natgillin/translations-raw huggingface dataset:
By contrast, the remainder of the present plea is dismissed, that is to say, in so far as it concerns the payment facilities for the fee and the 1994 bond issue.
În schimb, se resping celelalte aspecte conținute în cadrul acestui motiv, și anume cele care privesc facilitățile de plată a redevenței și emisiunea de obligațiuni din 1994.
It is necessary to examine, next, the second main contention, referred to in paragraph 33 above and, accordingly, the fourth plea in support of annulment.
Trebuie examinată apoi a doua contestație principală menționată la punctul 33 de mai sus și, prin urmare, al patrulea motiv de anulare.
The fourth plea in law, alleging that the Commission erred in law as to the conditions for the application of Article 86(2) EC
Cu privire la al patrulea motiv, întemeiat pe erori de drept privind condițiile de aplicare a articolului 86 alineatul (2) CE
This plea is divided into two parts.
Acest motiv cuprinde două aspecte.
In the first part, the applicant claims that the award of the public television service by the Portuguese Republic to RTP, without competitive tendering, precluded the grant of a derogation under Article 86(2) EC.
În primul aspect, reclamanta consideră că încredințarea serviciului public de televiziune de către Republica Portugheză către RTP, în lipsa unei proceduri concurențiale de ofertare, interzicea acordarea unei derogări în temeiul articolului 86 alineatul (2) CE.
In the second part, the applicant alleges an infringement of Article 86(2) EC, resulting from breach by the Commission, in the contested decision, of the criteria for the application of that provision as defined in the Communication on broadcasting.
În al doilea aspect, reclamanta invocă încălcarea articolului 86 alineatul (2) CE care rezultă din încălcarea de către Comisie, în decizia atacată, a criteriilor de aplicare a acestei dispoziții, astfel cum sunt definite în Comunicarea privind radiodifuziunea.
The first part, alleging the award of the public television service to RTP without competitive tendering
Cu privire la primul aspect, întemeiat pe încredințarea serviciului public de televiziune către RTP în lipsa unei proceduri concurențiale de ofertare
The applicant, after stating that the public television service was not awarded to RTP on the basis of competitive tendering, complains that the Commission failed to question the lawfulness of that award.
După ce a susținut că serviciul public de televiziune nu a fost încredințat RTP pe baza unei proceduri concurențiale de ofertare, reclamanta critică Comisia pentru faptul de a nu fi ridicat problema referitoare la legalitatea acestei încredințări.
It claims that, if the Commission had carried out that examination, it would have been compelled to find that that award did not comply with the requirements of Community law and, accordingly, that the funding granted to RTP could not benefit from any exemption under Article 86(2) EC.
Reclamanta consideră că, în cazul în care Comisia ar fi efectuat această examinare, ar fi trebuit să concluzioneze că această încredințare nu respecta cerințele dreptului comunitar și, prin urmare, că finanțările acordate RTP nu puteau beneficia de nicio exceptare în temeiul articolului 86 alineatul (2) CE.
It relies on the Commission’s interpretative communication on concessions under Community law (OJ 2000 C 121, p.
Reclamanta invocă Comunicarea interpretativă a Comisiei privind concesiunile în dreptul comunitar (JO 2000, C 121, p.
2; ‘Communication on concessions’) and on what it alleges was the Commission’s interpretation of the judgment in Case C-324/98 Telaustria and Telefonadress [2000] ECR I-10745 contained in its XXXIst Report on Competition Policy — 2001 (SEC(2002) 462 final).
2, denumită în continuare „Comunicarea privind concesiunile”) și interpretarea pe care Comisia ar fi dat-o, în Al XXXI-lea raport privind politica în domeniul concurenței [SEC (2002) 462 final], Hotărârii Curții din 7 decembrie 2000, Teleaustria și Telefonadress (C-324/98, Rec., p. I-10745).
The applicant also relies on Case C-107/98 Teckal [1999] ECR I-8121.
Reclamanta invocă și Hotărârea Curții din 18 noiembrie 1999, Teckal (C-107/98, Rec., p. I-8121).
In the reply, the applicant claims, essentially, that the fourth of the conditions set out in paragraphs 88 to 93 of Case C-280/00 Altmark Trans and Regierungspräsidium Magdeburg [2003] ECR I-7747 (‘the fourth Altmark condition’) required the Commission, in view of the failure to follow a competitive tendering procedure, to verify that the level of compensation awarded to RTP had been determined on the basis of a typical undertaking, well run and adequately provided with means.
În replică, reclamanta susține, în esență, că a patra condiție dintre cele prevăzute la punctele 88-93 din Hotărârea Curții din 24 iulie 2003, Altmark Trans și Regierungspräsidium Magdeburg (C-280/00, Rec., p. I-7747, denumită în continuare „a patra condiție Altmark”), impunea, ținându-se seama de lipsa procedurii concurențiale de ofertare, verificarea de către Comisie a faptului că nivelul compensației acordate RTP fusese stabilit pe baza criteriului unei întreprinderi obișnuite, bine organizate și echipate corespunzător.
Such was manifestly not the case.
Or, în mod vădit, nu aceasta a fost situația.
The Commission contends that the award of the public service television remit to RTP is a different question from that of whether the compensation awarded to that undertaking was compatible with the State aid rules and one which was never raised during the formal procedure.
Comisia susține că încredințarea misiunii de serviciu public de televiziune către RTP este o problemă diferită – care nu a fost invocată pe parcursul procedurii oficiale – de problema compatibilității compensațiilor acordate acestei întreprinderi, în lumina normelor referitoare la ajutoarele de stat.
Whatever the position, it does not follow from the provisions of Article 86(2) EC or from the caselaw that Member States are required to follow specific procedures for choosing undertakings entrusted with the operation of services of general economic interest (‘SGEIs’).
Indiferent de situație, nici din dispozițiile articolului 86 alineatul (2) CE, nici din jurisprudență nu ar rezulta că statele membre sunt obligate să urmeze proceduri specifice pentru a alege întreprinderile cărora le-au fost încredințate servicii de interes economic general (denumite în continuare „SIEG”).
In any event, in the case of broadcasting SGEIs, Community law does not require the open and competitive procedures normally required as a matter of course in contracts for concessions for public services.
În orice ipoteză, în cazul SIEG de radiodifuziune, dreptul comunitar nu ar impune licitațiile deschise și procedurile concurențiale solicitate în mod normal, în general, în contractele de concesiune a serviciului public.
The references made by the applicant to the regime applicable to concessions and to the caselaw of the Court are not relevant.
Trimiterile efectuate de reclamantă la regimul aplicabil concesiunilor și la jurisprudența Curții nu ar fi pertinente.
With regard to the fourth Altmark condition, the applicant mistook its purpose.
În ceea ce privește a patra condiție Altmark, reclamanta ar face confuzii cu privire la funcția acesteia.
That condition concerns the question whether the measure is State aid and not whether it can benefit from the derogation provided for in Article 86(2) EC.
Această condiție ar privi problema dacă măsura reprezintă ajutor de stat, iar nu aceea dacă această măsură poate beneficia de derogarea prevăzută la articolul 86 alineatul (2) CE.
The Commission’s position, alleging that the applicant has raised a new argument, is thus not such as to permit that argument to be disregarded.
Poziția Comisiei întemeiată pe noutatea argumentului reclamantei nu este, așadar, de natură să permită respingerea acestuia.
None the less, the Court of First Instance finds, like the Commission, that that argument has not succeeded in calling into question the lawfulness of the contested decision.
Cu toate acestea, Tribunalul consideră, similar Comisiei, că acest argument nu este în măsură să conteste legalitatea deciziei atacate.
Among its conditions for application, Article 86(2) EC does not include a requirement to the effect that the Member State must have followed a competitive tendering procedure for the award of the SGEI.
Articolul 86 alineatul (2) CE nu conține, printre condițiile sale de aplicare, o cerință conform căreia statul membru trebuie să fi urmat o procedură concurențială de ofertare în vederea încredințării SIEG.
Moreover, in Case T-17/02 Olsen v Commission [2005] ECR II-2031, paragraph 239, the Court expressly stated that it is not apparent either from the wording of Article 86(2) EC or from the caselaw on that provision that an SGEI may be entrusted to an operator only as a result of a tendering procedure.
II-2031, punctul 239), Tribunalul a arătat în mod expres că nici din modul de redactare a articolului 86 alineatul (2) CE, nici din jurisprudența referitoare la această dispoziție nu rezulta că un SIEG poate fi încredințat unui operator numai după finalizarea unei proceduri de cerere de ofertă.
In view of the foregoing considerations, the applicant’s head of claim alleging that the Commission should, in the context of its examination under Article 86(2) EC, have verified whether the television SGEI had been awarded to RTP after competitive tendering must be rejected.
Ținând seama de considerațiile de mai sus, trebuie respinsă critica reclamantei întemeiată pe împrejurarea că, în cadrul examinării efectuate în temeiul articolului 86 alineatul (2) CE, Comisia ar fi trebuit să verifice dacă SIEG de televiziune fusese încredințată RTP în urma unei proceduri concurențiale de ofertare.
It follows equally from this conclusion — to the effect that, in the context of its examination under Article 86(2) EC, the Commission was not required to examine whether the award to RTP of the television SGEI occurred in the context of a competitive tendering — that, even if the television SGEI, for other reasons, such as those relied on by the applicant and recalled in the last two sentences of paragraph 134 above, should have been the subject of such a competitive tendering, its absence in this case would, at most, have justified the Commission in bringing an action for failure to fulfil obligations against the Portuguese Republic pursuant to Article 226 EC, a procedure which, if that case had arisen, might have resulted in that Member State bringing that award to an end and organising a tendering procedure.
Din această concluzie, potrivit căreia, în cadrul examinării efectuate în temeiul articolului 86 alineatul (2) CE, Comisia nu trebuia să analizeze dacă încredințarea către RTP a SIEG de televiziune avusese loc în cadrul unei proceduri concurențiale de ofertare, rezultă și că lipsa în cauza de față a unei asemenea proceduri concurențiale, presupunând chiar că SIEG de televiziune ar fi trebuit, pentru alte motive decât cele invocate de reclamantă și amintite în cele două ultime teze ale punctului 134 de mai sus, să facă obiectul unei asemenea proceduri concurențiale de ofertare, lipsa unei asemenea proceduri concurențiale de ofertare în prezenta cauză ar fi putut cel mult să justifice inițierea de către Comisie a unei proceduri de constatare a neîndeplinirii obligațiilor împotriva Republicii Portugheze în temeiul articolului 226 CE, procedură care ar fi putut eventual să determine acest stat membru să înceteze această procedură de încredințare și să organizeze o procedură de cerere de ofertă.
However, that absence of competitive tendering cannot, by contrast, have the result that State funding of the SGEI holder’s public service obligations must, even though the requirements concerning the definition of the SGEI, the remit and proportionality are fulfilled, be considered to be State aid incompatible with the common market.
Totuși, această lipsă a procedurii concurențiale poate, în schimb, să aibă drept efect numai faptul că finanțarea de către stat a obligațiilor de serviciu public ale titularului SIEG ar trebui, deși condițiile privind definirea SIEG, mandatul și proporționalitatea ar fi respectate, să fie considerată drept ajutor incompatibil cu piața comună.
In any event, the Court of First Instance finds, contrary to what the applicant claims on the grounds recalled in the last two sentences of paragraph 134 above, that the Portuguese Republic was in no way required to organise a competitive tendering prior to the award of the television SGEI to RTP.
În orice situație, Tribunalul consideră că, în mod contrar susținerilor reclamantei, pentru motivele amintite în cele două ultime teze ale punctului 134 de mai sus, Republica Portugheză nu era nicidecum obligată să organizeze o procedură concurențială de ofertare prealabilă încredințării SIEG de televiziune către RTP.
In that regard, the applicant refers, first, to the Communication on concessions (paragraph 134 above).
În această privință, reclamanta se referă, mai întâi, la Comunicarea privind concesiunile (punctul 134 de mai sus).
Although the public service contracts concluded between the Portuguese Republic and RTP are headed ‘concession’, it does not appear that RTP is a concession holder within the meaning of that communication and, moreover, the applicant puts forward no evidence to that effect (see, in particular, the sixth subpoint of point 2.2 and the third subpoint of point 2.4 of the Communication on concessions). In other words, RTP was remunerated for its operation (as a television service broadcasting to subscribers) and therefore bore the operating risk.
Or, deși contractele de serviciu public încheiate între Republica Portugheză și RTP conțin, desigur, denumirea „concesiune”, nu reiese, iar reclamanta nu invocă de altfel niciun element în acest sens, că RTP ar avea calitatea de concesionar în sensul acestei comunicări (a se vedea în special punctul 2.2 al șaselea paragraf și punctul 2.4 al treilea paragraf din Comunicarea privind concesiunile), cu alte cuvinte că RTP era plătită în schimbul serviciilor prestate (precum o televiziune care emite către abonați) și că ar suporta, așadar, riscul de exploatare.
It appears, on the contrary, that RTP is a public television operator broadcasting programmes to and for the benefit of the entire population, whose costs for that service to the public are borne by the State.
Dimpotrivă, reiese că RTP este un operator public de televiziune care difuzează un program în beneficiul și având ca destinatar întreaga populație, costurile prestării serviciului public fiind suportate de către stat.
In addition, even though RTP was a concession holder within the meaning of the Communication on concessions, it should be borne in mind that, although that communication states that ‘relationships between public authorities and public enterprises entrusted with the operation of services of general economic interest are, in principle, covered by this communication’ (eighth subpoint of point 2.4), it states expressly that, ‘in the audiovisual sector, account should be taken of the [Amsterdam Protocol]’ (footnote 29, eighth subpoint of point 2.4).
În plus, chiar dacă RTP ar fi fost concesionar în sensul Comunicării privind concesiunile, trebuie arătat că această comunicare, deși evidențiază că „relațiile dintre autorități[le] publice și întreprinderi[le] publice care au sarcina îndeplinirii misiunilor de interes economic general sunt în principiu avute în vedere de [aceasta]” [traducere neoficială] (punctul 2.4 al optulea paragraf din Comunicarea privind concesiunile), precizează totuși în mod expres că „în sectorul audiovizualului trebuie să se țină seama de [Protocolul de la Amsterdam]” [traducere neoficială] (nota 29 punctul 2.4 al optulea paragraf din Comunicarea privind concesiunile).
In so doing, the Communication on concessions acknowledges the specific nature of broadcasting and exempts that sector from the general rule.
Astfel, Comunicarea privind concesiunile recunoaște specificitatea radiodifuziunii ca serviciu public și îl exceptează de la norma generală.
Lastly, it is necessary to note that, according to the Communication on concessions, those concessions are ‘subject to the rules and principles of the Treaty, in so far as … their object is the provision of economic activities’ (first subpoint of point 2.4).
În sfârșit, trebuie reținut că, potrivit Comunicării privind concesiunile, acestea „sunt supuse normelor și principiilor tratatului, în măsura în care […] au ca obiect prestarea de activități economice” [traducere neoficială] (punctul 2.4 primul paragraf).
Further on, the Communication on concessions states that it ‘does not concern… acts concerning non-economic activities such as obligatory schooling or social security’ (second indent of the fifth subpoint of point 2.4).
În continuare, Comunicarea privind concesiunile arată că „nu vizează actele […] care privesc activitățile cu caracter neeconomic, precum școlarizarea obligatorie sau securitatea socială” [traducere neoficială] (punctul 2.4 al cincilea paragraf a doua liniuță).
Although the public service of broadcasting is considered to be an SGEI and not a service of general non-economic interest, it must none the less be pointed out that that classification as an SGEI is explained more by the de facto impact of public service broadcasting on the otherwise competitive and commercial broadcasting sector, than by an alleged commercial dimension to broadcasting.
Or, deși este adevărat că serviciul public de radiodifuziune este considerat un SIEG, iar nu un serviciu de interes general fără caracter economic, trebuie totuși arătat că această calificare drept SIEG se explică mai mult prin impactul pe care radiodifuziunea ca serviciu public îl produce, de facto, asupra sectorului, de altfel concurențial și cu caracter comercial, al radiodifuziunii, decât printr-o pretinsă dimensiune comercială a radiodifuziunii ca serviciu public.
As is clear from the Amsterdam Protocol, public service broadcasting ‘is directly related to the democratic, social and cultural needs of each society’.
După cum reiese cu claritate din Protocolul de la Amsterdam, serviciul public de radiodifuziune este „direct legat de nevoile democratice, sociale și culturale ale fiecărei societăți”.
To the same effect, the resolution of the Council and of the Member States of 25 January 1999 concerning broadcasting (OJ 1999 C 30, p.
În același sens, Rezoluția Consiliului și a statelor membre din 25 ianuarie 1999 privind serviciul public de radiodifuziune (JO C 30, p.
1) states that that public service, ‘in view of its cultural, social and democratic functions which it discharges for the common good, has a vital significance for ensuring democracy, pluralism, social cohesion, cultural and linguistic diversity, must be able to continue to provide a wide range of programming … [for] society as a whole’ (recital B and point 7 of the resolution).
1) arată că acest serviciu public „având în vedere funcțiile culturale, sociale și democratice pe care și le asumă pentru binele comun, are o importanță vitală pentru asigurarea democrației, a pluralismului, a coeziunii sociale și a diversității culturale și lingvistice [și] trebuie să fie în măsură să continue furnizarea unei game largi de programe […] societății în ansamblul său” [traducere neoficială] (considerentul B și punctul 7 din rezoluție).
That specific status for public service broadcasting is, moreover, the basis for the freedom accorded by the Amsterdam Protocol to Member States in the award of broadcasting SGEIs.
De altfel, această specificitate a radiodifuziunii ca serviciu public reprezintă fundamentul libertății recunoscute statelor membre prin Protocolul de la Amsterdam în încredințarea SIEG de radiodifuziune.
It explains and justifies the fact that a Member State cannot be required to have recourse to competitive tendering for the award of such an SGEI, at
Aceasta explică și justifică faptul că nu se poate impune unui stat membru să organizeze o procedură concurențială de ofertare
Next, it is for the same reasons that the references also made by the applicant to the XXXIst Report on Competition Policy — 2001, to the interpretation which the Commission gave therein to the judgment in Telaustria and Telefonadress, paragraph 134 above, and to the judgment in Teckal, paragraph 134 above, appear just as lacking in relevance.
În continuare, din aceleași motive, și trimiterile efectuate de reclamantă la Al XXXI-lea raport privind politica în domeniul concurenței și la interpretarea pe care Comisia ar fi dat-o în acest raport Hotărârii Teleaustria și Telefonadress, punctul 134 de mai sus, precum și Hotărârii Teckal, punctul 134 de mai sus sunt la fel de lipsite de pertinență.
By those references, which concern totally different broadcasting activities, the applicant disregards, once again, the specific features of that sector and the particular objectives pursued by Member States when they define and organise broadcasting.
Astfel, prin aceste trimiteri, care au în vedere activități total diferite de radiodifuziunea ca serviciu public, reclamanta face abstracție de particularitățile proprii acestui din urmă sector și obiectivelor specifice urmărite de statele membre atunci când definesc și organizează serviciul public de radiodifuziune.
It follows from all the foregoing considerations that, for the purposes of granting the derogation laid down in Article 86(2) EC, not only did the Commission not have to examine whether the television SGEI was granted after competitive tendering (paragraph 146 above), but that, in any event, the Portuguese Republic was not obliged to have recourse to competitive tendering.
Din toate considerațiile de mai sus rezultă că, în vederea acordării derogării prevăzute la articolul 86 alineatul (2) CE, nu numai că nu exista obligația în sarcina Comisiei să examineze dacă SIEG de televiziune fusese încredințat în urma unei proceduri concurențiale de ofertare (punctul 146 de mai sus), ci și că, indiferent de situație, Republica Portugheză nu avea obligația să recurgă la o procedură concurențială de ofertare.
Concerning the applicant’s head of claim regarding the fourth Altmark condition (paragraph 135 above), it should be pointed out that, pursuant to Article 113 of its Rules of Procedure, the Court of First Instance may of its own motion decide that an absolute bar exists to proceeding with an action.
În privința criticii reclamantei întemeiate pe a patra condiție Altmark (punctul 135 de mai sus), trebuie arătat că, în temeiul articolului 113 din Regulamentul de procedură, Tribunalul poate invoca din oficiu orice cauză de inadmisibilitate de ordine publică.
However, a submission or argument which may be regarded as amplifying a plea made previously in the application must be considered to be admissible (Case C-412/05 P Alcon v OHIM [2007] ECR I-3569, paragraphs 38 to 40, and Case T-107/04 Aluminium Silicon Mill Products v Council [2007] ECR II-669, paragraph 60 and the caselaw cited).
Cu toate acestea, un motiv sau un argument care constituie dezvoltarea unui motiv invocat anterior în cererea introductivă trebuie considerat admisibil (Hotărârea Curții din 26 aprilie 2007, Alcon/OAPI, C-412/05 P, Rep., p. I-3569, punctele 38-40, Hotărârea Tribunalului din 14 martie 2007, Aluminium Silicon Mill Products/Consiliul, T-107/04, nepublicată încă în Repertoriu, punctul 60 și jurisprudența citată).
The Court notes that that head of claim was raised only at the reply stage (paragraphs 14 to 22), and was not based on matters of law or of fact which came to light in the course of the procedure before the Court.
Tribunalul constată că această critică a fost invocată numai în stadiul replicii (punctele 14-22), fără a fi întemeiată pe elemente de drept sau de fapt apărute în cursul procedurii la Tribunal.