natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In that connection, the classification of national provisions by a Member State as public-order legislation applies to national provisions compliance with
În această privință, calificarea dispozițiilor naționale drept legi de poliție și de siguranță de către un stat membru are în vedere dispozițiile a căror respectare a fost considerată crucială
The first subparagraph of Article 3(1) of Directive 96/71 concerning the posting of workers in the framework of the provisions of services provides that Member States are to ensure that, whatever the law applicable to the employment relationship, undertakings established in another Member State which post workers to their territory in the framework of a transnational provision of services, guarantee the posted workers the terms and conditions of employment, covering the matters set out in that article, which are laid down in the Member State in which the work is carried out.
Articolul 3 alineatul (1) primul paragraf din Directiva 96/71 privind detașarea lucrătorilor în cadrul prestării de servicii prevede că statele membre se asigură că, indiferent de legea aplicabilă raportului de muncă, întreprinderile stabilite într-un alt stat membru, care detașează lucrători pe propriul lor teritoriu în cadrul unei prestări transnaționale de servicii, garantează lucrătorilor detașați condițiile de muncă și de încadrare în muncă privind aspectele avute în vedere în același articol, care sunt stabilite în statul membru pe teritoriul căruia sunt executate lucrările.
For that purpose, Article 3(1) sets out an exhaustive list of the matters in respect of which the Member States may give priority to the rules in force in the host Member State.
În acest scop, această dispoziție prevede, în mod limitativ, aspectele în care statele membre pot să dea întâietate normelor în vigoare în statul membru gazdă.
COMMISSION v LUXEMBOURG of employment or another document deemed analogous thereto under Directive 91/533 on an employer’s obligation to inform employees of the conditions applicable to the contract or employment relationship and, second, to comply with national rules on parttime and fixedterm work, to be mandatory provisions falling under national public policy, fails to fulfil its obligations under the first indent of Article 3(10) of Directive 96/71 concerning the posting of workers in the framework of the provision of services.
COMISIA/LUXEMBURG pentru apărarea organizării politice, sociale sau economice a statului membru respectiv, astfel încât respectarea acestora să fie impusă oricărei persoane care se află pe teritoriul național al acestui stat membru sau oricărui raport juridic localizat pe acest teritoriu. Prin urmare, excepția de ordine publică reprezintă o derogare de la principiul fundamental al liberei prestări a serviciilor care trebuie înțeleasă în mod strict și a cărei întindere nu ar putea fi stabilită în mod unilateral de către statele membre.
which has been deemed to be so crucial for the protection of the political, social or economic order in the Member State concerned as to require compliance therewith by all persons present on the national territory of that Member State and all legal relationships within that State. Therefore, the public policy exception is a derogation from the fundamental principle of freedom to provide services, which must be interpreted strictly and the scope of which cannot be determined unilaterally by the Member States.
96/71 care obligă întreprinderile avute în vedere, pe de o parte, să nu detașeze decât personalul cu care întreprinderea a încheiat un contract de muncă în formă scrisă sau un alt document considerat ca având aceeași valoare potrivit Directivei 91/533 privind obligația angajatorului de a informa lucrătorii asupra condițiilor aplicabile contractului sau raportului de muncă și, pe de altă parte, să respecte legislația națională în domeniul muncii cu timp parțial și al muncii pe durată determinată.
In the context of Directive 96/71, the first indent of Article 3(10), constitutes a derogation from the principle that the matters with respect to which the host Member State may apply its legislation to those undertakings are set out in an exhaustive list in the first subparagraph of Article 3(1) thereof and must therefore be interpreted strictly.
În cadrul Directivei 96/71, articolul 3 alineatul (10) prima liniuță constituie o derogare de la principiul potrivit căruia aspectele cu privire la care statul membru gazdă poate impune legislația sa întreprinderilor respective sunt prevăzute limitativ la articolul 3 alineatul (1) primul paragraf din această directivă și, în consecință, trebuie să facă obiectul unei interpretări stricte.
That provision does not exempt the Member States from complying with their obligations under the EC Treaty and, in particular, those relating to the freedom to provide services.
Printre altele, dispoziția respectivă nu exonerează statele membre de respectarea obligațiilor care le revin în temeiul tratatului și în special a celor referitoare la libera prestare a serviciilor.
Such provisions have the effect of making undertakings which post workers to the host Member State subject to an obligation to which they are already subject in the Member State in which they are established.
Astfel, asemenea dispoziții au ca efect supunerea întreprinderilor care detașează lucrători în statul membru gazdă la o obligație la care acestea sunt deja supuse în statul membru în care sunt stabilite.
Moreover, the aim of Directive 96/71, which is to guarantee compliance with a nucleus of rules for the protection of workers, renders the existence of such an additional obligation all the more redundant since, having regard to the procedures involved, it is likely to dissuade undertakings established in another Member State from exercising their freedom to provide services.
Pe de altă parte, scopul Directivei 96/71 de garantare a respectării unui nucleu minim de norme de protecție a lucrătorilor face cu atât mai superfluă existența unei astfel de obligații suplimentare care, având în vedere procedurile pe care le implică, poate descuraja întreprinderile stabilite într-un alt stat membru să își exercite libertatea de a presta servicii.
(see paras 25-31, 33)
(a se vedea punctele 25-31 și 33)
A Member State which declares that a national law transposing Directive 96/71 which requires the undertakings concerned, first, to post only staff linked to the undertaking by a written contract
Nu își îndeplinește obligațiile care îi revin în temeiul articolului 3 alineatul (10) prima liniuță din Directiva 96/71 privind detașarea lucrătorilor în cadrul prestării de servicii un stat membru care declară că reprezintă dispoziții imperative de domeniul ordinii publice naționale dispozițiile unei reglementări naționale de transpunere a Directivei
Although Community law does not preclude Member States from applying their legislation or collective labour agreements entered into by both sides of industry to any person who is employed, even temporarily, no matter in which Member State the employer is established, nevertheless such a possibility is subject to the condition that the workers concerned, who are temporarily working
Or, deși dreptul comunitar nu se opune ca statele să își extindă legislația sau convențiile colective de muncă încheiate de către partenerii sociali asupra oricărei persoane care efectuează o muncă salariată, chiar și cu caracter temporar, oricare ar fi statul membru de stabilire al angajatorului, nu este mai puțin adevărat că o astfel de posibilitate este subordonată condiției ca lucrătorii respectivi
SUMMARY — CASE C-319/06 concerning the posting of workers in the framework of the provisions of services.
SUMAR — CAUZA C-319/06 dispozițiile de ordine publică în sensul dispoziției respective din directivă.
in the host Member State, do not already enjoy the same protection, or essentially comparable protection by virtue of obligations to which their employer is already subject in the Member State in which it is established.
care efectuează în mod temporar o muncă în statul membru gazdă să nu beneficieze deja de aceeași protecție sau de o protecție în esență comparabilă, în temeiul obligațiilor la care angajatorul lor este supus deja în statul membru în care este stabilit.
In particular, the freedom to provide services, as one of the fundamental principles of the Treaty, may be restricted only by rules justified by overriding requirements relating to the public interest and applicable to all persons and businesses operating in the territory of the State where the service is provided, in so far as that interest is not safeguarded by the rules to which the provider of such a service is subject in the Member State where he is established.
În special, libera prestare a serviciilor, ca principiu fundamental al tratatului, nu poate fi limitată decât prin reglementări justificate de rațiuni imperioase de interes general și aplicabile tuturor persoanelor sau întreprinderilor care desfășoară o activitate pe teritoriul statului membru gazdă, în măsura în care acest interes nu este apărat prin normele la care prestatorul este supus în statul membru în care acesta este stabilit.
That provision of Directive 96/71 gives the host Member State an opportunity to apply to undertakings posting workers to its territory terms and conditions of employment on matters other than those referred to in the first subparagraph of Article 3(1) of Directive 96/71, provided that they are public policy provisions.
Această dispoziție din Directiva 96/71 deschide statului membru gazdă posibilitatea de a impune întreprinderilor care efectuează o detașare pe teritoriul său condiții de muncă și de încadrare în muncă cu privire la alte aspecte decât cele prevăzute la articolul 3 alineatul (1) primul paragraf din Directiva 96/71, cu condiția să fie vorba despre dispoziții de ordine publică.
That proviso in the first indent of Article 3(10) of Directive 96/71 constitutes an exception to the system put in place by that directive and a derogation from the fundamental principle of freedom to provide services on which the directive is based and must be interpreted strictly.
Prin urmare, această rezervă prevăzută la articolul 3 alineatul (10) prima liniuță din Directiva 96/71 reprezintă o excepție de la sistemul pus în aplicare prin această directivă, precum și o derogare de la principiul fundamental al liberei prestări a serviciilor pe care se întemeiază directiva respectivă și trebuie să facă obiectul unei interpretări stricte.
(see paras 41-44, 60, operative part)
(a se vedea punctele 4144 și 60 și dispozitivul)
A Member State, which imposes on undertakings posting staff on its territory the requirement relating to the automatic adjustment of wages other than minimum wages to reflect changes in the cost of living, in so far as it has not shown to the required legal standard that that national law is a public policy provision within the meaning of the directive, fails to fulfil its obligations under the first indent of Article 3(10) of Directive 96/71
Nu își îndeplinește obligațiile care îi revin în temeiul articolului 3 alineatul (10) prima liniuță din Directiva 96/71 privind detașarea lucrătorilor în cadrul prestării de servicii un stat membru care impune întreprinderilor care efectuează o detașare pe teritoriul său prevederea referitoare la adaptarea automată a salariilor, altele decât salariile minime, la evoluția costului vieții, în măsura în care acesta nu a demonstrat suficient din punct de vedere juridic că măsura națională în discuție face parte din
Thus, while the Member States are still, in principle, free to determine the requirements of public policy in the light of their national needs, the notion of public policy in the Community context, particularly when it is cited as justification for a derogation from the fundamental principle of the freedom to provide services, must be interpreted strictly, so that its scope cannot be determined unilaterally by each Member State without any control by the European Community institutions.
Astfel, dacă statele membre rămân, în principal, libere să determine cerințele de ordine publică în conformitate cu necesitățile lor naționale, totuși, în contextul comunitar și în special ca justificare a unei derogări de la principiul fundamental al liberei prestări a serviciilor, această noțiune trebuie înțeleasă în mod strict, astfel încât întinderea sa nu poate fi determinată în mod unilateral de fiecare stat membru fără controlul instituțiilor Comunității Europene.
It follows that public policy may be relied on only if there is a genuine and sufficiently serious threat to a fundamental interest of society.
Din aceasta rezultă că ordinea publică nu poate fi invocată decât în caz de amenințare reală și suficient de gravă, care afectează un interes fundamental al societății.
The reasons which may be invoked by a Member State in order to justify a dero-
Astfel, motivele susceptibile
COMMISSION v LUXEMBOURG gation from the principle of freedom to provide services must be accompanied by appropriate evidence or by an analysis of the expediency and proportionality of the restrictive measure adopted by that State, and precise evidence enabling its arguments to be substantiated.
COMISIA/LUXEMBURG să fie invocate de către un stat membru pentru a justifica o derogare de la principiul liberei prestări a serviciilor trebuie să fie însoțite de o analiză a oportunității și a proporționalității măsurii restrictive adoptate de acest stat, precum și de elementele precise care să permită susținerea argumentării sale.
Therefore, in order to determine whether the measures at issue are necessary and proportionate to the objective of safeguarding public policy, a Member State is required to submit evidence to establish whether and to what extent the application to workers posted to its territory of the rule concerning automatic adjustment of rates of pay to the cost of living is capable of contributing to the achievement of that objective.
Prin urmare, pentru a permite să se aprecieze dacă măsurile în cauză sunt necesare și proporționale în raport cu scopul de apărare a ordinii publice, un stat membru este obligat să prezinte elemente care să permită să se stabilească dacă și în ce măsură aplicarea pentru lucrătorii detașați pe teritoriul său național a prevederii referitoare la adaptarea automată a salariilor la evoluția costului vieții este susceptibilă să contribuie la realizarea acestui scop.
there is no reason why provisions concerning collective agreements, namely provisions which encompass their drawing up and implementation, should per se and without more fall under the definition of public policy.
că dispozițiile referitoare la convențiile colective de muncă, și anume cele care delimitează elaborarea și punerea în aplicare a acestora, ar putea per se și fără alte precizări să facă parte din noțiunea de ordine publică.
Second, such a finding must be made as regards the actual provisions of such collective agreements themselves, which in their entirety and for the simple reason that they derive from that type of measure, cannot fall under that definition either.
În al doilea rând, o astfel de constatare se impune cu privire la înseși dispozițiile acestor convenții colective, care, în ansamblul lor și pentru simplul motiv că emană de la acest tip de acte, nu pot nici ele să facă parte dintr-o astfel de noțiune.
Third, since the second indent of Article 3(10) of Directive 96/71 relates exclusively to the terms and conditions of employment laid down in collective agreements which have been declared universally applicable, a national law which expressly covers ordinary collective labour agreements cannot properly claim to reflect the discretion granted to Member States under that article.
În al treilea rând, întrucât articolul 3 alineatul (10) a doua liniuță din Directiva 96/71 se raportează în mod exclusiv la condițiile de muncă și de încadrare în muncă stabilite prin convențiile colective declarate de generală aplicare, o reglementare națională care prevede în mod expres simplele convenții colective de muncă nu poate pretinde că reprezintă o concretizare in fine a permisiunii acordate statelor membre în temeiul articolului respectiv.
(see paras 49-52, 54, 55, operative part)
(a se vedea punctele 49-52 și 54-55 și dispozitivul)
(see paras 64-67, operative part)
(a se vedea punctele 64-67 și dispozitiv)
A Member State which declares that measures resulting, in particular, from collective agreements which have been declared universally applicable constitute mandatory provisions falling under national public policy fails to fulfil its obligations under the first indent of Article 3(10) of Directive 96/71 concerning the posting of workers in the framework of the provision of services.
Nu își îndeplinește obligațiile care îi revin în temeiul articolului 3 alineatul (10) prima liniuță din Directiva 96/71 privind detașarea lucrătorilor în cadrul prestării de servicii un stat membru care declară că dispozițiile care rezultă, printre altele, din convențiile colective declarate de generală aplicare reprezintă dispoziții imperative care sunt de domeniul ordinii publice naționale.
The question whether a Member State has failed to fulfil its obligations must be determined by reference to the situation prevailing in that Member State at the end of the period laid down in the reasoned opinion and the Court cannot take account of any subsequent changes.
Existența unei neîndepliniri a obligațiilor trebuie apreciată în funcție de situația din statul membru astfel cum aceasta se prezenta la momentul expirării termenului stabilit în avizul motivat, schimbările intervenite ulterior neputând fi luate în considerare de către Curte.
Such a national rule cannot constitute a public policy exception within the meaning of the first indent of Article 3(10) of Directive 96/71. First,
O astfel de reglementare națională nu poate reprezenta o excepție de ordine publică în sensul articolului 3 alineatul (10) prima liniuță din Directiva 96/71.
(see para. 72)
(a se vedea punctul 72)
A Member State, which requires undertakings whose registered office is outside its national territory and which post workers there to deposit, before the start of the posting, with an ad hoc agent residing in that State, the documents necessary for monitoring compliance with their obligations under national law and to leave them there for an indeterminate period after the provision of services has ceased, fails to fulfil its obligations under Article 49 EC.
Nu își îndeplinește obligațiile care îi revin în temeiul articolului 49 CE un stat membru care, într-o reglementare de drept intern prin care se instituie o procedură de declarație prealabilă în caz de detașare de lucrători, prevede condițiile de acces la informațiile esențiale indispensabile unui control al autorităților naționale competente într-un mod lipsit de claritatea necesară pentru asigurarea securității juridice a întreprinderilor care doresc să detașeze lucrători pe teritoriul statului membru respectiv.
A Member State which sets out in rules of national law establishing a prior notification procedure when workers are posted conditions relating to access to the basic information necessary for monitoring purposes by the competent national authorities with insufficient clarity to ensure legal certainty for undertakings wishing to post workers to the territory of that Member State fails to fulfil its obligations under Article 49 EC.
Nu își îndeplinește obligațiile care îi revin în temeiul articolului 49 CE un stat membru care obligă întreprinderile cu sediul social în afara teritoriului național și care detașează lucrători pe acest teritoriu să depună pe lângă un mandatar ad-hoc cu reședința pe teritoriul național documentele necesare controlului privind îndeplinirea obligațiilor care le revin în aplicarea legislației naționale, înainte de începerea detașării, și să le lase acolo o perioadă nedeterminată după terminarea prestării.
As such requirements constitute a restriction on freedom to provide services they cannot be justified where effective monitoring of compliance with employment legislation may be achieved by less restrictive measures.
Întrucât astfel de cerințe constituie o restricție privind libera prestare a serviciilor, acestea nu pot fi justificate, de vreme ce un control efectiv al respectării legislației muncii poate fi asigurat prin măsuri mai puțin restrictive.
The obligation for all undertakings to make available to the national authorities on demand and within as short a period as possible the basic information necessary for monitoring purposes is not without ambiguities which are likely to dissuade undertakings wishing to post workers to that Member State from exercising their freedom to provide services.
Astfel, obligația oricărei întreprinderi de a pune la dispoziția autorităților naționale înainte de începerea muncii, la simpla cerere și în cel mai scurt termen posibil, informațiile esențiale, indispensabile unui control, nu este lipsită de ambiguități susceptibile să descurajeze întreprinderile care doresc să detașeze lucrători pe teritoriul statului membru respectiv să își exercite libertatea de a presta servicii.
On the one hand, since the extent of the rights and obligations of those undertakings is not clearly apparent from that provision and, on the other hand, since undertakings which have failed to comply with the obligations laid down in that provision incur not inconsiderable penalties, such a national law is, by its lack of clarity and the ambiguities that it contains, incompatible with Article 49 EC.
Întrucât, pe de o parte, întinderea drepturilor și a obligațiilor acestor întreprinderi nu rezultă în mod clar din reglementarea respectivă și, pe de altă parte, întreprinderile care nu au respectat obligațiile prevăzute de respectiva dispoziție riscă sancțiuni care nu sunt neglijabile, o astfel de reglementare națională este, prin lipsa sa de claritate și din cauza
(see paras 90-95, operative part)
(a se vedea punctele 90-95 și dispozitivul)
Introduction ...........................................................
— Introducere ................................................................
— Legal framework ............................................................
— Cadrul juridic ..............................................................
A — Community law ........................................................
A — Dreptul comunitar ....................................................
B — National law ...........................................................
B — Dreptul național ......................................................
IV — Proceedings before the Court and forms of order sought ........................
IV — Procedura în fața Curții și cererile părților .....................................
— Main arguments of the parties ................................................
— Argumentele esențiale ale părților ............................................
A — First complaint: incorrect transposition of Article 3(1) and (10) of Directive 96/71 ..............................................................
A — Cu privire la primul motiv: transpunerea incorectă a articolului 3 alineatele (1) și (10) din Directiva 96/71 ..............................................
— Requirement of a written contract of employment or a corresponding document within the meaning of Directive 91/533 (point (1) of Article 1(1) of the Law of 20 December 2002) .....................................
— Cerința unui contract de muncă scris sau a unui document echivalent în temeiul Directivei 91/533/CEE [articolul 1 alineatul (1) punctul 1 din Legea din 20 decembrie 2002] .......................................
— Automatic adjustment of rates of pay to reflect changes in the cost of living (point (2) of Article 1(1) of the Law of 20 December 2002) ...............
— Adaptarea automată a remunerației la evoluția costului vieții [articolul 1 alineatul (1) punctul 2 din Legea din 20 decembrie 2002] ...............