natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Given that codecision has now become the norm for European legislation, the only possible conclusion is that the thinking behind my strategy at that time helped to produce the desired result.
Ca Preşedinte, am ţinut în mod deosebit ca dreptul de codecizie să e transpus în practică cu succes, pentru ca, după o anumită perioadă, să poată avută în vedere o lărgire a competenţelor.
Not only did I follow general guidelines, but I also paid heed to smaller points, lessons that I had learnt from my wealth of expe-
Ţinând cont că în prezent codecizia a devenit regula în procedura legislativă europeană, trebuie constatat că gândirea mea stra-
rience in Parliament.
tegică de atunci a dat roade.
At part-sessions, for example, I regularly brought together senior leaders of the Council, the Commission, and Parliament in what is termed the trialogue.
Pentru aceasta nu am urmărit numai marile linii strategice, ci am acordat atenţie inclusiv unor detalii, mulţumită experienţei mele de parlamentar.
To elude the pressures of tight schedules, I would often invite everyone to lunch, that is to say, not just the Presidents, but also the heads of their private oces and the Secretar-ies-General.
În acest sens, spre exemplu, făceam apel în mod regulat, în cadrul şedinţelor plenare, la aşa-numitul „trilog” între preşedinţii Consiliului, Comisiei şi Parlamentului.
The discussions focused equally on matters of principle and current problems with the aim of reconciling the two at the practical level.
Pentru a înlătura constrângerile impuse de agenda fiecăruia, am invitat adeseori la dejun, nu numai pe preşedinţi, dar şi pe şei de cabinet ai acestora şi secretariigenerali.
This cooperation worked very well throughout my presidency and also extended to other bodies, for example the Court of Justice and the Court of Auditors.
Cu aceste ocazii discutam atât probleme de fond, cât şi probleme de actualitate în scopul armonizării lor la nivel practic.
It sometimes happened that in budget discussions the other bodies would attempt to agree on a common approach aligned with Parliament – and this often provided a decisive counterweight to the Commission where substantive issues were concerned.
Pe durata întregului meu mandat acest tip de cooperare a funcţionat foarte bine; a funcţionat de asemenea la fel de bine şi în cazul altor instituţii, cum ar Curtea de Justiţie sau Curtea de Conturi.
Today this would be described as exerting inuence through successful networking.
Astăzi am putea numi acest lucru „inuenţare prin bună relaţionare”.
The grand design of giving Parliament a greater say in legislation and the budget had to be managed by making a number of minor changes to political practice.
Au trebuit introduse numeroase mici modicări în practica politică pentru a realiza importantul obiectiv de lărgire a procedurii de codecizie la nivel de legislaţie şi buget.
Cooperation with the political groups and the committees had to be adapted to the new procedure.
Colaborarea cu grupurile şi comisiile a trebuit adaptată la noua procedură.
The originally informal cooperation between the Council, the Commission, and Parliament was gradually placed on the more solid footing of interinstitutional agreement.
Cooperarea informală iniţială dintre Consiliu, Comisie şi Parlament a fost instituţionalizată progresiv.
The practical improvements made to the budget procedure at that time seemed small in the overall scheme of things, but were nonetheless important in that they helped ultimately to make Parliament the powerful budgetary authority that it is today.
Îmbunătăţirile practice aduse, pe atunci, procedurii bugetare păreau nesemnicative, însă reprezentau paşi importanţi, ce au permis ulterior Parlamentului să devină puternica autoritate bugetară de astăzi.
Apart from the budget and legislation, Parliament acquired the right under Maastricht – and hence during my presidency – to say yes or no to the accession of new members.
În afară de buget şi legislaţie, Parlamentul European a obţinut, mulţumită Tratatului de la Maastricht - aşadar în timpul mandatului meu - dreptul de aproba sau respinge aderarea noilor membri.
This right was exercised when the number of Member States rose from 12 to 15, enabling the broad mass of the public to understand what wais involved.
Acest drept a putut exercitat cu ocazia extinderii de la 12 la 15 state membre, fiind astfel făcut cunoscut opiniei publice.
A decade later, when the time came for the eastward enlargement, Parliament’s right to give its assent was turned into a historic first step in a new direction.
Zece ani mai târziu, cu ocazia extinderii către est, acest drept va exercitat într-un context istoric.
When I attended EU summits as president of Parliament I was able to put Parliament’s case.
În calitate de Preşedinte al Parlamentului, am avut prilejul de a prezenta poziţiile acestuia la reuniunile europene la vârf.
Even apparently trivial gestures are signicant to the extent that, in protocol terms, they denote enhanced status.
În asemenea ocazii, chiar şi gesturi aparent nesemnicative pot juca un rol important ca simboluri ale recunoaşterii protocolare.
As a result of a custom introduced during my presidency, the President of Parliament is not only allowed to speak at the start of a summit, but also photographed with the Heads of State or Government and the Commission President.
Astfel, în timpul mandatului meu, a fost introdus, pe lângă obiceiul acordării cuvântului Preşedintelui Parlamentului la începutul reuniunii la vârf, şi cel al fotograerii acestuia împreună cu şei de stat şi de guvern, precum şi cu preşedintele Comisiei.
Since the autumn 1992 Birmingham Summit the President of Parliament has appeared in every ocial photograph of the participants or ‘family portrait’.
Începând cu reuniunea la vârf de la Birmingham, din toamna anului 1992, Preşedintele Parlamentului European apare în fotograa ocială a participanţilor, cunoscută şi ca „foto-graa de familie”.
What really mattered, of course, was not gestures of this kind, but the policy directions charted at the summits held during that period.
Mai importante însă decât aceste acte de protocol sunt orientările politice adoptate în această perioadă la respectivele reuniuni.
An opportunity to set a new course arose two months after Birmingham, at the Edinburgh Summit, at which I put forward a new scheme to the assembled Heads of State or Government laying down how seats were to be allocated in Parliament.
La două luni după reuniunea de la Birmingham a apărut oportunitatea de a prezenta şelor de stat şi de guvern reuniţi la Edinburgh o nouă schemă
based more accurately on the size of the Member States – as democracy demands.
de repartizare a numărului membrilor Parlamentului European. În urmă reunicării, Germania obţinea 99 de locuri.
The proposal was accepted and implemented.
În ansamblu, noul număr de locuri atribuite reecta mai adecvat dimensiunea statelor membre, aşa cum prevede democraţia.
One event that stands out is the 1993 summit in Denmark, which opened up a genuine prospect of accession to the central and eastern European countries in the process of reform.
Trebuie, de asemenea, menţionată şi reuniunea la vârf din Danemarca, din anul 1993.
The firm promise was, however, made subject to binding conditions known as the ‘Copenhagen criteria’.
Aceasta a oferit ţărilor central şi est-europene o perspectivă sigură de aderare.
The stages to be completed on the way to the EU were thus clearly marked out: formerly Communist regimes had to be transformed along democratic lines, in accordance with the rule of law; erstwhile command economies had to be converted into socially tempered market economies; and candidates had to take over Community law.
Însă această promisiune fermă a fost însoţită de un set de condiţii obligatorii, bine-cunoscutele „criterii de la Copenhaga”, care au dat o orientare clară către UE: transformarea fostelor regimuri comuniste în democraţii şi state de drept, transformarea fostelor economii planicate în economii sociale de piaţă şi transpunerea acquisului comunitar.
When I represented Parliament at the Copenhagen Summit I maintained that the point to bear in mind was not just the ability of the candidates to join, but the ability of the Union to absorb them.
În calitate de reprezentant al Parlamentului European, am ţinut în mod deosebit ca, la reuniunea la vârf de la Copenhaga, să se acorde o atenţie adecvată nu numai capacităţii de aderare a statelor candidate, ci şi capacităţii de absorbţie a Uniunii.
Whether the then Community of twelve could accept new Members while keeping up the momentum of European integration was a question that had to be taken into account.
Comunitatea celor douăsprezece state de atunci trebuia să aibă capacitatea de a primi noii membri, menţinând totodată dinamica integrării europene.
The seed of Copenhagen sprouted up in the years after, and the fruits were reaped a decade later when the biggest single enlargement was achieved in 2004.
Reuniunea la vârf de la Copenhaga a dat rezultate, şi zece ani mai târziu a putut avea loc marea extindere din 2004.
During my term of oce from January 1992 to the 1994 European election Parliament advanced quite a long way towards the goal of becoming a Europe-wide democratic representative body adopting laws and the budget on an equal footing with the Council and hence controlling the destiny of some 500 million people.
În timpul mandatului meu, din ianuarie 1992 până la alegerile europene din 1994, Parlamentul European a progresat considerabil pe calea reprezentării democratice în Europa, în participarea de pe poziţii egale cu Consiliul la elaborarea legislaţiei şi a bugetului, inuenţând astfel vieţile a circa 500 milioane de cetăţeni.
At that time my attention was often focused on the gradual progress of European unication in parliamentary work.
M-am străduit adesea să sprijin procesul treptat de unicare europeană în cadrul activităţilor parlamentare.
But the memory of the ‘daily grind’ is eclipsed by Parliament’s ‘moments of glory’.
Cu toate acestea, eforturile cotidiene sunt eclipsate de „momentele de glorie” ale Parlamentului European.
Two examples which, to my mind, belong to the latter category are the splendid European speeches by Queen Elizabeth II and Vaclav Havel in the Strasbourg Chamber, testimonies to pan-European unication that are still worth reading!
Printre acestea se numără memorabilele discursuri europene, precum cel al Reginei Elisabeta a II a şi cel al lui Vaclav Havel în şedinţă plenară la Strasbourg, chiar şi în prezent dovezi marcante ale unicării europene.
12 MAY 1992EGON KLEPSCH WELCOMES HER MAJESTY QUEEN ELIZABETH OF THE UNITED KINGDOM
12 MAI 1992EGON KLEPSCH O ÎNTÂMPINĂ PE MAIESTATEA SA REGINA ELISABETA A IIA A MARII BRITANII.
PARLIAMENT AT THE BEGINNING OF A NEW ERA IN EUROPE
PARLAMENTUL LA ÎNCEPUTUL UNEI NOI EPOCI ÎN EUROPA
JULY 1994 JANUARY 1997
IULIE 1994 IANUARIE 1997
The European Parliament elected in June 1994 met for the first time in a new Europe.
Parlamentul European ales în iunie 1994 sa reunit în cadrul unei Europe noi.
The Berlin Wall had fallen.
Zidul din Berlin căzuse.
The peoples of Central and Eastern Europe had freed themselves from the dictatorship of Communism and the all-embracing grip of the Soviet Union.
Popoarele din Europa Centrală şi de Est se eliberaseră de sub dictatura comunistă şi de sub dominaţia Uniunii Sovietice.
The Iron Curtain, which had divided Europe for 40 years, had collapsed.
Cortina de Fier, care separase Europa timp de patruzeci de ani, căzuse.
The Cold War between the two blocs in Europe was over.
Războiul rece dintre cele două blocuri din Europa luase sfârşit.
Never before in its history had the European Parliament been required to adjust to such a fundamentally changed political environment.
Parlamentul European nu mai fusese niciodată până atunci pus în faţa unei situaţii politice atât de diferite.
The 1994 European elections had been the first in which the citizens of the former GDR had taken part.
În 1994, pentru prima oară cetăţenii fostei Republici Democrate Germane luau parte la alegerile pentru Parlamentul European.
It was particularly moving for me to be able, in my inaugural speech, to welcome colleagues from East Germany as freely elected Members.
Pentru mine a fost un moment deosebit de emoţionant când am avut ocazia să salut, în discursul meu de învestitură, colegi din Germania de Est prezenţi în calitate de deputaţi aleşi în mod liber.
A few months later, in January 1995, Parliament also welcomed MEPs from three new Member States, Finland, Sweden and Austria.
Câteva luni mai târziu, în ianuarie 1995, Parlamentul a avut ocazia de a saluta şi deputaţii din noile state membre: Finlanda, Suedia şi Austria.
This was the first step towards the unication of Europe as a continent.
Acesta a fost primul pas către unicarea întregii Europe.
The European Parliament had grown in size from 567 to 626 Members.
Numărul deputaţilor din Parlamentul European crescuse de la 567 la 626.
It was not only bigger, but also richer in terms of its political culture, experience, tradition.
Parlamentul European era acum nu numai mai mare, ci şi mai bogat în ceea ce priveşte cultura, experienţa şi tradiţia politică.
The new Members and staff were quickly integrated,
Integrarea noilor colegi şi colaboratori a fost realizată în scurt timp.
D a great achievement not only for the political groups and committees, but also for Parliament’s Secretariat.
O performanţă nu numai a grupurilor politice şi a comisiilor, ci şi a Secretariatului General al Parlamentului.
The European Community had set out along the road to negotiations on the accession of the States of Central and Eastern Europe.
Comunitatea Europeană începuse negocierile privind aderarea statelor din Europa Centrală şi de Est.
However, their parliaments were, naturally enough, lacking in knowledge and a real understanding of the procedures, requirements and problems involved in the impending accession process.
Totuşi, era firesc ca parlamentele din aceste state să aibă lacune în ceea ce priveşte cunoştinţele şi înţelegerea procedurilor, cerinţelor şi a dicultăţilor viitorului proces de aderare.
The European Parliament had to help them grow into their role in transposing the acquis communautaire into the national law of their countries.
Parlamentul European a trebuit să le sprijine cu privire la identicarea rolului acestora în procesul de transpunere a acquis- ului comunitar în cadrul legislaţiilor naţionale.
At my instigation, for the first time in the history of the European unication process all the presidents of the parliaments of the applicant States came together in the European Parliament for a free and frank exchange of views.
La iniţiativa mea, toţi preşedinţii parlamentelor din ţările candidate sau reunit, pentru prima oară în istoria unicării europene, în cadrul Parlamentului European pentru a purta un schimb de opinii deschis.
The importance of such exchanges was demonstrated by the fact that meetings of this kind were then held regularly until the accession negotiations proper started.
Faptul că aceste reuniuni au avut loc în mod regulat până la începerea negocierilor concrete de aderare a dovedit importanţa acestora.
Our Parliament played a pioneering role in the work of providing parliamentary scrutiny of and safeguards for the European unication process.
Parlamentul nostru a avut rolul de lider în ceea ce priveşte supravegherea şi garantarea parlamentară a unicării întregii Europe.
A few months before the European elections the Treaty of Maastricht had come into force and, for the first time, had conferred on the European Parliament genuine rights of codecision, in particular in the area of the directives and regulations dealing with the completion of the internal market.
Tratatul de la Maastricht intrase în vigoare cu câteva luni înainte de alegerile pentru Parlamentul European şi conferise acestuia, pentru prima oară, drepturi reale de codecizie, în special în legătură cu directivele şi regulamentele privind realizarea pieţei comune.
Those rights now took eect.
Aceste drepturi deveneau acum efective.
D in when I, on behalf of Parliament, signed the first EC directive which had been adopted under the new codecision procedure and was subsequently published in the Ocial Journal and brought into force as a ‘Directive of the European Parliament and of the Council’.
D proceduri de codecizie şi care, ulterior, a fost publicată în Jurnalul Ocial şi a intrat în vigoare ca „Directiva Parlamentului European şi a Consiliului”, a reprezentat începutul unei noi ere.
Its new powers had turned an advisory parliament into a decisionmaking parliament, but its working methods and its public prole were still those of a parliament with a purely consultative role.
Parlamentul cu funcţie de consultare devenise, datorită noilor prerogative, un parlament cu funcţie de codecizie, dar metodele sale de lucru şi imaginea publică erau în continuare adecvate pentru un parlament cu prerogative doar de consultare.
We faced the task, therefore, of reforming those working methods, for example the conduct of debates and votes in plenary and cooperation between the committees, and reorganising Parliament’s press and public relations work.
Aveam deci sarcina de a schimba metodele de lucru, de exemplu modul de desfăşurare a dezbaterilor şi a votului în plen, cooperarea dintre comisii, precum şi modul de organizare a activităţii în domeniul informării publice şi al relaţiilor cu presa.
This was quite a task.
A fost o sarcină dicilă.
Although, initially, almost all my colleagues were enthusiastic advocates of the thoroughgoing reforms, that enthusiasm shrank with every step in the process of putting our intentions into practice.
La început, aproape toţi colegii au susţinut cu entuziasm realizarea de reforme importante, dar, cu fiecare pas făcut în acest sens, entuziasmul pentru reformă a scăzut.
To this day I am grateful to Pauline Green and Wilfried Martens for their determined support in pushing through the reforms in the face of the scepticism of their political groups.
Şi astăzi le sunt recunoscător lui Pauline Green şi lui Wilfried Martens pentru faptul că m-au susţinut activ şi au determinat grupurile lor politice, în poda anumitor nemulţumiri din cadrul acestora, să accepte reformele.
Today, Parliament’s working methods are once again in need of reform.
De asemenea acum este nevoie de reformă în ceea ce priveşte modul de lucru al Parlamentului.
As the successor to Jacques Delors, who stood down at the end of 1994 after an exceptionally successful 10-year period of oce as President of the Commission, the Heads of State and Government proposed the Prime Minister of Luxembourg, Jacques Santer.
Ca succesor al lui Jacques Delors, care, la sfârşitul anului 1994, sa retras după un mandat de zece ani în funcţia de preşedinte al Comisiei Europene, un mandat cu realizări deosebite, şei de state şi de guverne l-au propus pe primministrul Luxemburgului, Jacques Santer.
For the first time, they were required ocially to consult the European Parliament on that pro-
Era prima dată când aceştia trebuiau să consulte Parlamentul European în mod ocial în
Although it was no more than a consultation, all those involved knew that any candidate who failed to secure majority support in Parliament would forfeit all credibility.
A fost o simplă consultare, dar toţi cei implicaţi ştiau că fără a deţine majoritatea parlamentară, nici un candidat nu are sorţi de izbândă.
It was also clear that in such an event Santer would not take up his oce.
Era clar şi faptul că Santer nu îşi va ocupa funcţia într-o situaţie de genul acesta.
Parliament had secured at least some say in the process of making top-level appointments in Europe.
Parlamentul se luptase pentru dreptul de participare la luarea deciziilor privind ocuparea unei poziţii de vârf în Europa.
For the first time, the appointment of the new EU Commissioners-des-ignate was dependent on a vote of condence in the European Parliament.
Pentru prima dată era obligatoriu să se acorde, în cadrul Parlamentului European, un vot de încredere, înainte de numirea noii Comisii Europene desemnate.
In order to prepare that vote, Parliament had to gain a clear picture of each individual nominee, the chosen method being public hearings.
Iar pentru a pregăti votarea, Parlamentul a trebuit să îşi facă o părere clară despre fiecare candidat. Acest lucru urma să se realizeze prin audieri publice.
In the face of opposition from many governments and the reluctance of the Commission, I secured an agreement that, prior to the vote of condence in plenary, each individual nominee would be required to undergo a hearing in the Parliament committee responsible for the area covered by his or her portfolio.
Am reuşit, în ciuda împotrivirii multor guverne şi a ezitării Comisiei, să impun regula conform căreia, înainte de acordarea votului de încredere în plen, fiecare candidat să e audiat de comisia parlamentară de specialitate responsabilă de domeniul candidatului respectiv.
There was no basis in the Treaties for this procedure.
Pentru această procedură nu exista nici o bază în tratate.
What was then a coup has now become an established procedure by means of which the European Parliament has already demonstrated several times that it exercises some inuence over the composition of the Commission.
Îndrăzneala de atunci a devenit, între timp, o procedură consolidată, prin care Parlamentul European şi-a exercitat deja, în repetate rânduri, inuenţa asupra componenţei Comisiei.
This success showed me that it is more important for the European Parliament to exert the inuence it does have, right down to the last detail, rather than bemoaning its lack of powers.
Acest succes mi-a dovedit faptul că pentru Parlamentul European este mai important să folosească toate posibilităţile de exercitare a inuenţei pe care le deţine, decât să se plângă cu privire la drepturile pe care nu le are.
One activity gave me particular pleasure during my term of oce.
O anumită activitate mi-a făcut o reală bucurie în timpul mandatului meu.
In my inaugural speech I had promised that I would travel to the regions of the Member States and, at their request, to my colleagues’ constituencies.
În discursul meu de învestitură promisesem că voi merge în regiunile din statele membre şi, dacă se doreşte, şi în circumscripţiile electorale ale colegilor mei.
I had 40 opportunities to full that promise and if I only learnt one thing, it was this: public support for European unication in the regions is often much greater than the political manoeuvring performed in some capital cities would lead one to suspect.
Am avut de patruzeci de ori posibilitatea să îmi îndeplinesc promisiunea. Şi iată: la nivelul regiunilor, cetăţenii susţin adesea unicarea Europei mai mult decât lasă anumite manevre politice din capitale să se creadă.
16 JANUARY 1995KLAUS HÄNSCH WELCOMES THE 59 NEW MEPS FROM THE THREE NEW EU MEMBER STATES: FINLAND, AUSTRIA AND SWEDEN
16 IANUARIE 1995KLAUS HÄNSCH ÎI ÎNTÂMPINĂ PE CEI 59 DE NOI DEPUTAŢI EUROPENI PROVENIND DIN CELE TREI NOI STATE MEMBRE ALE UNIUNII EUROPENE: FINLANDA, AUSTRIA ŞI SUEDIA.
JANUARY 1997 JULY 1999
IANUARIE 1997 IULIE 1999
It is not easy to sum up a presidency full of events and anecdotes.
Nu este uşor de rezumat o preşedinţie plină de evenimente şi anecdote.
Some of my memories still stir strong emotions, such as the visit to Parliament by the King and Queen of Spain, or the visit by Rafael Caldera, an old friend from the dicult times of opposition to Franco, or the presence of members of my family and close friends on the day when I was elected.
Unele amintiri continuă să-mi trezească emoţii intense, precum vizita la Parlamentul European a suveranilor Spaniei sau cea a lui Rafael Caldera, vechi prieten din vremurile grele ale opoziţiei faţă de Franco, sau prezenţa familiei şi a prietenilor apropiaţi în ziua alegerii mele.
However, it is not my own feelings that count here but the outstanding events for the future of Europe and the European Parliament.
Dar nu sentimentele mele sunt cele care trebuie să conteze, ci faptele relevante pentru viitorul Europei şi al Parlamentului European.