natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In that regard, it should be noted that Article 56(1) EC gave effect to the liberalisation of capital movements between the Member States and between Member and nonmember States.
În această privință, trebuie amintit că articolul 56 alineatul (1) CE a pus în aplicare liberalizarea capitalurilor între statele membre, precum și între statele membre și țările terțe.
To that end, it provides, in the chapter of the Treaty entitled ‘Capital and payments’, that all restrictions on the movement of capital between Member States and between Member and nonmember States are prohibited (Joined Cases C-163/94, C-165/94 and C-250/94 Sanz de Lera and Others [1995] ECR I-4821, paragraph 19; van Hiltenvan der Heijden, cited above, paragraph 37; and A, cited above, paragraph 20).
În acest scop, articolul menționat prevede că, în cadrul capitolului din tratat intitulat „Capitalurile și plățile”, sunt interzise orice restricții privind circulația capitalurilor între statele membre, precum și între statele membre și țările terțe (Hotărârea din 14 decembrie 1995, Sanz de Lera și alții, C-163/94, C-165/94 și C-250/94, Rec., p. I-4821, punctul 19, Hotărârea van Hilten-van der Heijden, citată anterior, punctul 37, și Hotărârea A, citată anterior, punctul 20).
Furthermore, the Court has already held that, as regards the movement of capital between Member and nonmember States, Article 56(1) EC, in conjunction with Articles 57 EC and 58 EC, may be relied on before national courts and may render national rules that are inconsistent with it inapplicable, irrespective of the category of capital movement in question (A, paragraph 27).
În plus, Curtea a hotărât deja că, în ceea ce privește circulația capitalurilor între statele membre și țările terțe, articolul 56 alineatul (1) CE coroborat cu articolele 57 CE și 58 CE poate fi invocat în fața instanței naționale și poate determina inaplicabilitatea normelor naționale care îi sunt contrare, independent de categoria de mișcări de capitaluri în cauză (Hotărârea A, citată anterior, punctul 27).
Admittedly, it is clear from the caselaw of the Court that the extent to which the Member States are authorised to apply certain restrictive measures on the movement
Desigur, din jurisprudența Curții reiese că măsura în care statele membre sunt autorizate să aplice anumite măsuri restrictive privind circulația capitalurilor nu poate fi determinată fără să se țină seama de împrejurarea că circulația capitalurilor având ca destinație sau provenind din țări terțe se efectuează într-un context juridic diferit de
15), the taxation by a Member State of economic activities having cross-border aspects which take place within the Community is not always comparable to that of economic activities involving relations between Member States and third countries (Test Claimants in the FII Group Litigation, paragraph 170).
21), impozitarea de către un stat membru a activităților economice cu aspecte transfrontaliere care se situează în cadrul Comunității nu este întotdeauna comparabilă cu cea a activităților economice care au legătură cu relațiile dintre statele membre și țările terțe (Hotărârea Test Claimants in the FII Group Litigation, citată anterior, punctul 170).
It may also be that a Member State will be able to demonstrate that a restriction on the movement of capital to or from third countries is justified for a particular reason in circumstances where that reason would not constitute a valid justification for a restriction on capital movements between Member States (A, paragraphs 36 and 37).
Nu poate fi exclus nici faptul ca un stat membru să poată demonstra că o restricție privind circulația capitalurilor având ca destinație sau provenind din țări terțe este justificată printr-un motiv dat în împrejurări în care acest motiv nu ar fi de natură să constituie o justificare validă pentru o restricție privind circulația capitalurilor între statele membre (Hotărârea A, citată anterior, punctele 36 și 37).
As regards the grounds advanced by the United Kingdom Government to justify the national measures to which the first and second questions refer, particularly the need to ensure the cohesion of the tax system, that Government put forward no evidence explaining how those grounds justify those measures in relations between a Member State and nonmember countries.
În ceea ce privește motivele prezentate de guvernul Regatului Unit pentru a justifica măsurile naționale la care fac referire prima și a doua întrebare, în special necesitatea de a garanta coerența regimului fiscal, trebuie constatat că acest guvern nu a prezentat niciun element care să explice cum anume justifică aceste motive respectivele măsuri în relațiile dintre un stat membru și tări terțe.
Moreover, as regards the difficulties associated with the verification of compliance with certain requirements by companies established in third countries, the Court decided, in the context of the free movement of capital, that, where the legislation of a Member State makes the grant of a tax advantage dependent on satisfying requirements, compliance with which can be verified only by obtaining information from the competent authorities of a third country, it is, in principle, legitimate for that Member State to refuse to grant that advantage if, in particular, because that third
De altfel, în ceea ce privește dificultățile legate de verificarea respectării anumitor condiții de către societățile stabilite în țări terțe, Curtea a considerat, în contextul liberei circulații a capitalurilor, că, atunci când reglementarea unui stat membru face ca beneficiul unui avantaj fiscal să depindă de îndeplinirea condițiilor a căror respectare nu poate fi verificată decât prin obținerea de informații de la autoritățile competente dintr-o țară terță, este, în principiu, legitim pentru acest stat membru să refuze
Therefore, it follows from that judgment that Articles 56 EC to 58 EC are to be interpreted as not precluding the legislation of a Member State under which a tax concession in respect of dividends may be granted only if the distributing company is established in a State within the European Economic Area or a State with which a taxation convention providing for the exchange of information has been concluded by the Member State imposing the tax, where that concession is subject to conditions compliance with which can be verified by the competent authorities of that Member State only by obtaining information from the State of establishment of the distributing company (see, to that effect, A, paragraph 67).
Prin urmare, din această hotărâre rezultă că articolele 56 CE-58 CE trebuie interpretate în sensul că nu se opun legislației unui stat membru în temeiul căreia un avantaj fiscal aferent impozitului pe dividende nu poate fi acordat decât dacă societatea care face distribuirea este stabilită într-un stat membru al Spațiului Economic European sau într-un stat cu care a fost încheiată de către statul membru de impunere o convenție fiscală care prevede schimbul de informații, atunci când acest avantaj este supus unor condiții a căror respectare nu poate fi verificată de autoritățile competente ale acestui stat membru decât prin obținerea de informații de la statul în care este stabilită societatea care face distribuirea (a se vedea în acest sens Hotărârea A, citată anterior, punctul 67).
Having regard to the foregoing considerations, the reply to the fourth question referred for a preliminary ruling must be that Articles 56 EC to 58 EC are to be interpreted as not precluding the legislation of a Member State which grants a corporation tax concession in respect of certain dividends received from resident companies by resident companies but excludes such a concession for dividends received from companies established in a nonmember country particularly where the grant of that concession is subject to conditions compliance with which can be verified by the competent authorities of that Member State only by obtaining information from the nonmember country where the distributing company is established.
Având în vedere considerațiile de mai sus, trebuie să se răspundă la a patra întrebare preliminară că articolele 56 CE-58 CE trebuie interpretate în sensul că nu se opun legislației unui stat membru care acordă un avantaj fiscal aferent impozitului pe profit pentru anumite dividende percepute de societăți rezidente de la societăți rezidente, dar exclude un astfel de avantaj pentru dividendele percepute de la societăți stabilite într-o țară terță, în special atunci când acordarea avantajului menționat este supusă unor condiții a căror respectare nu poate fi verificată de autoritățile competente ale acestui stat membru decât prin obținerea de informații de la țara terță în care este stabilită societatea care face distribuirea.
By its fifth question, the national court is asking, in essence, whether, where a Member State adopted, prior to 31 December 1993, the measures outlined in the
Prin intermediul celei de a cincea întrebări, instanța de trimitere solicită, în esență, să se stabilească dacă, atunci când, înainte de 31 decembrie 1993, un stat membru a
TEST CLAIMANTS IN THE CFC AND DIVIDEND GROUP LITIGATION first to third questions and, after that date, amended those measures in the manner described in the decision making the reference and, if those measures, as amended, constitute restrictions prohibited by Article 56 EC, are those restrictions to be taken to be restrictions which did not exist on 31 December 1993 for the purposes of Article 57 EC.
THE TEST CLAIMANTS IN THE CFC AND DIVIDEND GROUP LITIGATION adoptat măsurile descrise la întrebările întâi-a treia și, după această dată, a modificat aceste măsuri în modul indicat în decizia de trimitere și aceste măsuri, astfel cum au fost ele modificate, constituie restricții interzise de articolul 56 CE, aceste restricții trebuie să fie considerate restricții care nu existau la 31 decembrie 1993 în sensul articolului 57 CE.
In that regard, first, pursuant to Article 57(1) EC, the provisions of Article 56 EC are without prejudice to the application to third countries of any restrictions which existed on 31 December 1993 under national or Community law adopted in respect of the movement of capital to or from third countries involving direct investment — including in real estate —, establishment, the provision of financial services or the admission of securities to capital markets.
În această privință, trebuie amintit în primul rând că, în temeiul articolului 57 alineatul (1) CE, articolul 56 CE nu aduce atingere aplicării, în raport cu țările terțe, a restricțiilor aflate în vigoare la 31 decembrie 1993 în temeiul dreptului intern sau al dreptului comunitar, adoptate cu privire la circulația capitalurilor având ca destinație sau provenind din țări terțe, în cazul în care acestea implică investiții directe, inclusiv investiții imobiliare, stabilirea, prestarea de servicii financiare sau admiterea de valori mobiliare pe piețele de capital.
There is therefore no need, in the light of the answers given to the first to third questions, to reply to the fifth question, other than in respect of measures which Article 56 EC precludes.
Prin urmare, nu este necesar să se răspundă la a cincea întrebare decât pentru măsurile cărora li se opune articolul 56 CE având în vedere răspunsurile date la întrebările întâi-a treia.
On the basis of the information provided by the national court as to the national legal provisions applicable in the main proceedings, the fifth question arises, as the Commission pointed out in the observations it submitted to the Court, only in relation to the third question.
Or, trebuie constatat că, pe baza informațiilor prezentate de instanța de trimitere cu privire la cadrul juridic național aplicabil în acțiunea principală, a cincea întrebare nu se pune, astfel cum a subliniat Comisia în observațiile sale prezentate Curții, decât în raport cu a treia întrebare.
As regards the national measures held to be contrary to Article 56 EC in the answers given to the first and second questions, the referring court provides no information enabling it to be established whether those measures were adopted before 31 December 1993 and amended after that date in a way that might be relevant for the purposes of applying Article 57(1) EC.
În ceea ce privește măsurile naționale considerate contrare articolului 56 CE în cadrul răspunsurilor date la prima și la cea de a doua întrebare, instanța de trimitere nu oferă într-adevăr nicio indicație care să permită să se verifice dacă respectivele măsuri au fost adoptate înainte de 31 decembrie 1993 și au fost modificate după această dată într-un mod care să fie relevant în scopul aplicării articolului 57 alineatul (1) CE.
There is therefore no need to reply to the fifth question in so far as it refers to the first and second questions.
Prin urmare, nu este necesar să se răspundă la a cincea întrebare, în măsura în care ea se referă la prima și la a doua întrebare.
As regards, secondly, the fifth question in so far as it refers to the third question, it must be recalled that, in the answer given to the latter question in the present order, it was stated that since the legislation on CFCs concerns the taxation, under certain conditions, of the profits of subsidiary companies established outside the United Kingdom in which a resident company has a controlling holding, that legislation must be examined in the light of Articles 43 EC and 48 EC.
În al doilea rând, în ceea ce privește a cincea întrebare în măsura în care vizează a treia întrebare, trebuie amintit că, în cadrul răspunsului dat la această ultimă întrebare în prezenta ordonanță, sa precizat că, întrucât legislația cu privire la SSC privește impozitarea, în anumite condiții, a profiturilor filialelor stabilite în afara Regatului Unit la care o societate rezidentă deține o participație care îi asigură controlul asupra acestora din urmă, respectiva legislație trebuie să fie examinată în raport cu articolele 43 CE și 48 CE.
Thus, first, the answer given by the Court to the third question makes no reference whatsoever to Article 56 EC.
Astfel, pe de o parte, răspunsul dat de Curte la a treia întrebare nu vizează în niciun fel articolul 56 CE.
Secondly, should the national measures held to be contrary to Articles 43 EC and 48 EC, in the answer given by the Court to the third question, have restrictive effects on the free movement of capital, those effects should be regarded as the unavoidable consequence of such an obstacle to freedom of establishment as there might be, and do not therefore justify an examination of those measures from the point of view of Articles 56 EC to 58 EC (see, to that effect, Cadbury Schweppes and Cadbury Schweppes Overseas, paragraph 33; Case C-452/04 Fidium Finanz [2006] ECR I-9521, paragraphs 48 and 49; Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, paragraph 34; and A and B, cited above, paragraph 27).
Pe de altă parte, presupunând că măsurile naționale considerate contrare articolelor 43 CE și 48 CE în cadrul răspunsului dat de Curte la a treia întrebare au efecte restrictive asupra liberei circulații a capitalurilor, astfel de efecte ar trebui să fie considerate consecința inevitabilă a unui eventual obstacol în calea libertății de stabilire și nu justifică o analiză a măsurilor respective în raport cu articolele 56 CE-58 CE (a se vedea în acest sens Hotărârea Cadbury Schweppes și Cadbury Schweppes Overseas, citată anterior, punctul 33, Hotărârea din 3 octombrie 2006, Fidium Finanz, C-452/04, Rec., p. I-9521, punctele 48 și 49, Hotărârea Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, citată anterior, punctul 34, și Ordonanța A și B, citată anterior, punctul 27).
Consequently, there is no need to reply to the fifth question in so far as it refers to the third question.
În consecință, nu este necesar să se răspundă la a cincea întrebare în măsura în care ea se referă la a treia întrebare.
The sixth to twelfth questions
Cu privire la întrebările a șasea-a douăsprezecea
By its sixth to twelfth questions, which should be considered together, the national court is asking the Court, in essence, whether, in the event that the national measures referred to in the preceding questions are incompatible with Community law, claims such as those brought by the claimants in the main proceedings in order to remedy such an incompatibility must be classified as actions for restitution of sums unduly levied or advantages unduly refused or, conversely, as claims for compensation in respect of damage suffered.
Prin intermediul întrebărilor a șasea-a douăsprezecea, care trebuie abordate împreună, instanța de trimitere solicită Curții, în esență, să stabilească dacă, în situația în care măsurile naționale avute în vedere la întrebările anterioare ar fi incompatibile cu dreptul comunitar, acțiuni de natura celor introduse de către reclamantele în acțiunea principală pentru a repara o astfel de incompatibilitate trebuie să fie considerate acțiuni în restituirea sumelor percepute fără temei sau a avantajelor refuzate fără temei sau, dimpotrivă, acțiuni în repararea unui prejudiciu suferit.
In the latter case, the national court asks whether it is necessary to satisfy the conditions laid down in paragraphs 51 and 66 of the judgment in Brasserie du Pêcheur and Factortame, and whether account must be taken, in that regard, of the form in which such claims must be brought under national law.
În acest ultim caz, instanța de trimitere întreabă dacă trebuie îndeplinite condițiile enunțate în Hotărârea Brasserie du pêcheur și Factortame (citată anterior, punctele 51 și 66) și dacă este necesar, în această privință, să se țină cont de forma în care astfel de acțiuni trebuie introduse în temeiul dreptului național.
As regards the application of the conditions under which a Member State is liable to make reparation for the loss and damage caused to claimants as a result of an infringement of Community law, the national court asks the Court to provide guidance as to the need for a sufficiently serious breach of that law and as to the need for a causal link between the breach of the obligation imposed on the Member State and the loss and damage suffered by the injured parties.
În ceea ce privește aplicarea condițiilor în care un stat membru este obligat să repare prejudiciile cauzate particularilor printr-o încălcare a dreptului comunitar, instanța de trimitere cere Curții să dea, dacă este cazul, îndrumări cu privire la condiția unei încălcări suficient de grave a dreptului menționat, precum și cu privire la condiția existenței unei legături de cauzalitate între încălcarea obligației care revine statului membru și prejudiciul suferit de către persoanele vătămate.
The national court also asks whether, in determining the losses which are to be reimbursed or in respect of which compensation is to be provided, it is appropriate to have regard to the question whether the injured parties showed reasonable diligence in order to avoid the alleged losses, in particular in bringing actions before the courts.
Instanța de trimitere întreabă, de asemenea, dacă trebuie să se țină cont, în scopul stabilirii pierderilor care trebuie restituite sau compensate, de împrejurarea dacă persoanele vătămate au dat dovadă de o diligență rezonabilă pentru a evita pierderile pretinse, mai ales prin formularea unor acțiuni în justiție.
The Court has had the occasion to point out that it is not for it to assign a legal classification to the actions brought before the national court by the claimants in the main proceedings.
Este necesar să se constate că, până în prezent, Curtea a avut ocazia de a aminti că nu este de competența sa să califice din punct de vedere juridic acțiunile introduse la instanța de trimitere de către reclamantele în acțiunea principală. Acestora le revine
(whether they are actions for restitution or actions for compensation for damage), subject to the supervision of the national court (Test Claimants in the FII Group Litigation, paragraph 201, and Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, paragraph 109).
ORDONANȚA DIN 23.4.2008 — CAUZA C-201/05 obligația să stabilească natura și temeiul acțiunii lor (cerere de restituire sau cerere de reparare a prejudiciului), sub controlul instanței de trimitere (Hotărârile citate anterior Test Claimants in the FII Group Litigation, punctul 201, și Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, punctul 109).
The Court has also noted that, according to well-established caselaw, the right to a refund of charges levied in a Member State in breach of the rules of Community law is the consequence and complement of the rights conferred on individuals by Community provisions as interpreted by the Court and that the Member State is therefore required in principle to repay charges levied in breach of Community law (Test Claimants in the FII Group Litigation, paragraph 202, and Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, paragraph 110).
Curtea a amintit de asemenea că, potrivit unei jurisprudențe consacrate, dreptul de a obține restituirea impozitelor percepute într-un stat membru cu încălcarea normelor de drept comunitar este urmarea și completarea drepturilor conferite justițiabililor de către dispozițiile comunitare, astfel cum au fost acestea interpretate de către Curte, și că statul membru este, prin urmare, ținut, în principiu, să restituie impozitele percepute cu încălcarea dreptului comunitar (Hotărârile Test Claimants in the FII Group Litigation, punctul 202, și Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, punctul 110).
Indeed, in the absence of Community rules on the refund of national charges levied though not due, it is for the domestic legal system of each Member State to designate the courts and tribunals having jurisdiction and to lay down the detailed procedural rules governing actions for safeguarding rights which individuals derive from Community law, provided, first, that such rules are not less favourable than those governing similar domestic actions (principle of equivalence) and, secondly, that they do not render virtually impossible or excessively difficult the exercise of rights conferred by Community law (principle of effectiveness) (Test Claimants in the FII Group Litigation, paragraph 203, and Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, paragraph 111).
Întradevăr, în lipsa unei reglementări comunitare în materia restituirii impozitelor naționale percepute fără temei, revine ordinii juridice interne a fiecărui stat membru să desemneze instanțele competente și să reglementeze modalitățile procedurale de sesizare a instanței destinate să asigure protejarea drepturilor conferite justițiabililor de dreptul comunitar, cu condiția ca, pe de o parte, aceste modalități să nu fie mai puțin favorabile decât cele referitoare la acțiuni similare de drept intern (principiul echivalenței) și, pe de altă parte, ca acestea să nu facă practic imposibilă sau excesiv de dificilă exercitarea drepturilor conferite de ordinea juridică comunitară (principiul eficienței) (Hotărârile citate anterior Test Claimants in the FII Group Litigation, punctul 203, și Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, punctul 111).
In addition, where a Member State has levied charges in breach of the rules of Community law, individuals are entitled to reimbursement not only of the tax unduly levied but also of the amounts paid to that State or retained by it which relate directly to that tax.
În plus, când un stat membru a încasat impozite cu încălcarea normelor de drept comunitar, justițiabilii au dreptul la restituirea nu numai a impozitului perceput fără temei, ci și a sumelor plătite acestui stat sau reținute de acesta în legătură directă cu impozitul respectiv.
That also includes losses constituted by the unavailability of sums of money as a result of a tax being levied prematurely (Test Claimants in the FII Group Litigation, paragraph 205, and Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, paragraph 112).
Aceasta cuprinde de asemenea și pierderile reprezentate de indisponibilizarea sumelor de bani ca urmare a exigibilității premature a impozitului (Hotărârile citate anterior Test Claimants in the FII Group Litigation, punctul 205, și Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, punctul 112).