natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It would appear from the order for reference that the proceedings before the national court arose following Mr Jipa’s repatriation to Romania from Belgium, pursuant to the Readmission Agreement, due to his ‘illegal residence’ in Belgium.
Din decizia de trimitere ar reieși că procedura a fost inițiată în fața instanței naționale în urma returnării domnului Jipa din Belgia în România în temeiul acordului de readmisie, pentru „ședere ilegală” în Belgia.
The referring court itself pointed out, in its order for reference, that the Ministry has not clarified what is meant by the Mr Jipa’s ‘illegal residence’. It should be noted however that the
Însăși instanța națională a indicat, în decizia de trimitere, că ministerul nu a precizat în ce consta „șederea ilegală” a domnului Jipa.
11 — Joined Cases C-64/96 and C-65/96 Uecker and Jacquet [1997] ECR I-3171, paragraph 23.
11 — Hotărârea din 5 iunie 1997, Uecker și Jacquet (C-64/96 și C-65/96, Rec., p. I-3171, punctul 23).
12 — See in that respect, Case C-200/02 Zhu and Chen [2004] ECR I-9925, paragraph 19.
12 — A se vedea în acest sens Hotărârea din 19 octombrie 2004, Zhu și Chen (C-200/02, Rec., p. I-9925, punctul 19).
In my view, the limitations which may be imposed by the referring court on Mr Jipa from leaving his Member State of origin in order to enter the territory of another Member State constitute an obstacle to the right of freedom of movement provided by Article 18(1) EC.
În opinia noastră, restricțiile care pot fi impuse de către instanța de trimitere domnului Jipa în ceea ce privește părăsirea propriului stat membru de origine cu scopul de a intra pe teritoriul unui alt stat membru reprezintă un obstacol în calea dreptului de liberă circulație prevăzut la articolul 18 alineatul (1) CE.
The right to move freely within the territory of the Member States guaranteed by Article 18(1) EC would be
Dreptul de a circula în mod liber pe teritoriul statelor membre, garantat prin articolul 18 alineatul (1) CE, ar fi golit de
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-33/07
CONCLUZIILE AVOCATULUI GENERAL MAZÁK — CAUZA C-33/07 teritoriul unui stat membru pentru a se deplasa în alt stat membru.
rendered meaningless if the Member State of origin could, without valid justification, prohibit its own nationals from leaving its territory to enter the territory of another Member State. 13
conținut dacă statul membru de origine ar putea, fără o justificare valabilă, să interzică propriilor cetățeni să părăsească teritoriul său pentru a intra pe teritoriul unui alt stat membru 13.
The national rules in question in the present proceedings must, in my view, also be assessed in the light of Article 4 of Di -rective 2004/38 14which regulates the right of Union citizens to leave the territory of a
În opinia noastră, normele naționale deduse interpretării în speță trebuie să fie examinate și în lumina articolului 4 din Directiva 2004/38 14, care reglementează dreptul cetățenilor Uniunii de a părăsi
In accordance with Article 4(1) of Directive 2004/38, all Union citizens with a valid identity card or passport have the right to leave the territory of a Member State to travel to another Member State.
Potrivit articolului 4 alineatul (1) din Directiva 2004/38, toți cetățenii Uniunii care dețin cărți de identitate valabile sau pașapoarte valabile au dreptul de a părăsi teritoriul unui stat membru pentru a se deplasa în alt stat membru.
In my view, Article 4(1) of Directive 2004/38 is very broad in its scope as it grants citizens of the Union who are in possession of a valid identity card or passport the right to leave the territory of all Member States, including their Member State of origin 15to travel to another Member State.
În opinia noastră, articolul 4 alineatul (1) din Directiva 2004/38 are un domeniu de aplicare foarte vast, întrucât acordă cetățenilor Uniunii care dispun de o carte de identitate sau de un pașaport valabil dreptul de a părăsi teritoriul oricărui stat membru, inclusiv propriul stat membru de origine 15, pentru a se deplasa în alt stat membru.
Moreover, pursuant to Article 4(2) of Directive 2004/38, no exit visa or equivalent formality may be imposed on citizens of the Union and the Member States must, pursuant to Article 4(3), issue to their own nationals, and renew, an identity card or passport stating their nationality.
În plus, potrivit articolului 4 alineatul (2) din Directiva 2004/38, nu pot fi impuse vize de ieșire și nici alte formalități echivalente cetățenilor Uniunii și, în conformitate cu articolul 4 alineatul (3), statele membre trebuie să elibereze și să reînnoiască cetățenilor proprii cărțile de identitate sau pașapoartele care le atestă cetățenia.
13 — See by analogy, Case C-224/02 Pusa [2004] ECR I-5763, paragraph 20.
13 — A se vedea, prin analogie, Hotărârea din 29 aprilie 2004, Pusa (C-224/02, Rec., p.
See also in the context of freedom of movement for persons and freedom of establishment, Case C-370/90 Singh [1992] ECR I-4265, paragraph 23.
A se vedea de asemenea, în contextul libertății de circulație a persoanelor și al libertății de stabilire, Hotărârea din 7 iulie 1992, Singh (C-370/90, Rec., p. I-4265, punctul 23).
In the Bosman case (C-415/93 [1995] ECR I-4921) the Court stated that ‘[t]he rights guaranteed by Article [43] et seq. of the Treaty would be rendered meaningless if the Member State of origin could prohibit undertakings from leaving in order to establish themselves in another Member State.
În Hotărârea din 15 decembrie 1995, Bosman (C-415/93, Rec., p. I-4921), Curtea a afirmat că „[d]repturile garantate prin articolul [43] și următoarele din tratat ar fi golite de substanță dacă statul de origine ar putea să interzică întreprinderilor să părăsească teritoriul său în vederea stabilirii în alt stat membru.
The same considerations apply, in relation to Article [39] of the Treaty, with regard to rules which impede the freedom of movement of nationals of one Member State wishing to engage in gainful employment in another Member State’ (see paragraph 97).
Aceleași considerații se impun, în ceea ce privește articolul [39] din tratat, în raport cu normele care impietează asupra liberei circulații a resortisanților unui stat membru care doresc să exercite o activitate salariată în alt stat membru” (punctul 97).
I therefore consider that in the absence of valid justification, Article 18(1) EC and Article 4 of Directive 2004/38 preclude national legislation such as that at issue in the present proceedings which provides
Prin urmare, considerăm că, în lipsa unei justificări valabile, articolul 18 alineatul (1) CE și articolul 4 din Directiva 2004/38 se opun unei reglementări naționale precum cea dedusă interpretării în speță, care
15 — See also Article 2(2) of Protocol IV which provides that ‘[e]veryone shall be free to leave any country, including his own’.
15 — A se vedea de asemenea articolul 2 alineatul (2) din Protocolul nr. 4, care prevede că „Orice persoană este liberă să părăsească orice țară, inclusiv pe a sa”.
Protocol IV entered into force on 2 May 1968 and has been signed by all the Member States, save the Hellenic Republic.
Protocolul nr. 4 a intrat în vigoare la 2 mai 1968 și a fost semnat de toate statele membre, cu excepția Republicii Elene.
It should be recalled however that the Greek Government in pleadings at point 24 above specifically relied on Article 2(2) and (3) of Protocol IV.
Trebuie amintit totuși că guvernul elen, în observațiile menționate la punctul 24 de mai sus, a invocat în mod specific articolul 2 alineatele (2) și (3) din Protocolul nr. 4.
14 — With its accession to the EU on 1 January 2007, Romania is bound by the provisions of the EC Treaty on the rights of citizens of the Union and the legislative provisions and caselaw thereon, subject to the transitional arrangements adopted on the matter.
14 — De la aderarea la Uniunea Europeană, la 1 ianuarie 2007, România este obligată să respecte dispozițiile Tratatului CE care privesc drepturile cetățenilor Uniunii și dispozițiile legislative și jurisprudența relevantă, sub rezerva măsurilor tranzitorii adoptate în acest sens.
It would appear from Article 20 of and Annex VII to the Protocol concerning the conditions and arrangements for admission of the Republic of Bulgaria and Romania to the European Union (OJ 2005 L 157 p.
S-ar părea că rezultă din articolul 20 și din anexa VII la Protocolul privind condițiile și aranjamentele referitoare la admiterea Republicii Bulgaria și a României în Uniunea Europeană (JO 2005, L 157, p.
29), that Romania is bound from the date of its accession to the EU by the provisions of Directive 2004/38 save where those provisions concern, inter alia, access to the labour markets of Member States by Romanian nationals.
29) că România este datoare să respecte, de la data aderării sale la Uniunea Europeană, dispozițiile Directivei 2004/38, cu excepția cazului în care aceste dispoziții privesc, între altele, accesul resortisanților români la piața muncii din statele membre.
As Mr Jipa’s rights as a worker are not in question before the referring court, the abovementioned transitional arrangements concerning Regulation No 1612/68 are not relevant in the context of the present case.
Dat fiind că în fața instanței de trimitere nu sunt în dispută drepturile domnului Jipa în calitate de lucrător, măsurile tranzitorii citate anterior privind Regulamentul nr. 1612/68 nu sunt relevante în speță.
Article 4 of Directive 2004/38, which concerns the rights of citizens of the Union in general, rather than citizens of the Union who are workers, is unaffected by the abovementioned transitional arrangements and applies in full to Romanian nationals from 1 January 2007.
Articolul 4 din Directiva 2004/38, care privește drepturile cetățenilor Uniunii în general, mai degrabă decât drepturile cetățenilor Uniunii în calitate de lucrători, nu este afectat de măsurile tranzitorii citate anterior și este pe deplin aplicabil resortisanților români de la 1 ianuarie 2007.
JIPA for restrictions to be placed on the right of Union citizens to leave their Member State of origin in order to travel to another Member State.
JIPA prevede instituirea de limitări ale dreptului cetățenilor Uniunii de a părăsi propriul stat membru de origine pentru a se deplasa în alt stat membru.
While the title to Chapter VI of Directive 2004/38 does not specifically refer to the right to leave, and indeed many of the provisions of that chapter address questions relating to the right of entry 16and the right of residence, 17it is clear from the wording of Article 27(1) and the 22nd recital in the preamble to that directive that Chapter VI thereof regulates restrictions on the ‘freedom of movement of Union citizens’, a matter which undoubtedly relates to both the right to leave the territory of a Member State to travel to another Member State and the right to enter another Member State.
VI al Directivei 2004/38 nu menționează în mod expres dreptul de a părăsi teritoriul unui stat membru și în ciuda faptul că numeroase dispoziții din acest capitol privesc aspecte referitoare la dreptul de intrare 16și la dreptul de ședere 17, reiese în mod clar din formularea articolului 27 alineatul (1) și din considerentul (22) al preambulului directivei respective că acest capitol reglementează limitările la „libertatea de circulație a cetățenilor Uniunii”, materie care include fără îndoială atât dreptul de a părăsi teritoriul unui stat membru pentru a se deplasa în alt stat membru, cât și dreptul de a intra în alt stat membru.
By the second part of its second question and the first part of its third question, the national court seeks essentially clarification on whether the ‘illegal residence’ of a Romanian national in another Member State of the Union who was repatriated on foot of the Readmission Agreement, falls within the terms ‘public policy’ or ‘public security’ provided for in Article 27 of Direct ive 2004/38 so that a restriction may be imposed by Romania on that person’s freedom of movement within the territory of another Member State.
Prin intermediul ultimei părți a celei de a doua întrebări și prin prima parte a celei de a treia întrebări, instanța de trimitere urmărește, în esență, să afle dacă „șederea ilegală” întrun alt stat membru al Uniunii a unui resortisant român, returnat în temeiul unui acord de readmisie, se circumscrie noțiunilor de ordine publică sau de siguranță publică, astfel cum figurează acestea la articolul 27 din Directiva 2004/38, astfel încât România să poată restrânge libertatea de circulație a persoanei amintite pe teritoriul unui alt stat membru.
In my view, Article 27(2) of Direct- ive 2004/38, which reproduces much of the contents of Article 3 of Council Direct - ive 64/221/EEC of 25 February 1964 on the coordination of special measures concerning the movement and residence of foreign nationals which are justified on grounds of public policy, public security or public health 18must be interpreted, inter alia, in the light of the caselaw of the Court on Article 3 of Directive 64/221.
În opinia noastră, articolul 27 alineatul (2) din Directiva 2004/38, care reproduce în mare parte conținutul articolului 3 din Directiva 64/221/CEE a Consiliului din 25 februarie 1964 privind coordonarea măsurilor speciale referitoare la circulația și la șederea străinilor, justificate de motive de ordine publică, siguranță publică sau sănătate publică 18, trebuie interpretat, inter alia, în lumina jurisprudenței Curții privind această din urmă dispoziție.
In that regard, the Court has consistently held, in relation to workers, that the principle of freedom of movement must be given a broad interpre-
Astfel, Curtea a apreciat în mod constant, în ceea ce privește lucrătorii, că principiul libertății de circulație trebuie interpretat în sens larg și că derogările de la acesta sunt, dimpotrivă, de strictă interpretare. În plus, Curtea a
16 — See Article 5 of Directive 2004/38 on the right of entry.
16 — A se vedea articolul 5 din Directiva 2004/38, referitor la dreptul de intrare.
17 — See Chapter III of Directive 2004/38 on the right of residence.
17 — A se vedea capitolul III al Directivei 2004/38, referitor la dreptul de ședere.
Direct- ive 64/221 was repealed by Directive 2004/38 with effect from 30 April 2006.
Directiva 64/221 a fost abrogată la 30 aprilie 2006 prin Directiva 2004/38.
See Article 38(2) of Directive 2004/38.
A se vedea articolul 38 alineatul (2) din Directiva 2004/38.
Pursuant to Article 18(1) EC, limitations and conditions may be imposed on the right to move and reside freely within the territory of the Member States pursuant to the EC Treaty and the measures adopted to give it effect.
Potrivit articolului 18 alineatul (1) CE, pot fi impuse limitări și condiții dreptului de liberă circulație și de ședere pe teritoriul statelor membre, conform tratatului și dispozițiilor adoptate în vederea aplicării sale.
In my view, the provisions of Chapter VI of Directive 2004/38, which is entitled ‘Restrictions on the right of entry and the right of residence on grounds of public policy, public security or public health’, regulate the circumstances in which Member States may
În opinia noastră, dispozițiile capitolului VI din Directiva 2004/38, intitulat „Restrângerea dreptului de intrare și dreptului de ședere pentru motive de ordine publică, siguranță publică sau sănătate publică” reglementează circumstanțele în care statele membre pot limita dreptul de liberă circulație și de ședere al cetățenilor Uniunii pe teritoriul statelor membre. Deși titlul capitolului
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-33/07 of public policy presupposes the existence, in addition to the perturbation of the social order which any infringement of the law involves, of a genuine and sufficiently serious threat to the requirements of public policy affecting one of the fundamental interests of society. 24 tation and that derogations from that principle must be interpreted strictly.
CONCLUZIILE AVOCATULUI GENERAL MAZÁK — CAUZA C-33/07 jurisprudențe constante, invocarea de către o autoritate națională a noțiunii de ordine publică presupune existența unei amenințări reale și suficient de grave la adresa unui interes fundamental al societății, în plus față de tulburarea pentru ordinea socială pe care o constituie orice încălcare a legii 24.
In addition, the Court has held that a particularly restrictive interpretation of the derogations from that freedom is required by virtue of a person’s status as a citizen of the Union.
apreciat că o interpretare deosebit de restrictivă a derogărilor de la această libertate este impusă de statutul de cetățean al Uniunii 19.
19The Court has nevertheless also held that the particular circumstances justifying recourse to the concept of public policy may vary from one country to another and from one period to another, and it is therefore necessary in this matter to allow the competent national authorities an area of discretion within the limits imposed by the Treaty. 20
Totuși, Curtea a apreciat de asemenea că circumstanțele specifice care ar putea justifica recurgerea la noțiunea de ordine publică ar putea varia de la o țară la alta și de la o perioadă la alta și că, în această privință, trebuie astfel să se recunoască autorităților naționale competente o marjă de apreciere în limitele impuse de tratat 20.
In my view, a Member State may not limit the right granted to a Union citizen to leave his Member State of origin to travel to another Member State on grounds of public policy or public security merely on the basis that he was repatriated from another Member State due to his ‘illegal residence’ in the latter.
În opinia noastră, un stat membru nu poate limita, invocând rațiuni de ordine publică sau de siguranță publică, dreptul conferit unui cetățean al Uniunii de a-și părăsi statul membru de origine pentru a se deplasa în alt stat membru pentru simplul motiv că a fost returnat dintr-un alt stat membru din cauza „șederii” sale „ilegale” în acesta din urmă.
I consider that it follows from the ruling of the Court in Commission v Spain 25that a Member State, when limiting the rights granted to Union citizens pursuant to Article 18(1) EC, cannot rely on general non-specific assertions made, in relation to the conduct of a Union citizen, by another Member State.
Considerăm că din hotărârea pronunțată de Curte în cauza Comisia/Spania 25rezultă că, atunci când limitează drepturile acordate cetățenilor Uniunii în temeiul articolului 18 alineatul (1) CE, un stat membru nu poate acționa pe baza unor afirmații generale și nespecifice făcute de un alt stat membru în privința conduitei unui cetățean al Uniunii.
A Member State when limiting the fundamental freedoms of Union citizens must itself verify and confirm whether the exercise of those freedoms poses a genuine and sufficiently serious threat to the requirements of public policy affecting one of the fundamental interests of society.
Atunci când limitează libertățile fundamentale ale unui cetățean al Uniunii, un stat membru trebuie să se asigure și să confirme el însuși că exercitarea acestor libertăți constituie o amenințare reală și suficient de gravă pentru ordinea publică, ce afectează un interes fundamental al societății.
According to Article 27(2) of Direct- ive 2004/38, ‘measures taken on grounds of public policy or public security shall comply with the principle of proportionality and shall be based exclusively on the personal conduct of the individual concerned’.
Potrivit articolului 27 alineatul (2) din Directiva 2004/38, „[m]ăsurile luate din motive de ordine publică sau siguranță publică respectă principiul proporționalității și se întemeiază exclusiv pe conduita persoanei în cauză” 21.
21It is clear, not only from the terms of Article 27(2) of Directive 2004/38, but also the settled caselaw of the Court, that restrictions imposed on grounds of public policy and for the maintenance of public security cannot be based on grounds extraneous to the individual case or on considerations of general prevention.
Reiese în mod clar, nu numai din termenii articolului 27 alineatul (2) din Directiva 2004/38, ci și din jurisprudența constantă a Curții, că limitările impuse pentru motive de ordine publică și pentru menținerea siguranței publice nu se pot baza pe justificări străine de cazul individual sau pe considerații de prevenție generală 22.
22In addition, Article 27(2) of Directive 2004/38 provides that previous criminal convictions shall not in themselves constitute grounds for adopting such restrictions.
În plus, potrivit articolului 27 alineatul (2) din Directiva 2004/38, condamnările penale anterioare nu pot justifica în sine adoptarea unor asemenea limitări 23. Conform unei
23According to settled caselaw, reliance by a national authority on the concept
19 — Hotărârea din 29 aprilie 2004, Orfanopoulos și Oliveri (C-482/01 și C-493/01, Rec., p.
19 — Joined Cases C-482/01 and C-493/01 Orfanopoulos and Oliveri [2004] ECR I-5257, paragraphs 64 and 65.
20 — Hotărârea din 4 decembrie 1974, Van Duyn (41/74, Rec., p. 1337, punctul 18).
In the present case nothing in the facts, as presented by the referring court, would
În speță, nimic din faptele prezentate de instanța de trimitere nu pare să indice că, în
21 — In accordance with the principle of proportionality, national measures adopted on grounds of public policy or public security must be necessary and appropriate to attain the objective pursued.
21 — Potrivit principiului proporționalității, măsurile naționale de ordine publică sau de siguranță publică trebuie să fie corespunzătoare și necesare pentru atingerea scopului urmărit.
See, to that effect, Baumbast and R, cited in footnote 8, paragraph 91.
A se vedea în acest sens Hotărârea Baumbast și R, citată la nota de subsol 8, punctul 91.
22 — See Case 67/74 Bonsignore [1975] ECR 297, paragraph 6, and Case 36/75 Rutili [1975] ECR 1219, paragraph 29.
297, punctul 6), și Hotărârea din 28 octombrie 1975, Rutili (36/75, Rec., p. 1219, punctul 29).
24 — See Case C-503/03 Commission v Spain [2006] ECR I-1097, paragraph 46; Orfanopoulos and Oliveri, cited in footnote 19, paragraph 66; Bouchereau, cited in footnote 7, paragraph 35; and Rutili, cited in footnote 22, paragraph 28.
24 — A se vedea Hotărârea din 31 ianuarie 2006, Comisia/Spania (C-503/03, Rec., p. I-1097, punctul 46), și Hotărârile Orfanopoulos și Oliveri, citată la nota de subsol 19, punctul 66, Bouchereau, citată la nota de subsol 7, punctul 35, și Rutili, citată la nota de subsol 22, punctul 28.
23 — See, in particular, Case C-348/96 Calfa [1999] ECR I-11, paragraphs 22 to 24.
23 — A se vedea în special Hotărârea din 19 ianuarie 1999, Calfa (C-348/96, Rec., p.
C — Personal conduct
C — Conduita persoanei
By the second part of its third question, the national court seeks clarification on whether a Member State may automatically impose pursuant to Article 27 of Direct- ive 2004/38 restrictions on the freedom of movement and residence of a citizen of the Union on grounds of ‘public policy’ and ‘public security’, without that person’s ‘personal conduct’ being examined.
Prin intermediul părții a doua a celei de a treia întrebări, instanța națională urmărește să afle, în esență, dacă un stat membru poate restrânge în mod automat, în temeiul articolului 27 din Directiva 2004/38, libertatea de circulație și de ședere a unui cetățean al Uniunii pentru motive de „ordine publică” și de „siguranță publică”, fără a se examina conduita persoanei în cauză.
tend to indicate that Mr Jipa’s personal behaviour, present or past, give cause to fear that he might constitute a danger to the fundamental interests of society thereby necessitating the adoption of a measure by Romania limiting his right to freedom of movement pursuant to Article 18(1) EC on grounds of public policy or public security.
prezent sau în trecut, conduita domnului Jipa ar fi de natură să provoace temerea că acesta ar putea reprezenta un pericol pentru interesele fundamentale ale societății, impunând adoptarea de către România a unei măsuri de limitare a dreptului său de liberă circulație în temeiul articolului 18 alineatul (1) CE pentru motive de ordine publică sau de siguranță publică.