natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Commission must take into account the factors emerging from the whole of the administrative procedure, in order either to abandon such objections as have been shown to be unfounded or to amend and supplement its arguments, both in fact and in law, in support of the objections which it maintains.
Astfel, Comisia trebuie să țină cont de elementele rezultate din întreaga procedură administrativă, fie pentru a înlătura obiecțiuni care ar fi neîntemeiate, fie pentru a rectifica și completa atât în fapt, cât și în drept argumentarea sa în susținerea obiecțiunilor pe care le reține.
Thus, the statement of objections does not prevent the Commission from altering its standpoint in favour of the undertakings concerned (see the order in British American Tobacco and Reynolds Industries v Commission, paragraph 13).
Astfel, comunicarea privind obiecțiunile nu împiedică Comisia să își modifice poziția în favoarea întreprinderilor implicate (a se vedea Ordonanța British American Tobacco și Reynolds Industries/Comisia, citată anterior, punctul 13).
It follows that the Commission is not obliged to maintain the factual or legal assessments set forth in that document.
Prin urmare, Comisia nu este obligată la menținerea aprecierilor de fapt sau de drept exprimate în acest document.
On the contrary, it must give as reasons for its ultimate decision its final assessments based on the situation existing at the time the
Dimpotrivă, aceasta trebuie să își motiveze decizia finală prin evaluările sale definitive bazate pe rezultatele întregii sale investigații, astfel cum se prezentau la momentul încheierii procedurii oficiale (a se vedea, prin
Furthermore, the Commission is not obliged to explain any differences with respect to its provisional assessments set out in the statement of objections (see, to that effect, the order in British American Tobacco and Reynolds Industries v Commission, paragraph 15, and the judgment in British American Tobacco and Reynolds Industries v Commission, paragraph 70).
Pe de altă parte, Comisia nu este obligată să explice eventualele diferențe față de evaluările sale provizorii conținute în comunicarea privind obiecțiunile (a se vedea în acest sens Ordonanța British American Tobacco și Reynolds Industries/Comisia, citată anterior, punctul 15, și Hotărârea British American Tobacco și Reynolds Industries/Comisia, citată anterior, punctul 70).
The fact that the Commission is, by contrast to the position under Articles 81 EC and 82 EC, subject to strict time-limits, has no effect on the provisional nature of the statement of objections.
Faptul că, în cadrul controlului concentrărilor, Comisia este supusă unor termene de procedură stricte, spre deosebire de cazul domeniului de aplicare al articolelor 81 CE și 82 CE, nu schimbă cu nimic natura provizorie a comunicării privind obiecțiunile.
It is true that the Court of First Instance expressly recognised, in particular in paragraphs 284 and 285 of the judgment under appeal, the preparatory nature of the statement of objections, including where proceedings for the control of concentrations are involved.
Este adevărat că în hotărârea atacată Tribunalul a recunoscut expres, în special la punctele 284 și 285 din aceasta, caracterul pregătitor al comunicării privind obiecțiunile, inclusiv în cadrul controlului concentrărilor.
It also acknowledged that the Commission is not, in accordance with the caselaw relating to Articles 81 EC and 82 EC, obliged to explain any differences by comparison with the statement of objections.
În plus, a recunoscut că, în conformitate cu jurisprudența referitoare la articolele 81 CE și 82 CE, Comisia nu este obligată să explice eventualele diferențe față de comunicarea privind obiecțiunile.
However, having regard to the line of argument of the appellants and of the Commission set out in paragraphs 58 and 59 of this judgment, it is necessary to examine the criticisms made by them in relation to a series of specific references to the statement of objections made by the Court of First Instance in its examination of the validity of the contested decision.
Cu toate acestea, având în vedere argumentarea adusă de recurente și de Comisie, expusă la punctele 58 și 59 din prezenta hotărâre, este necesar să se examineze criticile acestora din urmă exprimate față de o serie de trimiteri concrete la comunicarea privind obiecțiunile, făcute de Tribunal în cadrul analizei sale cu privire la legalitatea deciziei în litigiu.
In that regard, it is clear from the caselaw that while, in the context of the control of concentrations, a field in which the Commission has a margin of assessment with regard to economic matters, review by the Court of First Instance is limited to establishing whether the evidence relied on is factually accurate and to establishing the
În această privință, rezultă din jurisprudență că, deși în cadrul controlului concentrărilor, domeniu în care Comisia dispune de o marjă de apreciere în materie economică, controlul Tribunalului se limitează la verificarea exactității materiale a faptelor și la lipsa de eroare vădită de apreciere, nu este mai puțin adevărat că poate face
BERTELSMANN AND SONY CORPORATION OF AMERICA v IMPALA absence of a manifest error of assessment, it none the less remains the case that the correctness, completeness and reliability of the facts on which a decision is based may be the subject of judicial review (see, to that effect, Commission v Tetra Laval, paragraph 39, and Case C-525/04 P Spain v Lenzing [2007] ECR I-9947, paragraphs 56 and 57).
BERTELSMANN ȘI SONY CORPORATION OF AMERICA/IMPALA obiectul unui control jurisdicțional caracterul corect, complet și credibil al faptelor care stau la baza unei decizii (a se vedea în acest sens Hotărârea Comisia/Tetra Laval, citată anterior, punctul 39, precum și Hotărârea din 22 noiembrie 2007, Spania/Lenzing, C-525/04 P, Rep., p. I-9947, punctele 56 și 57).
Indeed, that is one of the ways in which the Community judicature can verify whether the factual and legal elements upon which the exercise of the power of assessment depends were present (see, to that effect, Case C-269/90 Technische Universität München [1991] ECR I-5469, paragraph 14).
Întradevăr, instanța comunitară poate în special pe această cale să verifice dacă au fost întrunite elementele de fapt și de drept de care depinde exercitarea puterii de apreciere (a se vedea în acest sens Hotărârea din 21 noiembrie 1991, Technische Universität München, C-269/90, Rec., p. I-5469, punctul 14).
It follows that notwithstanding the preparatory and provisional nature of the statement of objections and despite the fact that the Commission is not obliged to explain any differences by comparison with the statement of objections, the Court of First Instance is not necessarily precluded from using the statement of objections in order to interpret a decision of the Commission, particularly as regards the examination of its factual basis.
Rezultă că, în pofida caracterului pregătitor și provizoriu al comunicării privind obiecțiunile și deși Comisia nu este obligată să explice eventualele diferențe față de comunicarea privind obiecțiunile, Tribunalul nu poate în mod necesar să fie împiedicat să utilizeze comunicarea privind obiecțiunile pentru a interpreta o decizie a Comisiei, în special în ceea ce privește examinarea temeiului său de fapt.
Thus, for example, the references to the statement of objections made by the Court of First Instance in paragraphs 300, 302 and 308 of the judgment under appeal when reaching its findings in relation to the reasoning of the contested decision were, as the Advocate General pointed out in substance in points 165 and 166 of her Opinion, made for purely illustrative purposes, or simply for the sake of completeness.
Astfel, de exemplu, trimiterile la comunicarea privind obiecțiunile făcute de Tribunal la punctele 300, 302 și 308 din hotărârea atacată, în cadrul aprecierii sale cu privire la motivarea deciziei în litigiu, sunt făcute cu titlu exemplificativ, chiar cu titlu suplimentar, astfel cum a subliniat avocatul general în esență la punctele 165 și 166 din concluzii.
The same applies to certain of the paragraphs of the judgment cited by the appellants which concern the evaluation by the Court of First Instance of the arguments alleging manifest errors of assessment, namely paragraphs 338, 339, 341, 362, 402, 456, 467, 532 and 538 of the judgment under appeal, which serve merely to illustrate and to supplement what the Court of First Instance had, in any event, already directly deduced from the contested decision.
Acest lucru este valabil pentru anumite puncte din hotărârea respectivă citate de recurente, care privesc aprecierea făcută de Tribunal cu privire la argumentele întemeiate pe erori vădite de apreciere, și anume punctele 338, 339, 341, 362, 402, 456, 467, 532 și 538 din hotărârea atacată, care servesc numai la ilustrarea și la completarea a ceea ce Tribunalul oricum dedusese deja direct din decizia în litigiu.
However, some of the references in the judgment under appeal to the statement of objections show that, notwithstanding the position it itself adopted as to the provisional nature of that statement, the Court of First Instance treated what, in paragraph 410 of the judgment, it termed ‘findings of fact made previously’ in that statement as being more reliable and more conclusive than the findings set out in the contested decision itself.
Cu toate acestea, se impune constatarea că în hotărârea atacată unele dintre trimiterile la comunicarea privind obiecțiunile dezvăluie faptul că Tribunalul, în pofida propriilor declarații cu privire la caracterul provizoriu al acestei comunicări, a dat un caracter mai credibil și mai decisiv la ceea ce a calificat, la punctul 410 din hotărârea respectivă, drept „constatări de fapt efectuate în prealabil” în comunicarea respectivă decât constatărilor conținute în însăși decizia în litigiu.
The Court of First Instance, in effect, relied in that regard on a distinction between those ‘findings of fact made previously’, on the one hand, and ‘assessments’, on the
În esență, în această privință, Tribunalul sa întemeiat pe o distincție între, pe de o parte, astfel de „constatări de fapt efectuate în prealabil” și, pe de altă parte, „aprecieri” care ar fi mai susceptibile să fie modificate în mod legal.
That statement by the Court of First Instance should be understood in the light of other statements made previously in the judgment under appeal.
Această afirmație făcută de Tribunal trebuie înțeleasă în lumina altor afirmații efectuate în prealabil în hotărârea atacată.
Thus, in paragraph 335 of the judgment, the Court of First Instance stated, among other things, that ‘the findings set out in the [contested decision] must be compatible with the findings of fact made in the statement of objections, in so far as it is not established that the latter findings were incorrect’.
Astfel, la punctul 335 din această hotărâre, Tribunalul precizează în special că „evaluările conținute în decizia [în litigiu] trebuie să fie compatibile cu constatările de fapt efectuate în comunicarea privind obiecțiunile în măsura în care nu sa dovedit că acestea sunt incorecte”.
In addition, in paragraph 378 of the judgment, the Court of First Instance stated that ‘the conclusions drawn from [the evidence as mentioned in the contested decision] are also markedly different from the findings made in the statement of objections’.
În plus, la punctul 378 din hotărârea respectivă, Tribunalul precizează: „concluziile care […] sunt întemeiate [pe elemente de probă, astfel cum sunt acestea menționate] în decizia [în litigiu] se distanțează foarte net de constatările efectuate în comunicarea privind obiecțiunile”.
Thus, the Court of First Instance did not merely use the statement of objections as a basis for verifying the correctness, completeness and reliability of the factual material which underpinned the contested decision.
Astfel, Tribunalul nu sa limitat la utilizarea comunicării privind obiecțiunile drept instrument pentru verificarea caracterului corect, complet și credibil al faptelor care stau la baza deciziei în litigiu.
It treated a particular category of conclusions set out in that statement as established, whereas those conclusions could, however, only be considered as being provisional.
Întradevăr, acesta a atribuit un caracter definitiv unei anumite categorii de concluzii conținute în această comunicare, care totuși nu pot fi considerate decât provizorii.
That conception of the statement of objections can also be seen in other paragraphs of the judgment under appeal.
Această concepție asupra comunicării privind obiecțiunile reiese în plus din alte puncte ale hotărârii atacate.
Thus, in paragraphs 409 and 410 of the judgment, the Court of First Instance criticised the fact that the Commission did not refute the ‘findings of fact made previously’ in the statement of objections.
Astfel, la punctele 409 și 410 din această hotărâre, Comisia este criticată de Tribunal pentru faptul că nu a dezmințit „constatările de fapt efectuate în prealabil” în comunicarea privind obiecțiunile.
In addition, in paragraph 424 of the judgment, the appellants and the Commission were criticised for not having asserted, ‘still less demonstrated’, that a ‘finding’ in the statement of objections was incorrect.
În plus, la punctul 424 din hotărârea atacată, recurentele și Comisia sunt criticate pentru că nu au afirmat și „nici, a fortiori, nu au demonstrat” că o „constatare” conținută în comunicarea respectivă ar fi incorectă.
In paragraph 446 of the judgment under appeal, it was similarly indicated that ‘the observation that there was no evidence that discounts significantly affected prices constitutes a finding of fact rather than an assessment’.
La punctul 446 din hotărârea atacată, se precizează de asemenea că „observația potrivit căreia nu exista nicio probă că reducerile ar fi afectat în mod sensibil prețurile constituie mai curând o constatare de fapt decât o apreciere”.
Moreover, in paragraphs 398, 419, 447 and 451 of the judgment, the Commission was, in essence, criticised for having relied to a considerable extent, for the purposes of the contested decision, on the impact of ‘campaign discounts’, whereas, as the Court of First Instance indicated in paragraph 447 of the judgment, the Commission ‘did not even consider it necessary to mention [those] discounts in the statement of objections’.
Pe de altă parte, la punctele 398, 419, 447 și 451 din această hotărâre, Comisia este în esență criticată pentru că, în emiterea deciziei atacate, sa întemeiat într-o măsură importantă pe impactul „reducerilor promoționale”, în timp ce în comunicarea privind obiecțiunile, astfel cum Tribunalul indică la punctul 447 din hotărârea respectivă, Comisia „nici nu a considerat necesar să menționeze [aceste reduceri]”.
As the Commission points out, it can happen that, in their reply to the statement of objections, the notifying parties will supplement or clarify their ‘case’ regarding the functioning of the market or markets in question in the light of that statement, so that new elements may be added or facts previously examined by the Commission may be put in an entirely different light.
Or, astfel cum subliniază Comisia, se poate ca părțile care fac notificarea, prin răspunsul lor la comunicarea privind obiecțiunile, să completeze sau să clarifice, în lumina acestei comunicări, „poziția” lor cu privire la funcționarea pieței sau a piețelor în cauză, astfel încât să poată fi adăugate noi elemente sau faptele examinate deja de Comisie să poată fi situate într-o cu totul altă perspectivă.
In those circumstances, even if the lack of justification for certain of the individual findings of fact provisionally made by the Commission in the statement of objections is not established, the Commission’s evaluation of those findings in that new context may be radically different.
În astfel de împrejurări, chiar dacă nu este demonstrată lipsa de temeinicie a anumitor constatări provizorii individuale efectuate de Comisie în comunicarea privind obiecțiunile, aprecierea acestor constatări de către Comisie în contextul modificat poate fi total diferită.
In the judgment under appeal, it appears that the Court of First Instance, by focusing on the discrepancies between the contested decision, which was the subject of the action brought before it, and the ‘findings of fact previously made’ in the statement of objections, excluded that possibility.
În hotărârea atacată, se dovedește că Tribunalul, concentrându-se asupra diferențelor dintre decizia în litigiu, obiectul acțiunii cu care era sesizat, și „constatările de fapt efectuate în prealabil” în comunicarea privind obiecțiunile, a înlăturat această posibilitate.
As the Commission argues, the approach adopted by the Court of First Instance in some paragraphs of the judgment under appeal appears to assume that the Commission’s provisional conclusions in the statement of objections are invariably based on unequivocal evidence.
Întradevăr, astfel cum susține Comisia, abordarea adoptată de Tribunal care decurge din cuprinsul anumitor puncte din hotărârea atacată pare să se fundamenteze pe ipoteza că, în comunicarea respectivă, concluziile provizorii ale Comisiei sunt în mod invariabil întemeiate pe elemente de probă neechivoce.
Apart, possibly, from noncontroversial elements which, for example, by reason of their empirical and verifiable nature are obvious to such a degree that they cannot be contested, it should not be assumed that assessments made in a statement of objections cannot be modified in the light of the replies to such a statement.
Or, în afară, eventual, de elementele necontroversate care, de exemplu, datorită naturii lor empirice și verificabile, sunt atât de vădite încât sunt incontestabile, nu se poate prezuma că afirmațiile conținute într-o comunicare privind obiecțiunile nu sunt susceptibile de a fi modificate în lumina răspunsurilor la o astfel de comunicare.
Furthermore, even if it were accepted that the Court of First Instance was entitled to make a distinction between the findings of fact and the assessments made in the statement of objections, it must be held that in paragraphs 379 and 446 of the judgment under appeal, it categorised as findings of fact certain complex assessments which could not in any event be considered as findings of fact that could not be modified.
Pe de altă parte, chiar presupunând că Tribunalul avea dreptul de a face distincția între constatările de fapt și evaluările conținute în comunicarea privind obiecțiunile, se impune constatarea că în special, la punctele 370 și 446 din hotărârea atacată, a calificat drept constatări de fapt unele aprecieri complexe care, indiferent de situație, nu pot fi considerate constatări de fapt care nu sunt susceptibile de a fi modificate.
In those circumstances, it must be held that the Court of First Instance committed an error of law in so far as, in its examination of the line of argument alleging the existence of manifest errors of assessment, it treated certain elements in the statement of objections as being established, without demonstrating the reasons for which, notwithstanding the final position adopted by the Commission in the contested decision, those elements should be considered as being established beyond dispute.
În aceste condiții, este necesar să se constate că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept în măsura în care, în analiza sa cu privire la argumentele întemeiate pe existența unor erori vădite de apreciere, a dat unor elemente conținute în comunicarea privind obiecțiunile un caracter definitiv fără a demonstra motivele pentru care aceste elemente ar trebui considerate ca fiind stabilite în mod incontestabil, în pofida poziției finale adoptate de Comisie în decizia în litigiu.
None the less, that error is not of itself capable of undermining the finding of the Court of First Instance in paragraph 377 of the judgment under appeal that ‘the evidence, as mentioned in the [contested decision], does not support the conclusions drawn from it’.
Astfel fiind, această eroare, apreciată de una singură, nu este de natură să repună în discuție aprecierea Tribunalului conținută la punctul 377 din hotărârea atacată, potrivit căreia „elementele de probă, astfel cum sunt menționate în decizia [în litigiu], nu permit susținerea concluziilor care sunt întemeiate pe ele”.
Consequently, it is not of itself capable of leading to the setting aside of the judgment under appeal.
În consecință, aceasta singură nu este susceptibilă să conducă la anularea hotărârii atacate.
Further grounds of appeal thus fall to be examined.
Așadar, trebuie să se procedeze la examinarea celorlalte motive.
The second ground of appeal, together with the first part of the third ground, alleging errors of law in that the Court of First Instance required the Commission to undertake new market investigations following the response to the statement of objections and applied an unduly high standard of proof to the evidence submitted in response to the statement of objections
Cu privire la al doilea motiv, precum și cu privire la primul aspect al celui de al treilea motiv, întemeiate pe erori de drept care constau în faptul că Tribunalul a solicitat Comisiei să inițieze noi verificări în urma răspunsului la comunicarea privind obiecțiunile și a aplicat modalități de probațiune excesive elementelor prezentate drept răspuns la comunicarea privind obiecțiunile
In its examination of the plea alleging manifest errors of assessment in relation to the issue of market transparency, the Court of First Instance stated in paragraph 414 of the judgment under appeal, in particular, that ‘the parties to the concentration cannot wait until the last minute before submitting evidence to the Commission with a view to refuting objections raised at the proper time by the Commission, since the Commission would then no longer be in a position to carry out the necessary investigations.
În cadrul analizei sale cu privire la motivul întemeiat pe erori vădite de apreciere în ceea ce privește transparența pieței, la punctul 414 din hotărârea atacată, Tribunalul afirmă în special că „părțile implicate în concentrare nu pot aștepta ultimul moment pentru a prezenta Comisiei elemente de probă în vederea combaterii obiecțiilor ridicate în timp util de către Comisie, în măsura în care aceasta nu ar mai fi în măsură, din acel moment, să efectueze verificările necesare.
In such a hypothetical situation, that evidence must at the very least be particularly reliable, objective, relevant and cogent if it is to be capable of validly refuting the objections raised by the Commission’.
În acest caz, elementele de probă trebuie cel puțin să apară ca fiind deosebit de credibile, obiective, pertinente și convingătoare pentru a putea combate în mod valabil obiecțiunile ridicate de Comisie”.
The Court of First Instance also held, in paragraph 415 of the judgment under appeal, that the Commission cannot ‘go so far as to delegate, without supervision, responsibility for conducting certain parts of the investigation to the parties to the concentration, in particular where, as in the present case, those aspects constitute the crucial element on which the [contested decision] is based and where the data and assessments submitted by the parties to the concentration are diametrically opposite to the information gathered by the Commission during its investigation and also to the conclusions which it drew from that information’.
În plus, potrivit aprecierii Tribunalului de la punctul 415 din hotărârea atacată, Comisia nu poate „merge până la a delega fără control responsabilitatea comenzii anumitor aspecte ale investigației părților implicate în concentrare, în special atunci când, precum în speță, aceste aspecte constituie elementul crucial pe care este întemeiată decizia [în litigiu], iar datele și evaluările prezentate de părțile implicate în concentrare sunt diametral opuse informațiilor adunate de Comisie în cursul investigației sale, precum și concluziilor pe care le trăsese aceasta”.