natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In respect of those projects which fall within Article 4(2) of the directive, point 10(d) of Annex II refers to the ‘construction of … airfields (projects not listed in Annex I)’ and point 12 of that annex refers to ‘modifications to development projects included in Annex I’.
În legătură cu aceleași proiecte care intră în sfera articolului 4 alineatul (2) din directivă, punctul 10 litera (d) din anexa II la aceasta are în vedere „[c]onstruirea de […] aerodromuri (altele decât proiectele cuprinse la anexa I)”, iar punctul 12 al aceleiași anexe menționează „[m]odificări[le] aduse proiectelor de dezvoltare incluse în anexa I”.
Articles 5 to 9 of Directive 85/337, to which Article 4 of that directive refers, essentially state the following: Article 5 specifies the minimum information to be provided by the developer, Article 6 imposes, inter alia, the developer’s obligation to inform the authorities and the public, Article 8 refers to the obligation of the competent authorities to take into consideration the information gathered in the assessment procedure, and Article 9 imposes an obligation on the competent authorities to inform the public of the decision taken and any conditions attached to it.
Articolele 59 din Directiva 85/337, la care face trimitere articolul 4 din această directivă, prevăd, în esență, următoarele: articolul 5 precizează informațiile minime pe care trebuie să le furnizeze inițiatorul proiectului, articolul 6 instituie, printre altele, obligația inițiatorului proiectului de a informa autoritățile și publicul, articolul 8 menționează obligația autorităților competente de a lua în considerare informațiile culese în cadrul procedurii de evaluare, iar articolul 9 instituie obligația autorităților competente de a informa publicul cu privire la decizia adoptată, precum și cu privire la orice condiție aferentă.
In the Region of Wallonia, the assessment of the effects of projects on the environment was governed, until 1 October 2002, by a decree of 11 September 1985 and by the decree implementing it of 31 October 1991.
În cadrul Région wallonne, evaluarea efectelor proiectelor asupra mediului era reglementată, până la 1 octombrie 2002, printrun decret din 11 septembrie 1985 și prin ordinul de punere în aplicare a acestuia din 31 octombrie 1991.
Those decrees provided that the projects listed in Annex I to the Decree of 11 September 1985, which adopted the list in Annex I to Directive 85/337, and in
Aceste texte prevedeau că proiectele citate în anexa I la Decretul din 11 septembrie 1985, care preia lista din anexa I la Directiva 85/337, și în anexa II la Ordinul
Annex II to the Decree of 31 October 1991 were automatically subject to an environmental impact assessment.
ABRAHAM ȘI ALȚII din 31 octombrie 1991 fac din oficiu obiectul unui studiu privind efectele asupra mediului.
Other projects, for which an impact assessment was not automatically required, only had to be the subject of a prior notice regarding assessment of their impact on the environment.
Celelalte proiecte, pentru care nu se prevedea efectuarea din oficiu a unui studiu privind efectele, trebuiau doar să facă obiectul unui aviz de evaluare prealabilă a efectelor asupra mediului.
In accordance with Annex I to the Decree of 11 September 1985, the construction of airports with a runway length of at least 2 100 metres had to be subject to an environmental impact assessment.
Conform anexei I la Decretul din 11 septembrie 1985, construirea de aeroporturi cu o lungime a pistei de cel puțin 2 100 de metri face în mod obligatoriu obiectul unui studiu privind efectele asupra mediului.
In addition, pursuant to Annex II to the Decree of 31 October 1991, the construction of airports with a runway length of 1 200 metres or more, including the extension of existing runways beyond that threshold and leisure airports, also had to be subject to an environmental impact assessment.
Pe de altă parte și în temeiul anexei II la Ordinul din 31 octombrie 1991, construirea de aeroporturi cu o lungime a pistei de cel puțin 1 200 de metri, cuprinzând inclusiv prelungirea unor piste existente dincolo de acest prag, precum și aeroporturile de agrement trebuie de asemenea să facă obiectul unui studiu privind efectele asupra mediului.
The dispute in the main proceedings and the questions referred
Acțiunea principală și întrebările preliminare
The individuals who live near Liège-Bierset Airport complain of noise pollution, often at night, resulting from the restructuring of the former military airport and its use since 1996 by air freight companies.
Locuitorii din proximitatea aeroportului Liège-Bierset se plâng de poluarea fonică, adesea nocturnă, care rezultă din restructurarea acestui fost aeroport militar și din utilizarea sa, începând cu 1996, de către anumite societăți de transport aerian de mărfuri.
An agreement signed on 26 February 1996 between the Region of Wallonia, Société de développement et de promotion de l’aéroport de Liège-Bierset and TNT Express Worldwide provided for certain modifications to the infrastructure of that airport in order to enable it to be used 24 hours per day and 365 days per year.
Un contract, încheiat la 26 februarie 1996 între Région wallonne, Société de développement et de promotion de l’aéroport de Liège-Bierset și T. N. T. Express World-wide, a prevăzut un anumit număr de lucrări de modificare a infrastructurii acestui aeroport în scopul de a permite o utilizare 24 de ore din 24 și 365 de zile pe an.
In particular, the runways were restructured and widened.
Între altele, pistele au fost reamenajate și lărgite.
A control tower, new runway exits and aprons were also constructed.
Un turn de control, precum și noi căi de acces la piste și noi zone de staționare au fost de asemenea construite.
The length of the runway of 3 297 metres was not altered however.
Lungimea pistei, de 3 297 de metri, a rămas însă neschimbată.
Planning consents and operational authorisations were also granted so that the works could be carried out.
De asemenea, au fost acordate autorizații de urbanism și de exploatare în scopul de a permite realizarea acestor lucrări.
The dispute pending before the Belgian national court concerns liability: the claimants in the main proceedings have sought compensation for the harm suffered, in their view, by them as a result of the nuisance — which they claim to be serious — linked to the restructuring of the airport.
Litigiul pendinte la instanța națională belgiană privește chestiunea răspunderii: întradevăr, reclamanții din acțiunea principală au solicitat repararea prejudiciului pe care consideră că îl suferă din cauza neplăcerilor, pe care le consideră grave, legate de restructurarea aeroportului.
It is in that context that an appeal on a point of law was brought before the Cour de cassation (Court of Cassation) against a judgment delivered on 29 June 2004 by the Cour d’appel de Liège (Court of Appeal of Liège).
În acest cadru, Cour de cassation (Curtea de Casație) din Belgia a fost sesizată cu un recurs în casație îndreptat împotriva unei hotărâri pronunțate la 29 iunie 2004 de cour d’appel (Curtea de Apel) din Liège.
Considering that the dispute before it raised questions of interpretation of Community law, the Cour de cassation decided to stay the proceedings and to refer the following questions to the Court of Justice for a preliminary ruling:
Considerând că litigiul cu care a fost sesizată ridică probleme de interpretare a dreptului comunitar, Cour de cassation a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarele întrebări preliminare:
‘(1) Does an agreement between public authorities and a private undertaking, signed with a view to having that undertaking become operational at an airport with a runway more than 2 100 metres in length, featuring an exact description of work on the infrastructure to be carried out in relation to the adaptation of the runway, without its being extended, and the construction of a control tower with a view to permitting large aircraft to fly 24 hours per day and 365 days per year, and which provides for both nighttime and daytime flights with effect from the date on which the undertaking becomes operational at that airport constitute a project within the meaning of … Directive 85/337 …, as applicable before its amendment by … Directive 97/11 …?
„1) Un contract încheiat între autorități publice și o societate privată în scopul de a permite acestei societăți să se instaleze în cadrul unui aeroport prevăzut cu o pistă în lungime de cel puțin 2 100 de metri și în care este inclusă descrierea exactă a lucrărilor de infrastructură care urmează a fi realizate cu privire la amenajarea pistei respective, fără ca aceasta să fie prelungită, precum și la construirea unui turn de control care să permită zborul avioanelor de mare capacitate 24 de ore pe zi și 365 de zile pe an și care prevede atât zboruri de noapte, cât și de zi, de la momentul instalării societății, reprezintă un proiect în sensul Directivei 85/337 […], astfel cum era aplicabilă înainte de modificarea acesteia prin Directiva 97/11 […]?
(2) Do works to modify the infrastructure of an existing airport with a view to adapting it to a projected increase in the number of nighttime and daytime flights, without extension of the runway, correspond to the notion of a “project”, for which an impact assessment is required within the terms of Articles 1, 2 and 4 of … Directive 85/337 …, as applicable before its amendment by … Directive 97/11 …?
2) Lucrările de modificare a infrastructurii unui aeroport existent în vederea adaptării acestuia la o creștere proiectată a numărului de zboruri de noapte și de zi, fără prelungirea pistei, corespund noțiunii de proiect pentru care este necesar un studiu privind efectele asupra mediului, în sensul articolelor 1, 2 și 4 din Directiva 85/337 […], astfel cum era aplicabilă înainte de modificarea acesteia prin Directiva 97/11 […]?
(3) Since a projected increase in the activity of an airport is not directly referred to in the annexes to Directive 85/337 …, must the Member State in question nevertheless take account of that increase when examining the potential environmental effect of modifications made to the infrastructure of that airport with a view to accommodating that increase in activity?’
3) Creșterea proiectată a activității unui aeroport nefiind direct avută în vedere de anexele la Directiva 85/337 […], statul membru trebuie totuși să țină cont de această creștere atunci când analizează efectul potențial asupra mediului al modificărilor aduse infrastructurii acestui aeroport pentru a se răspunde acestei creșteri a activității?”
By its first question the national court asks whether an agreement such as the one at issue in the main proceedings is a ‘project’ within the meaning of Directive 85/337.
Prin intermediul primei întrebări, instanța de trimitere solicită să se stabilească dacă un contract precum cel în cauză în acțiunea principală reprezintă un „proiect” în sensul Directivei 85/337.
That question calls for a negative answer.
Se impune un răspuns negativ la această întrebare.
It is apparent from the very wording of Article 1(2) of Directive 85/337 that the term ‘project’ refers to works or physical interventions.
Din însăși formularea articolului 1 alineatul (2) din Directiva 85/337 reiese întradevăr că termenul „proiect” are în vedere lucrări sau intervenții fizice.
An agreement cannot, therefore, be regarded as a project within the meaning of Directive 85/337, irrespective of whether that agreement contains a more or less exact description of the works to be carried out.
În consecință, un contract nu ar putea fi considerat proiect în sensul Directivei 85/337, indiferent dacă acesta presupune o descriere, mai mult sau mai puțin exactă, a lucrărilor ce urmează a fi realizate.
However, in order to provide a satisfactory answer to a national court which has referred a question to it, the Court of Justice may also deem it necessary to consider provisions of Community law to which the national court has not referred in the text of its question (see, inter alia, Case 35/85 Tissier [1986] ECR 1207, paragraph 9).
Totuși, pentru a putea oferi un răspuns util instanței care ia adresat o întrebare preliminară, Curtea poate fi, în plus, pusă în situația de a lua în considerare norme de drept comunitar la care instanța națională nu a făcut referire în enunțul întrebării sale (a se vedea în special Hotărârea din 20 martie 1986, Tissier, 35/85, Rec., p. 1207, punctul 9).
In the present case, it should be pointed out to the national court that it is for it to determine, on the basis of the applicable national legislation, whether an agreement such as the one at issue in the main proceedings constitutes a development consent within the meaning of Article 1(2) of Directive 85/337, that is to say a decision of the competent authority which entitles the developer to proceed with the project (see, to that effect, Case C-81/96 Gedeputeerde Staten van Noord-Holland [1998] ECR I-3923, paragraph 20).
În cauza de față, trebuie să se arate instanței de trimitere că îi revine să stabilească, în temeiul reglementării naționale aplicabile, dacă un contract precum cel în cauză în acțiunea principală presupune o autorizație în sensul articolului 1 alineatul (2) din Directiva 85/337, și anume o decizie a autorității competente care îl împuternicește pe inițiatorul proiectului să își realizeze proiectul (a se vedea în acest sens Hotărârea din 18 iunie 1998, Gedeputeerde Staten van Noord Holland, C-81/96, Rec., p. I-3923, punctul 20).
Such would be the case if that decision could, under national law, be regarded as a decision of the competent authority or authorities granting the developer the right to proceed with construction works or other installations or schemes or to intervene in the natural surroundings and landscape.
Acesta ar fi cazul dacă decizia respectivă ar putea fi considerată, în aplicarea dreptului național, o decizie a autorității sau a autorităților competente care l-ar împuternici pe inițiatorul proiectului să realizeze lucrări de construcție sau alte instalații sau scheme ori să intervină în mediul natural și asupra peisajului.
In addition, where national law provides that the consent procedure is to be carried out in several stages, the environmental impact assessment in respect of a project must, in principle, be carried out as soon as it is possible to identify and assess all the effects which the project may have on the environment (see Case C-201/02 Wells [2004] ECR I-723, paragraph 53).
Pe de altă parte, în cazul în care dreptul național prevede că procedura de autorizare se desfășoară în mai multe etape, evaluarea efectelor unui proiect asupra mediului trebuie, în principiu, să fie efectuată de îndată ce este posibilă identificarea și evaluarea tuturor efectelor pe care acest proiect le-ar putea avea asupra mediului (a se vedea Hotărârea din 7 ianuarie 2004, Wells, C-201/02, Rec., p. I-723, punctul 53).
Thus, where one of those stages involves a principal decision and the other involves an implementing decision which cannot extend beyond the parameters set by the principal decision, the effects which a project may have on the environment must be identified and assessed at the time of the procedure relating to the principal decision.
Astfel, în cazul în care una dintre aceste etape este o decizie principală, iar cealaltă reprezintă o decizie de executare care nu poate depăși parametrii stabiliți prin decizia principală, efectele pe care proiectul le-ar putea avea asupra mediului trebuie identificate și evaluate în cadrul procedurii de adoptare a deciziei principale.
It is only if those effects are not identifiable until the time of the procedure relating to the implementing decision that the assessment should be carried out in the course of the latter procedure (Wells, paragraph 52).
Evaluarea ar trebui efectuată în cadrul procedurii de adoptare a deciziei de executare doar în cazul în care aceste efecte nu sunt identificabile decât în cadrul acestei din urmă proceduri (Hotărârea Wells, citată anterior, punctul 52).
Finally, the national court should be reminded that the objective of the legislation cannot be circumvented by the splitting of projects and that failure to take account of their cumulative effect must not mean in practice that they all escape the obligation to carry out an assessment when, taken together, they are likely to have significant effects on the environment within the meaning of Article 2(1) of Directive 85/337 (see, to that effect, Case C-392/96 Commission v Ireland [1999] ECR I-5901, paragraph 76).
În cele din urmă, trebuie să se amintească instanței de trimitere că obiectivul reglementării nu ar putea fi deturnat printr-o fracționare a proiectelor și că neluarea în considerare a efectului cumulativ al acestora nu trebuie să aibă ca rezultat practic sustragerea acestora în totalitate de la obligația de evaluare, deși, privite în ansamblu, acestea ar putea avea efecte semnificative asupra mediului în sensul articolului 2 alineatul (1) din Directiva 85/337 (a se vedea în acest sens Hotărârea din 21 septembrie 1999, Comisia/Irlanda, C-392/96, Rec., p. I-5901, punctul 76).
Consequently, the answer to the first question must be that, while an agreement such as the one at issue in the main proceedings is not a project within the meaning of Directive 85/337, it is for the national court to determine, on the basis of the applicable national legislation, whether such an agreement constitutes a development consent within the meaning of Article 1(2) of Directive 85/337.
Prin urmare, trebuie să se răspundă la prima întrebare că, deși un contract precum cel în cauză în acțiunea principală nu reprezintă un proiect în sensul Directivei 85/337, revine instanței de trimitere să stabilească, în temeiul reglementării naționale aplicabile, dacă un astfel de contract presupune o autorizație în sensul articolului 1 alineatul (2) din Directiva 85/337.
It is necessary, in that context, to consider whether that consent forms part of a procedure carried out in several stages involving a principal decision and implementing decisions and whether account is to be taken of the cumulative effect of several projects whose impact on the environment must be assessed globally.
În acest context, trebuie să se analizeze dacă această autorizație face parte dintr-o procedură în mai multe etape care presupune o decizie principală, precum și decizii de executare și dacă este necesar să se țină cont de efectul cumulativ al mai multor proiecte, ale căror efecte asupra mediului trebuie apreciate în mod global.
By its second question the national court asks, in essence, whether works relating to the infrastructure of an existing airport whose runway is already more than 2 100 metres in length fall with the scope of point 12 of Annex II, read in conjunction with point 7 of Annex I, to Directive 85/337, in its original version.
Prin intermediul celei de a doua întrebări, instanța de trimitere solicită, în esență, să se stabilească dacă lucrări de modificare a infrastructurii unui aeroport existent, deja prevăzut cu o pistă în lungime de cel puțin 2 100 de metri, intră în domeniul de aplicare al dispozițiilor punctului 12 din anexa II, coroborate cu prevederile punctului 7 din anexa I la Directiva 85/337, în redactarea sa inițială.
Pursuant to point 12 of Annex II in the version prior to Directive 97/11, ‘modifications to development projects included in Annex I’ constitute projects subject to Article 4(2).
Potrivit punctului 12 din anexa II, în redactarea anterioară celei rezultate din Directiva 97/11, „[m]odificări[le] aduse proiectelor de dezvoltare incluse în anexa I” reprezintă un proiect avut în vedere de articolul 4 alineatul (2).
Point 7 of Annex I refers to the ‘construction … of airports … with a basic runway length of 2 100 m or more’.
Punctul 7 din anexa I menționează „construirea de […] aeroporturi cu o lungime a pistei de cel puțin 2 100 m”.
Société de développement et de promotion de l’aéroport de Liège-Bierset, TNT Express Worldwide and the Kingdom of Belgium submit that it necessarily follows from that wording that only modifications to the ‘construction’ of an airport with a runway length of 2 100 metres or more are covered and not modifications to an existing airport.
Société de développement et de promotion de l’aéroport de Liège-Bierset, T. N. T. Express Worldwide și Regatul Belgiei susțin că din această redactare rezultă obligatoriu că sunt avute în vedere doar modificările „construcției” unui aeroport prevăzut cu o pistă în lungime de cel puțin 2 100 de metri, iar nu modificările unui aeroport existent.
It would be contrary to the very objective of Directive 85/337 to exclude works to improve or extend the infrastructure of an existing airport from the scope of Annex II on the ground that Annex I covers the ‘construction of airports’ and not ‘airports’ as such.
În această privință, ar fi contrară obiectului însuși al Directivei 85/337 excluderea din domeniul de aplicare al anexei II la aceasta a lucrărilor de ameliorare sau de extindere a infrastructurii unui aeroport deja construit, pe motiv că anexa I la Directiva 85/337 are în vedere „construirea de aeroporturi”, și nu „aeroporturile” ca atare.
Such an interpretation would indeed allow all works to modify a pre-existing airport, regardless of their extent, to fall outside the obligations resulting from Directive 85/337 and would, in that regard, thus deprive Annex II to Directive 85/337 of all effect.
Întradevăr, o astfel de interpretare ar permite excluderea dintre obligațiile care decurg din Directiva 85/337 a tuturor lucrărilor de modificare a unui aeroport preexistent, indiferent de amploarea acestor lucrări, și, cu privire la acest aspect, ar lipsi astfel anexa II la Directiva 85/337 de orice efect.
Consequently, point 12 of Annex II, read in conjunction with point 7 of Annex I, must be regarded as also encompassing works to modify an existing airport.
Prin urmare, dispozițiile punctului 12 din anexa II coroborate cu prevederile punctului 7 din anexa I trebuie considerate ca având în vedere, de asemenea, lucrările de modificare a unui aeroport deja construit.
That interpretation is in no way called into question by the fact that Directive 97/11 has replaced point 12 of Annex II to Directive 85/337 with a new point 13, which expressly designates ‘any change or extension of projects listed in Annex I or Annex II, already authorised, executed or in the process of being executed …’ as a project subject to Article 4(2) of Directive 85/337, as amended by Directive 97/11, whereas point 12 of Annex II merely referred to ‘modifications to development projects included in Annex I. The new wording adopted by Directive 97/11, the fourth recital in the preamble to which makes reference to experience acquired in environmental impact assessment and stresses the need to introduce provisions designed to clarify, supplement and improve the rules on the assessment procedure, merely sets out with greater clarity the meaning to be given here to the original wording of Directive 85/337.
Această interpretare nu este nicidecum infirmată de împrejurarea că Directiva 97/11 a înlocuit punctul 12 din anexa II la Directiva 85/337 printrun nou punct 13, care desemnează în mod expres drept proiect avut în vedere la articolul 4 alineatul (2) din Directiva 85/337, astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/11, „[o]rice modificare sau extensie a proiectelor menționate la anexa I sau la anexa II, deja autorizate, executate sau în curs de executare […]”, în timp ce punctul 12 din anexa II se limita la a menționa „[m]odificări[le] aduse proiectelor de dezvoltare incluse în anexa I. Întradevăr, noua redactare adoptată de Directiva 97/11, al cărei considerent (4) subliniază experiența dobândită în evaluarea efectelor asupra mediului și insistă asupra necesității de a se introduce dispoziții care vizează clarificarea, completarea și îmbunătățirea normelor privind procedura de evaluare, nu face decât să explice mai clar, cu privire la acest aspect, sfera care trebuie atribuită Directivei 85/337 în redactarea sa inițială.