natgillin/translations-raw huggingface dataset:
(6) Is the derogation in the second subparagraph of Article 5(2) of Directive 2002/20 …, and in Article 4 of Directive 2002/77 …, available to be relied on by the Member State solely in order to protect pluralism of information and to guarantee the protection of cultural or linguistic diversity and not in favour of operators of networks in breach of the antitrust limits laid down in national competition legislation?
6) Derogarea prevăzută la articolul 5 alineatul (2) al doilea paragraf din Directiva 2002/20/CE […] şi la articolul 4 din Directiva 2002/77/CE […] putea şi poate fi invocată de statul membru exclusiv în favoarea pluralismului informaţiei şi pentru a garanta protejarea diversităţii culturale sau lingvistice, iar nu în beneficiul exploatanţilor de canale care depăşesc limitele antitrust prevăzute deja de reglementarea naţională?
(4) Do Article 9 of [Directive 2002/21/EC of the European Parliament and of the Council of 7 March 2002 on a common regulatory framework for electronic communications networks and services (Framework Directive)] and Article 5 of the Authorisation Directive providing for transparent and nondiscriminatory public procedures (Article 5) conducted on the basis of objective, transparent, nondiscriminatory and proportionate criteria (Article 9) preclude a system providing for general authorisation under national law (Article 23(5) of Law No 112/2004); by permitting the continued operation, under that system of networks in breach of limits and not selected under a competitive procedure, do those provisions ultimately impinge on the Community-law rights under (Article 17(2) of Directive 2002/20 …) of other undertakings which are prevented from operating even though they have been successful in competitive procedures?
4) Prin faptul că prevăd proceduri publice, transparente si nediscriminatorii (articolul 5), care să se desfăşoare în baza unor criterii obiective, transparente, nediscriminatorii şi proporţionale (articolul 9), articolul 9 din [Directiva 2002/21/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 7 martie 2002 privind un cadru de reglementare comun pentru reţelele şi serviciile de comunicaţii electronice (Directivă-cadru)] şi articolul 5 din Directiva privind autorizarea se opun unui regim de autorizare generală, prevăzut de dreptul naţional (articolul 23 alineatul 5 din Legea nr. 112/2004), care, permiţând menţinerea unor canale denumite «excedentare», care nu au făcut obiectul unei selecţii pe calea unei proceduri concurenţiale, ajung să lezeze drepturile de care se bucură alte întreprinderi în temeiul reglementării comunitare (articolul 17 alineatul (2) din Directiva 2002/20/CE […]), întreprinderi care, deşi au câştigat proceduri concurenţiale, sunt împiedicate să îşi desfăşoare activitatea?
(7) attendant accentuating of the scarcity of available frequencies owing to the existence of analogue and digital transmission in parallel (simulcast)?
7) Statul membru trebuie să indice, pentru a invoca derogarea prevăzută la articolul 5 din Directiva 2002/20/CE […], care sunt obiectivele urmărite efectiv de prevederea derogatorie naţională?
In order to benefit from the derogation under Article 5 of Directive 2002/20 …, does the Member State have to indicate the objectives actually pursued by the national derogatory rules?
trecerii generalizate la digital) ar fi posibilă realocarea frecvenţelor radio eliberate pentru diverse utilizări, în timp ce în cazul simplei treceri la digital hertzian se riscă agravarea problemei rarităţii frecvenţelor radio disponibile ca urmare a difuzării programelor de televiziune analogice şi digitale în mod simultan?
May that derogation be applied, in addition to the case of the concessionary of the public broadcasting service (RAI in Italy), in favour also of private operators who have been unsuccessful in competitive procedures and to the detriment of undertakings who may have duly been granted rights following a competitive procedure?
8) Această derogare se poate aplica, în afara cazului concesionarului serviciului public de difuzare a programelor de televiziune (RAI în Italia), şi în beneficiul operatorilor privaţi care nu au participat cu succes la proceduri de selecţie, şi în detrimentul întreprinderilor care, dimpotrivă, au obţinut o concesiune prin intermediul unei proceduri de achiziţie publică?
(10) Lastly, is the pluralism of sources of information and of competition in the broadcasting sector, which is guaranteed by European law, secured by national rules, such as Law No 112/2004 providing for a new limit of 20 per cent of resources linked to a new very wide criterion (the ICS — integrated communications system — Article 2(g) and Article 15 of Law No 112/2004).
10) În sfârşit, protejarea pluralismului surselor de informare şi a concurenţei în sectorul difuzării programelor de televiziune, garantată de dreptul european, este asigurată de o legislaţie naţională – precum Legea nr.
This criterion also brings in activities which do not affect media pluralism, whereas under antitrust law the “relevant market” is constructed normally by differentiating the markets in the broadcasting sector by drawing a distinction between pay/TV and non-pay TV operating via the airwaves (reference is made inter alia to [Commission Decision of 21 March 2000 declaring a concentration to be compatible with the common market (Case No COMP/JV.
112/2004 – care prevede o nouă limită de 20 % a resurselor, calculată pe o nouă bază [SCI, a se vedea articolul 2 litera (g) şi articolul 15 din Legea nr.
37-BSKYB/Kirch Pay TV], based on [Council Regulation (EEC) No 4064/89 of 21 December 1989 on the control of concentrations between undertakings] Merger Procedure 21/03/2000 and [Commission Decision of 2 April 2003 declaring a concentration to be compatible with the common market and the EEA Agreement (Case No COMP/M. 2876 —Newscorp/Telepiù), based on [Regulation No 4064/89].’
112/2004] foarte largă, care include de asemenea activităţi care nu au niciun impact asupra pluralismului surselor de informare, în timp ce, pentru a defini «piaţa relevantă», în dreptul concurenţei se face în mod normal distincţie între pieţele din sectorul televiziunii şi chiar între televiziunea cu plată şi televiziunea fără plată [a se vedea între altele Decizia Comisiei din 21 martie 2000 privind declararea compatibilităţii cu piaţa comună a unei concentrări în cazul COMP/JV.37 – BSkyB/Kirch Pay TV în temeiul Regulamentului (CEE) nr.
Under Community rules (primary and secondary legislation) on workable competition in the broadcasting sector, ought the national legislature to have avoided extending the old transitory analogue system on the advent of the terrestrial digital system (and the attendant generalised transition to digital)?
4064/89 al Consiliului din 21 decembrie 1989 privind controlul concentrărilor economice între întreprinderi şi Decizia Comisiei din 2 aprilie 2003 privind declararea unei concentrări drept compatibilă cu piaţa comună şi cu Acordul privind SEE, cazul COMP/M.2876 – Newscorp/Telepiù]?”
II — Preliminary remarks on the jurisdiction of the Court to review national acts for their conformity with fundamental rights
II — Consideraţii introductive cu privire la competenţa Curţii de a controla conformitatea actelor naţionale cu drepturile fundamentale conformitatea acestora cu drepturile fundamentale.
Member State measures in order to assess their conformity with fundamental rights. In his Opinion in Konstantinidis, Advocate General Jacobs expressed the view that any national of one Member State who pursues an economic activity in another Member State may, as a matter of Community law, invoke the protection of his fundamental rights:
În Concluziile prezentate în cauza Konstantinidis, avocatul general Jacobs a exprimat opinia conform căreia, în temeiul dreptului comunitar, orice resortisant al unui stat membru care desfăşoară o activitate economică într-un alt stat membru poate invoca protecţia drepturilor sale fundamentale:
By its first question, the referring court seeks an interpretation of Article 10 of the ECHR and asks the Court of Justice to clarify the obligations that apply to the Member States by virtue of the right to freedom of expression and the corollary notion of pluralism of the media.
Prin intermediul primei întrebări, instanţa de trimitere solicită o interpretare a articolului 10 din CEDO şi solicită Curţii să clarifice obligaţiile care revin statelor membre în temeiul dreptului la libertatea de exprimare şi al corolarului acesteia, noţiunea de pluralism media.
‘In my opinion, a Community national who goes to another Member State as a worker or selfemployed person … is entitled not just to pursue his trade or profession and to enjoy the same living and working conditions as nationals of the host State; he is in addition entitled to assume that, wherever he goes to earn his living in the European Community, he will be treated in accordance with a common code of fundamental values, in particular those laid down in the European Convention of Human Rights.
„În opinia noastră, un resortisant comunitar care se deplasează în alt stat membru în calitate de lucrător salariat sau de lucrător care desfăşoară o activitate independentă […] nu are numai dreptul de a-şi desfăşura activitatea sau de a-şi exercita profesia şi de a beneficia de aceleaşi condiţii de viaţă şi de muncă precum resortisanţii statului gazdă; în plus, acesta are dreptul de a prezuma că, oriunde s-ar deplasa pentru a-şi câştiga traiul în Comunitatea Europeană, va fi tratat în conformitate cu un cod comun de valori fundamentale, în special cele înscrise în Convenţia europeană a drepturilor omului.
In other words, he is entitled to say “civis europeus sum” and to invoke that status in order to oppose any violation of his fundamental rights.’ 12
Altfel spus, are dreptul de a spune «civis europeus sum» şi de a invoca acest statut pentru a se opune oricărei încălcări a drepturilor sale fundamentale” 12.
Respect for freedom of expression constitutes a principle on which the European Union is founded.
Respectarea libertăţii de exprimare este un principiu pe care se întemeiază Uniunea Europeană.
However, that does not automatically mean that the Court of Justice has jurisdiction to examine whether a Member State has violated the right to freedom of expression.
Aceasta nu înseamnă însă că în mod automat Curtea de Justiţie este competentă să examineze dacă un stat membru a încălcat libertatea de exprimare.
As the Court has held on numerous occasions, it only has power to examine the compatibility with fundamental rights of national rules which fall within the scope of Community law. 11
Astfel cum Curtea a afirmat în repetate rânduri, aceasta are numai competenţa de a examina conformitatea normelor naţionale care intră în domeniul de aplicare al dreptului comunitar cu drepturile fundamentale 11.
In other words, the Court did not endorse the view that any violation, by the host State, of a fundamental right of a national from another Member State may hamper the exercise of the right to free movement.
I-2629), și Ordonanța din 6 octombrie 2005, Vajnai (C-328/04, Rec., p. I-8577).
11 — See, for example, order in Case C-328/04 Vajnai [2005] ECR I-8577; Case C-299/95 Kremzow [1997] ECR I-2629; Case C-159/90 Society for the Protection of Unborn Children Ireland [1991] ECR I-4685; and Case 12/86 Demirel [1987] ECR 3719.
12 — Hotărârea din 30 martie 1993 (C-168/91, Rec., p.
12 — Case C-168/91 [1993] ECR I-1191, at paragraph 46.
I-1191, punctul 46).
CENTRO EUROPA 7 that the Court reverse its long-established viewpoint in this matter, I believe that the time is ripe to introduce a refinement into this line of case-law.
Cu toate că nu sugerăm Curţii să revină asupra jurisprudenţei sale în materie, consacrată în timp, considerăm că a sosit momentul să aducă precizări acestei jurisprudenţe.
In that sense, the very existence of the European Union is predicated on respect for fundamental rights.
În acest sens, însăşi existenţa Uniunii Europene se bazează pe respectarea drepturilor fundamentale.
Protection of the ‘common code’ of fundamental rights accordingly constitutes an existential requirement for the EU legal order.
Protecţia „codului comun” de drepturi fundamentale constituie, pe cale de consecinţă, o cerinţă existenţială a ordinii juridice a UE.
Since the adoption of the Treaty of Amsterdam, respect for fundamental rights is a formal legal requirement for membership of the European Union.
De la adoptarea Tratatului de la Amsterdam, respectarea drepturilor fundamentale este o condiţie legală imperativă pentru aderarea la Uniunea Europeană 13.
13Article 6 EU, as amended by that Treaty, now firmly proclaims that the Union is founded on the principles of liberty, democracy, respect for human rights and fundamental freedoms, and the rule of law, principles which are common to the Member States.
Articolul 6 UE, astfel cum a fost modificat prin acest tratat, prevede acum în mod expres că Uniunea se întemeiază pe principiile libertăţii, democraţiei, respectării drepturilor omului şi a libertăţilor fundamentale, precum şi ale statului de drept, principii care sunt comune statelor membre.
Article 7 EU sets out a mechanism for imposing sanctions on a Member State where there is a clear risk of a serious breach of those principles, thus confirming that respect for fundamental rights is an indispensable condition of EU membership.
Articolul 7 UE prevede un mecanism de sancţionare a unui stat membru atunci când există un risc clar de încălcare gravă a acestor principii, confirmând astfel că respectarea drepturilor fundamentale este o condiţie indispensabilă pentru apartenenţa la UE.
Against this background, the Court fulfils its function of ensuring the observance, by the Member States, of fundamental rights as general principles of law.
În acest context, Curtea îşi exercită funcţia de a asigura respectarea de către statele membre a drepturilor fundamentale ca principii generale de drept 14.
14 In this respect, a distinction must be drawn between, on the one hand, jurisdiction to review any national measure in the light of fundamental rights and, on the other hand, jurisdiction to examine whether Member States provide the necessary level of protection in relation to fundamental rights in order to be able adequately to fulfil their other obligations as members of the Union.
În această privinţă, trebuie stabilită o distincţie între competenţa de a controla orice măsură naţională în lumina drepturilor fundamentale, pe de o parte, şi competenţa de a verifica dacă statele membre asigură nivelul de protecţie necesar în ceea ce priveşte drepturile fundamentale pentru a-şi îndeplini în mod adecvat celelalte obligaţii care le revin în calitate de membri ai Uniunii.
The first type of review does not yet exist and is not within the Union’s current competences.
Primul tip de control nu există încă şi nu face parte dintre competenţele actuale ale Uniunii.
However, the second type of review flows logically from the nature of the process of European integration.
Cu toate acestea, al doilea tip de control decurge în mod logic din natura procesului de integrare europeană.
It serves to guarantee that the basic conditions are in place for the proper functioning of the EU legal order and for the effective exercise of many of the rights granted to European citizens.
Acesta urmăreşte să garanteze existenţa condiţiilor de bază pentru o bună funcţionare a ordinii juridice a UE şi pentru exercitarea
Certainly, these provisions do not aim to extend the scope of application of fundamental rights, as a matter of EU law, to any Member State measure.
Cu siguranţă, aceste prevederi nu au ca scop extinderea domeniului de aplicare a drepturilor fundamentale, ca domeniu al dreptului comunitar, la orice măsură a unui stat membru.
Yet, it cannot be denied that they give expression to the profound conviction that respect for fundamental rights is intrinsic in the EU legal order and that, without it, common action by and for the peoples of Europe would be unworthy
Cu toate acestea, nu poate fi negat faptul că ele sunt expresia profundei convingeri că respectarea drepturilor fundamentale este intrinsecă ordinii juridice a UE şi că, fără aceasta, o acţiune comună
14 — See, for example, Case C-260/89 ERT [1991] ECR I-2925; Case C-60/00 Carpenter [2002] ECR I-6279; and Case C-105/03 Pupino [2005] ECR I-5285.
14 — A se vedea, de exemplu, Hotărârea din 18 iunie 1991, ERT (C-260/89, Rec., p. I-2925), Hotărârea din 11 iulie 2002, Carpenter (C-60/00, Rec., p.
For good measure, it should be noted that these last three cases concerned the obligation of Community institutions to respect fundamental rights.
Pentru precizie, ar trebui notat că aceste ultime trei cauze priveau obligația instituțiilor Comunității de a respecta drepturile fundamentale.
13 — Article 49 EU.
13 — Articolul 49 UE.
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-380/05 the same as the degree of protection of fundamental rights at the level of the European Union, there must be some measure of equivalence in order to ensure that the law of the Union can operate effectively within the national legal order.
Cu toate că gradul de protecţie a drepturilor fundamentale la nivel naţional nu trebuie să fie exact acelaşi cu gradul de protecţie al drepturilor fundamentale la nivelul Uniunii Europene, trebuie să existe o anumită echivalenţă pentru a asigura aplicarea efectivă a dreptului Uniunii în ordinea juridică naţională.
as the protection of fundamental rights in a Member State is not gravely inadequate in that sense, I believe the Court should review national measures for their conformity with fundamental rights only when these measures come within the scope of application of the Court’s jurisdiction as defined in its caselaw to date. 15
Totuşi, atât timp cât protecţia drepturilor fundamentale într-un stat membru nu prezintă deficienţe grave în acest sens, în opinia noastră, Curtea nu trebuie să controleze conformitatea măsurilor naţionale cu drepturile fundamentale decât atunci când aceste măsuri intră în domeniul de aplicare al competenţei Curţii, astfel cum este definită aceasta în jurisprudenţa sa actuală 15.
As to the present case, I propose that the Court remain faithful to its conventional approach.
În ceea ce priveşte prezenta cauză, propunem Curţii să rămână fidelă abordării sale tradiţionale.
This is not to say that the first question asked by the national court, as regards the right to freedom of expression, is devoid of relevance.
Aceasta nu înseamnă că prima întrebare adresată de instanţa naţională, privind dreptul la libertatea de exprimare, este lipsită de relevanţă.
However, as we shall see, its relevance is auxiliary to the issue whether there has been a restriction of free movement.
Cu toate acestea, după cum vom vedea, relevanţa sa este auxiliară în raport cu problema dacă a existat o restricţie la libera circulaţie.
The scenario may seem unlikely at first sight, but I do not discount, offhand, the idea that a serious and persistent breach of fundamental rights might occur in a Member State, making it impossible for that State to comply with many of its EU obligations and effectively limiting the possibility for individuals to benefit fully from the rights granted to them by EU law.
Scenariul poate părea improbabil la prima vedere, însă nu excludem, a priori, ideea că într-un stat membru s-ar putea produce o încălcare gravă şi persistentă a drepturilor fundamentale, făcând imposibil pentru acel stat să se conformeze cu mai multe dintre obligaţiile sale în cadrul UE şi limitând efectiv posibilitatea particularilor de a beneficia pe deplin de drepturile ce le sunt acordate de dreptul comunitar.
For instance, it would be difficult to envisage citizens of the Union exercising their rights of free movement in a Member State where there are systemic shortcomings in the protection of fundamental rights.
De exemplu, ar fi dificil să se conceapă că cetăţeni ai Uniunii îşi exercită dreptul lor la liberă circulaţie într-un stat membru unde protecţia drepturilor fundamentale prezintă deficienţe structurale.
Such systemic shortcomings would, in effect, amount to a violation of the rules on free movement.
Asemenea deficienţe structurale ar echivala, în fapt, cu încălcări ale normelor privind libera circulaţie.
III — Rephrasing the questions referred for a preliminary ruling
III — Reformularea preliminare minare
This brings us to the other questions asked by the national court.
Aceasta ne aduce la alte întrebări adresate de instanţa naţională.
Unfortunately,
Din nefericire,
15 — See, in particular, Case 5/88 Wachauf [1989] ECR 2609; ERT, cited in footnote 14; Case C-71/02 Karner [2004] ECR I-3025; and Pupino, cited in footnote 14.
2609), Hotărârea ERT, citată la nota de subsol 14, Hotărârea din 25 martie 2004, Karner (C-71/02, Rec., p. I-3025), și Hotărârea Pupino, citată la nota de subsol 14.
My suggestion is not that any violation of fundamental rights within the meaning of Article 6(2) EU constitutes, of itself, an infringement of the rules on free movement.
Nu intenţionăm să susţinem că orice încălcare a drepturilor fundamentale în înţelesul articolului 6 alineatul (2) UE constituie, prin ea însăşi, o încălcare a normelor privind libera circulaţie.
Only serious and persistent violations which highlight a problem of systemic nature in the protection of fundamental rights in the Member State at issue, would, in my view, qualify as violations of the rules on free movement, by virtue of the direct threat they would pose to the transnational dimension of European citizenship and to the integrity of the EU legal order. However, so long
Doar încălcările grave şi persistente care evidenţiază o problemă de natură structurală în ceea ce priveşte protecţia drepturilor fundamentale în statul
Another part of the request for a preliminary ruling is inadmissible for a different reason.
O altă parte a cererii de pronunţare a unei hotărâri preliminare este inadmisibilă dintr-un motiv diferit.
In the context of the preliminary ruling procedure, it is important that the referring court defines the factual circumstances of the questions it asks, so that the Court of Justice can give a useful interpretation of the relevant provisions of Community law. 18As the Court held in Telemarsica- the way in which those questions are formulated is problematic in several respects.
În contextul procedurii întrebărilor preliminare este important ca instanţa de trimitere să definească circumstanţele de fapt ale întrebărilor pe care le adresează, astfel încât Curtea de Justiţie să poată da o interpretare utilă prevederilor relevante de drept comunitar 18.
It is up to the referring court to determine if its national law is compatible with those provisions. 16 bruzzo, this is ‘of particular importance in the field of competition, which is characterised by complex factual and legal situations.’ 19
Astfel cum a reţinut Curtea în cauza Telemarsicabruzzo, aceasta prezintă „o importanţă deosebită în domeniul concurenţei, care este caracterizat prin situaţii de fapt şi de drept complexe” 19.
It would seem that, where the referring court asks, by its second question, for an interpretation of the Treaty rules on competition, it does so primarily with a view to Article 86(1) EC, read in conjunction with Article 82 EC.
S-ar părea că, solicitând în a doua întrebare o interpretare a normelor din tratat privind concurenţa, instanţa de trimitere are în vedere în primul rând articolul 86 alineatul (1) CE coroborat cu articolul 82 CE.