natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Court observed, first of all, that the general interest that a region may have in obtaining an outcome conducive to its prosperity cannot, of itself, be sufficient for that region to be regarded as concerned within the meaning of the fourth paragraph of Article 230 EC.
Mai întâi, Tribunalul subliniază că interesul general pe care o regiune îl poate avea pentru a obţine un rezultat favorabil pentru prosperitatea sa nu poate fi suficient, prin el însuși, pentru a o considera vizată de acea dispoziţie, în sensul articolului 230 al patrulea paragraf CE.
It is clear from the case-law that the system established by the Treaties reserves to the Member States, and not to regional authorities, the right to protect the common interest in their territories.
Astfel, rezultă din jurisprudenţă că sistemul stabilit prin tratate rezervă statelor membre, și nu autorităţilor regionale, dreptul de a apăra interesul general în cadrul teritoriului lor.
Next, the Court considered that, even if Article 299(2) EC could be interpreted not only as permitting the Council to provide for derogations specific to the outermost regions but also as prohibiting it from adopting measures which would exacerbate the disadvantages suffered by those regions, the protection provided by that article was not sufficient to give the applicant standing to bring proceedings, in accordance with the judgment in Case C-452/98 Nederlandse Antillen v Council [2001] ECR I-8973.
În continuare, potrivit Tribunalului, chiar dacă s-ar presupune că articolul 299 alineatul (2) CE poate să fie interpretat nu numai în sensul că permite Consiliului să adopte măsuri derogatorii specifice regiunilor ultraperiferice, ci și că îi interzice acestuia să adopte măsuri care ar agrava dezavantajele care afectează aceste regiuni, protecţia pe care o prevede acest articol nu ar fi suficientă pentru ai conferi calitate procesuală activă, în conformitate cu Hotărârea Curţii din 22 noiembrie 2001, Nederlandse Antillen/Consiliul (C-452/98, Rec., p. I-8973).
In addition, the Court emphasised that, on any view, the applicant had not raised arguments enabling it to be held that the contested provisions would entail harmful effects for the fish stocks and for the marine environment in the Azores and, consequently, for the survival of the fishing sector in the region.
În plus, Tribunalul subliniază că, în orice caz, reclamanta nu a prezentat argumente care să permită să se aprecieze că dispoziţiile atacate vor determina efecte prejudiciabile pentru stocurile de pește și pentru mediul marin în insulele Azore și, în consecinţă, pentru supravieţuirea sectorului de pescuit în regiune.
Furthermore, in reply to the applicant’s argument relating to the preservation of its powers, the Court noted that, although the Community judicature has indeed accepted the right of regional authorities to challenge Community acts which either prevent them from adopting measures which they may legitimately adopt if there is no Community intervention or require them towithdraw those measures and to take certain action (6), the contested provisions of the regulation under challenged o not concern legislative or regulatory measures adopted by the applicant and their lawfulness is in no way called into question or compromised.
Pe de altă parte, ca răspuns la argumentul reclamantei, întemeiat pe protecţia competenţelor sale, Tribunalul arată că, dacă instanţa comunitară a recunoscut, desigur, dreptul autorităţilor regionale de a ataca actele comunitare care fie le împiedică să adopte acte pe care, în lipsa unei intervenţii comunitare, le-ar putea adopta în mod legitim, fie le
Lastly, examining the argument that the Aarhus Convention provides that the parties thereto are to ensure that members of the public have access to administrative or judicial procedures to challenge acts of public authorities which contravene national law on the environment, the Court stated that the Community legislature had adopted, in order to facilitate access to the Community judicature in environmental matters, Regulation No 1367/2006 (7).
În sfârșit, cuocazia examinării unui argument întemeiat pe faptul că, potrivit Convenţiei de la Aarhus, părţile la convenţie se asigură că membrii publicului pot declanșa proceduri pentru a contesta actele autorităţilor publice contrare dreptului naţional al mediului, Tribunalul subliniază că legiuitorul comunitar a adoptat, în scopul de a facilita accesul la instanţa comunitară în domeniul mediului, Regulamentul (CE) nr. 1367/20067.
Title IV of that regulation lays down a procedure on completion of which certain non-governmental organisations may bring an action for annulment before the Community judicature pursuant to Article 230 EC.
Acest regulament prevede, în titlul IV, o procedură în urma căreia anumite organizaţii neguvernamentale pot sesiza instanţa comunitară cu o acţiune în anulare, în conformitate cu articolul 230 CE.
However, the conditions laid down in Title IV manifestly not having been satisfied in the circumstances, it is not for the Court to substitute itself for the legislature and to accept, on the basis of the Aarhus Convention, the admissibility of an action which does not meet the conditions laid down in Article 230 EC.
Cu toate acestea, având în vedere că, în speţă, nu erau întrunite condiţiile prevăzute în titlul IV menţionat, nu revine Tribunalului sarcina de a se substitui legiuitorului și de a recunoaște, în temeiul Convenţiei de la Aarhus, admisibilitatea unei acţiuni care nu îndeplinește condiţiile prevăzute la articolul 230 CE.
In Case T-30/07 Denka International v Commission (order of 27 June 2008, not published), theCourtofFirstInstance noted that the fact that a person is involved in the procedure leading to the adoption of a Community measure is capable of distinguishing that person individually in relation to the measure in question only when the applicable Community legislation grants him certain procedural guarantees.
În cauza Denka International/Comisia (Ordonanţa Tribunalului din 27 iunie 2008, T-30/07, nepublicată în Repertoriu),Tribunalul reamintește că faptul că o persoană intervine în procedura în urma căreia se adoptă un act comunitar nu este de natură să o individualizeze în raport cu actul în discuţie decât în cazul în care reglementarea comunitară îi acordă anumite garanţii procedurale.
Given that neither the process of enacting acts of general application nor the nature of those acts themselves requires the participation of the persons affected, their interests being supposed to be represented by the political bodies called upon to adopt those measures, it would be contrary to the letter and spirit of Article 230 EC to allow any individual, once he has participated in the preparation of a measure of a legislative nature, then to bring an action challenging that measure.
Atât timp cât nici procedura de elaborarea actelor cu aplicabilitate generală, nici natura lor nu impun participarea persoanelor afectate, prezumându-se că interesele acestora sunt reprezentate de forurile politice chemate să adopte aceste acte, ar fi contrar spiritului și textului articolului 230 CE să se permită oricărui particular, în măsura în care acesta a participat la pregătirea unui act cu putere de lege, să introducă o acţiune împotriva acestui act.
Neither the contested directive nor that on which it is based provides any procedural guarantees for undertakings manufacturing or distributing active substances.
Or, nici directiva atacată, nici cea pe care aceasta se întemeiază nu prevăd garanţii procedurale în beneficiul întreprinderilor producătoare sau distribuitoare de substanţe active.
Finally, the applicant argued that it was the proprietor of a trademark registered for the active substance concerned whose use was affected by the contested directive, which distinguished it from any other person, in accordance with Codorníu v Council (8).
Pe de altă parte, în sfârșit, reclamanta invoca faptul că este titulara unei mărci înregistrate pentru substanţa activă în cauză, a cărei utilizare era afectată de directiva atacată, ceea ce ar fi individualizat reclamanta în raport cu orice altă persoană, în temeiul Hotărârii Curţii din 18 mai 1994, Codorníu/Consiliul8.
The Court noted, however, that that protection for a trademark was not such as to distinguish the applicant from all other manufacturers and distributors, who might also rely on the existence of a trademark in their favour.
Tribunalul subliniază că această protecţie juridică, legată de o marcă, nu este totuși de natură să individualizeze reclamanta în raport cu toţi ceilalţi fabricanţi și distribuitori care pot să invoce în aceeași măsură existenţa unei mărci în beneficiul lor.
It is not the object of the directive to reserve a specific intellectual property right to certain traders, so that any effect on the applicant’s intellectual property rights is simply the consequence of the fact, not particular to the applicant, that it manufactures active substances.
Directiva nu are ca obiect să rezerve un drept intelectual precis anumitor operatori, astfel încât eventuala afectarea drepturilor de proprietate intelectuală ale reclamantei nu rezultă decât din împrejurarea, care nu îi este proprie, că produce substanţe active.
The Court considered that the circumstances that the classification in the Combined Nomenclature was triggered by an application from the applicant for a binding tariff information, that no other similar product was demonstrated to the Nomenclature Committee and that, on the basis of the demonstration of the operation of the product in question, a draft tariff classification regulation referring to the monitors concerned was circulated to the Member States cannot distinguish the applicant individually in such away as to render the action admissible.
Tribunalul apreciază că împrejurările că respectiva clasificare în cadrul Nomenclaturii combinate a fost declanșată de o cerere privind informaţii tarifare obligatorii formulată de reclamantă, că niciun alt produs similar nu a făcut obiectul unei demonstraţii în faţa Comitetului pentru nomenclatură și că, pe baza demonstraţiei funcţionării produsului în discuţie, un proiect de regulament referitor la monitoarele în cauză ar fi fost transmis în statelemembre nu sunt de natură să individualizeze reclamanta într-o măsură în care să determine admisibilitatea acţiunii.
The fact that a person is involved in the procedure leading to the adoption of a Community measure is capable of distinguishing that person individually in relation to that measure only if the applicable Community legislation grants him certain procedural guarantees.
Într-adevăr, participarea unui operator la procedura de adoptarea unui act nu este de natură să îl individualizeze în raport cu acest act decât atunci când reglementarea comunitară aplicabilă îi acordă anumite garanţii de procedură.
Although similar circumstances were taken into account to declare the action in Sony Computer Entertainment Europe v Commission (‘Sony’) (10) admissible, they could not have been the decisive factor.
Dacă, în vederea declarării admisibilităţii unei acţiuni, au fost luate în considerare împrejurări similare în Hotărârea Tribunalului din 30 septembrie 2003, Sony Computer Entertainment Europe/Comisia10 (denumită în continuare„Hotărârea Sony”), acestea nu au putut constitui factorul determinant.
It was only in the light of the exceptional circumstances of that case that the applicant was, in that case, held to be individually concerned.
În această cauză se admite că reclamanta este vizată în mod individual numai având în vedere împrejurările excepţionale ale speţei.
Similarly, the Court stated that, while that judgment makes it clear that the fact that the applicant is the sole authorised importer of the product concerned constitutes a relevant factor, it is not sufficient, in itself, to establish that the applicant is individually concerned.
De asemenea, Tribunalul arată că, de și rezultă de asemenea din această hotărâre că reprezintă un element pertinent faptul că reclamanta este singurul importator autorizat al produsului respectiv, acesta nu poate fi suficient în sine pentru a demonstra afectarea sa individuală.
Last, because the rather general description in the contested regulation of the goods concerned as well as the absence of any visual or textual factor clearly referring to a specific economic operator excluded any individual effect, the Court concluded that there were no grounds for considering that the exceptional circumstances, within the meaning of Sony, giving rise to locus standi for the applicant, existed in the instant case (11).
În sfârșit, atât timp cât orice afectare individuală ar fi exclusă de descrierea destul de generală, în cuprinsul regulamentului atacat, amărfurilor respective, precum și de lipsa oricărui factor vizual sau textual care să facă referire în mod clar la un operator economic concret, Tribunalul concluzionează că nu se impune să se considere că, în speţă, sunt reunite împrejurările excepţionale, în sensul Hotărârii Sony, care să confere calitate procesuală activă reclamantei11.
According to settled case-law, in order to be of direct concern to an individual within the meaning of the fourth paragraph of Article 230 EC, the contested Community measure must directly affect the applicant’s legal situation and its implementation must be purely automatic and result from Community rules alone without the application of other intermediate rules (12).
Potrivit unei jurisprudenţe constante, pentru a privi în mod direct un particular, în sensul articolului 230 al patrulea paragraf CE, actul comunitar adoptat trebuie să producă în mod direct efecte asupra situaţiei juridice a persoanei interesate și punerea sa în aplicare trebuie
Competition rules applicable to undertakings
Normele de concurenţă aplicabile întreprinderilor
In Case T-276/04 Compagnie maritime belge v Commission (judgment of 1 July 2008), the Court held that where, because of a procedural defect, the Community judicature has annulled in part a Commission decision finding an infringement of the competition rules and imposing a fine, the Commission is entitled to adopt a new decision aimed at correcting the procedural defects identified by the Community judicature and to impose a new fine on the basis of the parts of the first decision that were not annulled.
În Hotărârea Tribunalului din 1 iulie 2008, Compagnie maritime belge/Comisia (T-276/04, nepublicată încă în Repertoriu), în cazul în care instanţa comunitară, ca urmare a unui viciu de formă, a anulat în parte o decizie a Comisiei prin care se constată o încălcarea normelor de concurenţă și prin care se aplică o amendă, Comisia poate, în mod întemeiat, să adopte o nouă decizie care să urmărească să corecteze viciile de formă sancţionate de instanţă și să aplice o nouă amendă în temeiul părţilor neanulate ale primei decizii.
In addition, after all rights of appeal have been exhausted or expiry of the time limits prescribed in that connection, the parts of the first Commission decision which were not annulled acquire res judicata so that, in an action for annulment of the new decision, the undertaking penalised cannot challenge whether the infringement did in fact take place, since that infringement was definitively established in the first decision.
În plus, după epuizarea căilor de atac sau după expirarea termenelor prevăzute pentru aceste că i de atac, părţile neanulate ale primei decizii a Comisiei dobândesc autoritate de lucru judecat, astfel încât, în cadrul unei acţiuni în anulare împotriva noii decizii, întreprinderea sancţionată nu poate contesta existenţa materială a încălcării, aceasta fiind constatată în mod definitiv în prima decizie.
Reasonable time
Termen rezonabil
That conclusion cannot be challenged by reliance on an alleged breach of the rights of the defence since, so long as the limitation period laid down in that regulation has not expired, any undertaking which is the subject of an investigation under Regulation No 17 (14) remains uncertain as to the outcome of the procedure and as to whether sanctions or fines will be imposed. Thus, the prolongation of that uncertainty is inherent in proceedings implementing Regulation No 17 and does not in itself constitute a breach of the rights of the defence.
2988/7413 sa instituit o reglementare completă care prevede în detaliu termenele în care Comisia are dreptul, fără a aduce atingere cerinţei fundamentale a securităţii juridice, să aplice amenzi, Tribunalul apreciază că trebuie să fie înlăturată orice consideraţie în legătură cu obligaţia Comisiei de a-și exercita autoritatea de a aplica amenzi într-un termen rezonabil.
As regards the application of the competition rules, a failure to act within a reasonable time can constitute a ground for annulment only in the case of a decision finding infringements where it has been proved that that infringement affected the ability of the undertakings concerned to defend themselves.
Această concluzie nu poate să fie contestată prin invocarea unei pretinse încălcări a dreptului la apărare, întrucât, atât timp cât prescripţia prevăzută de acest regulament nu este împlinită,
Points raised on the scope of Article 81 EC
Contribuţii în domeniul articolului 81 CE a)
Application of Article 81(1) EC
Aplicarea articolului 81 alineatul (1) CE
In Case T-99/04 AC-Treuhand v Commission (judgment of 8 July 2008), the Court held that the fact that an undertaking is not active on the market on which the restriction of competition materialises does not rule out its liability in respect of participation in the implementation of a cartel.
În Hotărârea din 8 iulie 2008, AC-Treuhand/Comisia (T-99/04, nepublicată încă în Repertoriu),Tribunalul apreciază că faptul că o întreprindere nu este activă pe piaţa pe care se materializează restrângerea concurenţei nu exclude răspunderea sa în temeiul participării la punerea în aplicarea unei înţelegeri.
In this instance, the applicant, a consultancy firm, had provided various services to three producers of organic peroxides and had played an essential role in the cartel between those producers by organising meetings and covering up evidence of the infringement.
În speţă, reclamanta, o întreprindere de consultanţă, furnizase diverse servicii către trei producători de peroxizi organici și avusese un rol esenţial în cadrul înţelegerii între acești producători, prin organizarea de reuniuni și prin ascunderea probelor privind încălcarea.
Rights of the defence and right to a fair hearing
Dreptul la apărare și dreptul la un proces echitabil
In that same judgment, the Court held that, when the first investigation measure is taken in respect of an undertaking, such as a request for information, the Commission is required to inform that undertaking of the putative infringements concerned by the investigation and of the fact that the Commission might have to impute to that undertaking unlawful conduct.
În aceeași hotărâre, Tribunalul apreciază că, la adoptarea primei măsuri de investigare cu privire la o întreprindere, cum ar fi o solicitare de informaţii, Comisia are obligaţia să o informeze pe aceasta cu privire la prezumţiile privind încălcarea care face obiectul investigării desfășurate și cu privire la faptul că, în acest context, Comisia ar putea formula obiecţiuni cu privire la această întreprindere.
In this instance, however, the Court held that the Commission’s omission in this respect could not lead to the annulment of the contested decision, since that irregularity did not adversely affect the efficiency of the applicant’s defence.
În speţă, Tribunalul consideră totuși că omisiunea Comisiei în această privinţă nu poate determina anularea deciziei atacate, atât timp cât această neregularitate nu a adus atingere eficacităţii apărării reclamantei.
Second, the Court held that the Commission erred in applying the aggravating circumstance of leader of the cartel against Hoechst, without however characterising sufficiently clearly and precisely in the statement of objections the facts alleged against it.
În Hotărârea din 18 iunie 2008, Hoechst/Comisia (T-410/03, nepublicată încă în Repertoriu),Tribunalul pune în aplicare competenţa sa de fond cu privire la două aspecte.
Moreover, certain facts identified by the Commission did not make it possible to conclude with sufficient precision that the objection of leader would be found as against Hoechst.
În primul rând, potrivit Tribunalului, Comisia nu a respectat principiile bunei administrări și egalităţii de tratament.
The Court concluded from this that Hoechst was not in a position to defend itself properly.
În speţă, având în vedere importanţa
Court ofFirstInstance following a request for information, but going beyondwhat the Commission requested, additional information confirming the existence of the cartel.
În al doilea rând, potrivit Tribunalului, Comisia a săvârșit o eroare prin faptul că a reţinut circumstanţa agravantă de conducător al înţelegerii împotriva societăţii Hoechst, fără să fi calificat totuși în mod suficient de clar și de precis, în comunicarea privind obiecţiunile, faptele care îi erau reproșate.
Consequently, that information was able to strengthen substantially the Commission’s arguments concerning the existence of an overall plan and thus made it possible to increase substantially the amount of the fines in respect of the gravity of the infringement.
Pe de altă parte, anumite elemente de fapt reţinute de Comisie nu permit să se concluzioneze, în mod suficient de precis, că obiecţiunea privind calitatea de conducător ar fi reţinută împotriva societăţii Hoechst. Tribunalul deduce din aceasta că Hoechst nu a fost în măsură să se apere în mod util.
The Court therefore granted BPB an additional reduction of 10 % of the amount of its fine.
Astfel, Tribunalul acordă în favoarea BPB o reducere suplimentară de 10 % din cuantumul amenzii.
In Case T-69/04 Schunk and Schunk Kohlenstoff-Technik v Commission (judgment of 8 October 2008) and Case T-73/04 Carbone Lorraine v Commission (judgment of 8 October 2008, under appeal), the Court recalled that, in the case of a price cartel, the Commission may legitimately infer that the infringement had effects from the fact that the cartel members took measures to apply the agreed prices.
În Hotărârea din 8 octombrie 2008, Schunk și Schunk Kohlenstoff-Technik/Comisia (T-69/04, nepublicată încă în Repertoriu) și în Hotărârea Carbone Lorraine/Comisia (T-73/04, nepublicată încă în Repertoriu, în recurs), Tribunalul reamintește că, în ceea ce privește o înţelegere cu privire la preţuri, este legitim să se deducă de către Comisie că încălcarea a avut efecte, ca urmare a faptului că membrii înţelegerii au luat măsuri pentru aplicarea preţurilor convenite.
In order to conclude that there has been an impact on the market, it is sufficient that the agreed prices have served as a basis for determining individual transaction prices, thereby limiting customers’room for negotiation.
Într-adevăr, pentru a concluziona că există un impact asupra pieţei, este suficient ca preţurile convenite să fi servit ca bază pentru stabilirea preţurilor contractelor individuale, limitând astfel marja de negociere a clienţilor.
On the other hand, the Court held that the Commission cannot be required, where the implementation of a cartel has been established, systematically to demonstrate that the agreements in fact enabled the undertakings concerned to achieve a higher level of transaction prices than that which would have prevailed in the absence of a cartel.
În schimb, Tribunalul a apreciat că nu se poate impune Comisiei, dacă sa stabilit punerea în aplicarea unei înţelegeri, să demonstreze în mod sistematic că acordurile au permis în mod efectiv întreprinderilor implicate să atingă un nivel al preţului tranzacţiei mai mare decât cel care ar fi prevalat în lipsa înţelegerii.