natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Third, the Commission refers to recital 456 to the Decision and contends that at the meeting of 29 October 1998 Hoechst provided an imprecise version of the facts and that it misleadingly emphasised the moderate nature of the cartel.
În al treilea rând, reluând punctul 456 din decizie, Comisia apreciază că Hoechst a furnizat, cu ocazia reuniunii din 29 octombrie 1998, o versiune inexactă a faptelor și că a insistat într-un mod înșelător asupra caracterului moderat al înțelegerii.
That description cannot be regarded as ‘evidence’ enabling the Commission to find an infringement of Article 81 EC within the meaning of paragraph 8(b) of the 2002 Leniency Notice.
Această descriere nu ar fi putut fi considerată drept „un element de probă” care să permită Comisiei să constate o încălcare a articolului 81 CE, în sensul punctului 8 litera (b) din Comunicarea privind cooperarea din 2002.
As regards a reduction in the fine, the Commission emphasises that it cannot be greater than 50% under the 2002 Leniency Notice and that it may even be smaller.
În ceea ce privește reducerea amenzii, Comisia subliniază că aceasta nu poate depăși 50 % în temeiul Comunicării privind cooperarea din 2002 și poate fi chiar inferioară.
That reduction takes account of the date and the degree of added value of the evidence in question.
Această reducere ar ține cont de data și de gradul de valoare adăugată ale elementelor de probă în cauză.
On that basis, the Commission maintains that Hoechst’s
În acest temei, Comisia apreciază că declarația înșelătoare
HOECHST v COMMISSION misleading statement as to the moderate nature of the cartel was used against it and that a reduction of under 50% was granted to it.
HOECHST/COMISIA a societății Hoechst cu privire la caracterul moderat al înțelegerii ar fi fost reținută împotriva acesteia și că ar fi fost acordată o reducere mai mică de 50 %.
As a preliminary point, any application ‘by analogy’ of the 2002 Leniency Notice must be rejected, since Hoechst’s cooperation during the proceedings was governed by the 1996 Leniency Notice.
Cu titlu introductiv, trebuie înlăturată o aplicare „prin analogie” a Comunicării privind cooperarea din 2002, din moment ce cooperarea societății Hoechst pe parcursul procedurii era guvernată de Comunicarea privind cooperarea din 1996.
The present situation may be distinguished, in that regard, from the cases referred to by Hoechst in which the 1996 Leniency Notice was applied by analogy to situations which had commenced before the adoption of that notice but which were not subject to any other legal rule.
Prezenta situație se distinge, în această privință, de cazurile avute în vedere de Hoechst, în care Comunicarea privind cooperarea din 1996 a putut fi aplicată, prin analogie, unor situații care au debutat anterior adoptării comunicării menționate, dar care nu erau supuse niciunei alte norme juridice.
In so far as Hoechst’s plea may be taken to raise, in reality, the question as to which provision was applicable at the material time, it is sufficient to state that such a question cannot arise.
În măsura în care motivul societății Hoechst poate fi interpretat în sensul că, prin intermediul său, se invocă, de fapt, existența unui conflict de legi în timp, este suficient să se constate că un astfel de conflict nu poate exista.
Paragraph 28 of the 2002 Leniency Notice clearly provides that that notice is to apply from 14 February 2002 for all cases in which no undertaking has sought to ‘take advantage of [the 1996 Leniency Notice]’.
Astfel, punctul 28 din Comunicarea privind cooperarea din 2002 prevede în mod clar că respectiva comunicare se aplică începând cu 14 februarie 2002 pentru toate cauzele în care nicio întreprindere „nu sa prevalat de [Comunicarea privind cooperarea din 1996]”.
In this case, the undertakings concerned, including Hoechst, sought to take advantage of the 1996 Leniency Notice.
Or, în speță, întreprinderile implicate, printre care Hoechst, sau prevalat de Comunicarea privind cooperarea din 1996.
It must be observed, moreover, that the cooperation on the part of the undertakings concerned began at the end of 1998, that is to say at a time when only the 1996 Leniency Notice was applicable, but continued after publication of the 2002 Leniency Notice, as the Commission’s last request for information was issued on 13 December 2002.
Mai mult, trebuie arătat că această cooperare a întreprinderilor avute în vedere a început la sfârșitul anului 1998, și anume într-un moment în care numai Comunicarea privind cooperarea din 1996 era aplicabilă, dar a continuat ulterior publicării Comunicării privind cooperarea din 2002, ultima cerere de informații adresată de Comisie datând din 13 decembrie 2002.
It should be emphasised, furthermore, that it was only at the stage of the adoption of the Decision that the Commission definitively ruled on the cooperation of the undertakings concerned and, in particular, on the question of which undertaking, if any, could benefit from immunity from a fine.
Pe de altă parte, trebuie să se sublinieze că, doar în etapa adoptării deciziei, Comisia sa pronunțat în mod definitiv cu privire la cooperarea întreprinderilor avute în vedere și în special cu privire la problema de a stabili ce întreprindere putea beneficia, eventual, de o imunitate la amendă.
Accordingly, the acts of cooperation of the undertakings concerned, in the context of the 1996 Leniency Notice, produced their effects after the adoption of the 2002 Leniency Notice. However, in the case of
În consecință, actele de cooperare ale întreprinderilor avute în vedere, în cadrul Comunicării privind cooperarea din 1996, și-au produs efectele ulterior adoptării Comunicării privind cooperarea din 2002.
As such transitional provisions were in place in this case, it is necessary to take those provisions into account and to consider that the 1996 Leniency Notice was applicable.
Întrucât astfel de dispoziții tranzitorii existau în speță, trebuie să se țină seama de acestea și să se considere că era aplicabilă Comunicarea privind cooperarea din 1996.
That conclusion also enables the principles of legal certainty and legitimate expectations to be satisfied.
Această concluzie permite, de altfel, să se respecte principiile securității juridice și încrederii legitime.
It must be emphasised, in that regard, that a Leniency Notice gives rise to a legitimate expectation in being able to benefit from a certain percentage of reduction (Dansk Rørindustri and Others v Commission, paragraph 344 above, paragraph 188).
Trebuie să se sublinieze, în această privință, că o comunicare privind cooperarea presupune o încredere legitimă în faptul de a putea beneficia de un anumit procent de reducere (Hotărârea Dansk Rørindustri și alții/Comisia, punctul 344 de mai sus, punctul 188).
Furthermore, regard being had to the wording of section B(b) of the 1996 Leniency Notice, that notice is designed to reward by a very substantial reduction in the fine only the single undertaking which is the ‘first’ to adduce decisive evidence (see BASF v Commission, paragraph 120 above, paragraph 550 and the caselaw cited).
Pe de altă parte, având în vedere modul de redactare a titlului B litera (b) din Comunicarea privind cooperarea din 1996, aceasta nu urmărește să recompenseze printr-o reducere a amenzii foarte importantă decât întreprinderea care a fost realmente „prima” care a furnizat elemente decisive (a se vedea Hotărârea BASF/Comisia, punctul 120 de mai sus, punctul 550 și jurisprudența citată).
In addition, and without there being any need to determine whether the principle on which Hoechst relies might apply to the Commission’s Leniency Notices, it is sufficient to state that the 2002 Leniency Notice is complex, in that it amends the 1996 Leniency Notice on several points, as regards both the substantial rules and the procedural rules.
În plus și fără să fie necesar să se stabilească dacă principiul invocat de Hoechst ar fi susceptibil să se aplice comunicărilor privind cooperarea ale Comisiei, este suficient să se constate că această Comunicare privind cooperarea din 2002 este complexă, în sensul că modifică sub mai multe aspecte Comunicarea privind cooperarea din 1996 atât la nivelul normelor de fond, cât și cu privire la normele de procedură.
Some amendments are more favourable to the undertakings concerned, while others are less favourable.
Anumite modificări sunt mai favorabile întreprinderilor implicate. În schimb, alte modificări nu le sunt mai favorabile.
In addition, the application of the 2002 Leniency Notice varies according to the case.
În plus, aplicarea Comunicării privind cooperarea din 2002 variază de la caz la caz.
It is not therefore possible to characterise the 2002 Leniency Notice as being more favourable overall than the 1996 Leniency Notice.
Prin urmare, nu este posibil să se califice Comunicarea privind cooperarea din 2002 ca fiind, în general, mai favorabilă decât Comunicarea privind cooperarea din 1996.
Furthermore, and specifically, the application of the 2002 Leniency Notice to the present case would not necessarily result in a more favourable result for Hoechst.
Pe de altă parte și în mod specific, aplicarea Comunicării privind cooperarea din 2002 în speță nu ar conduce în mod obligatoriu la un rezultat mai favorabil pentru Hoechst.
In that regard, it must be observed that, in order to benefit from immunity from a fine under the 2002 Leniency Notice, the undertaking must ‘immediately’ provide the Commission with all the evidence relating to the suspected infringement available to
În această privință, trebuie arătat că, pentru a putea beneficia de o imunitate la amendă în temeiul Comunicării privind cooperarea din 2002, întreprinderea trebuie să furnizeze „imediat” Comisiei toate elementele de probă de care dispune deja cu
HOECHST v COMMISSION it at the time of the submission, ‘or’ initially present this evidence in hypothetical terms, in which case the undertaking must present a descriptive list of the evidence it proposes to disclose at a later agreed date.
HOECHST/COMISIA privire la încălcarea prezumată, „sau”, într-o primă etapă, să prezinte sub formă ipotetică aceste informații, caz în care aceasta trebuie să furnizeze o listă descriptivă a elementelor de probă pe care își propune să le divulge la o dată ulterioară convenită.
This list should accurately reflect the nature and content of the evidence (paragraph 13(a) and (b) of the 2002 Leniency Notice).
Această listă trebuie să reflecte în mod exact natura și conținutul elementelor de probă [punctul 13 literele (a) și (b) din Comunicarea privind cooperarea din 2002].
In the present case, and for the reasons set out at paragraphs 574 to 578 below, it must be held that Hoechst did not immediately provide all the evidence available to it.
În speță și pentru motivele expuse la punctele 574-578 de mai jos, trebuie să se constate că Hoechst nu a furnizat imediat elementele de probă de care dispunea.
Nor is it apparent from the documents in the file that Hoechst provided evidence which allowed the Commission to know the nature and content of the evidence in its possession and which could have been disclosed later.
Nu reiese nici din înscrisurile de la dosar că Hoechst ar fi furnizat elemente care ar fi permis Comisiei să afle natura și conținutul elementelor care erau în posesia sa și care ar fi putut fi divulgate ulterior.
Accordingly, the application of the 2002 Leniency Notice to the present case would not necessarily have led to a reduction in Hoechst’s fine.
În consecință, aplicarea Comunicării privind cooperarea din 2002 în speță nu ar fi condus în mod obligatoriu la o imunitate la amendă pentru Hoechst.
Furthermore, and in so far as the 2002 Leniency Notice provides, in addition to immunity, for a reduction in the fine of up to 50%, its application would not necessarily have led to a greater reduction in Hoechst’s fine than that already granted.
Pe de altă parte și în măsura în care Comunicarea privind cooperarea din 2002 prevede, pe lângă imunitate, o reducere maximă de 50 %, aplicarea sa nu ar fi condus în mod obligatoriu la o reducere a amenzii mai importantă decât aceea deja acordată societății Hoechst.
For all of those reasons, the 10th plea must be rejected.
Pentru toate aceste considerații, al zecelea motiv trebuie respins.
G — The eighth and ninth pleas, relating to the application of the Leniency Notice
G — Cu privire la al optulea și la al nouălea motiv referitor la aplicarea comunicării privind cooperarea
By its eighth plea, Hoechst maintains that the Commission made an error of assessment in determining the undertaking which was the first to cooperate in this case. By
Prin intermediul celui de al optulea motiv, Hoechst consideră că, în ceea ce privește întreprinderea care a cooperat prima, în speță, Comisia a efectuat o apreciere eronată.
The Court will examine the eighth plea first.
Trebuie să se analizeze, mai întâi, al optulea motiv.
At section 12.2.3 of the Decision, relating to the application of the 1996 Leniency Notice, the following statement is to be found (recital 440 to the Decision):
În cadrul punctului 12.2.3 din decizie referitor la aplicarea Comunicării privind cooperarea din 1996 se rețin următoarele [considerentul (440) al deciziei]:
‘At a meeting held on 13 November 1998, Chisso submitted an oral description of the cartel’s activities and provided documentary evidence … The Commission considers that on that occasion Chisso was the first undertaking to adduce decisive evidence on the existence of the cartel which is found in this Decision.
„În cadrul unei reuniuni care a avut loc la 13 noiembrie 1998, Chisso a prezentat o descriere orală a activităților înțelegerii și a furnizat probe scrise […] Comisia consideră că societatea Chisso a fost, cu această ocazie, prima întreprindere care a furnizat elemente decisive pentru a dovedi existența înțelegerii constatate prin prezenta decizie.
The evidence handed over to the Commission on 13 November 1998 consisted, in particular, of handwritten notes on a number of cartel meetings.
Elementele furnizate Comisiei la 13 noiembrie 1998 constau în special în note manuscrise care priveau un anumit număr de reuniuni ale înțelegerii.
The oral description of the cartel’s activities allowed the Commission to put the documents in their real context.
Descrierea orală a activităților înțelegerii a permis Comisiei să plaseze înscrisurile în contextul lor real.
The information provided by Chisso enabled the Commission to establish the existence, content and the participants of most of the cartel meetings, as described in Part I.’
Informațiile furnizate de Chisso au permis Comisiei să stabilească existența și conținutul majorității reuniunilor cartelului și să identifice participanții, după cum sa explicat în partea I.”
As regards Hoechst, it is stated at recital 451 to the Decision that ‘[a]lthough it was not the first company to provide the Commission with decisive evidence, [Hoechst] contributed, at an early stage, to establishing important aspects of the case and, after having received the statement of objections, it did not substantially contest the facts on which the Commission based its allegations’.
În ceea ce privește societatea Hoechst, sa precizat în considerentul (451) al deciziei că, „[f]ără să fi fost prima întreprindere care a furnizat Comisiei elemente decisive, Hoechst a contribuit, într-un stadiu precoce, la stabilirea unor aspecte importante ale încălcării și, după ce a primit comunicarea privind obiecțiunile, aceasta nu a contestat materialitatea faptelor pe care Comisia își sprijinea afirmațiile”.
While accepting that the 1996 Leniency Notice was applicable, Hoechst contends that it ought to have been considered the first undertaking to have cooperated with the Commission and to have provided the essential evidence of the cartel.
Chiar admițând aplicabilitatea Comunicării privind cooperarea din 1996, Hoechst susține că ea ar fi trebuit să fie considerată ca prima întreprindere care a cooperat cu Comisia și care a furnizat probele esențiale ale înțelegerii.
Hoechst carries out a chronological analysis of the facts and submits that Chisso’s lawyers met the Commission on 29 September 1998, in connection with another case.
Analizând cronologic faptele, Hoechst subliniază că avocații societății Chisso sau întâlnit cu Comisia la 29 septembrie 1998, în contextul unei alte cauze.
It is apparent from the minute of that meeting that Chisso’s lawyers mentioned that they also represented another undertaking which had expressed its desire to cooperate with the Commission concerning a cartel relating to sorbic acid.
Din procesulverbal al acestei reuniuni ar reieși că avocații societății Chisso ar fi amintit cu titlu accesoriu că reprezentau deopotrivă o altă întreprindere care și-a exprimat dorința să coopereze cu Comisia în legătură cu o înțelegere privind acidul sorbic.
However, Chisso’s lawyers were not prepared, or authorised, to disclose the identity of that undertaking on that date.
Cu toate acestea, avocații societății Chisso nu ar fi fost dispuși, și nici autorizați să dezvăluie identitatea acestei întreprinderi la data respectivă.
That is apparent, in particular, from the two Commission internal memos dated 1 and 2 October 1998.
Aceasta ar reieși în special din două note interne ale Comisiei din 1 și din 2 octombrie 1998.
The fact that the author of the internal memos joined the meeting after it had begun does not permit the conclusion that Chisso’s identity had been disclosed beforehand, in particular to the Commission’s then Deputy Director-General for Competition.
Faptul că autorul notelor interne ar fi sosit la întâlnire după începerea acesteia nu ar permite să se concluzioneze că identitatea societății Chisso fusese dezvăluită anterior, mai exact directorului general adjunct al Direcției Generale Concurență a Comisiei la momentul faptelor.
Furthermore, the reference to another undertaking in the internal memo of 2 October 1998 is not a typographical error on the Commission’s part and therefore does not refer, in fact, to Chisso.
Pe de altă parte, menționarea unei alte întreprinderi în nota internă din 2 octombrie 1998 nu ar constitui o eroare tipografică a Comisiei și nu ar avea în vedere, de fapt, societatea Chisso.
Hoechst also contends that no request was formulated, on that date, that satisfied the requirements of Section E.1 of the 1996 Leniency Notice, and that no evidence was offered or handed over at that meeting.
Hoechst consideră de asemenea că nu a fost formulată nicio cerere la această dată care să satisfacă cerințele din titlul E alineatul (1) din Comunicarea privind cooperarea din 1996 și că nu sa oferit și nu sa transmis nicio dovadă în cadrul acestei reuniuni.
Furthermore, no aspect of the infringement was described and the names of the participating undertakings were not even provided.
În plus, niciun element al încălcării nu ar fi fost descris, iar denumirile întreprinderilor participante nu ar fi fost nici măcar comunicate.
On 23 October 1998, the lawyers representing Hoechst and Nutrinova contacted the Commission by telephone in order to request a meeting.
La 23 octombrie 1998, avocații societății Hoechst și cei ai societății Nutrinova ar fi contactat Comisia prin telefon pentru a solicita o întâlnire.
On 29 October 1998, during the meeting with the Commission, the lawyers representing Hoechst and Nutrinova formally requested that the undertakings which they represented be treated as principle witnesses of the cooperation.
La 29 octombrie 1998, în cadrul acestei reuniuni cu Comisia, avocații societății Hoechst și cei ai societății Nutrinova ar fi solicitat în mod formal ca întreprinderile pe care le reprezentau să fie tratate drept martori principali ai cooperării.
In that context, they described the essential aspects of the sorbates cartel, namely the relevant products, the undertakings involved, the anticompetitive conduct and the period in question.
Aceștia ar fi descris, în acest context, elementele esențiale ale înțelegerii cu privire la sorbați, și anume produsele avute în vedere, întreprinderile implicate, comportamentele anticoncurențiale și perioada în cauză.
That oral description of the essential facts was then accepted by the Commission as an act of cooperation.
Această descriere orală a faptelor esențiale ar fi fost atunci acceptată de către Comisie ca fiind un act de cooperare.
A comparison with the subsequent findings of the Decision shows that the information provided by Hoechst on that date had been used without restriction in the Decision.
O comparație cu constatările ulterioare ale deciziei ar arăta că informațiile transmise de către Hoechst la această dată fuseseră utilizate fără restricție în cadrul acesteia.
In particular, the Commission made no findings in the Decision concerning the structure of the cartel that were fundamentally different from the information provided by Hoechst on 29 October 1998.
Mai exact, Comisia nu ar făcut în decizie constatări cu privire la structura înțelegerii care ar fi fundamental diferite de informațiile oferite de Hoechst la 29 octombrie 1998.
On 13 November 1998, Chisso’s lawyers gave, for the first time, an oral account of the sorbates cartel.
La 13 noiembrie 1998, avocații societății Chisso ar fi făcut, pentru prima oară, o expunere orală referitoare la înțelegerea privind sorbații.
It was only on that date that Chisso’s identity was disclosed.
Abia la această dată ar fi fost dezvăluită identitatea societății Chisso.
Hoechst subsequently sent a number of written communications to the Commission, namely in December 1998, March and April 1999 and till later on various occasions.
În continuare, Hoechst ar fi transmis Comisiei mai multe comunicări scrise, și anume în decembrie 1998, în martie și în aprilie 1999, precum și ulterior, în mai multe rânduri.
Hoechst’s contribution of 19 March 1999 was the first written contribution confirming, in the form of a ‘company statement’, the constituent elements of the cartel.
Contribuția societății Hoechst din 19 martie 1999 ar fi fost prima contribuție scrisă prin care se confirmă, sub forma unei „declarații din partea societății”, elementele constitutive ale înțelegerii.
The first company statement from Chisso was not made until 20 April 1999.
Prima declarație din partea societății provenind de la Chisso ar fi fost făcută doar la 20 aprilie 1999.
None of the other undertakings which participated in the infringement contacted the Commission during that first stage of the procedure.
Niciuna dintre celelalte întreprinderi care au participat la încălcare nu ar fi luat legătura cu Comisia în timpul acestei prime etape a procedurii.
Those facts show that Hoechst was the first to provide the Commission with ‘decisive evidence’ within the meaning of the 1996 Leniency Notice, and it did so orally.
Aceste fapte ar demonstra că Hoechst a fost prima care a furnizat Comisiei „elemente de probă decisive”, în sensul Comunicării privind cooperarea din 1996, și aceasta oral.
Hoechst adds that it is consistent with the Commission’s practice for an undertaking to be regarded as being the first to cooperate, even if it initially provides oral evidence, provided that that evidence satisfies the ‘decisive evidence’ criterion and that it is then confirmed in writing and supplemented.
Hoechst adaugă că este conform practicii Comisiei ca o întreprindere să fie considerată ca fiind prima care a cooperat, chiar dacă aceasta furnizează mai întâi probe orale, atât timp cât acestea îndeplinesc criteriul „elementelor decisive” și atât timp cât sunt ulterior confirmate în scris și completate.
That oral evidence already enables the Commission to carry out an inquiry and to undertake inspections or send requests for information.
Aceste probe orale ar permite deja Comisiei să facă o investigație și să procedeze la verificări sau să trimită solicitări de informații.
The written form of cooperation is not required either by the 1996 Leniency Notice or by the 2002 Leniency Notice.
Forma scrisă a cooperării nu ar fi impusă nici prin Comunicarea privind cooperarea din 1996, nici prin Comunicarea privind cooperarea din 2002.