natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Of the 229 patients in the randomized study who received Abraxane monotherapy for breast cancer, 13% were at least 65 years of age and &lt; 2% were 75 years and older.
Dintre cei 229 pacienți cărora li s-a administrat monoterapie cu Abraxane pentru cancerul de sân, în cadrul unui studiu randomizat, 13% aveau vârsta de cel puțin 65 ani și &lt; 2% aveau vârsta de 75 ani și peste.
Of the 23 patients who completed through Week 26, 19 (83%) had LDL-C reductions ≥25% with 8 (35%) having LDL-C &lt; 100 mg/dL and 1 having LDL-C &lt; 70 mg/dL at that time point.
Din cei 23 de pacienţi care au ajuns până la final în săptămâna 26, la acel moment 19 (83 %) au avut reduceri ale LDL-C ≥25 % cu 8 (35 %) având LDL-C &lt; 100 mg/dl şi 1 având LDL-C &lt; 70 mg/dl.
Of the 23 patients who completed through Week 26, 19 (83%) had LDL-C reductions ≥25% with 8 (35%) having LDL-C &lt; 100 mg/dL and 1 having LDL-C &lt; 70 mg/dL at that time point.
Din cei 23 de pacienţi care au ajuns până la final în săptămâna 26, la acel moment 19 (83%) au avut reduceri ale LDL-C ≥25% cu 8 (35%) având LDL-C &lt; 100 mg/dl şi 1 având LDL-C &lt; 70 mg/dl.
Of the 32 inhibitor cases of the full patient cohort (n=101), 16 (16%) were classified as high titre (≥ 5 BU/mL) and 16 (16%) as low titre ( &lt; 5 BU/mL).
Din 32 de cazuri cu inhibitori din întregul grup de pacienţi (n=101), 16 (16%) au fost clasificaţi ca prezentând titruri mari (≥ 5 UB/ml) şi 16 (16%) titruri mici ( &lt; 5 UB/ml).
Of the 611 patients treated with the ZALTRAP/FOLFIRI regimen in the pivotal study of MCRC patients, 172 (28.2%) were aged ≥65 and &lt; 75 and 33 (5.4%) were age ≥75.
Din cei 611 pacienţi trataţi cu schema de tratament ZALTRAP/FOLFIRI în cadrul studiului pivot efectuat la pacienţi cu CCRm, 172 (28,2%) au avut vârste cuprinse între ≥65 ani şi &lt; 75 ani, iar 33 (5,4%) au avut vârste ≥75 ani.
Of the 97 patients treated with INOmax, 2(2 %) were withdrawn from study drug due to methaemoglobin levels &gt; 4 %.
Din cei 97 de pacienţi trataţi cu INOmax, la 2 (2%) administrarea medicamentului de studiu a fost întreruptă datorită concentraţiilor de methemoglobină &gt; 4%.
Of the data collected, similar exposure was obtained compared with subjects &lt; 65 years.
Din datele colectate, s-a obţinut o expunere similară comparativ cu pacienții cu vârsta &lt; 65 ani.
Of the most commonly reported, the following events occurred more often with Ranexa (placebo-corrected frequencies) in elderly ( 75 years of age) than younger patients ( &lt; 75 years of age): constipation (8% versus 5%), nausea (6% versus 3%), hypotension (5% versus 1%), and vomiting (4% versus 1%).
Dintre cele mai frecvent raportate, următoarele evenimente au apărut mai frecvent cu Ranexa (frecvenţe corectate faţă de placebo) la vârstnici ( 75 de ani) decât la pacienţii mai tineri ( &lt; 75 de ani): constipaţie (8% comparativ cu 5%), greaţă (6% comparativ cu 3%), hipotensiune arterială (5% comparativ cu 1%) şi vărsături (4% comparativ cu 1%).
Of the patients in the azacitidine group who were RBC transfusion dependent at baseline, 45.0 % of these patients became RBC transfusion independent during the treatment period, compared with 11.4 % of the patients in the combined CCR groups (a statistically significant (p &lt; 0.0001) difference of 33.6 % (95 % CI: 22.4, 44.6).
45,0 % dintre pacienţii iniţial dependenţi de transfuzia cu eritrocite din grupul cu azacitidină au devenit independenţi faţă de transfuzia cu eritrocite în timpul tratamentului, în comparaţie cu 11,4 % dintre pacienţi în grupele RAC asociate (o diferenţă semnificativă statistic (p &lt; 0,0001) de 33,6 % (IÎ 95 %: 22,4; 44,6).
Of the patients who experienced cuSCC, approximately 33% experienced &gt; 1 occurrence with median time between occurrences of 6 weeks.
Dintre pacienţii care au prezentat CSC, aproximativ 33% au prezentat &gt; 1 apariţie cu un timp mediu între apariţii de 6 săptămâni.
Of the patients with a between-treatment difference in wound healing (N=35), the percentage of patients who showed earlier healing (primary endpoint) of their Episalvan treated wound half (85.7% [95% CI: 69.7%, 95.2%]) was higher than those who showed earlier healing of their standard of care control treated wound half (14.3% [95% CI: 4.8%, 30.3%]) (p &lt; 0.0001, binomial test).
Dintre pacienții care au prezentat diferențe în vindecarea plăgii în funcție de tratament (N=35), procentul de pacienți care au dovedit o vindecare mai timpurie (criteriu final principal de evaluare) a jumătății de plagă tratate cu Episalvan [85,7 % (IÎ 95 %: 69,7 %, 95,2 %)] a fost mai mare decât al celor care au prezentat o vindecare mai timpurie a jumătății de plagă la care s-a folosit tratamentul standard de control [14,3 % (IÎ 95 %: 4,8 %, 30,3 %)] (p &lt; 0,0001, test binomial).
Of these, 50% had late-onset VAP (defined as that occurring after five days of mechanical ventilation), 54% had an APACHE (Acute Physiology And Chronic Health Evaluation) II score &gt; 15 and 32% received concomitant aminoglycosides (76% for more than 3 days).
Dintre aceştia, 50% au avut PVM cu debut tardiv (definit ca apariţie după cinci zile de ventilaţie mecanică), 54% au avut un scor APACHE (Acute Physiology And Chronic Health Evaluation) II &gt; 15 şi 32% au fost trataţi concomitent cu aminoglicozide (76% timp de peste 3 zile).
Of those patients who were responders at week 96, 74% of patients receiving rilpivirine remained with undetectable viral load ( &lt; 50 HIV-1 RNA copies/ml) at week 240 compared to 81% of patients receiving efavirenz.
Dintre acei pacienţi care au răspuns la tratament la săptămâna 96, un procent de 74% dintre pacienţii care au primit rilpivirină au rămas cu încărcătură virală nedetectabilă (ARN HIV-1 &lt; 50 copii/ml) la săptămâna 240 faţă de 81% dintre pacienţii care au primit efavirenz.
OIC was confirmed through a two week run in period and defined as &lt; 3 spontaneous bowel movements (SBMs) per week on average with constipation symptoms associated with at least 25% of bowel movements.
Constipaţia indusă de opioide a fost confirmată în perioada de inducţie de două săptămâni şi a fost definită prin prezenţa a &lt; 3 mişcări spontane peristaltice în medie pe săptămână, cu simptome de constipaţie asociate cu cel puţin 25% dintre mişcările intestinului.
Olanzapine administered with lithium or valproate resulted in increased levels ( 10 %) of tremor, dry mouth, increased appetite, and weight gain.
Olanzapina administrată cu litiu sau valproat a dus la creşterea frecvenţei ( &gt; 10%) tremorului, xerostomiei, creşterii apetitului alimentar şi creşterii în greutate.
Olanzapine administered with lithium or valproate resulted in increased levels ( 10%) of tremor, dry mouth, increased appetite, and weight gain.
Olanzapina administrată cu litiu sau valproat a dus la creşterea frecvenţei ( &gt; 10%) tremorului, xerostomiei, creşterii apetitului alimentar şi creşterii în greutate.
Olanzapine administered with lithium or valproate resulted in increased levels (10 %) of tremor, dry mouth, increased appetite, and weight gain.
Olanzapina administrată cu litiu sau valproat a dus la creşterea frecvenţei ( &gt; 10%) tremorului, xerostomiei, creşterii apetitului alimentar şi creşterii în greutate.
Olanzapine administered with lithium or valproate resulted in increased levels (10%) of tremor, dry mouth, increased appetite, and weight gain.
Olanzapina administrată cu litiu sau valproat a dus la creşterea frecvenţei ( &gt; 10%) tremorului, xerostomiei, creşterii apetitului alimentar şi creşterii în greutate.
Olanzapine is an antipsychotic, antimanic and mood stabilising agent that demonstrates a broad pharmacologic profile across a number of receptor systems.In preclinical studies, olanzapine exhibited a range of receptor affinities (Ki &lt; 100 nM) for serotonin 5HT2A/2C, 5HT3, 5HT6; dopamine D1, D2, D3, D4, D5; cholinergic muscarinic receptors M1-M5; α 1 adrenergic; and histamine H1 receptors.
Olanzapina este un antipsihotic, antimaniacal şi stabilizator al dispoziţiei cu profil farmacologic larg, care include mai multe sisteme de receptori.
OLANZAPINE TEVA 10 mg FILM-COATED TABLET: BLISTER FOIL LABEL
CUTIE CU &lt; 28 &gt; &lt; 30 &gt; &lt; 35 &gt; &lt; 56 &gt; &lt; 70 &gt; &lt; 98 &gt; COMPRIMATE FILMATE OLANZAPINE TEVA
OLANZAPINE TEVA 10 mg ORODISPERSIBLE TABLET: BLISTER FOIL LABEL
CUTIE CU &lt; 28 &gt; &lt; 30 &gt; &lt; 35 &gt; &lt; 50 &gt; &lt; 56 &gt; &lt; 70 &gt; &lt; 98 &gt; COMPRIMATE ORODISPERSABILE OLANZAPINE TEVA 5 mg
Olaparib is not recommended for use in patients with hepatic impairment (serum bilirubin &gt; 1.5 time upper limit of normal).
Olaparib nu este recomandat pentru utilizare la paciente cu insuficienţă hepatică (bilirubina serică de 1,5 ori mai mare decât limita superioară normală).
Older ( &gt; 60 years)
Vârstnici ( &gt; 60 ani)
Older children (6 &lt; 12 years)
Copii mai mari (6 &lt; 12 ani)
Older children (6 &lt; 12 years)
Copii de vârstă mare (6 – &lt; 12 ani)
Older children (6 &lt; 12 years)
Copii de vârstă mare (6– &lt; 12 ani)
Older patients (≥ 75 years of age; n = 321) had a similar adverse reaction profile compared to younger patients ( &lt; 65 years of age; n = 1,016), but had a higher incidence of hypotension (2% versus &lt; 1%).
Pacienţii vârstnici (≥ 75 ani; n = 321) au avut un profil al reacţiilor adverse similar cu cel observat la pacienţii mai tineri ( &lt; 65 ani; n = 1016), dar au avut o incidenţă mai mare a hipotensiunii arteriale (2% faţă de &lt; 1%).
Older people 65 years)
Vârstnici (≥ 65 ani)
Older people ( 75 years)
Persoane în vârstă ( &gt; 75 ani)
Omalizumab at 300 mg reduced the weekly itch severity score by 8.55 to 9.77 (p &lt; 0.0001) compared to a reduction of 3.63 to 5.14 for placebo (see Table 7).
Omalizumab administrat în doze de 300 mg a scăzut punctajul săptămânal privind severitatea mâncărimii cu 8,55 până la 9,77 (p &lt; 0,0001) comparativ cu o scădere de 3,63 până la 5,14 pentru placebo (vezi Tabelul 7).
On analyses of age subgroups, an increase in median overall survival was observed for all groups ( &lt; 65 years, ≥ 65 years and ≥ 75 years).
La analiza subgrupurilor de vârstă, s-a observat o creştere a supravieţuirii globale mediane la toate grupurile ( &lt; 65 ani, ≥ 65 ani şi ≥ 75 ani).
On average, liver iron concentration decreased by 3.80 mg Fe/g dw in patients treated with deferasirox dispersible tablets (starting dose 10 mg/kg/day) and increased by 0.38 mg Fe/g dw in patients treated with placebo (p &lt; 0.001).
În medie, concentraţia hepatică de fer a scăzut cu 3,80 mg Fe/g ms la pacienţii trataţi cu deferasirox comprimate pentru dispersie orală (doza iniţială 10 mg/kg şi zi) şi a crescut cu 0,38 mg Fe/g ms la pacienţii trataţi cu placebo (p &lt; 0,001).
On average, serum ferritin decreased by 222.0 µg/l in patients treated with deferasirox dispersible tablets (starting dose 10 mg/kg/day) and increased by 115 µg/l in patients treated with placebo (p &lt; 0.001).
În medie, concentraţia plasmatică de feritină a scăzut cu 222,0 µg/l la pacienţii trataţi cu deferasirox comprimate pentru dispersie orală (doza iniţială 10 mg/kg şi zi) şi a crescut cu 115 µg/l la pacienţii trataţi cu placebo (p &lt; 0,001).
On day 3 patients could receive a second dose of 1 g/ kg bw, for patients with a platelet count of &lt; 50×109 / l on day 3 this second dose was mandatory.
În ziua 3, pacienților li s-a putut administra o a doua doză de 1 g/kg greutate corporală, iar pentru pacienții cu un număr de trombocite de &lt; 50×109/l administrarea celei de a doua doze a fost obligatorie.
On Day 3, the upper 1-sided 95% confidence interval of the maximum mean difference in pre-dose baseline-corrected QTcS (study specific heart rate corrected QT) between the active drug and placebo arms was &gt; 10 msec for the two ritonavir-boosted Invirase treatment groups (see results in Table 3).
În ziua 3, intervalul de încredere 95% superior, a diferenţei medii maxime a QTcS corectat iniţial pre-doză (studiu specific pentru intervalul QT corectat pentru frecvenţa cardiacă) dintre medicamentul activ şi braţele placebo a fost &gt; 10 ms pentru cele două grupe de tratament cu Invirase potenţat cu ritonavir (vezi rezultatele în Tabelul 3).
On the first day of treatment, inspiratory capacity under exercise was significantly improved (250 ml, p &lt; 0.001) compared to placebo.
În prima zi de tratament, capacitatea de inspirare în timpul efortului fizic a fost îmbunătăţită semnificativ (250 ml, p &lt; 0,001) comparativ cu placebo.
On the other hand, AC arm showed a higher incidence of severe anemia (15.8% versus 8.5%) than AT arm, and, in addition, a higher incidence of severe cardiac toxicity: congestive heart failure (3.8% versus 2.8%), absolute LVEF decrease ≥ 20% (13.1 % versus 6.1%), absolute LVEF decrease ≥ 30% (6.2% versus 1.1%).
Pe de altă parte, în ramura AC a existat o incidenţă crescută a anemiei severe (15,8% faţă de 8,5%) comparativ cu ramura AT şi, în plus, o incidenţă crescută a toxicităţii cardiace severe: insuficienţă cardiacă congestivă (3,8% faţă de 2,8%), scădere absolută a FEVS &gt; 20% (13,1% faţă de 6,1%), scădere absolută a FEVS &gt; 30% (6,2% faţă de 1,1%).
On the primary efficacy endpoint, Weekly Rate of Cataplexy episodes (WRC), the results with pitolisant were significantly superior to those in the placebo group (p &lt; 0.0001), with a progressive 64% decrease from baseline to end of treatment (Figure 2).
În ceea ce privește criteriul primar de evaluare privind eficacitatea, și anume rata săptămânală a episoadelor de cataplexie (Weekly Rate of Cataplexy - WRC), rezultatele în cazul pitolisantului au fost semnificativ superioare celor din grupul tratat cu placebo (p &lt; 0,0001), cu o reducere progresivă de 64% de la momentul inițial până la finalul tratamentului (figura 2).
On treatment 2 (22.1 %) patients experienced mild related adverse events (gastrooesophageal reflux / abdominal pain; abdominal discomfort) and 1 (11.1 %) patient experienced a not related serious adverse event (recurrent VTE of the leg) in the post treatment period &gt; 3 days after stop of dabigatran etexilate.
Pe durata tratamentului, 2 pacienți (22,1 %) au prezentat evenimente adverse ușoare asociate medicamentului (reflux gastroesofagian/durere abdominală; disconfort abdominal) și 1 pacient (11,1 %) a prezentat un eveniment advers grav fără legătură cu medicamentul (TEV recurent la nivelul membrului inferior) în perioada post-tratament, la mai mult de 3 zile de la întreruperea administrării dabigatran etexilat.
On-treatment response parameters at week 24 that predicted emergence of drug resistant virus by week 104 were HBV DNA &gt; 300 copies/ml and elevation of serum ALT.
Parametrii de răspuns sub tratament la săptămâna 24 care au fost predictibili pentru apariţia tulpinii virale rezistente la tratament la săptămâna 104 au fost ADN HBV &gt; 300 copii/ml şi creşterea ALT serice.
Once absorbed, eprinomectin is highly bound to plasma proteins ( &gt; 99%), has low clearance from blood, and distributes well into tissues.
Odată absorbită, eprinomectina se leagă strâns de proteinele plasmatice ( &gt; 99%), se absoarbe foarte puţin în sânge şi se distribuie foarte bine la nivelul ţesuturilor.
Once the temperature in the distal subcutaneous tissue of the limb has reached &gt; 38°C, (but not exceeding 39°C), and pH of the perfusate is between 7.2 and 7.35, Beromun should be injected as a bolus into the arterial line of the circuit.
Odată ce temperatura în ţesutul subcutanat distal al membrului a ajuns &gt; 38°C (dar nu a depăşit 39°C), iar pH-ul soluţiei perfuzabile este între 7,2 şi 7,35, Beromun trebuie injectat în bolus în linia arterială a circuitului.
Once the urine protein level returns to &lt; 2 g/24 hours, treatment should be resumed at a reduced dose level (see Table 3).
După ce proteinuria revine &lt; 2 g/24 de ore, tratamentul trebuie reluat cu o doză mai mică (vezi Tabelul 3).
Once the urine protein level returns to &lt; 2 g/24 hours, treatment should be resumed at a reduced dose level.
O data ce valoarea proteinelor în urină revine la &lt; 2 g / 24 ore, tratamentul trebuie reluat cu o doză redusă.
Once-daily treatment with dapagliflozin resulted in statistically significant (p &lt; 0.0001) reductions in HbA1c compared to placebo (Table 2).
Tratamentul cu dapagliflozin administrat o dată pe zi a determinat reduceri semnificative statistic (p &lt; 0,0001) ale HbA1c comparativ cu placebo (Tabelul 2).
One further change was seen which was not statistically significant (p &gt; 0.05), but which did show a significant dose trend.
A fost constatată şi o altă modificare, care nu a fost semnificativă statistic (p &gt; 0,05), dar care a manifestat o semnificativă tendinţă de dependenţă de doză.
One further change was seen which was not statistically significant (p  0.05), but which did show a significant dose trend.
A fost constatată şi o altă modificare, care nu a fost semnificativă statistic (p &gt; 0,05), dar care a manifestat o semnificativă tendinţă de dependenţă de doză.
One or more viral protease mutations at amino acid positions 30, 35, 36, 46, 71, 77 and 88 were detected in &gt; 10 % of patients with assessable isolates.
S-au detectat una sau mai multe mutaţii ale proteazei HIV la aminoacizii din poziţiile 30, 35, 36, 46, 71, 77 şi 88, la &gt; 10% dintre pacienţii ale căror izolate au putut fi evaluate.
One patient ( &lt; 0.1%) discontinued pembrolizumab due to hypothyroidism.
Un pacient ( &lt; 0,1%) a întrerupt tratamentul cu pembrolizumab din cauza hipotiroidismului.
One patient in the 10 mg/kg &lt; 30kg group developed positive anti-tocilizumab antibodies without developing a hypersensitivity reaction and subsequently withdrew from the study.
Un pacient din grupul de pacienţi cu greutate &lt; 30 kg trataţi cu tocilizumab 10 mg/kg a dezvoltat anticorpi anti-tocilizumab, fără a prezenta o reacţie de hipersensibilitate, acesta fiind ulterior retras din studiul clinic.
One patient met the pre-specified criteria for treatment success ( &gt; 75% reduction in SEGA volume) and was temporarily taken off trial therapy; however, SEGA re-growth was evident at the next assessment at 4.5 months and treatment was restarted.
Un pacient a întrunit criteriile prespecificate privind succesul tratamentului (reducere &gt; 75% a volumului ASCG), tratamentul din cadrul studiului fiind temporar întrerupt; totuşi, reluarea procesului de creştere a ASCG a fost evidentă la următoarea evaluare la 4,5 luni, iar tratamentul a fost reiniţiat.
One patient who achieved a viral load &lt; LLOQ at end of treatment had missing baseline NS5A data and was excluded from the analysis.
Pentru un pacient la care s-a obținut o viremie &lt; LIC la sfârșitul tratamentului nu existau date de la momentul inițial pentru NS5A și a fost exclus din analiză.
One serious infusion reaction ( &lt; 1%) occurred in a patient on infliximab monotherapy.
O reacţie adversă gravă la perfuzie ( &lt; 1%) a apărut la un pacient la care s-a administrat infliximab în monoterapie.
One serious infusion reaction ( &lt; 1%) occurred in a patient on infliximab monotherapy.
O reacție adversă gravă la perfuzie ( &lt; 1%) a apărut la un pacient la care s-a administrat infliximab în monoterapie.
One subject ( &lt; 1 %) had a predicted Cav below 500 ng/mL and 19 % of the subjects had a predicted Cav above 2,500 ng/mL.
Un pacient ( &lt; 1 %) a prezentat Cav previzionată sub 500 ng/ml şi 19% dintre pacienţi au prezentat Cav previzionată peste 2500 ng/ml.
One tenofovir disoproxil fumarate treated subject and no stavudine or zidovudine treated subjects experienced significant ( &gt; 4%) lumbar spine BMD loss at week 48.
Un subiect tratat cu fumarat de tenofovir disoproxil a prezentat o scădere semnificativă ( &gt; 4%) a DMO la nivelul zonei lombare a coloanei vertebrale în săptămâna 48, ceea nu s-a întâmplat pentru niciunul dintre subiecţii trataţi cu stavudină şi zidovudină.
ONIVYDE is not recommended for use in patients with severe renal impairment (CLcr &lt; 30 ml/min).
Utilizarea ONIVYDE nu este recomandată la pacienții cu insuficiență renală severă (CLcr &lt; 30 ml/min).
Only 2/21 (9%) patients across all study days had maximum QTcF change from dense predose baseline ≥ 30 ms following administration of the modified Invirase/ritonavir regimen in the treatment-naïve HIV-1 infected patient population; and the maximum mean change from dense predose baseline in QTcF was &lt; 10 ms across all study days.
Doar 2/21 (9%) dintre pacienţi au prezentat în toate zilele studiului modificarea maximă a QTcF faţă de media valorilor iniţiale pre-doză ≥ 30 ms, după administrarea schemei de dozare a Invirase/ritonavir modificată la populaţia de pacienţi infectaţi cu HIV-1 netrataţi anterior; i media modificărilor maxime faţă de media valorilor iniţiale pre-doză în intervalul QTcF a fost &lt; 10 ms în toate zilele studiului.
Only a small fraction ( &lt; 5 %) of the radioactivity in urine (representing &lt; 3 % of the total dose) was made up of parent compound; therefore, renal excretion plays a minor role in elimination of the parent compound.
Numai o mică fracţiune ( &lt; 5 %) din radioactivitatea urinară (reprezentând &lt; 3 % din doza totală) a fost formată din substanţa iniţială; prin urmare, excreţia renală joacă un rol minor în eliminarea substanţei iniţiale.
Only a small fraction ( &lt; 5 %) of the radioactivity in urine (representing &lt; 3 % of the total dose) was made up of parent compound; therefore, renal excretion plays a minor role in elimination of the parent compound.
Numai o mică fracţiune ( 5%) din radioactivitatea urinară (reprezentând  3 % din doza totală) a fost formată din substanţa iniţială; prin urmare, excreţia renală joacă un rol minor în eliminarea substanţei iniţiale.
Only a small fraction ( &lt; 5 %) of the radioactivity in urine (representing &lt; 3 % of the total dose) was made up of parent compound; therefore, renal excretion plays a minor role in elimination of the parent compound.
Numai o mică fracţiune ( 5%) din radioactivitatea urinară (reprezentând  3% din doza totală) a fost formată din substanţa iniţială; prin urmare, excreţia renală joacă un rol minor în eliminarea substanţei iniţiale.
Only a small fraction ( &lt; 5 %) of the radioactivity in urine (representing &lt; 3% of the total dose) was made up of parent compound; therefore, renal excretion plays a minor role in elimination of the parent compound.
Numai o mică fracţiune ( 5%) din radioactivitatea urinară (reprezentând  3 % din doza totală) a fost formată din substanţa iniţială; prin urmare, excreţia renală joacă un rol minor în eliminarea substanţei iniţiale.
Only a small fraction ( &lt; 5%) of the radioactivity in urine (representing &lt; 3 % of the total dose) was made up of parent compound; therefore, renal excretion plays a minor role in elimination of the parent compound.
Numai o mică fracţiune ( 5%) din radioactivitatea urinară (reprezentând  3 % din doza totală) a fost formată din substanţa iniţială; prin urmare, excreţia renală joacă un rol minor în eliminarea substanţei iniţiale.
Only a small proportion of patients included in pivotal clinical trials had severe depression (baseline HAM-D &gt; 25).
Numai o mică proporţie a pacienţilor incluşi în studiile clinice pivot au avut depresie severă (scor iniţial HAM-D &gt; 25).
Only a small proportion of patients included in pivotal clinical trials had severe depression (baseline HAM-D &gt; 25).
Numai o mică proporţie a pacienţilor incluşi în studiile clinice pivot au avut depresie severă (scor iniţial HAM-D25).
Only limited pharmacokinetic data are available in patients with severe renal insufficiency (creatinine clearance &lt; 30 ml/min).
Pentru pacienţii cu insuficienţă renală severă (clearance-ul creatininei &lt; 30 ml/min) sunt disponibile numai date farmacocinetice limitate.
Only one case (a buffalo hump) was reported in 113 ( &lt; 1 %) antiretroviral naive subjects treated with amprenavir in combination with lamivudine/zidovudine for a median duration of 36 weeks.
Doar un caz (ceafă de bizon) a fost raportat la 113 ( &lt; 1 %) subiecţi care nu mai primiseră anterior tratament antiretroviral, trataţi cu amprenavir în asociere cu lamivudină/zidovudină pentru o perioadă medie de 36 de săptămâni.