natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The use in an advertisement of a sign similar to a competitor’s trade mark may be one of the ways of identifying that competitor or that competitor’s goods or services, at least by implication, within the meaning of Article 2(2a) of Directive 84/450.
Utilizarea într-un mesaj publicitar a unui semn similar cu marca unui concurent poate fi unul dintre modurile de a identifica, cel puțin în mod implicit, un astfel de concurent ori produsele sau serviciile sale, în sensul articolului 2 punctul 2a din Directiva 84/450.
An advertisement which makes such use of a sign and which is intended to establish a comparison between the advertiser and his competitor or between the goods or services concerned will be subject to the system contained in Article 3a of Directive 84/450.
Mesajul publicitar pe care l-ar conține o astfel de utilizare și care ar avea drept scop efectuarea unei comparații între persoana care publică reclama și concurentul acesteia ori între produsele sau serviciile respective va fi supus dispozițiilor prevăzute la articolul 3a din Directiva 84/450.
As we have seen, that article provides, within a more extensive set of rules establishing an exhaustive list of the conditions on which comparative advertising may be permitted, specific rules intended to protect the trade mark against that type of advertisement.
Astfel cum sa arătat, articolul menționat prevede, în cadrul unui ansamblu mai larg de norme care stabilesc în mod exhaustiv condițiile în care este permisă comparația în cadrul unei publicități, norme specifice care au drept scop asigurarea protecției mărcii în raport cu această formă de publicitate.
Consequently, where the proprietor of a trade mark seeks to contest the use in comparative advertising of a sign similar to that trade mark, he must base his own claim on the breach of one of the conditions laid down in Article 3a of
În consecință, atunci când titularul unei mărci dorește să se opună utilizării, în contextul unei comparații efectuate în cadrul unei publicități, a unui semn similar
24 — That is essentially the view expressed by Advocate General Jacobs in his Opinion delivered on 20 September 2001 in Hölterhoff, points 74 to 77.
24 — În acest sens sa exprimat, în esenţă, avocatul general Jacobs în Concluziile prezentate la 20 septembrie 2001 în cauza în care sa pronunţat Hotărârea Hölterhoff, citată anterior (punctele 74-77).
25 — See paragraph 52 of its written observations.
25 — A se vedea punctul 52 din observaţiile sale scrise.
26 — See point 11 above.
26 — A se vedea punctul 11 de mai sus.
OPINION OF MR MENGOZZI — CASE C-533/06
CONCLUZIILE AVOCATULUI GENERAL MENGOZZI — CAUZA C-533/06 cu marca menționată, acesta trebuie să își întemeieze pretenția pe încălcarea uneia dintre condițiile prevăzute la articolul 3a din Directiva 84/450 27.
Directive 84/450 27 and, conversely, such use does not, like the use of another’s trade mark in the same context, fall within the ambit of Article 5(1) of Directive 89/104.
În schimb, o astfel de utilizare este exclusă din domeniul de aplicare al articolului 5 alineatul (1) din Directiva 89/104, la fel ca utilizarea unei mărci deținute de alt titular în același context.
whether the use of a competitor’s trade mark in a comparative advertisement must be ‘indispensable’ in order to be permitted within the meaning of Article 3a of Directive 84/450.
trimitere solicită mai întâi să se stabilească dacă, pentru a fi permisă în sensul articolului 3a din Directiva 84/450, utilizarea mărcii unui concurent în cadrul unei publicități comparative trebuie să fie „indispensabilă”.
If so, the referring court would like to know the criteria by which such indispensability is to be judged and whether that requirement precludes any use of a sign which is not identical to the competitor’s trade mark but is closely similar to it.
În caz afirmativ, instanța de trimitere solicită să se stabilească criteriile în temeiul cărora ar trebui să fie apreciat acest caracter indispensabil și dacă această condiție împiedică orice utilizare a unui semn care nu este identic cu marca concurentului, ci foarte similar cu aceasta.
I therefore consider that the first question may be answered as follows:
În consecință, considerăm că la prima întrebare preliminară se poate formula următorul răspuns:
O2 claims, on the basis of recitals 14 and 15 in the preamble to Directive 97/55, the preparatory work for that directive and the caselaw of the Court, in particular Toshiba 28and Siemens, 29that the advertiser’s use of a
O2, întemeindu-se pe considerentele (14) și (15) ale Directivei 97/55, pe lucrările pregătitoare ale acesteia și pe jurisprudența Curții, în special pe Hotărârile Toshiba Europe 28și Siemens 29, susține că dacă utilizarea în
‘The use of a sign identical or similar to the registered trade mark of a competitor in an advertisement which compares the characteristics of goods or services marketed by that competitor under that trade mark with the characteristics of goods or services supplied by the advertiser is covered exhaustively by Article 3a of Directive 84/450 and is not subject to the application of Article 5(1) (a) or (b) of Directive 89/104.’ competitor’s trade mark in a comparative advertisement, if it is not indispensable in order to identify the competitor or the goods or services concerned, takes unfair advantage of the reputation of the trade mark in breach of Article 3a(1)(g) of Directive 84/450.
„Utilizarea unui semn identic sau similar cu marca înregistrată a unui concurent în cadrul unei publicități care compară caracteristicile produselor sau ale serviciilor comercializate de concurentul menționat sub o astfel de marcă cu cele ale produselor sau ale serviciilor furnizate de persoana care publică reclama este reglementată în mod exhaustiv la articolul 3a din Directiva 84/450 și nu face obiectul aplicării articolului 5 alineatul (1) litera (a) sau (b) din Directiva 89/104.” cadrul unei publicități comparative a mărcii unui concurent al persoanei care publică reclama nu este indispensabilă pentru identificarea concurentului menționat ori a produselor sau a serviciilor acestuia, persoana care publică reclama obține foloase necuvenite din renumele mărcii înseși, cu încălcarea articolului 3a alineatul (1) litera (g) din Directiva 84/450.
O2 argues that since, for the purposes of the comparative advertisement in question, H3G made use of the O2 trade mark which is perfectly suitable for identifying the advertiser’s competitor, there was no need for it to use the pictures of bubbles, especially as they represented a distorted version of O2’s bubbles trade mark.
O2 susține că întrucât H3G a invocat, în vederea efectuării comparației în discuție în cadrul unei publicități, marca O2, perfect adecvată pentru al identifica pe concurentul persoanei care publică reclama, nu era în niciun fel necesar ca aceasta din urmă să utilizeze imaginile unor bule, cu atât mai mult cu cât acestea constituiau o reprezentare deformată a mărcilor constând în imaginea unor bule, deținute de O2.
The second and third questions
Cu privire la a doua și la a treia întrebare preliminară
However, I agree with the view taken by H3G and the Commission that Article 3a of Directive 84/450 does not demand that the
Cu toate acestea, împărtășim opinia H3G și cea a Comisiei în a considera că articolul 3a din Directiva 84/450 nu impune respectarea
By the second and third questions, the referring court seeks to ascertain, first,
Prin intermediul celei de a doua și al celei de a treia întrebări preliminare, instanța de
27 — With reference, of course, to the national provisions transposing Article 3a into domestic law.
27 — Prin invocarea, desigur, a dispoziţiilor naţionale care transpun articolul 3a în dreptul intern.
28 — Case C-112/99 [2001] ECR I-7945.29 — Case C-59/05 [2006] ECR I-2147.
29 — Hotărârea din 23 februarie 2006 (C-59/05, Rec., p. I-2147).
O2 HOLDINGS AND O2 (UK) use of another’s trade mark for the purpose of identifying the competitor or the products or services concerned should meet a requirement of indispensability.
O2 HOLDINGS ȘI O2 (UK) unei condiții privind caracterul indispensabil al utilizării mărcii deținute de alt titular, în vederea identificării concurentului ori a produselor sau a serviciilor acestuia în cadrul publicității comparative.
use of another’s trade mark or distinguishing marks in comparative advertising may be deduced from other provisions of Article 3a.
totuși ca, astfel cum a observat O2, o condiție privind caracterul indispensabil al utilizării, într-o comparație efectuată în cadrul unei publicități, a mărcii sau a altor semne distinctive deținute de alt titular să poată fi dedusă eventual din alte dispoziții ale aceluiași articol 3a.
However, I shall not omit to mention the ambiguity and vagueness of the Court’s ruling which I quoted in point 44 above, in so far as it appears to make compliance with Article 3a(1)(e) of Directive 84/450 dependent upon compliance with all the other conditions for the lawfulness of comparative advertising laid down by Community law, conditions which are not however concerned with the discrediting or denigrating aspect of such advertising addressed by that provision.
Pe de altă parte, evidențiem caracterul ambiguu și imprecis al afirmației Curții pe care am reprodus-o la punctul 44 de mai sus, în partea în care pare să condiționeze respectarea articolului 3a alineatul (1) litera (e) din Directiva 84/450 de respectarea tuturor celorlalte condiții în care publicitatea comparativă este permisă, stabilite de dreptul comunitar, care nu se referă cu toate acestea la caracterul de discreditare sau de denigrare al unei astfel de publicități luat în considerare prin dispoziția menționată.
Such a conclusion cannot however be reached simply on the basis of the Court’s ruling, in paragraphs 83 and 84 of the judgment in Pippig Augenoptik cited by H3G, concerning the problem of the reproduction in an advertising message of the competitor’s logo and a picture of its shop front, in addition to the competitor’s name.
Totuși, nu se poate ajunge la o astfel de concluzie doar în temeiul celor stabilite de Curte la punctele 83 și 84 din Hotărârea Pippig Augenoptik, invocate de H3G, cu privire la problema reproducerii în cadrul unui mesaj publicitar, pe lângă numele concurentului, a emblemei și a imaginii fațadei magazinului acestuia.
The Court concluded in that case, from an examination of recital 15 in the preamble to Directive 97/55, that ‘Article 3a(1)(e) of Directive 84/450 does not prevent comparative advertising, in addition to citing the competitor’s name, from reproducing its logo and a picture of its shop front, if that advertising complies with the conditions for lawfulness laid down by Community law’.
Curtea a concluzionat în aceste puncte, pornind de la analiza considerentului (14) al Directivei 97/55, că „articolul 3a alineatul (1) litera (e) din Directiva 84/450 nu se opune faptului ca o publicitate comparativă să reproducă, pe lângă numele concurentului, emblema și o imagine a fațadei magazinului acestuia, dacă o astfel de publicitate respectă condițiile în care publicitatea este permisă, stabilite de dreptul comunitar”.
For the purpose of determining whether Article 3a of Directive 84/450 prescribes a requirement of indispensability with respect to the use of another’s trade mark in comparative advertising, I recall first that that article effects an exhaustive harmonisation of the conditions under which such advertising might be lawful (see paragraph 30 above) and I note that none of its provisions expressly lays down a requirement of indispensability with respect to the use of another’s trade mark or other distinguishing marks.
În scopul de a stabili dacă articolul 3a din Directiva 84/450 prevede o condiție privind caracterul indispensabil al utilizării, într-o comparație efectuată în cadrul unei publicități, a mărcii deținute de alt titular, amintim mai întâi că articolul menționat realizează o armonizare exhaustivă a condițiilor în care o astfel de comparație este permisă (a se vedea punctul 30 de mai sus) și observăm că niciuna dintre dispozițiile acestui articol nu prevede în mod expres o condiție privind caracterul indispensabil al utilizării mărcii sau a altui semn distinctiv aparținând altui titular.
Consequently, since that provision is intended solely to prohibit comparative advertising that ‘discredit[s] or denigrate[s]’ trade marks or other elements connected with a competitor, that conclusion reached by the Court can only mean, objectively, that the reproduction in an advertising message of the competitor’s logo and a picture of its shop front, in addition to the competitor’s name, — i.e. of elements which are probably not indispensable for the purpose of identifying a competitor who has already been mentioned by name — does not in itself discredit or denigrate that competitor.
Or, întrucât dispoziția menționată are ca scop doar interzicerea publicității comparative care „discreditează sau denigrează” mărcile sau alte elemente referitoare la concurent, concluzia menționată la care a ajuns Curtea nu poate decât să însemne în mod obiectiv că reproducerea, în cadrul unui mesaj publicitar, pe lângă numele concurentului, a emblemei și a imaginii fațadei magazinului acestuia – și anume a unor elemente care nu sunt cu adevărat indispensabile pentru al identifica pe concurentul care este deja desemnat prin nume – nu îl discreditează sau nu îl denigrează în sine pe acesta din urmă.
Nor does it seem to me that, as O2 contends, such a requirement can be deduced by implication from Article 3a(1)(g) of that directive, a provision which prohibits taking unfair advantage of the reputation of a trade mark or other distinguishing marks of a competitor or of the designation of origin of competing products.
De asemenea, nici nu considerăm, astfel cum susține O2, că o astfel de condiție se poate deduce în mod implicit din articolul 3a alineatul (1) litera (g) din directiva menționată, dispoziție care interzice obținerea de foloase necuvenite din renumele unei mărci sau al altui semn distinctiv ale unui concurent ori al denumirilor de origine ale produselor concurente.
He suggested, first, that that is the case where a step is taken by the advertiser only with a view to taking advantage of the reputation of his competitor for the benefit of his own activities, but that there could not truly be considered to be an unfair advantage where the content of the comparative advertising can be justified by reference to certain conditions. 30
Acesta a indicat în prealabil că depășește o astfel de limită o practică inspirată de simpla intenție de a obține foloase necuvenite din renumele concurentului în vederea favorizării propriei activități, în timp ce nu se poate considera că se abuzează de renume dacă cuprinsul publicității comparative poate fi justificat de anumite cerințe 30.
O2’s reference to recital 14 in the preamble to Directive 97/55 does not serve to substantiate its interpretation of that provision.
Referirea pe care O2 o face la considerentul (14) al Directivei 97/55 nu are rolul de a susține interpretarea pe care aceasta o dă dispoziției menționate.
As the Commission rightly observes, in that recital the Community legislature seems merely to have wished to make it clear that, in general, for comparative advertising to be effective reference will inevitably be made to a competitor’s trade mark or trade name, but has not prescribed a condition subject to which such a reference might be lawful.
Astfel cum arată în mod corect Comisia, prin considerentul menționat legiuitorul pare să fi intenționat pur și simplu să evidențieze că, în linii mari, pentru a efectua o publicitate comparativă eficientă este inevitabilă referirea la o marcă sau la denumirea comercială a concurentului, însă fără a individualiza deja o condiție în care o astfel de referire este permisă.
Moreover, the conditions on which such a reference might be permitted are mentioned separately in the following recital 15 (‘where it complies with the conditions laid down by this Directive’) which, when it mentions ‘such use of another’s trade mark’, is referring to use of a trade mark to identify the goods or services of a competitor, not to use of a trade mark which is indispensable for that purpose.
De altfel, condițiile în care o astfel de referire este premisă sunt prevăzute separat în considerentul (15) care urmează („în cazurile în care este conformă cu condițiile stabilite de prezenta directivă”), care, atunci când menționează „o astfel de utilizare a mărcii”, înțelege să se refere la utilizarea mărcii având ca scop identificarea produselor sau a serviciilor unui concurent, iar nu la o utilizare a mărcii care să fie indispensabilă în același scop.
The Court has already had occasion to interpret Article 3a(1)(g) of Directive 84/450.
Curtea a avut deja ocazia să interpreteze articolul 3a alineatul (1) litera (g) din Directiva 84/450.
O2 HOLDINGS AND O2 (UK) persons at whom the advertising is directed, an association between the manufacturer whose products are identified and the competing supplier, in that those persons associate the reputation of the manufacturer’s products with the products of the competing supplier’.
O2 HOLDINGS ȘI O2 (UK) acestora doar atunci când menționarea semnelor are drept efect crearea în percepția publicului căruia i se adresează publicitatea a unei asocieri între producătorul ale cărui produse sunt identificate și furnizorul concurent, în măsura în care publicul transferă reputația produselor producătorului asupra produselor furnizorului concurent” 32.
32 or the manner in which he is referred to is not necessary in order to inform customers of the respective qualities of the goods compared.
modul de a face referire la acesta nu este necesar în vederea informării clientelei cu privire la calitățile respective ale bunurilor comparate.
Conversely, this complaint cannot be upheld where the matters to which the comparison relates cannot be described without the advertiser making reference to his competitor, even though the advertiser may at the same time take some advantage of it’.
Dimpotrivă, această critică nu poate fi admisă atunci când elementele la care se referă comparația nu pot fi descrise fără ca persoana care publică reclama să recurgă la referiri la concurent, chiar și atunci când acesta ar putea obține un anumit folos”.
‘It is therefore this test of necessity that in [his] view forms the basis of an understanding of the lawfulness of comparative advertising under Article 3a(1)(g) of the Directive.’ 31
„În consecință [acesta a considerat] că pe criteriul necesității trebuie să se întemeieze o evaluare a caracterului legal al unei publicități conform articolului 3a alineatul (1) litera (g) din directivă” 31.
In the light of those statements in Toshiba, Advocate General Tizzano took the view, in his Opinion in Pippig Augenoptik, 33 that ‘indication of the brand name of a competitor’s products is not contrary to Article 3a(1)(g) where such indication is justified by the objective requirement to identify the competitor’s products and highlight the qualities of the products that are being advertised (if necessary by a direct comparison between them) and that its sole aim is not therefore to take advantage of the reputation of the trade mark, trade name or other distinguishing marks of a competitor … unless, in view of the peculiarities of the case at issue, it is clear that such information is given in a manner that is likely to create an association in the public between the advertiser and his competitor, conferring the reputation of the latter’s products on the former’s’.
Cu referire la astfel de considerații cuprinse în Hotărârea Toshiba Europe, avocatul general Tizzano, în Concluziile prezentate în cauza Pippig Augenoptik 33, a susținut că „indicarea mărcii produselor unui concurent nu este contrară articolului 3a alineatul (1) litera (g), atunci când această indicație este justificată de cerința obiectivă de a identifica produsele concurentului și de a evidenția calitatea produselor care fac obiectul publicității (eventual prin intermediul unei comparații directe între acestea) și, în consecință, indicația nu are ca scop exclusiv obținerea de foloase necuvenite din renumele mărcii, al denumirii comerciale sau al altui semn distinctiv al concurentului”, „cu excepția cazului în care, având în vedere particularitățile cauzei, nu rezultă că indicația menționată este efectuată într-un mod de natură să creeze în percepția publicului o asociere între persoana care publică reclama și concurent, transferând reputația produselor celui de al doilea asupra produselor celui dintâi”.
In my view, however, those last considerations, which support the interpretation advocated by O2, were disregarded by the Court in Toshiba.
În opinia noastră, aceste din urmă considerații care susțin teza de interpretare invocată de O2 au fost însă respinse de Curte în Hotărârea Toshiba Europe.
Paragraph 54 of that judgment, cited by O2, does not really support that interpretation since, although the Court stated in that paragraph that ‘an advertiser cannot be considered as taking unfair advantage of the reputation attached to distinguishing marks of his competitor if effective competition on the relevant market is conditional upon a reference to those marks’, there is no indication that it also meant to imply that, conversely, where effective competition on that market is not conditional upon a reference to those marks, a reference to them would necessarily imply that the advertiser was taking unfair advantage of their reputation.
Punctul 54 din această hotărâre, invocat de O2, nu susține în realitate teza menționată, din moment ce, deși Curtea sa pronunțat la acest punct în sensul că „nu se poate considera că persoana care publică reclama obține foloase necuvenite din renumele unor semne distinctive ale concurentului său, atunci când o referire la aceste semne este condiția unei concurențe efective pe piața relevantă”, nu există nicio indicație că aceasta a urmărit să se înțeleagă și că, dimpotrivă, dacă referirea la astfel de semne nu este condiția unei concurențe efective pe piața respectivă, această referință ar determina în mod necesar obținerea de foloase necuvenite de persoana care publică reclama din renumele semnelor menționate.
In Toshiba, the Court held on the contrary that use of the distinguishing marks of a competitor enables the advertiser ‘to take unfair advantage of the reputation attached to those marks only if the effect of the reference to them is to create, in the mind of the
În Hotărârea Toshiba Europe, Curtea a considerat mai degrabă că utilizarea semnelor distinctive ale unui concurent permite persoanei care publică reclama „să obțină foloase necuvenite din renumele
The Court did not take a position on the interpretation of Article 3a(1)(g) in Pippig Augenoptik, but returned to it later in Siemens, from which it is to be deduced that in determining whether an advertiser’s use
În Hotărârea Pippig Augenoptik, citată anterior, Curtea nu sa pronunțat cu privire la interpretarea articolului 3a alineatul (1) litera (g), dar a revenit ulterior la aceasta în Hotărârea Siemens, citată anterior, din care rezultă că, în vederea verificării dacă
32 — Toshiba, paragraph 60 (see also paragraph 57).
32 — Hotărârea Toshiba Europe, citată anterior, punctul 60 (a se vedea și punctul 57).
Emphasis added.
Sublinierea noastră.
31 — Ibid., points 82, 84, 85 and 87.
31 — Ibidem (punctele 82, 84, 85 și 87).
In point 86 Advocate General Léger also notes, as O2 has done in the present proceedings, that the same philosophy underlies the provisions of Article 6(1)(c) of Directive 89/104.
La punctul 86 din concluziile menţionate, avocatul general Léger a arătat în plus, astfel cum a procedat O2 în această acţiune, că și în cuprinsul dispoziţiei articolului 6 alineatul (1) litera (c) din Directiva 89/104 se admite criteriul necesităţii.
33 — Opinion delivered on 12 September 2002, point 32.
33 — Concluzii citate anterior, punctul 32.