natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Liability Convention and the Fund Convention show that the Contracting States, including nearly all the Member States, consider the limitation of liability to be reasonable and accept the risk of having to bear further costs.
Convenția privind răspunderea și Convenția privind fondul indică faptul că statele părți la aceste convenții, inclusiv cvasitotalitatea statelor membre, consideră că limitarea răspunderii este corectă și acceptă riscul de a trebui să suporte costurile neacoperite.
If oil damage exceeds the limits of the liability of the ship’s owner and of the Fund, the costs cannot really be afforded by private funds.
În cazul în care prejudiciile cauzate prin poluarea cu hidrocarburi depășesc limitele răspunderii armatorului unei nave sau ale intervenției fondului, costurile nu pot fi cu adevărat acoperite de particulari.
More extensive insurance solutions also appear unlikely.
Nici alternativele de asigurare mai cuprinzătoare nu par probabile.
Consequently, it is compatible with Article 15 of the Waste Framework Directive and the polluterpays principle contained therein to channel liability for oil accidents at sea to the owner of the ship and to limit the level of that liability in accordance with the Liability Convention and the Fund Convention.
De aici se poate deduce că, pe de o parte, a direcționa către armatorul navei și către fondul de compensare obligația de a despăgubi victimele prejudiciilor cauzate prin poluarea cu hidrocarburi ca urmare a accidentelor pe mare, potrivit Convenției privind răspunderea și Convenției privind fondul, și, pe de altă parte, a limita această obligație reprezintă alternative compatibile cu prevederile articolului 15 din directivacadru privind deșeurile.
This conclusion accords with the obligation to avoid contradictions with the Liability Convention as far as possible when interpreting Community law. 90
Această concluzie este conformă cu obligația de a interpreta dreptul comunitar evitând în măsura posibilului o contradicție cu prevederile Convenției privind răspunderea 90.
Furthermore, the liability on the part of the ship’s owner and the supplement under the Fund are not linked to fault.
Mai mult chiar, răspunderea armatorului navei și acoperirea suplimentară din partea fondului nu au ca fundament culpa.
There is therefore a relatively high probability that oil pollution damage will be covered wholly or at least in part.
Prin urmare, probabilitatea ca orice prejudiciu cauzat prin poluarea cu hidrocarburi să fie acoperit în tot sau cel puțin în parte este relativ ridicată.
This is especially the case since the Supplementary Protocol to the Fund Convention 89 entered into force in 2005, creating a Supplementary Compensation Fund which
Aceasta este cu atât mai adevărat de la momentul intrării în vigoare, în anul 2005, a Protocolului adițional la Convenția privind fondul 89, prin care a fost creat un fond complementar, finanțat deopotrivă de importatorii de hidrocarburi, care sporește considerabil cuantumul compensației.
The answer to the third question must therefore be that the producer of heavy fuel oil and/or the seller and carrier may be ordered under Article 15 of the Waste Framework Directive to bear the cost of disposing of oil waste following a shipping accident if they can be accused of contributing personally to causing the leak of the heavy fuel oil.
Prin urmare, trebuie să se răspundă la cea de a treia întrebare că, potrivit articolului 15 din directivacadru privind deșeurile, după accidentul unei nave, producătorul păcurii grele și/sau vânzătorul ori navlositorul pot fi obligați să suporte costurile de eliminare a deșeurilor de hidrocarburi în măsura în care acestora le este imputabilă o contribuție proprie la deversarea păcurii grele.
However, it is also compatible with that provision to limit the liability of the producer of heavy fuel oil and/or the seller and carrier in accordance with the Liability Convention and the Fund Convention.
Cu toate acestea, este deopotrivă compatibilă cu dispoziția amintită limitarea răspunderii producătorului păcurii grele și/sau a vânzătorului ori a navlositorului potrivit prevederilor Convenției privind răspunderea și ale Convenției privind fondul.
According to the Fund, http://www.iopcfund.org/92members.htm#suppfund, in addition to four other States, Belgium, Denmark, Germany, Greece, Spain, France, Ireland, Italy, Latvia, Lithuania, the Netherlands, Portugal, Slovenia, Finland, Sweden and the United Kingdom have ratified the Protocol and on 30 March 2008 they will be joined by Hungary.
Potrivit paginii internet a Fondului, http://www.iopcfund.org/92members.htm#suppfund, alături de patru alte state, Belgia, Danemarca, Germania, Grecia, Spania, Franța, Irlanda, Italia, Letonia, Lituania, Țările de Jos, Portugalia, Slovenia, Finlanda, Suedia și Regatul Unit au ratificat Protocolul și acesta va intra în vigoare în Ungaria la 30 martie 2008.
90 — See point 99 et seq. above.
90 — A se vedea punctul 99 și următoarele de mai sus.
I therefore suggest that the Court give the following answers to the reference for a preliminary ruling:
Prin urmare, propunem Curții să răspundă cererii de pronunțare a unei hotărâri preliminare după cum urmează:
‘(1) Heavy fuel oil, as the product of a refining process, meeting the user’s specifications and intended by the producer to be sold as a combustible fuel, and referred to in Directive 68/414/EEC of 20 December 1968 imposing an obligation on Member States of the EEC to maintain minimum stocks of crude oil and/or petroleum products, cannot as such be treated as waste within the meaning of Article 1 of Council Directive 75/442/EEC of 15 July 1975 on waste.
„1) Păcura grea, produs rezultat dintrun proces de rafinare, conform specificațiilor utilizatorului, destinat de către producător comercializării drept combustibil și prevăzut în Directiva 68/414/CEE a Consiliului din 20 decembrie 1968 privind obligația statelor membre ale CEE de a menține stocuri minime de țiței și/sau produse petroliere nu poate fi considerată prin ea însăși a fi deșeu în sensul articolului 1 din Directiva 75/442/CEE a Consiliului din 15 iulie 1975 privind deșeurile.
(2) Heavy fuel oil is to be treated as waste for the purposes of Directive 75/442 if it is discharged in a tanker accident and is mixed with water and sediment.
2) Păcura grea revărsată cu ocazia accidentului unui petrolier și amestecată cu apă și sedimente trebuie să fie considerată a fi deșeu în sensul Directivei 75/442.
(3) The producer of heavy fuel oil and/or the seller and carrier may be ordered under Article 15 of Directive 75/442 to bear the cost of disposing of oil waste following a shipping accident if they can be accused of contributing personally to causing the leak of the heavy fuel oil.
3) Potrivit articolului 15 din Directiva 75/442, după accidentul unei nave, producătorul păcurii grele și/sau vânzătorul ori navlositorul pot fi obligați să suporte costurile de eliminare a deșeurilor de hidrocarburi în măsura în care acestora le este imputabilă o contribuție proprie la deversarea păcurii grele.
However, it is also compatible with that provision to limit the liability of the producer of heavy fuel oil and/or the seller and carrier in accordance with the International Convention of 29 November 1969 on Civil Liability for Oil Pollution Damage, as amended by the Protocol of 1992, and the 1971 International Convention on the Establishment of an International Fund for Compensation for Oil Pollution Damage, as amended by the Protocol of 1992.’
Cu toate acestea, este deopotrivă compatibilă cu dispoziția amintită limitarea răspunderii producătorului păcurii grele și/sau a vânzătorului ori a navlositorului potrivit prevederilor Convenției internaționale privind răspunderea civilă pentru pagubele produse prin poluare cu hidrocarburi din 29 noiembrie 1969 și ale Convenției internaționale privind crearea unui fond internațional pentru compensarea prejudiciilor cauzate de poluarea cu hidrocarburi, în versiunea rezultată din Protocolul din 27 noiembrie 1992.”
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Cour de cassation (France), made by decision of 28 March 2007, received at the Court on 3 April 2007, in the proceedings
În cauza C-188/07, având ca obiect o cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată în temeiul articolului 234 CE de Cour de cassation (Franța), prin decizia din 28 martie 2007, primită de Curte la 3 aprilie 2007, în procedura
THE COURT (Grand Chamber), composed of C.W.A. Timmermans, President of the Second Chamber, acting as President, A. Rosas, K. Lenaerts and L. Bay Larsen, Presidents of Chambers,
CURTEA (Marea Cameră), compusă din domnul C. W. A. Timmermans, președintele Camerei a doua, îndeplinind funcția de președinte, domnii A. Rosas, K. Lenaerts și L. Bay Larsen, președinți
R. Silva de Lapuerta, K. Schiemann, P. Kūris, E. Levits, A. Ó Caoimh, P. Lindh, J.-C. Bonichot, T. von Danwitz and C. Toader (Rapporteur), Judges,
COMMUNE DE MESQUER de cameră, doamna R. Silva de Lapuerta, domnii K. Schiemann, P. Kūris, E. Levits, A. Ó Caoimh, doamna P. Lindh, domnii J.-C. Bonichot, T. von Danwitz și doamna C. Toader (raportor), judecători, avocat general: doamna J. Kokott, grefier: domnul M.-A. Gaudissart, șef de unitate, având în vedere procedura scrisă și în urma ședinței din 22 ianuarie 2008, luând în considerare observațiile prezentate:
— Commune de Mesquer, by C. Lepage and A. Moustardier, avocats,
— pentru commune de Mesquer, de C. Lepage și A. Moustardier, avocats;
— Total France SA and Total International Ltd, by J.-P. Hordies, C. Smits, M. Memlouk, J. Boivin, E. Fontaine and F.-H. Briard, avocats,
— pentru Total France SA și Total International Ltd, de J.-P. Hordies, C. Smits, M. Memlouk, J. Boivin, E. Fontaine și F.-H. Briard, avocats;
— the Italian Government, by I.M. Braguglia, acting as Agent, assisted by D. Del Gaizo, avvocato dello Stato,
— pentru guvernul italian, de domnul I. M. Braguglia, în calitate de agent, asistat de domnul Del Gaizo, avvocato dello Stato;
— the United Kingdom Government, by C. Gibbs and I. Rao, acting as Agents, assisted by J. Maurici, barrister,
— pentru guvernul Regatului Unit, de doamnele C. Gibbs și I. Rao, în calitate de agenți, asistate de domnul J. Maurici, barrister;
— the Commission of the European Communities, by M. Konstantinidis, J.-B. Laignelot and G. Valero Jordana, acting as Agents, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 13 March 2008, gives the following
— pentru Comisia Comunităților Europene, de domnii M. Konstantinidis, J.-B. Laignelot și G. Valero Jordana, în calitate de agenți, după ascultarea concluziilor avocatului general în ședința din 13 martie 2008, pronunță prezenta
This reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of Articles 1 and 15 of and Annex I to Council Directive 75/442/EEC of 15 July 1975 on waste (OJ 1975 L 194, p.
Cererea de pronunțare a unei hotărâri preliminare privește interpretarea articolelor 1 și 15 din Directiva 75/442/CEE a Consiliului din 15 iulie 1975 privind deșeurile (JO L 194, p.
39), as amended by Commission Decision 96/350/EC of 24 May 1996 (OJ 1996 L 135, p.
39), astfel cum a fost modificată prin Decizia 96/350/CE a Comisiei din 24 mai 1996 (JO L 135, p.
32) (‘Directive 75/442’).
32, denumită în continuare „Directiva 75/442”), precum și a anexei I la această directivă.
The reference was made in the course of proceedings between the Commune de Mesquer (municipality of Mesquer) and Total France SA and Total International Ltd (‘the Total companies’) concerning compensation for the damage caused by the waste spread on the territory of that municipality following the sinking of the oil tanker Erika.
Această cerere a fost formulată în cadrul unui litigiu între commune de Mesquer (comuna Mesquer), pe de o parte, și Total France SA și Total International Ltd (denumite în continuare, în mod colectiv, „societățile Total”), pe de altă parte, cu privire la repararea daunelor produse de deșeurile răspândite pe teritoriul comunei amintite ca urmare a naufragiului vasului petrolier Erika.
32) (‘the Liability Convention’), governs the liability of shipowners for damage caused by the spillage of persistent oil from oil tankers.
190, denumită în continuare „Convenția privind răspunderea civilă”) reglementează răspunderea armatorilor de nave pentru pagubele care rezultă din deversarea de hidrocarburi persistente provenite din navecisternă.
It introduces the principle of strict liability on their part, limited to an amount calculated by reference to the tonnage of the ship, and establishes a system of compulsory liability insurance.
Aceasta consacră principiul răspunderii obiective a armatorilor, în limita unui cuantum calculat în funcție de tonajul navei, și instituie un sistem de asigurare obligatorie de răspundere.
Under Article II(a) of the Liability Convention, the Convention applies to pollution damage caused in the territory, including the territorial sea, of a Contracting State, and in the exclusive economic zone of a Contracting State established in accordance with international law or, as the case may be, in an area beyond and adjacent to the territorial sea of that State determined by that State in accordance with maritime law and extending not more than 200 nautical miles from the baselines from which the breadth of its territorial sea is measured.
În temeiul articolului II litera a) din Convenția privind răspunderea civilă, aceasta se aplică pagubelor datorate poluării pe teritoriul unui stat contractant, inclusiv marea teritorială, și în zona economică exclusivă a acestui stat, stabilită conform dreptului internațional, sau, dacă un stat contractant nu are stabilită o astfel de zonă, într-o suprafață, dincolo și adiacent cu marea teritorială a acelui stat, determinată conform dreptului internațional și extinzându-se nu mai mult de 200 de mile marine de la linia de bază de la care se măsoară lățimea mării teritoriale.
Under Article III(4) of the Liability Convention, ‘no claim for compensation for pollution damage under this Convention or otherwise may be made against … any charterer (howsoever described, including a bareboat charterer), manager or operator of the ship … unless the damage resulted from their personal act or omission, commit-
Potrivit articolului III alineatul 4 din Convenția privind răspunderea civilă, „nu vor fi făcute cereri de compensații pentru daunele provocate de poluare, conform acestei convenții sau altfel, împotriva […] oricărui navlositor (oricum este descris acesta, inclusiv navlositorul în contractul de tip bare-boat), manager sau operator de navă […] în afara cazului în care paguba este rezultatul propriei acțiuni sau al omisiunii
40) (‘the Fund Convention’) complements the Liability Convention by establishing a system for compensating victims.
198, denumită în continuare „Convenția privind fondul”), completează prevederile Convenției privind răspunderea civilă, instituind un sistem de despăgubire a victimelor.
The International Oil Pollution Compensation Fund (‘the Fund’), which is financed by contributions from the oil industry, can cover up to 135 million SDR (special drawing rights) for an incident before 2003.
Fondul internațional pentru compensarea prejudiciilor cauzate de poluarea cu hidrocarburi (denumit în continuare „fondul”), alimentat prin contribuții din partea industriei petroliere, poate avansa până la 135 de milioane DTS (drepturi speciale de tragere) pentru un incident produs anterior anului 2003.
Under Article 4 of the Fund Convention, victims may bring claims for compensation before the courts of the Contracting State where the damage has been caused, in particular where the Liability Convention does not provide for any liability for the damage in question or where the shipowner is insolvent or released from liability under that Convention.
Potrivit articolului 4 din convenția privind fondul, în fața instanțelor statului parte la această convenție în care au fost cauzate prejudiciile, victimele pot formula cereri de obținere a unei compensații, mai cu seamă în cazul în care convenția privind răspunderea civilă nu prevede nicio formă de răspundere pentru prejudiciul respectiv sau în cazul în care armatorul navei este insolvabil ori exonerat de răspundere în temeiul acestei din urmă convenții.
The Protocol of 2003 to the International Convention on the Establishment of an International Fund for Compensation for Oil Pollution Damage, 1992, (OJ 2004 L 78, p.
Protocolul din 2003 la Convenția internațională din 1992 privind crearea unui fond internațional pentru compensarea prejudiciilor cauzate de poluarea cu hidrocarburi (JO 2004, L 78, p. 24, Ediție specială, 11/vol. 34, p.
According to the third recital in the preamble to Directive 75/442, the essential objective of all provisions relating to waste disposal must be the protection of human health and the environment against harmful effects caused by the collection, transport, treatment, storage and tipping of waste.
Potrivit celui de al treilea considerent al Directivei 75/442, principalul obiectiv al dispozițiilor referitoare la eliminarea deșeurilor trebuie să fie protecția sănătății oamenilor și a mediului împotriva efectelor nocive cauzate de colectarea, transportul, tratarea, stocarea și depozitarea deșeurilor.
Article 1 of Directive 75/442 provides:
Articolul 1 din Directiva 75/442 prevede:
(a) “waste” shall mean any substance or object in the categories set out in Annex I which the holder discards or intends or is required to discard.
(a) «deșeu» înseamnă orice substanță sau obiect din categoriile cuprinse în anexa I, de care deținătorul se debarasează ori intenționează sau are obligația să se debaraseze.
The Commission … will draw up … a list of wastes belonging to the categories listed in Annex I …
Comisia […] va întocmi […] o listă a deșeurilor care aparțin categoriilor enumerate în anexa I. […]
(b) “producer” shall mean anyone whose activities produce waste (“original pro-
(b) «producător» înseamnă orice persoană ale cărei activități produc deșeuri («producător inițial») și/sau orice persoană care realizează operațiuni de prelu-
(c) “holder” shall mean the producer of the waste or the natural or legal person who is in possession of it;
(c) «deținător» înseamnă producătorul de deșeuri sau persoana fizică sau juridică aflată în posesia acestora;
(e) “disposal” shall mean any of the operations provided for in Annex II, A;
(e) «eliminare» înseamnă orice operațiune prevăzută în anexa II A;
(f) “recovery” shall mean any of the operations provided for in Annex II, B;
(f) «recuperare» înseamnă orice operațiune prevăzută în anexa II B;
(g) “collection” shall mean the gathering, sorting and/or mixing of waste for the purpose of transport.’
(g) «colectare» înseamnă adunarea, sortarea și/sau amestecarea deșeurilor în vederea transportului.” [traducere neoficială]
Article 8 of Directive 75/442 provides:
Articolul 8 din Directiva 75/442 prevede:
‘Member States shall take the necessary measures to ensure that any holder of waste:
„Statele membre iau măsurile necesare pentru a se asigura că orice deținător de deșeuri:
— has it handled by a private or public waste collector or by an undertaking which carries out the operations listed in Annex II A or B,
— asigură manipularea deșeurilor sale printro societate privată sau publică de colectare a deșeurilor sau o întreprindere care realizează operațiunile enumerate în anexa II A sau II B,
— recovers or disposes of it himself in accordance with the provisions of this Directive.’
— recuperează sau elimină deșeuri prin mijloace proprii, în conformitate cu dispozițiile prezentei directive.” [traducere neoficială]
Article 15 of Directive 75/442 provides:
Articolul 15 din Directiva 75/442 prevede:
‘In accordance with the “polluter pays” principle, the cost of disposing of waste must be borne by:
„În conformitate cu principiul «poluatorul plătește», costurile de eliminare a deșeurilor trebuie suportate de:
— the holder who has waste handled by a waste collector or by an undertaking as referred to in Article 9, and/or
— deținătorul care își transferă deșeurile unei societăți de colectare sau unei întreprinderi prevăzute la articolul 9 și/sau
— the previous holders or the producer of the product from which the waste came.’
— deținătorii precedenți sau producătorul produsului de unde provin deșeurile.” [traducere neoficială]
Categories Q4, Q11, Q13 and Q16 in Annex I to Directive 75/442, ‘Categories of waste’, read as follows:
Rubricile Q4, Q11, Q13 și Q16 din anexa I la Directiva 75/442, intitulată „Categorii de deșeuri”, au următorul cuprins:
‘Q4 Materials spilled, lost or having undergone other mishap, including any materials, equipment, etc., contaminated as a result of the mishap
„Q4 Materiale deversate în mod accidental, pierdute sau care au suferit alte incidente, inclusiv orice materiale, echipamente etc. contaminate ca rezultat al incidentului în cauză[…]
Q11 Residues from raw materials extraction and processing (e.g. mining residues oil field slops, etc.)
Q11 Reziduuri din extracția și prelucrarea materiilor prime (de exemplu, reziduuri miniere, reziduuri din exploatarea zăcămintelor de petrol etc.)[…]
Q13 Any materials, substances or products whose use has been banned by law
Q13 Orice materiale, substanțe sau produse a căror utilizare a fost interzisă prin lege[…]
Q16 Any materials, substances or products which are not contained in the above categories.’
Q16 Orice materiale, substanțe sau produse care nu sunt incluse în categoriile menționate anterior.” [traducere neoficială]
Annex II A to the directive, ’Disposal operations’, is intended to list disposal operations such as they occur in practice, while Annex II B, ’Recovery operations’, is intended to list recovery operations in the same way.
Anexa II A la această directivă, intitulată „Operațiuni de eliminare”, vizează enumerarea operațiunilor de eliminare, astfel cum apar în practică, în timp ce anexa II B la directivă, intitulată „Operațiuni de recuperare”, vizează în mod similar enumerarea operațiunilor de recuperare.
Directive 2006/12/EC of the European Parliament and of the Council of 5 April 2006 on waste (OJ 2006 L 114, p.
Elaborând, în scopul clarității, o codificare a Directivei 75/442, Directiva 2006/12/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 aprilie 2006 privind deșeurile (JO L 114, p. 9, Ediție specială, 15/vol. 16, p.
Article 2 of Council Directive 68/414/EEC of 20 December 1968 imposing an obligation on Member States of the EEC to maintain minimum stocks of crude oil and/or petroleum products (OJ, English Special Edition 1968(II), p.
Potrivit articolului 2 din Directiva 68/414/CEE a Consiliului din 20 decembrie 1968 privind obligația statelor membre ale CEE de a menține stocuri minime de țiței și/sau produse petroliere (JO L 308, p.
586), as amended by Council Directive 98/93/EC of 14 December 1998 (OJ 1998 L 358, p.
14), astfel cum a fost modificată prin Directiva 98/93/CE a Consiliului din 14 decembrie 1998 (JO L 358, p.
100), which lays down such an obligation inter alia to cope with any shortages or supply crises, treats fuel oils as a category of petroleum products.
100), care prevede o asemenea obligație în special pentru a putea face față unor eventuale penurii sau crize de aprovizionare, păcura este asimilată unei categorii de produse petroliere.
56) reads as follows:
168) are următorul cuprins:
‘Express account should be taken of the Euratom Treaty and relevant international conventions and of Community legislation regulating more comprehensively and more stringently the operation of any of the activities falling under the scope of this Directive. …’
„Ar trebui să se țină seama în mod expres de Tratatul Euratom și de convențiile internaționale relevante, precum și de legislația comunitară care reglementează în mod mai complet și mai strict orice activitate ce intră sub incidența domeniului de aplicare a prezentei directive. […]”
Article 4(2) of Directive 2004/35 provides:
Articolul 4 alineatul (2) din Directiva 2004/35 prevede:
‘This Directive shall not apply to environmental damage or to any imminent threat of such damage arising from an incident in respect of which liability or compensation
„Prezenta directivă nu se aplică daunelor aduse mediului sau vreunei amenințări iminente de producere a unei asemenea daune determinate de un incident pentru