natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Hoechst contends at this point that the Commission has been obstructive in so far as, first, it promised to warn Chisso if any other undertakings should overtake it and, second, it abruptly refused to recognise the oral contributions as acts of cooperation, thus going back on its earlier approach.
Hoechst subliniază aici că, în măsura în care, în primul rând, ar fi promis să avertizeze societatea Chisso dacă alte întreprinderi o devansau și în măsura în care, în al doilea rând, ar fi refuzat brusc să admită contribuțiile orale drept acte de cooperare, revenind asupra atitudinii sale anterioare, Comisia a manifestat o atitudine de obstrucționare.
Hoechst refers, on the latter point, to the Commission’s letter of 19 January 1999 in which it considered that Hoechst had ceased to cooperate, to Hoechst’s letter of 28 January 1999 expressing its incomprehension on that matter, to the telephone interview of 5 March 1999 during which the Commission indicated that the time for ‘inconclusive’ meetings was over, and also to the Commission’s letter of 29 March 1999 in which it refused to receive oral testimony from Hoechst.
Hoechst face trimitere, cu privire la acest din urmă aspect, la scrisoarea Comisiei din 19 ianuarie 1999 prin care aceasta considera că Hoechst încetase să coopereze, la scrisoarea adresată de Hoechst la 28 ianuarie 1999, prin care își exprima nedumerirea cu privire la acest aspect, la convorbirea telefonică ce ar fi avut loc la 5 martie 1999 și în cursul căreia Comisia ar fi indicat că timpul reuniunilor „fără sfârșit” se încheiase, precum și la scrisoarea Comisiei din 29 martie 1999, prin care aceasta ar fi refuzat să primească mărturii orale din partea societății Hoechst.
That approach constitutes a breach of the right to a fair hearing and of the principle of sound administration.
Această atitudine ar constitui o încălcare a dreptului la un proces echitabil și a principiului bunei administrări.
Hoechst also observes that since then the Commission’s practice has been to accept undertakings’ requests and acts of cooperation in oral form.
Hoechst arată de asemenea că, din acel moment, practica Comisiei constă în a admite cererile și actele de cooperare ale întreprinderilor sub formă orală.
The Commission’s approach also gives an impression of unfairness in so far as, on the contrary, Chisso’s oral testimony was accepted.
Atitudinea Comisiei ar lăsa în același timp o impresie de arbitrar în măsura în care, a contrario, mărturiile orale ale societății Chisso au fost admise.
In any event, even if the Commission — contrary to its then practice and to its more recent practice — were to consider only the written information, Hoechst’s written communication of 19 March 1999 was the first written document submitted on behalf of an undertaking and confirming information given orally.
În orice caz, chiar dacă Comisia – contrar atât practicii sale la momentul respectiv, cât și practicii sale mai recente – nu trebuia să ia în considerare decât informațiile scrise, comunicarea scrisă a societății Hoechst din 19 martie 1999 ar fi fost primul înscris adresat în numele unei întreprinderi și prin care se confirmau date furnizate oral.
The production of minutes of meetings by Chisso on 13 November 1998 cannot be characterised as the first written cooperation, since those documents are incomprehensible and make sense only by reference to the account of the facts first provided by Hoechst on 29 October 1998.
Furnizarea, la 13 noiembrie 1998, de către Chisso a dărilor de seamă ale întâlnirilor nu ar putea fi calificată drept prima cooperare scrisă în măsura în care aceste înscrisuri ar fi incomprehensibile și nu ar avea un sens decât prin intermediul expunerii de fapte efectuată în premieră de către Hoechst, la 29 octombrie 1998.
The lack of probative force of the documents provided by Chisso is also apparent from the fact that the Commission considered it necessary to conduct a further hearing of Chisso’s employees on 9 December 1998.
Lipsa de forță probantă a înscrisurilor furnizate de Chisso ar reieși de asemenea din faptul că sa procedat la o nouă audiere a salariaților societății Chisso la 9 decembrie 1998, astfel cum considerase necesar Comisia.
Furthermore, the minutes provided by Chisso refer to only some meetings in 1995 and 1996.
În plus, dările de seamă furnizate de Chisso se refereau numai la câteva reuniuni din anii 1995 și 1996.
For the longer period from 1978 to 1994, Chisso did not submit any written document on 13 November 1998.
Pentru perioada mult mai îndelungată cuprinsă între 1978 și 1994, Chisso nu ar fi transmis la 13 noiembrie 1998 niciun înscris.
In addition, that ‘evidence’ is not used in the Decision to establish the activity of the cartel and is therefore not ‘decisive’.
În plus, aceste „elemente de probă” nu ar fi utilizate în decizie pentru a dovedi activitatea înțelegerii. În consecință, acestea nu ar fi „decisive”.
Hoechst emphasises, in that regard, that in a Commission internal memo of 9 November 1998, communicated in the context of access to the file, it is stated that Chisso’s lawyers ‘were the first to offer their cooperation and were then overtaken by subsequent events in which other undertakings provided useful information before them’.
Hoechst subliniază, în această privință, că, într-o notă internă a Comisiei din 9 noiembrie 1998, comunicată în cadrul accesului la dosar, se arată că avocații societății Chisso „au fost primii care sau oferit să coopereze și au fost apoi devansați de evenimente ulterioare în contextul cărora alte întreprinderi au furnizat informații utile înaintea acestora”.
Hoechst further submits that the Commission cannot criticise it on the ground that the explanations provided on the agreements differ on certain points from those used in the Decision and at the same time accept that the information provided by Chisso, which thereby obtained immunity, does not cover the entire infringement period or all the details of the cartel.
Comisia, adaugă Hoechst, nu poate să îi reproșeze faptul că explicațiile oferite cu privire la acorduri diferă în privința anumitor aspecte de faptele preluate în decizie și, în același timp, să accepte că informațiile furnizate de Chisso, care i-au asigurat acesteia imunitatea, nu acoperă nici toată durata încălcării, nici toate detaliile înțelegerii.
The Commission emphasises primarily, as regards its internal memo of 9 November 1998 on which Hoechst relies, that the Commission officials’ informal assessment at an early stage of the proceedings cannot prejudge the decision adopted by the Commission itself.
Comisia subliniază mai întâi, în ceea ce privește nota internă a Comisiei din 9 noiembrie 1998, invocată de Hoechst, că aprecierea informală a funcționarilor Comisiei într-un stadiu incipient al procedurii nu poate prejudeca însăși decizia Comisiei.
For the remainder, the Commission takes pains to correct the way in which Hoechst describes the course of the events in this case.
În rest, Comisia ține să corecteze modul în care Hoechst descrie succesiunea faptelor în speță.
First, as regards the meeting of 29 September 1998 — which concerned two cases, including the sorbates case, and which was held between 16.30 and 18.30 —, the Commission asserts that the lawyers were acting on behalf of Chisso, as may be seen from recital 4 to the Decision.
În primul rând, în ceea ce privește reuniunea din 29 septembrie 1998 – care ar privi două cauze, printre care cea privind sorbații, care a avut loc între orele 16.30 și 18.30 – Comisia afirmă că avocații acționau în numele societății Chisso, după cum ar reieși din considerentul (4) al deciziei.
The Commission observes, in that regard, that there are two internal memos relating to that meeting.
Comisia amintește, în această privință, că există două note interne cu privire la această reuniune.
As regards, the internal memo dated 2 October 1998, relating to a meeting on sorbic acid, the Commission states that the Commission’s then Deputy Director-General for Competition met Chisso’s lawyers between 16.30 and 17.30.
În ceea ce privește nota internă din 2 octombrie 1998, referitoare la o reuniune privind acidul sorbic, Comisia indică faptul că directorul general adjunct al Direcției Generale Concurență a Comisiei, la momentul faptelor, a întâlnit avocații societății Chisso între orele 16.30 și 17.30.
The Commission also observes that that internal memo mentions the ‘company Chisso’.
Comisia arată de asemenea că această notă internă menționează „societatea Chisso”.
That proves that Chisso’s lawyers referred to their client by name.
Aceasta ar dovedi faptul că avocații societății Chisso au citat nominal clientul lor.
Had they not done so, the author of the memo would not have been made aware of the identity of that undertaking.
Dacă nu ar fi făcut acest lucru, autorul notei nu ar fi fost informat cu privire la identitatea acestei întreprinderi.
The fact that the internal memo of 2 October 1998 makes reference to an ‘undertaking unknown’ is not inconsistent.
Faptul că nota internă din 2 octombrie 1998 face referire la o „întreprindere necunoscută” nu ar fi contradictoriu.
That indicates solely the reference under which the meeting with the lawyers had been agreed.
Acest lucru ar indica numai sub ce referință fusese convenită reuniunea cu avocații.
Furthermore, the fact that that memo mentions another undertaking involved in the context of another procedure is a mere typographical error.
Pe de altă parte, faptul că această notă menționează o altă întreprindere implicată în cadrul unei alte proceduri ar fi o simplă eroare tipografică.
The undertaking referred to was really Chisso.
Întreprinderea avută în vedere ar fi fost, în realitate, Chisso.
As regards the internal memo dated 1 October 1998 (which covers two cases, including the sorbic acid case), the Commission emphasises that two officials joined the meeting from 17.30.
În ceea ce privește nota internă din 1 octombrie 1998 (care se referă la două cauze printre care cea privind acidul sorbic), Comisia subliniază că doi funcționari sau alăturat reuniunii începând cu ora 17.30.
The explanation for the fact that that internal memo mentions that the undertaking wishing to provide information on a cartel in the sorbates sector was not identified lies in the fact that Chisso was not named before the two officials concerned, one of whom is the author of the internal memo.
Faptul că această notă internă menționează că întreprinderea dornică să furnizeze informații cu privire la o înțelegere în sectorul sorbaților nu a fost identificată s-ar justifica prin împrejurarea că Chisso nu a fost nominalizată în fața celor doi funcționari în discuție, dintre care unul este autorul notei interne.
Second, it is incorrect to assert that Hoechst described the main aspects of the sorbates cartel at the meeting of 29 October 1998.
În al doilea rând, ar fi eronat să se afirme că Hoechst a descris principalele elemente ale înțelegerii privind sorbații cu ocazia reuniunii din 29 octombrie 1998.
Hoechst itself stated in a letter of 27 October 1998, moreover, that it proposed a ‘first discussion designed to clarify the other details’.
De altfel, chiar Hoechst ar fi precizat într-o scrisoare din 27 octombrie 1998 că era vorba despre o „primă discuție care urmărea să clarifice celelalte detalii”.
According to the Commission’s internal memo of 6 November 1998, Hoechst stated at the beginning of the meeting that it needed more time to obtain information in sufficient detail, in order to supply full information.
Potrivit notei interne a Comisiei din 6 noiembrie 1998, Hoechst ar fi indicat, de la începutul reuniunii, că avea nevoie de mai mult timp pentru a se informa suficient de detaliat în vederea furnizării unor informații complete.
The information provided by Hoechst at that meeting of 29 October 1998 was very general and the facts were described in very vague terms.
Informațiile furnizate de Hoechst în cadrul acestei reuniuni din 29 octombrie 1998 ar fi fost foarte generale și faptele descrise în termeni vagi.
Furthermore, Hoechst mentioned half-yearly meetings at which no specific agreement had been concluded.
Pe de altă parte, Hoechst ar fi menționat reuniuni semestriale în cursul cărora nu ar fi fost încheiat niciun acord.
It also referred to the informal and social nature of the meetings (recital 456 to the Decision).
Aceasta ar fi evocat de asemenea caracterul informal și convivial al reuniunilor [considerentul (456) al deciziei].
In the relevant part of the section of the Decision devoted to the description of the events (recitals 79 to 251), the Commission did not refer once to the statements made by Hoechst on 29 October 1998.
În secțiunea relevantă a expunerii faptelor din decizie [considerentele (79)-(251)], Comisia nu s-ar fi referit nici măcar o dată la declarațiile societății Hoechst prezentate la 29 octombrie 1998.
Hoechst’s comments concerning the agreements also differed considerably from the facts indicated in the Decision.
De altfel, remarcile societății Hoechst cu privire la acorduri se deosebeau considerabil de faptele indicate în decizie.
Third, the Commission contends that Hoechst was not ready to cooperate fully until 19 March 1999.
În al treilea rând, Comisia subliniază că Hoechst nu era dispusă, până la 19 martie 1999, să coopereze pe deplin.
That is clear from the letters of 21 December 1998 and 28 January 1999 in which Hoechst informed the Commission that, owing to the criminal and civil proceedings pending in the United States, it had decided not to provide all the useful information at that time, or the documents or evidence of the cartel available to it.
Aceasta ar reieși în mod clar din scrisorile din 21 decembrie 1998 și din 28 ianuarie 1999 în care Hoechst informa Comisia că, în considerarea procedurilor penale și civile aflate în desfășurare în Statele Unite, hotărâse să nu furnizeze toate informațiile utile la acel moment și nici înscrisurile sau probele referitoare la înțelegere de care dispunea.
In the letter of 19 January 1999, the Commission stated however that that attitude constituted a refusal to cooperate within the meaning of the 1996 Leniency Notice.
În scrisoarea din 19 ianuarie 1999, Comisia ar fi precizat totuși că această atitudine reprezenta un refuz de cooperare în sensul Comunicării privind cooperarea din 1996.
In acting as it did, Hoechst assumed the risk of being fined.
Procedând astfel, Hoechst și-ar fi asumat riscul de a i se aplica o amendă.
Contrary to what Hoechst appears to contend, the Commission emphasises that the failure to take the oral contributions into account was not inconsistent with the practice observed at the time.
Contrar a ceea ce pare să susțină Hoechst, Comisia subliniază că lipsa luării în considerare a contribuțiilor orale nu a încălcat practica urmată la momentul respectiv.
That practice changed only after the adoption of the 2002 Leniency Notice.
Această practică s-ar fi modificat doar după adoptarea Comunicării privind cooperarea din 2002.
Furthermore, as regards the objection relating to obstruction during the proceedings, the Commission emphasises that, in its letter of 29 March 1999, on which Hoechst relies, it stated that if Hoechst wished to benefit from the 1996 Leniency Notice it must at least provide information, documents or other evidence contributing to establishing the existence of the cartel.
Pe de altă parte, în ceea ce privește motivul referitor la obstrucționarea în cursul procedurii, Comisia subliniază că, în scrisoarea sa din 29 martie 1999, invocată de Hoechst, preciza că, dacă aceasta din urmă dorea să beneficieze de Comunicarea privind cooperarea din 1996, trebuia cel puțin să furnizeze informații, înscrisuri sau alte elemente de probă care să contribuie la confirmarea existenței înțelegerii.
Those words are the words of Section D, paragraph 2, first indent, of the 1996 Leniency Notice.
Aceștia ar fi termenii titlului D alineatul (2) prima liniuță din Comunicarea privind cooperarea din 1996.
The letter of 29 March 1999 therefore indicates that, in the Commission officials’ view, Hoechst did not thus far even fulfil the conditions of that first indent.
Scrisoarea din 29 martie 1999 ar indica, așadar, că, până la acel moment, în opinia funcționarilor Comisiei, Hoechst nu îndeplinea nici măcar condițiile prevăzute la această primă liniuță.
The minute drawn up by Hoechst’s lawyers of certain parts of the telephone conversation of 5 March 1999 with the Commission official responsible for the case does not indicate otherwise.
Nu ar reieși nimic altceva din darea de seamă întocmită de avocații societății Hoechst referitor la anumite părți ale convorbirii telefonice din 5 martie 1999 cu funcționarul Comisiei însărcinat cu cauza.
That does not constitute obstruction, but provides a true account of the situation in accordance with the 1996 Leniency Notice.
Nu ar fi vorba în acest caz despre obstrucționare, ci despre expunerea corectă a situației în conformitate cu Comunicarea privind cooperarea din 1996.
Fourth, the Commission submits that it is incorrect to assert that Chisso handed over a small number of documents at the meeting of 13 November 1998.
În al patrulea rând, Comisia arată că este inexact să se afirme că societatea Chisso a transmis câteva înscrisuri, puține la număr, cu ocazia reuniunii din 13 noiembrie 1998.
In the internal memo of 19 November 1998, the Commission refers to several documents relating to contacts between competitors in 1995 and 1996.
În nota internă din 19 noiembrie 1998, Comisia ar evoca mai multe înscrisuri referitoare la contacte între concurenți pe parcursul anilor 1995 și 1996.
Those documents are agenda of meetings and personal notes.
Aceste înscrisuri ar conține ordinea de zi a unor reuniuni și note personale.
Furthermore, Chisso submitted tables with the target prices agreed for the entire period of the cartel.
În plus, Chisso ar fi furnizat tabele cu obiectivele privind prețurile convenite pentru toată durata înțelegerii.
That written evidence, which was also explained orally, assumed decisive importance for the Commission in the adoption of the Decision (recital 440 to the Decision), since, for the first time during the administrative procedure, they made it possible to prove the infringement, even though that evidence did not cover all the period found or all the details of the cartel.
Aceste probe scrise, care au fost explicate deopotrivă oral, ar fi avut o importanță decisivă pentru Comisie în adoptarea deciziei [considerentul (440) al deciziei], întrucât ar fi permis, pentru prima oară pe parcursul procedurii administrative, să se dovedească încălcarea săvârșită, chiar dacă aceste probe nu ar acoperi toată durata constatată, nici toate detaliile înțelegerii.
It cannot be inferred from the promise given to Chisso at that meeting to warn it that that undertaking did not yet satisfy the conditions to benefit from immunity.
Avertismentul promis societății Chisso în cadrul acestei reuniuni nu ar permite să se deducă faptul că această întreprindere nu ar îndeplini încă din momentul respectiv condițiile pentru a putea beneficia de imunitate.
The very most that can be inferred is that it was not certain that Chisso would obtain immunity on the basis of its acts of cooperation at that time.
În plus, s-ar putea deduce că nu era sigur că societatea Chisso ar obține imunitate pe baza actelor sale de cooperare de la momentul respectiv.
On the other hand, it was not until 19 March 1999 that Hoechst provided the Commission with information that might be regarded as the beginning of effective cooperation.
În schimb, abia la 19 martie 1999, Hoechst ar fi furnizat Comisiei informații care ar putea fi considerate ca un început de cooperare efectivă.
However, the written communication of 19 March 1999 does not contain a detailed description of the meetings and procedures of the cartel.
Cu toate acestea, comunicarea scrisă din 19 martie 1999 nu ar conține descrierea detaliată a reuniunilor și a procedurilor înțelegerii.
Hoechst did not provide those details until 28 April 1999, in answer to specific questions from the Commission.
Hoechst ar fi furnizat aceste detalii doar la 28 aprilie 1999, drept răspuns la întrebări precise ale Comisiei.
It must be borne in mind that Section B of the 1996 Leniency Notice provides, among other conditions, that the undertaking which ‘is the first to adduce decisive evidence of the cartel’s existence’ (Section B(b) of the 1996 Leniency Notice) will benefit from a reduction of at least 75% of the fine or even from total exemption from the fine that would have been imposed if it had not cooperated.
Trebuie amintit că titlul B din Comunicarea privind cooperarea din 1996 prevede, printre alte condiții, că întreprinderea care „este prima care furnizează elemente decisive pentru a dovedi existența înțelegerii” [titlul B litera (b) din Comunicarea privind cooperarea din 1996] [traducere neoficială] beneficiază de o reducere de cel puțin 75 % din cuantumul amenzii care iar fi fost aplicată în lipsa cooperării, reducere care poate merge până la neaplicarea totală a amenzii.
It follows from the very wording of Section B(b) of the 1996 Leniency Notice that the ‘first’ undertaking is not required to have provided all the evidence proving all the details of the functioning of the cartel, but that it is sufficient for it to adduce ‘decisive evidence’.
Reiese chiar din textul titlului B litera (b) din Comunicarea privind cooperarea din 1996 că „prima” întreprindere nu trebuie să fi furnizat toate elementele care să dovedească toate detaliile funcționării înțelegerii, ci este suficient ca aceasta să furnizeze „unele” elemente decisive.
That text does not require that the evidence adduced is in itself ‘sufficient’ for the purpose of drafting a statement of objections, or indeed for the adoption of a final decision finding an infringement (judgment of 15 June 2005 in Tokai Carbon and Others v Commission, paragraph 118 above, paragraph 362).
În special, acest text nu impune ca elementele furnizate să fie, singure, „suficiente” pentru elaborarea unei comunicări privind obiecțiunile sau pentru adoptarea unei decizii finale de constatare a existenței unei încălcări (Hotărârea din 15 iunie 2005, Tokai Carbon și alții/Comisia, punctul 118 de mai sus, punctul 362).
However, although the evidence referred to in Section B(b) of the 1996 Leniency Notice need not necessarily be sufficient in itself to establish the existence of the cartel, it must none the less be decisive for that purpose.
Cu toate acestea, dacă elementele prevăzute la titlul B litera (b) din Comunicarea privind cooperarea din 1996 nu trebuie în mod necesar să fie prin ele însele suficiente pentru a dovedi existența înțelegerii, totuși acestea trebuie să fie decisive chiar în acest scop.
It must therefore not be simply an indication as to the direction which the Commission’s investigation should take but must be material which may be used directly as the principal evidence supporting a decision finding an infringement (BASF v Commission, paragraph 120 above, paragraph 493).
Prin urmare, nu trebuie să fie vorba, pur și simplu, de o sursă de orientare pentru investigațiile care trebuie desfășurate de către Comisie, ci de elemente susceptibile a fi utilizate direct ca bază probatorie principală pentru o decizie de constatare a încălcării (Hotărârea BASF/Comisia, punctul 120 de mai sus, punctul 493).
It must be further emphasised that decisive evidence within the meaning of Section B(b) of the 1996 Leniency Notice may also be adduced orally (BASF v Commission, paragraph 120 above, paragraph 506).
Trebuie să se sublinieze, de asemenea, că elemente decisive în sensul titlului B litera (b) din Comunicarea privind cooperarea din 1996 pot fi furnizate oral (Hotărârea BASF/Comisia, punctul 120 de mai sus, punctul 506).