În studiul Einstein DVT (vezi Tabelul 5), s-a demonstrat că rivaroxaban este non-inferior enoxaparinei/AVK din punct de vedere al rezultatului primar de eficacitate (p &lt; 0,0001 (testul de non-inferioritate); risc relativ: 0,680 (0,443 - 1,042), p = 0,076 (testul de superioritate)).
In the ERT-experienced trial, following 18 months of treatment with Galafold there was a statistically significant decrease in LVMi (p &lt; 0.05).
După 18 luni de tratament cu Galafold, în studiul cu tratament anterior cu TSE s-a observat o scădere semnificativă din punct de vedere statistic a IMVS (p &lt; 0,05).
In the ERT-naïve trial, analyses of the Gastrointestinal Symptoms Rating Scale demonstrated that treatment with Galafold was associated with statistically significant (p &lt; 0.05) improvements versus placebo from baseline to month 6 in the diarrhoea domain, and in the reflux domain for patients with symptoms at baseline.
În studiul fără tratament anterior TSE, analizele scalei de evaluare a simptomelor gastrointestinale au demonstrat că tratamentul cu Galafold a fost asociat cu ameliorări semnificative din punct de vedere statistic (p &lt; 0,05) comparativ cu placebo, de la momentul inițial la luna 6, în ceea ce privește diareea, precum și cu ameliorări în ceea ce privește refluxul la pacienții care prezentau simptome la momentul inițial.
In the ERT-naïve trial, Galafold resulted in a statistically significant decrease in LVMi (p &lt; 0.05); the mean change from baseline in LVMi at Month 18 to 24 was -7.7 (95% CI: -15.4, -0.01; n=27).
În studiul fără tratament anterior cu TSE, tratamentul cu Galafold a avut drept rezultat o scădere semnificativă din punct de vedere statistic a IMVS (p &lt; 0,05); modificarea medie a IMVS de la momentul inițial până în lunile 18-24 a fost de -7,7 (IÎ 95%: -15,4, -0,01; n=27).
In the event of decreased platelet count to Grade 3 or greater ( &lt; 50,000/mm3), do not administer trastuzumab emtansine until platelet counts recover to Grade 1 (≥ 75,000/mm3) (see section 4.2).
În cazul în care numărul de trombocite a scăzut până la gradul 3 sau mai mare ( &lt; 50000 / mm3), nu se va administra trastuzumab emtansine până când numărul de trombocite revine la gradul 1 (≥ 75000 / mm3) (vezi pct.
In the event of rapidly elevating transaminase levels (ALT/AST, &gt; 5 times upper limit of normal, ULN), discontinuation of Zerit and any potentially hepatotoxic medicinal products should be considered.
În cazul creşterii rapide a valorilor serice ale transaminazelor (ALT/AST, &gt; 5 ori peste limita superioară a valorilor normale, LSVN), trebuie luată în considerare întreruperea tratamentului cu Zerit şi cu orice alte medicamente cu potenţial hepatotoxic.
In the event of recurrence of ANC
Dacă NAN revine la &lt; 1,0 x 109/l şi/sau
In the event of recurrence of ANC
Dacă NAN revine la &lt; 1,0 x 109/l şi/sau numărul plachetelor &lt; 50 x 109/l, se
In the event of recurrence of ANC &lt; 1.0 x 109/l and/or platelets &lt; 50 x 109/l, repeat step 1 and resume imatinib at reduced dose of 300 mg.
Dacă NAN revine la &lt; 1,0 x 109/l şi/sau numărul plachetelor &lt; 50 x 109/l, se repetă punctul 1 şi se reia administrarea imatinib la doza redusă de 300 mg.
In the event of recurrence of ANC &lt; 1.0 x 109/l and/or platelets &lt; 50 x 109/l, repeat step 1 and resume imatinib at reduced dose of 400 mg.
Dacă NAN revine la &lt; 1,0 x 109/l şi/sau numărul plachetelor &lt; 50 x 109/l, se repetă punctul 1 şi se reia administrarea imatinib la doza redusă de 400 mg.
In the event of recurrence of ANC &lt; 1.0 x109/l and/or platelets &lt; 50 x 109/l, repeat step 1 and resume imatinib at reduced dose of 300 mg.
Dacă NAN revine la &lt; 1,0 x 109/l şi/sau numărul plachetelor &lt; 50 x 109/l, se repetă punctul 1 şi se reia administrarea imatinib la doza redusă de 300 mg.
In the event of recurrence of ANC &lt; 1.0 x109/l and/or platelets &lt; 50 x 109/l, repeat step 1 and resume imatinib at reduced dose of 400 mg.
Dacă NAN revine la &lt; 1,0 x 109/l şi/sau numărul plachetelor &lt; 50 x 109/l, se repetă punctul 1 şi se reia administrarea imatinib la doza redusă de 400 mg.
In the event of recurrence of ANC &lt; 1.0 x109/l and/or platelets &lt; 50 x109/l, repeat step 1 and resume imatinib at reduced dose of 260 mg/m2.
Dacă NAN revine la &lt; 1,0 x 109/l şi/sau numărul plachetelor &lt; 50 x 109/l, se repetă punctul 1 şi se reia administrarea imatinib la doza redusă de 260 mg/m².
In the event of significant elevation of ALT or AST, with or without elevated bilirubin (either ALT or AST &gt; 5 x the upper limit of normal [ULN], or ALT or AST &gt; 3 x ULN with bilirubin &gt; 2 x ULN), dosing with lumacaftor/ivacaftor should be discontinued and laboratory tests closely followed until the abnormalities resolve.
În eventualitatea unei creșteri semnificative a valorii serice a ALT sau AST, cu sau fără creșterea valorii bilirubinemiei (fie ALT, fie AST &gt; 5 x limita superioară a valorilor normale [LSN] sau ALT ori AST &gt; 3 x LSN cu bilirubinemie &gt; 2 x LSN), administrarea dozelor de lumacaftor/ivacaftor trebuie întreruptă și trebuie să se urmărească atent rezultatele analizelor de laborator până la rezolvarea anomaliilor.
In the final analysis at 5 years, an adjusted mean reduction from baseline in HbA1c of 0.14% for patients on rosiglitazone added to metformin versus an increase of 0.17% for patients taking sulphonylurea added to metformin was seen during treatment with randomised dual-combination therapy (p &lt; 0.0001 for treatment difference).
În analiza finală la 5 ani, în timpul tratamentului randomizat cu terapia duală, s-a observat o reducere medie ajustată a HbA1c de 0,14% faţă de momentul iniţial, pentru pacienţii trataţi cu rosiglitazonă în asociere cu metformină, comparativ cu o creştere de 0,17% pentru pacienţii trataţi cu sulfoniluree în asociere cu metformină (p &lt; 0,0001 pentru diferenţa de tratament).
In the first study in 49 patients with moderate to severe COPD, the rate of FEV1 reduction &gt; 15% from baseline was 12% and 6% following Rapiscan and placebo dosing, respectively (p=0.31).
În primul studiu, incluzând 49 de pacienţi cu BPOC moderată sau severă, incidenţa scăderii VEMS1 &gt; 15% faţă de valoarea iniţială a fost de 12% şi după administrarea de Rapiscan şi de 6% după administrarea placebo (p = 0,31).
In the first-line study, after a median observation time of 48.1 months, the median PFS was 55 months in the R-FC group and 33 months in the FC group (p &lt; 0.0001, log-rank test).
În studiul de primă linie, după un timp median de observaţie de 48,1 luni, valoarea mediană a SFP a fost de 55 luni în grupul R-FC şi de 33 luni în grupul FC (p &lt; 0,0001, testul log-rank).
In the first-line study, after a median observation time of 48.1 months, the median PFS was 55 months in the R-FC group and 33 months in the FC group (p &lt; 0.0001, log-rank test).
În studiul privind tratamentul de primă linie, după un timp median de observaţie de 48,1 luni, valoarea mediană a SFP a fost de 55 de luni în grupul R-FC şi de 33 de luni în grupul FC (p &lt; 0,0001, testul log-rank).
In the Full Analysis Set (vaccinated subjects regardless of their antibody titre at baseline), high seroprotection rates of &gt; 99% were elicited to mumps and rubella post-dose 2, regardless of the age of the vaccinee at the first dose.
Într-un Set de analiză completă (subiecţi vaccinaţi indiferent de titrul anticorpilor la momentul iniţial), ratele mari de seroprotecţie de &gt; 99% au fost obţinute la virusurile urlian şi rubeolic după a 2-a doză, indiferent de vârsta administrării primei doze de vaccin.
In the Full Analysis Set (vaccinated subjects regardless of their antibody titre at baseline), high seroprotection rates of &gt; 99% were elicited to mumps, rubella, and varicella post-dose 2, regardless of the age of the vaccinees at the first dose.
Într-un set complet de analiză (subiecţi vaccinaţi indiferent de titrul anticorpilor la momentul iniţial), ratele mari de seroprotecţie &gt; 99% au fost obţinute la virusul urlian, rubeolic şi varicelic după administrarea celei de a doua doze, indiferent de vârsta la care s-a utilizat prima doză de vaccin.
In the healthy volunteer study, fast acetylators were defined by having a caffeine metabolite ratio &gt; 0.3 and slow acetylators with a caffeine metabolite ratio &lt; 0.2 .
În cadrul studiului efectuat la voluntari sănătoşi, acetilatorii rapizi au fost definiţi ca având o proporţie a metaboliţilor cafeinei &gt; 0,3, iar acetilatorii lenţi ca având o proporţie a metaboliţilor cafeinei &lt; 0,2.
In the Hokusai-VTE study (Table 10) edoxaban was demonstrated to be non-inferior to warfarin for the primary efficacy outcome, recurrent VTE, which occurred in 130 of 4,118 subjects (3.2%) in the edoxaban group versus 146 of 4,122 subjects (3.5%) in the warfarin group [HR (95% CI): 0.89 (0.70, 1.13); p &lt; 0.0001 for non-inferiority].
În cadrul studiului Hokusai-VTE (Tabelul 10), s-a demonstrat că edoxaban este non-inferior warfarinei în ceea ce priveşte rezultatul primar privind eficacitatea, TEV recurentă, care s-a produs la 130 din cei 4118 de subiecţi (3,2%) din grupul cu edoxaban, comparativ cu 146 din 4122 de subiecţi (3,5%) în grupul cu warfarină [RR (IÎ 95%): 0,89 (0,70; 1,13); p &lt; 0,0001 pentru non-inferioritate].
In the HORIZONS study both major and minor bleeding occurred commonly (1/100 and &lt; 1/10).
În studiul HORIZONS, au apărut frecvent (1/100 şi &lt; 1/10) atât sângerări majore, cât şi minore.
In the INOT27 trial, 795 preterm infants (GA &lt; 29 weeks) with hypoxic respiratory failure were randomised to receive either INOmax (n=395) in a dose of 5 ppm or nitrogen (placebo n=400), beginning within the first 24 hours of life and treated for at least 7 days, up to 21 days.
În cadrul studiului INOT27, 795 de sugari prematuri (GA &lt; 29 săptămâni) cu insuficienţă respiratorie hipoxică au fost repartizaţi randomizat pentru a li se administra fie INOmax (n=395) în doză de 5 ppm, fie azot (placebo n=400), începând cu primele 24 ore de viaţă, şi trataţi timp de cel puţin 7 zile, până la 21 de zile.
In the integrated data, 26.5% in the JETREA group compared with 10.1% in the placebo group achieved VMA resolution at Day 28 (p &lt; 0.001).
În cadrul datelor integrate, 26,5% din grupul JETREA în comparaţie cu 10,1% în grupul placebo au obţinut vindecarea AVM în Ziua 28 (p &lt; 0,001).
In the ITT population of an open label dose response study, DPM-CF-202, the mean (SD) percent change in FEV1 for the 400 mg dose was 8.75 (SD: 12.4) and -1.569 (SD: 9.0) for 40 mg dose (p &lt; 0.0001).
La populaţia ITT dintr-un studiu deschis de evaluare a răspunsului în funcţie de doză, cu medicaţie cunoscută, DPM-CF-202, modificarea procentuală medie (SD) a valorii FEV1 în cazul administrării dozei de 400 mg a fost de 8,75 (SD: 12,4) şi de -1,569 (SD: 9,0) pentru doza de 40 mg (p &lt; 0,0001).
In the joint analysis of the NSABP B-31 and NCCTG N9831 studies, EBC was limited to women with operable breast cancer at high risk, defined as HER2-positive and axillary lymph node positive or HER2 positive and lymph node negative with high risk features (tumor size &gt; 1 cm and ER negative or tumor size &gt; 2 cm, regardless of hormonal status).
În analiza comună a studiilor clinice NSABP B-31 şi NCCTG N9831, CMI a fost limitat la femeile cu cancer mamar operabil cu risc ridicat, definit ca HER2 pozitiv şi cu afectarea ganglionilor limfatici axilari sau HER2 pozitiv şi fără afectarea ganglionilor limfatici axilari cu caracteristici ce presupun un risc crescut (dimensiunea tumorii &gt; 1 cm şi RE negativ sau dimensiunea tumorii &gt; 2 cm, indiferent de status-ul hormonal).
In the joint analysis of the NSABP B-31 and NCCTG N9831 studies, EBC was limited to women with operable breast cancer at high risk, defined as HER2-positive and axillary lymph node positive or HER2 positive and lymph node negative with high risk features (tumor size &gt; 1 cm and ER negative or tumor size &gt; 2 cm, regardless of hormonal status).
În analiza comună a studiilor clinice NSABP B-31 şi NCCTG N9831, CMI a fost limitat la femeile cu cancer mamar operabil cu risc ridicat, definit ca HER2 pozitiv şi cu afectarea ganglionilor limfatici axilari sau HER2 pozitiv şi fără afectarea ganglionilor limfatici axilari, cu caracteristici ce presupun un risc crescut (dimensiunea tumorii &gt; 1 cm şi RE negativ sau dimensiunea tumorii &gt; 2 cm, indiferent de status-ul hormonal).
In the large phase 3 clinical trial, the mean estimated exposure (AUC) of the active metabolite was 19% higher in very elderly patients (≥ 75 years of age) compared to subjects &lt; 75 years of age.
În studiul clinic de mari dimensiuni de fază 3, expunera medie estimată (ASC) la metabolitul activ a fost cu 19% mai mare la pacienţii vârstnici (≥75 ani) comparativ cu subiecţii cu vârsta &lt; 75 ani.
In the majority of instances, such complications began immediately or soon ( &lt; 24 hours) after delivery.
În majoritatea cazurilor astfel de complicaţii au debutat imediat sau la scurt timp ( &lt; 24 ore) după naştere.
In the majority of patients fluticasone furoate is not quantifiable ( &lt; 10 pg/ml) following intranasal dosing of 110 micrograms once daily.
La majoritatea pacienţilor, furoatul de fluticazonă nu este cuantificabil ( &lt; 10 pg/ml) după administrarea nazală a 110 micrograme o dată pe zi.
In the meta-analysis, the overall mean difference to placebo across the studies was statistically significant: -2.3 points (p = 0.007), -3.6 points (p &lt; 0.001), and -4.6 points (p &lt; 0.001) for the 5, 10, and 20 mg/day doses, respectively; the 15 mg/day dose did not separate from placebo in the meta-analysis, but the mean difference to placebo was -2.6 points.
În cadrul meta-analizei, în general în studii diferenţa medie faţă de placebo a fost semnificativă statistic: -2,3 puncte (p = 0,007), -3,6 puncte (p &lt; 0,001) şi -4,6 puncte (p &lt; 0,001) pentru dozele de 5, 10 respectiv 20 mg/zi; doza de 15 mg/zi nu s-a separat faţă de placebo în cadrul meta-analizei, dar diferenţa medie faţă de placebo a fost de -2,6 puncte.
In the meta-analysis, the overall mean difference to placebo across the studies was statistically significant: -2.3 points (p = 0.007), -3.6 points (p &lt; 0.001), and -4.6 points (p &lt; 0.001) for the 5, 10, and 20 mg/day doses, respectively; the 15mg/day dose did not separate from placebo in the meta-analysis, but the mean difference to placebo was -2.6 points.
În cadrul meta-analizei, în general în studii diferenţa medie faţă de placebo a fost semnificativă statistic: -2,3 puncte (p = 0,007), -3,6 puncte (p &lt; 0,001) şi -4,6 puncte (p &lt; 0,001) pentru dozele de 5, 10 respectiv 20 mg/zi; doza de 15 mg/zi nu s-a separat faţă de placebo în cadrul meta-analizei, dar diferenţa medie faţă de placebo a fost de -2,6 puncte.
In the overall patient population of the study MF 4411, no reduction was observed for non-vertebral fractures, however daily ibandronic acid appeared to be effective in a high-risk subpopulation (femoral neck BMD T-score &lt; -3.0), where a non-vertebral fracture risk reduction of 69 % was observed.
În populaţia generală de pacienţi din studiul MF 4411 nu s-a observat reducerea riscului fracturilor non-vertebrale, totuşi administrarea zilnică de ibandronat pare a fi eficientă în subpopulaţia cu risc crescut (DMO col femural, scorT &lt; -3.0), la care s-a observat o reducere a riscului de fractură de 69%.
In the overall patient population of the study MF4411, no reduction was observed for non-vertebral fractures, however daily ibandronic acid appeared to be effective in a high-risk subpopulation (femoral neck BMD T-score &lt; -3.0), where a non-vertebral fracture risk reduction of 69 % was observed.
În populaţia generală de pacienţi din studiul MF 1411, nu s-a observat reducerea riscului fracturilor nevertebrale, totuşi administrarea zilnică de acid ibandronic pare a fi eficientă în subpopulaţia cu risc crescut (DMO col femural, scor T &lt; -3.0), la care s-a observat o reducere a riscului de fractură de 69%.