natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Annex IV to Directive 2004/35 reads as follows:
Anexa IV la Directiva 2004/35 are următorul cuprins:
‘INTERNATIONAL CONVENTIONS REFERRED TO IN ARTICLE 4(2)
„Convențiile internaționale menționate la articolul 4 alineatul (2)
(a) the International Convention of 27 November 1992 on Civil Liability for Oil Pollution Damage;
(a) Convenția internațională din 27 noiembrie 1992 privind răspunderea civilă pentru daune cauzate de poluarea cu hidrocarburi;
(b) the International Convention of 27 November 1992 on the Establishment of an International Fund for Compensation for Oil Pollution Damage;
(b) Convenția internațională din 27 noiembrie 1992 privind înființarea unui fond internațional pentru acordarea de despăgubiri pentru daunele cauzate de polua- rea cu hidrocarburi;
Decision 2004/246/EC
Decizia 2004/246/CE
On 2 March 2004 the Council adopted Decision 2004/246/EC authorising the Member States to sign, ratify or accede to, in the interest of the European Community, the Protocol of 2003 to the International Convention on the Establishment of an
La 2 martie 2004, Consiliul a adoptat Decizia 2004/246/CE de autorizare a statelor membre să semneze, să ratifice sau să adere, în interesul Comunității Europene, la Protocolul din 2003 la Convenția internațională din 1992 privind crearea unui fond
Recital 4 in the preamble to Decision 2004/246 reads as follows:
Considerentul (4) al Deciziei 2004/246 are următorul cuprins:
Articles 1(1) and 4 of Decision 2004/246 read as follows:
Articolul 1 alineatul (1) și articolul 4 din Decizia 2004/246 au următorul cuprins:
The Member States are hereby authorised to sign, ratify or accede to, in the interest of the European Community, the Protocol of 2003 to the International Convention on the Establishment of an International Fund for Compensation for Oil Pollution Damage, 1992, (the Supplementary Fund Protocol) subject to the conditions set out in the following Articles.
(1) Statele membre sunt autorizate, în interesul Comunității Europene, să semneze, să ratifice sau să adere la Protocolul din 2003 la Convenția internațională din 1992 pentru compensarea prejudiciilor cauzate de poluarea cu hidrocarburi (denumit în continuare «Protocolul privind Fondul suplimentar»), sub rezerva condițiilor menționate în articolele de mai jos.
Member States shall, at the earliest opportunity, use their best endeavours to ensure that the Supplementary Fund Protocol, and the underlying instruments, are amended in order to allow the Community to become a Contracting Party to them.’
Statele membre se asigură în cele mai scurte termene că Protocolul privind Fondul suplimentar și instrumentele de referință sunt modificate astfel încât să permită Comunității să devină parte contractantă.”
Article 2 of Loi no 75-633 relative à l’élimination des déchets et à la récupération des matériaux (Law No 75-633 on the disposal of waste and the recovery of materials) of 15 July 1975 (JORF, 16 July 1975, p.
Articolul 2 din Legea nr. 75-633 din 15 iulie 1975 privind eliminarea deșeurilor și recuperarea materialelor (JORF din 16 iulie 1975, p.
7279), now Article L. 541-2 of the Code de l’environnement (Code of the Environment), provides:
7279), în prezent articolul L. 541-2 din Codul mediului, prevede:
‘Any person who produces or holds waste under conditions likely to produce harmful effects on soils, flora and fauna, to damage sites or landscapes, to pollute the air or water, to cause noise and odours and, in general, to harm human health or the environment, is obliged to dispose of it or have it disposed of in accordance with the provisions of this Chapter, under the conditions required to avoid the above effects.
„Orice persoană care produce sau care deține deșeuri în condiții de natură să producă efecte nocive asupra solului, a florei și a faunei, să contribuie la degradarea terenurilor sau a mediului, să polueze aerul sau apele, să genereze poluare fonică sau olfactivă și, în general, să aducă atingere sănătății oamenilor și mediului este obligată să asigure nemijlocit sau prin intermediari eliminarea deșeurilor potrivit prevederilor prezentului capitol, în condiții corespunzătoare pentru evitarea producerii efectelor sus-menționate.
The disposal of waste includes the operations of collection, transport, storage, sorting and treatment required for the recovery of reusable elements and materials or energy, and for the deposit or discharge into the natural environment of all other products under the conditions required to avoid the harmful effects mentioned in the previous paragraph.’
Eliminarea deșeurilor include operațiunile de colectare, transport, stocare, sortare și tratare necesare în vederea recuperării elementelor și a materialelor reutilizabile sau a energiei, precum și a depozitării sau a evacuării în mediul natural al oricăror alte produse în condiții corespunzătoare pentru evitarea producerii efectelor negative menționate la paragraful anterior.”
The dispute in the main proceedings and the reference for a preliminary ruling
Acțiunea principală și întrebările preliminare
On 12 December 1999 the oil tanker Erika, flying the Maltese flag and chartered by Total International Ltd, sank about 35 nautical miles south-west of the Pointe de Penmarc’h (Finistère, France), spilling part of her cargo and oil from her bunkers at sea and causing pollution of the Atlantic coast of France.
La 12 decembrie 1999, vasul petrolier Erika, arborând pavilion maltez, care fusese navlosit de către Total International Ltd, sa scufundat la aproximativ 35 de mile marine sud-vest de capul Penmarc’h (Finistère, Franța), deversând în mare o parte a încărcăturii și a conținutului rezervoarelor și cauzând poluarea litoralului atlantic francez.
It appears from the order for reference and the observations submitted to the Court that the Italian company ENEL concluded a contract with Total International Ltd for the delivery of heavy fuel oil intended to be used as fuel for electricity production.
Din cuprinsul deciziei de trimitere și din observațiile prezentate în fața Curții rezultă că societatea italiană ENEL a încheiat un contract cu Total International Ltd privind livrarea de păcură grea destinată a fi utilizată drept combustibil pentru producerea de electricitate.
In order to carry out the contract, Total raffinage distribution, now Total France SA, sold the heavy fuel oil to Total International Ltd, which chartered the vessel Erika to carry it from Dunkirk (France) to Milazzo (Italy).
În vederea executării contractului, Total raffinage distribution, devenită Total France SA, a vândut păcura grea către Total International Ltd, societate care a navlosit vasul Erika pentru transportul păcurii grele din portul Dunkerque (Franța) în portul Milazzo (Italia).
On 9 June 2000 the Commune de Mesquer brought proceedings against the Total companies in the Tribunal de commerce de Saint-Nazaire (Commercial Court, Saint-Nazaire), seeking inter alia a ruling that the companies should, pursuant to Law No 75-633, be liable for the consequences of the damage caused by the waste spread on the territory of the municipality and be ordered jointly and severally to pay the costs incurred by the municipality for cleaning and anti-pollution measures, namely EUR 69 232.42.
La 9 iunie 2000, commune de Mesquer a introdus o acțiune împotriva societăților Total în fața tribunal de commerce de Saint-Nazaire (Tribunalul comercial Saint-Nazaire), tinzând în special la constatarea faptului că societățile în cauză trebuiau să suporte, în temeiul prevederilor Legii nr. 75-633, consecințele pagubelor produse de deșeurile răspândite pe teritoriul comunei și la condamnarea acestor societăți in solidum la plata sumelor achitate de către comună pentru efectuarea de operațiuni de curățare și de decontaminare, mai exact 69 232,42 euro.
The action was unsuccessful, and the Commune de Mesquer appealed to the Cour d’appel de Rennes (Court of Appeal, Rennes), which by judgment of 13 February 2002 confirmed the decision at first instance, taking the view that the heavy fuel oil did not in this case constitute waste but was a combustible material for energy production manufactured for a specific use.
Acțiunea menționată fiind respinsă, commune de Mesquer a declarat apel în fața cour d’appel de Rennes (Curtea de Apel Rennes), care, prin Hotărârea din 13 februarie 2002, a menținut hotărârea pronunțată în primă instanță, considerând că păcura grea constituia, în speță, nu un deșeu, ci un combustibil reprezentând o materie energetică produsă în vederea unei utilizări bine definite.
The Cour d’appel de Rennes accepted that the heavy fuel oil thus spilled and mixed with water and sand formed waste, but nevertheless considered that there was no provision under which the Total companies could be held liable, since they could not be regarded as producers or holders of that waste.
Desigur, cour d’appel de Rennes a admis că păcura grea, deversată și supusă unui proces de transformare prin amestecare cu apa și cu nisipul, a generat deșeuri, dar, cu toate acestea, a apreciat că răspunderea societăților Total nu putea fi angajată pe baza niciunei prevederi normative, societățile în cauză neputând fi considerate producătoare sau deținătoare ale deșeurilor respective.
The municipality appealed on a point of law to the Cour de cassation (Court of Cassation).
În aceste condiții, commune de Mesquer a formulat recurs.
Since it considered that the case raised a serious problem of interpretation of Directive 75/442, the Cour de cassation decided to stay the proceedings and refer the following questions to the Court for a preliminary ruling:
Considerând că litigiul presupune o importantă dificultate de interpretare a Directivei 75/442, Cour de cassation (Curtea de Casație) a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarele întrebări preliminare:
The Total companies submit that the reference for a preliminary ruling must be declared inadmissible in so far as the Commune de Mesquer has already received compensation from the Fund and consequently has no legal interest in bringing proceedings.
Societățile Total susțin că prezenta trimitere preliminară trebuie să fie declarată inadmisibilă în măsura în care commune de Mesquer a obținut deja o despăgubire din partea fondului și că, prin urmare, aceasta nu ar avea interesul de a exercita acțiunea.
In those circumstances the request for a preliminary ruling is hypothetical.
În aceste condiții, cererea de pronunțare a unei hotărâri preliminare ar fi de natură ipotetică.
It is settled caselaw that questions on the interpretation of Community law referred by a national court, in the factual and legislative context which that court is responsible for defining and the accuracy of which is not a matter for the Court to determine, enjoy a presumption of relevance.
Potrivit unei jurisprudențe constante, întrebările referitoare la interpretarea dreptului comunitar adresate de instanța națională în contextul normativ și factual pe care le definește sub răspunderea sa și a cărui exactitate Curtea nu este competentă să o verifice beneficiază de o prezumție de pertinență.
The Court may refuse to rule on a question referred by a national court only where it is quite obvious that the interpretation of Community law that is sought bears no relation to the actual facts of the main action or its purpose, where the problem is hypothetical, or where the Court does not have before it the factual or legal material necessary to give a useful answer to the questions submitted to it (see, to that effect, Joined Cases C-222/05 to C-225/05 Van der Weerd and Others [2007] ECR I-4233, paragraph 22 and the caselaw cited).
Refuzul Curții de a se pronunța asupra unei cereri formulate de o instanță națională nu poate interveni decât atunci când este evident că interpretarea dreptului comunitar, solicitată de instanța națională, nu are nicio legătură cu realitatea sau cu obiectul acțiunii principale, atunci când problema este de natură ipotetică sau atunci când Curtea nu dispune de elementele de fapt sau de drept necesare pentru a răspunde în mod util la întrebările care îi sunt adresate (a se vedea în acest sens Hotărârea din 7 iunie 2007, van der Weerd și alții, C-222/05-C-225/05, Rep., p. I-4233, punctul 22 și jurisprudența citată).
Moreover, according to settled caselaw, it is for the national court hearing a dispute to determine both the need for a preliminary ruling in order to enable it to deliver judgment and the relevance of the questions which it submits to the Court (Joined Cases C-393/04 and C-41/05 Air Liquide Industries Belgium [2006] ECR I-5293, paragraph 24 and the caselaw cited).
Pe de altă parte, potrivit unei jurisprudențe deopotrivă constante, instanțele naționale sesizate cu soluționarea unui litigiu trebuie să aprecieze atât necesitatea unei decizii preliminare pentru a fi în măsură să pronunțe propria hotărâre, cât și relevanța întrebărilor pe care le adresează Curții (Hotărârea din 15 iunie 2006, Air Liquide Industries Belgium, C-393/04 și C-41/05, Rec., p. I-5293, punctul 24 și jurisprudența citată).
It may be seen from the documents in the case that the Commune de Mesquer has indeed received payments from the Fund, made following the claim for compensation it brought against inter alia the owner of the Erika and the Fund.
În această privință, din dosar rezultă că, întradevăr, commune de Mesquer a beneficiat efectiv de plăți din partea fondului, care au fost achitate ca urmare a cererii de despăgubiri pe care o formulase, în principal, împotriva armatorului navei Erika și a fondului.
Those payments were the subject of settlements by which the municipality expressly agreed not to bring any actions or proceedings, on pain of having to repay the sums paid.
Cu privire la aceste plăți, au fost încheiate o serie de tranzacții prin intermediul cărora comuna a renunțat în mod expres la orice pretenții și drepturi la acțiune, în caz contrar urmând a fi restituite sumele acordate.
It is apparent that the Cour de cassation had that information before it, but none the less did not consider that the dispute in the main proceedings had ceased or that the Commune de Mesquer had lost its legal interest in bringing proceedings, and did not decide not to refer its questions to the Court for a preliminary ruling.
Este evident că instanța de trimitere dispunea de aceste informații, însă nu a considerat totuși că litigiul principal se stinsese sau că astfel commune de Mesquer își pierduse interesul de a exercita acțiunea, și nici nu a renunțat la posibilitatea de a adresa Curții întrebările sale preliminare.
In those circumstances the questions put by the Cour de cassation must be answered.
În aceste condiții, este necesar să se răspundă la întrebările adresate de către Cour de cassation.
By its first question, the referring court seeks to know whether heavy fuel oil sold as a combustible fuel may be classified as waste within the meaning of Article 1(a) of Directive 75/442.
Prin intermediul primei întrebări, instanța de trimitere solicită să se stabilească dacă o cantitate de păcură grea comercializată pentru a fi folosită drept combustibil poate fi considerată a fi deșeu în sensul articolului 1 litera (a) din Directiva 75/442.
The Total companies, the Member States which have submitted observations, and the Commission take the view that the question should be answered in the negative.
În opinia societăților Total, a statelor membre care au prezentat observații, precum și a Comisiei, trebuie să se ofere un răspuns negativ la această întrebare.
Only the Commune de Mesquer submits that such heavy fuel oil is to be classified as waste and that the substance in question falls, moreover, within the category of dangerous and illegal products.
Numai commune de Mesquer susține că, în aceste condiții, păcura grea trebuie să fie considerată a fi deșeu și că, în plus, substanța respectivă face parte din categoria produselor periculoase și ilegale.
It should be recalled that under Article 1(a) of Directive 75/442 any substance or object in the categories set out in Annex I to the directive which the holder discards or intends or is required to discard is to be regarded as waste.
Cu titlu introductiv, este necesar a aminti că, în temeiul articolului 1 litera (a) din Directiva 75/442, se consideră deșeu orice substanță sau orice obiect din categoriile cuprinse în anexa I la această directivă, de care deținătorul se debarasează ori intenționează sau are obligația să se debaraseze.
The Court has also held that, in view of the aim pursued by Directive 75/442, the concept of waste cannot be interpreted restrictively (see ARCO Chemie Nederland, paragraph 40).
Curtea a hotărât deopotrivă că, în considerarea obiectivului urmărit prin Directiva 75/442, noțiunea de deșeu nu poate fi interpretată în mod restrictiv (a se vedea Hotărârea ARCO Chemie Nederland și alții, citată anterior, punctul 40).
That concept can cover all objects and substances discarded by their owner, even if they have a commercial value and are collected on a commercial basis for recycling, reclamation or reuse (see, in particular, Case C-9/00 Palin Granit and Vehmassalon kansanterveystyön kuntayhtymän hallitus [2002] ECR I-3533, paragraph 29 and the caselaw cited).
Această noțiune poate acoperi toate obiectele și substanțele de care proprietarul se debarasează, chiar dacă au o valoare comercială și sunt colectate în scop comercial pentru a fi reciclate, recuperate sau reutilizate (a se vedea în special Hotărârea din 18 aprilie 2002, Palin Granit și Vehmassalon kansanterveystyön kuntayhtymän hallitus, C-9/00, Rec., p.
In this respect, certain circumstances may constitute evidence that a substance or object has been discarded or of an intention or requirement to discard it within the meaning of Article 1(a) of Directive 75/442.
Astfel, anumite împrejurări pot reprezenta indicii ale existenței unei acțiuni, a unei intenții sau a unei obligații de a se debarasa de o substanță sau de un obiect în sensul articolului 1 litera (a) din Directiva 75/442.
That will be the case in particular where the substance used is a production residue, that is to say, a product not sought as
Acesta este cazul în special atunci când substanța utilizată este un reziduu de producție, cu alte cuvinte un produs a cărui
The Court has thus said that leftover stone from extraction processes of a granite quarry which is not the product primarily sought by the operator in principle constitutes waste (Palin Granit, paragraphs 32 and 33).
Curtea a precizat astfel că resturile rezultate din extracția dintr-o carieră de granit, care nu reprezintă produsul principal pe care urmărea să îl obțină operatorul care exploata cariera, constituie în principiu deșeuri (Hotărârea Palin Granit, punctele 32 și 33).
However, goods, materials or raw materials resulting from a manufacturing or extraction process which is not primarily intended to produce that item may constitute not a residue but a by-product which the undertaking does not wish to discard but intends to exploit or market on economically advantageous terms in a subsequent process without prior processing (see Palin Granit, paragraph 34, and order in Case C-235/02 Saetti and Frediani [2004] ECR I-1005, paragraph 35).
Cu toate acestea, un bun, un material sau o materie primă care rezultă dintrun proces de fabricare sau de extracție care nu are ca principal obiectiv producerea acestora poate constitui nu un reziduu, ci un subprodus, de care întreprinderea nu dorește să se debaraseze, ci pe care intenționează să îl exploateze sau să îl comercializeze în condiții avantajoase din punct de vedere economic, în cadrul unui proces ulterior, fără efectuarea vreunei operațiuni de transformare prealabilă (a se vedea Hotărârea Palin Granit, punctul 34, precum și Ordonanța din 15 ianuarie 2004, Saetti și Frediani, C-235/02, Rec., p. I-1005, punctul 35).
There is no reason to apply the provisions of Directive 75/442 to goods, materials or raw materials which have an economic value as products regardless of any form of processing and which, as such, are subject to the legislation applicable to those products (see Palin Granit, paragraph 35, and order in Saetti and Frediani, paragraph 35).
Întradevăr, nu există niciun motiv pentru a aplica prevederile Directivei 75/442 unor bunuri, materiale sau materii prime, care au din punct de vedere economic valoarea unor produse, indiferent de efectuarea oricărei operațiuni de transformare. În sine, acestea intră sub incidența legislației aplicabile unor astfel de produse (a se vedea Hotărârea Palin Granit, punctul 35, precum și Ordonanța Saetti și Frediani, citată anterior, punctul 35).
However, having regard to the obligation to interpret the concept of waste widely in order to limit its inherent nuisance and harmful effects, the reasoning concerning by-products should be confined to situations in which the reuse of goods, materials or raw materials is not a mere possibility but a certainty, without prior processing and as an integral part of the production process (Palin Granit, paragraph 36, and order in Saetti and Frediani, paragraph 36).
Cu toate acestea, în considerarea obligației de a interpreta în mod extensiv noțiunea de deșeuri în vederea limitării inconvenientelor sau a efectelor negative inerente naturii acestora, trebuie să se recurgă la raționamentul privind subprodusele în cazuri limitate numai atunci când reutilizarea unui bun, a unui material sau a unei materii prime nu este doar posibilă, ci sigură, fără efectuarea vreunei operațiuni de transformare prealabilă și în continuarea procesului de producție (Hotărârea Palin Granit, punctul 36, precum și Ordonanța Saetti și Frediani, citată anterior, punctul 36).
In addition to the criterion of whether a substance constitutes a production residue, a second relevant criterion for determining whether or not the substance is waste within the meaning of Directive 75/442 is thus the degree of likelihood that the substance will be reused without prior processing.
Alături de criteriul care are la bază caracteristica unei substanțe de a avea sau nu natura unui reziduu de producție, gradul de probabilitate a reutilizării acestei substanțe, fără efectuarea oricărei operațiuni de transformare prealabilă, reprezintă, prin urmare, un al doilea criteriu relevant pentru a aprecia dacă substanța este sau nu este un deșeu în sensul Directivei 75/442.
If, in addition to the mere possibility of reusing the substance, there is also an economic advantage to the holder in so
Dacă, dincolo de simpla posibilitate de a reutiliza acea substanță, există un avantaj economic ce motivează deținătorul în acest sens, probabilitatea unei astfel de reutilizări este sporită. Într-o asemenea
COMMUNE DE MESQUER doing, the likelihood of such reuse is high. In that case, the substance in question can no longer be considered a substance which its holder seeks to ’discard’ and must be regarded as a genuine product (see Palin Granit, paragraph 37).
COMMUNE DE MESQUER ipoteză, substanța respectivă nu mai poate fi examinată ca fiind o substanță de care deținătorul ar încerca să „se debaraseze”, ci trebuie considerată a fi un veritabil produs (a se vedea Hotărârea Palin Granit, punctul 37).
In the case at issue in the main proceedings, it appears that the substance in question is obtained as a result of the process of refining oil.
În cauza principală, este evident că substanța în discuție este obținută la finele unui proces de rafinare a țițeiului.
However, this residual substance is capable of being exploited commercially on economically advantageous terms, as is confirmed by the fact that it was the subject of a commercial transaction and meets the buyer’s specifications, as the referring court points out.
Cu toate acestea, substanța reziduală în cauză este susceptibilă a fi exploatată comercial în condiții avantajoase din punct de vedere economic, ipoteză confirmată prin aceea că substanța a făcut obiectul unei tranzacții comerciale și că răspunde specificațiilor cumpărătorului, după cum evidențiază instanța de trimitere.