natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Then I’m putting myself out of business.
Aș ajunge să dau faliment.
We must meet the customers’ requirements.
Trebuie să răspundem exigențelor clienților.
This isn’t my problem.
Nu este treaba mea.
I didn’t create this problem in Belgium.
Nu eu am creat problema aceasta în Belgia.
I want the firm to do well and I want us to achieve our turnover at the end of the year, and how do I do that?
Eu vreau ca întreprinderea mea să funcționeze și să realizez cifra de afaceri la sfârșitul anului și cum ajung la acest rezultat?
I must do it the way the customer wants it done!’
Ca să îl obțin, trebuie să mă conformez dorințelor clientului!”
The Arbeidshof te Brussel asks a number of very precise questions relating to the Directive and to the specific circumstances that are at issue in the main proceedings.
Arbeidshof te Brussel adresează mai multe întrebări foarte precise referitoare la directivă și la împrejurările specifice în discuție în procedura principală 3.
3These questions essentially concern the concept of direct discriminationb (first and second questions), the burden of proof (third, fourth and fifth questions) and the issue of appropriate remedies (sixth question).
Aceste întrebări privesc în esență conceptul de discriminare directă (prima și a doua întrebare), sarcina probei (a treia, a patra și a cincea întrebare) și problema măsurilor reparatorii adecvate (a șasea întrebare).
I shall address these questions bearing in mind that, under Article 234 EC, the Court has no power to apply rules of Community law
Vom aborda aceste întrebări luând în considerare faptul că, potrivit articolului 234 CE, Curtea nu are competența să aplice normele de drept comunitar la o speță;
The CGKR was established by a Law of 15 February 1993.
CGKR a fost creat prin Legea din 15 februarie 1993.
That law was amended by a Law of 25 February 2003 (‘the Law Against Discrimination’). The Law Against Discrimination transposed Direct- ive 2000/43 into Belgian law.
Această lege a fost modificată prin Legea din 25 februarie 2003 (denumită în continuare „Legea împotriva discriminării”), care a transpus Directiva 2000/43 în dreptul belgian.
FERYN to a particular case, but may only provide a national court with information on the interpretation of Community law which may be useful to it in assessing the effects of a provision of national law.
FERYN tratată mai puțin favorabil decât a fost sau ar fi o altă persoană, într-o situație comparabilă, pe baza rasei sau originii etnice”.
discrimination based on racial or ethnic origin’. Article 2(2)(a) provides that ‘direct discrimination shall be taken to occur where one person is treated less favourably than another is, has been or would be treated in a comparable situation on grounds of racial or ethnic origin’.
aceasta poate numai să furnizeze instanței naționale clarificări cu privire la interpretarea dreptului comunitar care pot fi utile pentru aprecierea efectelor unei dispoziții de drept național.
The first question that falls to be decided by this Court is essentially the following: does it constitute direct discrimination for the purposes of the Directive if an employer publicly states, in the context of a recruitment drive, that applications from persons of a certain ethnic origin will be turned down?
Prima întrebare la care trebuie să răspundă Curtea este în esență următoarea: există discriminare directă în sensul directivei atunci când un angajator declară în mod public, în contextul unei proceduri de recrutare, că vor fi respinse candidaturile depuse de persoane cu o anumită origine etnică?
The notion of direct discrimination
Noțiunea de discriminare directă
The aim of the Directive is ‘to lay down a framework for combating discrimination on the grounds of racial or ethnic origin, with a view to putting into effect in the Member States the principle of equal treatment’.
Scopul directivei este „de a stabili un cadru pentru combaterea discriminării pe baza rasei sau originii etnice, în vederea punerii în aplicare în statele membre a principiului egalității de tratament” 4.
4The Directive applies in both the public and private sectors, in relation to, inter alia, ‘conditions for access to employment … including selection criteria and recruitment conditions, whatever the branch of activity and at all levels of the professional hierarchy …’. 5
Directiva se aplică atât în sectorul public, cât și în sectorul privat în ceea ce privește, printre altele, „condițiile de acces la locurile de muncă […], inclusiv criteriile de selecție și condițiile de recrutare, indiferent care este ramura de activitate și avându-se în vedere toate nivelurile ierarhiei profesionale […]” 5.
The national court that dealt with the case at first instance took the view that, so long as an employer has not acted upon his own discriminatory statements, the discrimination is only hypothetical and does not come within the ambit of the Direct- ive.
Instanța națională sesizată în primă instanță cu această cauză a considerat că, atât timp cât un angajator nu a acționat potrivit propriilor declarații discriminatorii, discriminarea este numai ipotetică și nu intră în domeniul de aplicare al directivei.
The United Kingdom and Ireland have made submissions to the same effect.
Regatul Unit și Irlanda au depus observații în același sens.
They argue that, in the absence of an identifiable complainant who has become the victim of discrimination, the Directive does not apply.
Acestea argumentează că, în lipsa unui reclamant identificabil care a fost victima discriminării, directiva nu se aplică.
As a result, bodies such as the CGKR cannot, in such circumstances, bring legal proceedings before the national courts alleging direct discrimination within the meaning of the Directive.
În consecință, în astfel de împrejurări, organisme precum CGKR nu pot introduce acțiuni la instanțele naționale invocând existența unei discriminări directe în sensul directivei.
According to Aricle 2(1) of the Directive ‘the principle of equal treatment shall mean that there shall be no direct or indirect
Potrivit articolului 2 alineatul (1) din directivă, „principiul egalității de tratament înseamnă că nu se face o discriminare directă sau indirectă pe baza rasei sau originii etnice”.
4 — Article 1 of the Directive.5 — Article 3(1)(a) of the Directive.
4 — Articolul 1 din directivă.5 — Articolul 3 alineatul (1) litera (a) din directivă.
The CGKR takes the opposite view and argues that the prohibition on direct discrimination concerns the recruitment process as
CGKR susține punctul de vedere contrar și argumentează că interdicția discriminării directe privește atât procesul de recrutare,
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-54/07 well as the eventual recruitment decision.
CONCLUZIILE AVOCATULUI GENERAL POIARES MADURO — CAUZA C-54/07 cât și decizia eventuală de angajare.
According to the CGKR, the substantive scope of the Directive has to be determined independently from the question of who is entitled to bring legal action.
Potrivit CGKR, domeniul de aplicare material al directivei trebuie să fie determinat independent de aspectul referitor la cine are dreptul să sesizeze instanța judecătorească.
In other words, the issue of the locus standi of the CGKR has no bearing on the question whether direct discrimination has occurred.
Cu alte cuvinte, problema referitoare la locus standi al CGKR nu are nicio importanță în ceea ce privește existența unei discriminări directe.
The Commission and the Belgian Government share the view of the CGKR.
Comisia și guvernul belgian împărtășesc punctul de vedere al CGKR.
enforcement or redress.
judiciară sau de reparație judiciară.
On the contrary, the Directive expressly provides that ‘Member States may introduce or maintain provisions which are more favourable to the protection of the principle of equal treatment than those laid down in this Directive’ 8and that ‘[t]he implementation of this Directive shall under no circumstances constitute grounds for a reduction in the level of protection against discrimination already afforded by Member States in the fields covered by this Directive’.
Dimpotrivă, directiva prevede în mod expres că „[s]tatele membre pot introduce sau menține dispoziții care sunt mai favorabile pentru protejarea principiului egalității de tratament decât cele stabilite de prezenta directivă” 8 și că „[î]n nicio împrejurare, aplicarea prezentei directive nu constituie temei pentru reducerea nivelului de protecție împotriva discriminării existent deja în statele membre, în domeniul care face obiectul prezentei directive” 9.
9 Thus, in principle, it is a matter of domestic law whether or not an equal treatment body such as the CGKR may bring legal action if it is not acting on behalf of a specific complainant.
În consecință, problema dacă un organism însărcinat cu respectarea principiului egalității de tratament, cum este CGKR, poate să introducă o acțiune în justiție dacă nu acționează în numele unui reclamant determinat este, în principiu, o problemă de drept național.
The Directive allows Member States to choose different methods of enforcement, provided that appropriate judicial or administrative procedures are available to persons who claim to have been discriminated against, as well as to public interest bodies that represent victimcomplainants.
Directiva permite statelor membre să aleagă metode diferite de executare, cu condiția ca persoanele care pretind că au făcut obiectul unei discriminări, precum și organismele de interes public care reprezintă reclamanții victime ale unei discriminări să aibă la dispoziție proceduri judiciare și administrative adecvate.
In this respect, I agree with the United Kingdom and Ireland that the Directive does not require Member States to ensure that public interest bodies are recognised as having locus standi to bring judicial proceedings in the absence of a complainant who claims to have been the victim of discrimination.
În această privință, suntem de acord cu Regatul Unit și cu Irlanda, în sensul că directiva nu impune statelor membre să asigure că organismele de interes public sunt recunoscute ca având locus standi pentru introducerea unei acțiuni în justiție în lipsa unui reclamant care să susțină că a fost victima discriminării.
There appears to be a degree of confusion as to the connection between the concept of direct discrimination and the question whether a public interest body is entitled to seek legal redress where the principle of equal treatment has been infringed.
Se pare că există o anumită confuzie în ceea ce privește raportul dintre conceptul de discriminare directă și problema dacă un organism de interes public are dreptul să obțină o reparație judiciară în cazul încălcării principiului egalității de tratament.
As the United Kingdom and Ireland have emphasised, the Directive was not intended to make it possible, under the laws of the Member States, for public interest bodies to bring an action in the nature of an actio popularis. They refer, in that regard, to Article 7 of the Directive.
Astfel cum au subliniat Regatul Unit și Irlanda, obiectivul directivei nu era acela de a permite organismelor de interes public să introducă, potrivit legislațiilor statelor membre, o acțiune de genul unei actio popularis.
That provision requires Member States to ensure that judicial procedures are available ‘to all persons who consider themselves wronged by failure to apply the principle of equal treatment to them’ 6and to public interest bodies acting ‘on behalf or in support of the complainant’. 7
În această privință, Regatul Unit și Irlanda se referă la articolul 7 din directivă.
However, that does not mean that the scope of the Directive is limited to cases in which there are identifiable victimcomplainants.
Totuși, aceasta nu înseamnă că domeniul de aplicare al directivei este limitat la cauzele în care există reclamanți victime ale unei discriminări și care sunt identificabili.
The forms of discrimination covered by the Directive must be inferred, above all, from its wording and its purpose, not from the remedies which the Member States are, as a minimum, required to ensure.
Formele de discriminare reglementate de directivă trebuie să fie deduse în primul rând din formularea și din obiectivul acesteia, iar nu din căile de atac pe care statele membre
6 — Article 7(1) of the Directive (emphasis added).7 — Article 7(2) of the Directive (emphasis added).
6 — Articolul 7 alineatul (1) din directivă (sublinierea noastră).7 — Articolul 7 alineatul (2) din directivă (sublinierea noastră).
8 — Article 6(1) of the Directive.9 — Article 6(2) of the Directive.
8 — Articolul 6 alineatul (1) din directivă.9 — Articolul 6 alineatul (2) din directivă.
FERYN scope of the Directive to cases of identifiable complainants who have applied for a particular job would risk undermining the effectiveness of the principle of equal treatment in the employment sector.
FERYN directivei la cauzele în care reclamanți identificabili și-au depus candidatura pentru un loc de muncă determinat ar risca să erodeze eficacitatea principiului egalității de tratament în sectorul angajării.
In any recruitment process, the greatest ‘selection’ takes place between those who apply, and those who do not.
În orice proces de recrutare, „selecția” cea mai importantă are loc între cei care își depun candidaturile și cei care nu și le depun.
Nobody can reasonably be expected to apply for a position if they know in advance that, because of their racial or ethnic origin, they stand no chance of being hired.
Nu se poate aștepta în mod rezonabil ca cineva să își depună candidatura pentru un post dacă știe dinainte că, din cauza originii sale rasiale sau etnice, nu are nicio șansă să fie angajat.
Therefore, a public statement from an employer that persons of a certain racial or ethnic origin need not apply has an effect that is anything but hypothetical.
În consecință, o declarație publică din partea unui angajator în sensul că persoane de o anumită rasă sau origine etnică nu trebuie să își depună candidatura are un efect care este departe de a fi ipotetic.
To ignore that as an act of discrimination would be to ignore the social reality that such statements are bound to have a humiliating and demoralising impact on persons of that origin who want to participate in the labour market and, in particular, on those who would have been interested in working for the employer at issue.
A nu califica această declarație ca act de discriminare ar însemna ignorarea realității sociale potrivit căreia astfel de declarații au un efect umilitor și demoralizator asupra persoanelor de această origine care vor să participe la piața muncii și în special asupra celor care ar fi fost interesate să lucreze pentru angajatorul în discuție.
The range of discriminatory behaviour prohibited by the Directive is one thing; the range of enforcement mechanisms and remedies which the Directive specifically imposes is quite another.
sunt obligate să le garanteze ca un standard minim. Seria comportamentelor discriminatorii interzise de directivă reprezintă un aspect; seria mecanismelor de executare și a căilor de atac impuse în mod specific de directivă reprezintă un aspect cu totul diferit.
Indeed, the Direct- ive must be understood in the framework of a wider policy ‘to foster conditions for a socially inclusive labour market’ 10and ‘to ensure the development of democratic and tolerant societies which allow the participation of all persons irrespective of racial or ethnic origin’.
Astfel, directiva trebuie înțeleasă în cadrul unei politici mai largi menite să creeze „condițiile pentru o piață a muncii cuprinzătoare din punct de vedere social” 10și „în vederea dezvoltării unor societăți democratice și tolerante, care să permită participarea tuturor persoanelor, fără deosebire de rasă sau origine etnică” 11.
11Furthermore, as I have argued in my recent Opinion in Coleman, when a directive is adopted on the basis of Article 13 EC, it must be interpreted in the light of the broader values underlying that provision.
În plus, astfel cum am arătat în recentele concluzii prezentate în cauza Coleman, atunci când o directivă este adoptată în temeiul articolului 13 CE, aceasta trebuie interpretată în lumina valorilor mai largi care stau la baza acestui articol 12.
12Admittedly, the Directive lays down minimum measures, but that is no reason to construe its scope more narrowly than a reading in the light of those values would warrant.
Într-a -devăr, directiva prevede măsuri minime, însă acesta nu este un motiv pentru a interpreta domeniul său de aplicare întrun mod mai restrictiv decât ar permite o lectură în lumina acestor valori.
A minimum standard of protection is not the same as a minimal standard of protection.
Un standard minim de protecție nu este același lucru cu un standard minimal de protecție.
Community rules for protection against discrimination may leave a margin for the Member States to ensure even greater protection, but from that we cannot conclude that the level of protection offered by the Community rules is the lowest conceivable. 13
Normele comunitare de protecție împotriva discriminării pot lăsa statelor membre posibilitatea de a garanta chiar o protecție superioară, dar de aici nu se poate concluziona că nivelul de protecție garantat de normele comunitare este nivelul minim care poate fi conceput 13.
Against this background, it seems to me that an interpretation that would limit the
În acest context, considerăm că o interpretare care ar limita domeniul de aplicare al
10 — 8th recital in the preamble to the Directive.11 — 12th recital in the preamble to the Directive.
10 — Considerentul (8) al directivei.11 — Considerentul (12) al directivei.
12 — See my Opinion in Case C-303/06 Coleman, currently pending before this Court, point 7 et seq.
12 — A se vedea concluziile prezentate în cauza C-303/06, Coleman, în prezent pendinte la Curte, punctul 7 și următoarele.
Yet, in cases such as these it may be very difficult to identify individual victims, since the persons affected may not even apply for a position with that employer in the first place.
Cu toate acestea, în cauze precum cea de față poate fi foarte dificil să se identifice victime individuale, deoarece, în mod aprioric, probabil că persoanele afectate nici măcar nu își depun candidatura pentru un post la acest angajator.
At the hearing, the United Kingdom and Ireland conceded that the notion of victim should cover persons who would be interested in applying and are qualified for the job.
În ședință, Regatul Unit și Irlanda au admis că noțiunea de victimă ar trebui să includă persoanele care ar fi interesate să își depună candidatura și care sunt calificate pentru postul respectiv.
However, that hardly solves the problem, given the difficulties in identifying such persons individually and the low incentive for them to come forward.
Totuși, având în vedere dificultatea de a identifica în mod individual astfel de persoane și motivarea redusă a acestora de a se face cunoscute, aceasta nu rezolvă aproape deloc problema.
By publicly stating his intention not to hire persons of a
Prin declararea în mod public a intenției de a nu angaja persoane
13 — Ibid., at paragraph 24.
13 — Ibidem, punctul 24.
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-54/07 would be turned down, were held to fall outside the concept of direct discrimination.
CONCLUZIILE AVOCATULUI GENERAL POIARES MADURO — CAUZA C-54/07 de aplicare al conceptului de discriminare directă.
certain racial or ethnic origin, the employer is, in fact, excluding those persons from the application process and from his workfloor.
de o anumită rasă sau origine etnică, angajatorul exclude de facto aceste persoane din procesul de recrutare și din întreprinderea sa.
He is not merely talking about discrimin -ating, he is discriminating.
Acesta nu numai că vorbește despre discriminare, ci discriminează.
He is not simply uttering words, he is performing a ‘speech act’.
Acesta nu rostește, pur și simplu, cuvinte, ci performează un act de vorbire („speech act”) 14.
14 The announcement that persons of a certain racial or ethnic origin are unwelcome as applicants for a job is thus itself a form of discrimination.
Prin urmare, anunțul că persoane de o anumită rasă sau origine etnică nu sunt binevenite să candideze pentru un post este, în sine, o formă de discriminare.
The contention made by Mr Feryn that customers would be unfavourably disposed towards employees of a certain ethnic origin is wholly irrelevant to the question whether the Directive applies.
Afirmația domnului Feryn potrivit căreia clienții nu sunt favorabili față de angajații cu o anumită origine etnică este total lipsită de relevanță în ceea ce privește problema aplicabilității directivei.
Even if that contention were true, it would only illustrate that ‘markets will not cure discrimination’ 15and that regulatory intervention is essential.
Chiar dacă această afirmație ar fi corectă, ar ilustra numai că „piețele nu tratează discriminarea” 15și că o intervenție normativă este esențială.
Moreover, the adoption of regulatory measures at Community level helps to solve a collective action problem for employers by preventing the distortion of competition that — precisely because of that market failure — could arise if different standards of protection against discrimination existed at national level.
În plus, adoptarea de măsuri normative la nivel comunitar ajută la soluționarea unei probleme de acțiune colectivă existente pentru angajatori prin prevenirea denaturării concurenței care – tocmai din cauza acestei incapacități a pieței – ar putea să intervină în cazul în care, la nivel național, ar exista standarde diferite de protecție împotriva discriminării.
It would lead to awkward results if discrimination of this type were for some reason to be excluded altogether from the scope of the Directive, because by implication Member States would be permitted, under the Directive, to allow employers to differentiate very effectively between candidates on grounds of racial or ethnic origin, simply by publicising the discriminatory character of their recruitment policy as overtly as possible beforehand.
S-ar produce un rezultat nesatisfăcător dacă discriminarea de acest tip ar fi exclusă în totalitate, pentru orice motiv, din domeniul de aplicare al directivei, întrucât statele membre ar fi autorizate în mod implicit în cadrul directivei să permită angajatorilor să diferențieze foarte eficace candidații pe baza rasei sau a originii lor etnice prin simplul fapt că dau publicității, dinainte și întrun mod cât mai deschis posibil, caracterul discriminatoriu al politicii lor de recrutare.
Thus, the most blatant strategy of employment discrimination might also turn out to be the most ‘rewarding’.
În consecință, strategia de discriminare cea mai ostentativă la angajare ar putea să se dovedească a fi cea mai „profitabilă”.
That would clearly undermine — rather than promote — conditions for a socially inclusive labour market.
În mod clar, în loc să le promoveze, aceasta mai degrabă ar prejudicia condițiile pentru o piață a muncii cuprinzătoare din punct de vedere social.
In short, it would defeat the very purpose of the Directive if public statements made by an employer in the context of a recruitment drive, to the effect that applications from persons of a certain ethnic origin
Pe scurt, ar contraveni însuși obiectivului directivei dacă declarațiile publice făcute de un angajator în cadrul procesului de recrutare și potrivit cărora candidaturile persoanelor cu o anumită origine etnică ar fi respinse ar fi considerate ca fiind în afara domeniului
I therefore suggest that the Court give the following answer to the first and second questions referred by the national court: a public statement made by an employer in the context of a recruitment drive, to the effect that applications from persons of a certain ethnic origin will be turned down, constitutes direct discrimination within the meaning of Article 2(2)(a) of the Directive.
În consecință, propunem Curții să răspundă după cum urmează la prima și la a doua întrebare adresate de instanța națională: o declarație publică făcută de un angajator în contextul unui proces de recrutare potrivit căreia candidaturile persoanelor cu o anumită origine etnică vor fi respinse constituie discriminare directă în sensul articolului 2 alineatul (2) litera (a) din directivă.