natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Those conventions include the ones referred to in recitals 3 and 4 in the preamble to the decision, thus including the 1996 Convention.
Printre aceste convenții figurează cele menționate în considerentele (3) și (4) ale deciziei-cadru și, prin urmare, Convenția din 1996.
Article 31(2) of the Framework Decision allows the Member States to continue to apply bilateral or multilateral agreements or arrangements in force at the time of adoption of the decision, or to conclude such bilateral or multilateral agreements or arrangements after the entry into force of the decision in so far as they allow the prescriptions of the decision to be extended or enlarged and help to simplify or facilitate further the procedures for surrender of persons who are the subject of European arrest warrants.
Articolul 31 alineatul (2) din deciziacadru permite statelor membre să continue să aplice acorduri sau aranjamente bilaterale sau multilaterale în vigoare la data adoptării deciziei-cadru sau să încheie astfel de acorduri sau aranjamente bilaterale sau multilaterale după data intrării în vigoare a acestei decizii, în măsura în care acestea permit aprofundarea sau extinderea obiectivelor deciziei-cadru și contribuie la simplificarea sau facilitarea sporită a procedurilor de predare a persoanelor care fac obiectul unui mandat european de arestare.
However, that provision cannot refer to the conventions mentioned in Article 31(1) of the Framework Decision, since the objective of the decision is precisely to replace them by a simpler and more effective system.
Această dispoziție nu poate totuși să vizeze convențiile citate la articolul 31 alineatul (1) din deciziacadru, în condițiile în care aceasta din urmă are ca obiectiv tocmai înlocuirea lor cu un regim mai simplu și mai eficient.
As the Commission noted in its observations and the Spanish Government pointed out at the hearing, Article 31(2) of the Framework Decision refers to other conventions by which the Member States go beyond the Framework Decision in the direction of facilitating and simplifying procedures for surrender, while remaining within the framework of the European arrest warrant.
Astfel cum a arătat Comisia în observațiile sale și cum a subliniat guvernul spaniol cu ocazia ședinței, articolul 31 alineatul (2) din deciziacadru vizează alte convenții prin care statele membre merg mai departe decât deciziacadru în sensul facilitării și al simplificării procedurilor de predare, rămânând totuși în cadrul mandatului european de arestare.
It follows that the 1996 Convention is not among the bilateral or multilateral agreements or arrangements mentioned in Article 31(2) of the Framework Decision for which notification could be possible.
Prin urmare, Convenția din 1996 nu face parte din acordurile sau aranjamentele bilaterale sau multilaterale vizate la articolul 31 alineatul (2) din deciziacadru, pentru care ar fi posibilă o notificare.
Moreover, the European arrest warrant system applies only under the conditions laid down in the Framework Decision, in particular, in accordance with Article 32, for requests received after 1 January 2004, provided that the executing Member State has not made a statement pursuant to that provision in order to place a temporal limitation on the application of that system.
Pe de altă parte, regimul mandatului european de arestare nu se aplică decât în condițiile prevăzute de deciziacadru și, în special, conform articolului 32 din aceasta, pentru cererile primite după data de 1 ianuarie 2004 și în măsura în care statul membru de executare nu a făcut o declarație conform acestei dispoziții în vederea instituirii unei limitări în timp a aplicării regimului menționat.
Therefore, as the Commission has observed, the replacement under Article 31(1) of the Framework Decision of the conventions mentioned in that provision does not entail the abolition of those conventions, which retain their relevance in cases covered by a statement made by a Member State pursuant to Article 32 of the Framework Decision, and also in other situations in which the European arrest warrant system is not applicable.
Astfel, cum a precizat și Comisia, înlocuirea prevăzută la articolul 31 alineatul (1) din deciziacadru a convențiilor menționate în această dispoziție nu determină dispariția acestor convenții care rămân relevante pentru cazurile care intră sub incidența unei declarații a unui stat membru făcută conform articolului 32 din deciziacadru, dar și în alte situații în care regimul mandatului european de arestare nu ar fi aplicabil.
It follows that Articles 31 and 32 of the Framework Decision refer to distinct situations which are mutually exclusive.
Rezultă că articolele 31 și 32 din deciziacadru vizează situații diferite care se exclud reciproc.
While Article 31, headed ‘Relation to other legal instruments’, deals with the consequences of the application of the European arrest warrant system for international conventions in the field of extradition, Article 32, headed ‘Transitional provision’, envisages a situation in which that system does not apply.
Întradevăr, în timp ce articolul 31, intitulat „Raporturile cu alte instrumente legale”, se referă la consecințele aplicării regimului mandatului european de arestare pentru convențiile internaționale în domeniul extrădării, articolul 32 menționat, intitulat „Dispoziție tranzitorie”, are în vedere situațiile în care acest regim nu se aplică.
In the present case, the French Republic has made a statement in accordance with Article 32 of the Framework Decision, declaring that, as executing State, it will continue to deal with requests relating to acts committed before 1 November 1993, the date of entry into force of the Maastricht Treaty, in accordance with the extradition system applicable before 1 January 2004.
În speță, Republica Franceză a făcut o declarație conform articolului 32 din deciziacadru, precizând că, în calitate de stat de executare, va continua să examineze potrivit sistemului de extrădare aplicabil înainte de 1 ianuarie 2004 cererile referitoare la fapte săvârșite anterior datei de 1 noiembrie 1993, data intrării în vigoare a Tratatului de la Maastricht.
The request made by the Spanish authorities concerning Mr Santesteban Goicoechea is such a request, since the acts allegedly committed by him took place in February and March 1992.
Aceasta este situația unei cereri precum cea formulată de autoritățile spaniole cu privire la domnul Santesteban Goicoechea, în condițiile în care faptele reproșate acestuia din urmă ar fi fost săvârșite în lunile februarie și martie 1992.
Since the European arrest warrant system provided for by the Framework Decision does not apply to that request, Article 31 of the Framework Decision is not relevant.
Întrucât regimul mandatului european de arestare prevăzut de deciziacadru nu este aplicabil acestei cereri, articolul 31 din deciziacadru nu este relevant.
SANTESTEBAN GOICOECHEA arrest warrant system is applicable, which is not the case where a request for extradition relates to acts committed before a date specified by a Member State in a statement made pursuant to Article 32 of the Framework Decision.
Prin urmare, trebuie să se răspundă la prima întrebare că articolul 31 din deciziacadru trebuie interpretat în sensul că acesta nu vizează decât ipoteza potrivit căreia regimul mandatului european de arestare este aplicabil, situație diferită de cea în care o cerere de extrădare vizează fapte săvârșite înaintea unei date indicate de un stat membru întro declarație făcută conform articolului 32 din deciziacadru.
By its second question the referring court asks essentially whether Article 32 of the Framework Decision must be interpreted as precluding the application by an executing Member State of the 1996 Convention where that convention became applicable in that Member State only after 1 January 2004.
Prin intermediul celei de a doua întrebări, instanța de trimitere solicită în esență să se stabilească dacă articolul 32 din deciziacadru trebuie interpretat în sensul că acesta se opune aplicării de către un stat membru de executare a Convenției din 1996 în condițiile în care aceasta nu a devenit aplicabilă în acest stat membru decât ulterior datei de 1 ianuarie 2004.
Mr Santesteban Goicoechea submits that to allow the expression ‘extradition system applicable before 1 January 2004’ in Article 32 of the Framework Decision to cover that convention, applicable between the Kingdom of Spain and the French Republic only from 1 July 2005, would be contrary to the letter and the spirit of the statement made by the French Republic pursuant to Article 32.
Domnul Santesteban Goicoechea susține că a admite că expresia „sistemul de extrădare aplicabil până la 1 ianuarie 2004”, utilizată la articolul 32 din deciziacadru, acoperă convenția menționată, aplicabilă între Regatul Spaniei și Republica Franceză numai de la 1 iulie 2005, ar fi contrar literei și spiritului declarației făcute de Republica Franceză conform articolului 32 menționat.
The French and Spanish Governments and the Commission consider that the expression ‘extradition system applicable before 1 January 2004’ is used in the Framework Decision in order to distinguish between, on the one hand, the extradition system constituted by the conventions existing at the time of adoption of the Framework Decision, referred to in the preamble and in Article 31(1), and, on the other hand, the European arrest warrant system created by the Framework Decision, which according to that decision was to apply to requests made after 1 January 2004.
Guvernele francez și spaniol, precum și Comisia consideră că expresia „sistemul de extrădare aplicabil până la 1 ianuarie 2004” este utilizată în deciziacadru pentru a distinge între, pe de o parte, sistemul de extrădare constituit din convențiile existente la momentul adoptării deciziei-cadru și menționate în considerente și la articolul 31 alineatul (1) din aceasta și, pe de altă parte, regimul mandatului european de arestare elaborat de deciziacadru și despre care aceasta prevede că ar trebui să se aplice cererilor introduse după data de 1 ianuarie 2004.
The use of that expression is not intended to ‘fix’ the state of the conventions referred to in Article 31(1) or to prevent improvements to the extradition system based on the European Convention on Extradition of 13 December 1957.
Utilizarea acestei expresii nu ar avea ca obiectiv să „înghețe” situația convențiilor vizate la articolul 31 alineatul (1) menționat și nici să împiedice ameliorarea sistemului de extrădare întemeiat pe Convenția europeană privind extrădarea din 13 decembrie 1957.
The French and Spanish Governments and the Commission further submit that the 1995 and 1996 Conventions were not yet in force on 1 January 2004, that they are still not in force today, and that they would lose all effectiveness if the Member States could not continue to adopt the procedures required by their national laws for them to apply.
Guvernele francez și spaniol, precum și Comisia invocă, în plus, faptul că cele două convenții din 1995 și 1996 nu erau încă în vigoare la 1 ianuarie 2004, că nu sunt încă în vigoare nici în prezent și că acestea ar pierde orice efect util dacă statele membre nu ar putea să continue să adopte procedurile impuse de dreptul lor național pentru aplicarea acestora.
Yet those conventions are Union acquis which the Member States are obliged to incorporate, and they remain relevant in cases in which the European arrest warrant system does not apply, as well as in extradition relations with the nonmember countries associated within the framework of the Schengen Agreement of 14 June 1985.
Or, aceste convenții ar reprezenta un acquis al Uniunii pe care statele membre ar fi obligate să îl integreze și acestea ar rămâne utile în cazul în care regimul mandatului european de arestare nu s-ar aplica, precum și în raporturile de extrădare cu statele terțe asociate în cadrul Acordului Schengen din 14 iunie 1985.
The Member States were, moreover, encouraged within the Council to continue to ratify them despite the existence of the Framework Decision.
Statele membre ar fi fost de altfel încurajate în cadrul Consiliului să continue să le ratifice în pofida existenței deciziei-cadru.
The Commission observes, finally, that the French Republic could at any time withdraw the statement it made pursuant to Article 32 of the Framework Decision, which would have the consequence that the European arrest warrant system would be applicable immediately.
În sfârșit, Comisia remarcă faptul că Republica Franceză ar putea în orice moment să își retragă declarația efectuată conform articolului 32 din deciziacadru, ceea ce ar face ca regimul mandatului european de arestare să fie imediat aplicabil.
It is therefore difficult to see why it should be forbidden to move partially in the direction of the European arrest warrant by applying the 1996 Convention, subsequently to the introduction of the system laid down by the Framework Decision.
Prin urmare, ar fi dificil de înțeles de ce ar fi interzis să se progreseze parțial în același sens ca și mandatul european de arestare prin punerea în aplicare a Convenției din 1996, ulterior punerii în aplicare a regimului prevăzut de deciziacadru.
On this point, it follows both from the preamble to the Framework Decision and from Articles 31 and 32 of the decision that by the expression ‘extradition system applicable before 1 January 2004’ Article 32 of the Framework Decision refers in particular to all the conventions mentioned in recitals 3 and 4 and in Article 31(1) of the decision.
În această privință, atât din considerentele decizieicadru, cât și din articolele 31 și 32 din aceasta rezultă că, prin expresia „sistemul de extrădare aplicabil până la 1 ianuarie 2004”, articolul 32 din deciziacadru vizează în special ansamblul convențiilor menționate în considerentele (3) și (4), precum și la articolul 31 alineatul (1) din deciziacadru.
Those conventions are based on the European Convention on Extradition of 13 December 1957, in that they amend or supplement that convention.
Aceste convenții au la bază Convenția europeană privind extrădarea din 13 decembrie 1957, întrucât acestea o modifică sau o completează.
Thus the 1996 Convention states in Article 1 that its purpose is to supplement the provisions and facilitate the application between the Member States of the Union of inter alia the European Convention on Extradition of 13 December 1957.
Astfel, Convenția din 1996 prevede, la articolul 1, că aceasta urmărește să completeze și să faciliteze aplicarea între statele membre ale Uniunii Europene, printre altele, a dispozițiilor Convenției europene privind extrădarea din 13 decembrie 1957.
However, as the Commission stated at the hearing, the use of the term ‘applicable’ cannot have the consequence that the conventions mentioned become applicable solely by reason of the entry into force of the Framework Decision.
Cu toate acestea, astfel cum a precizat Comisia în cadrul ședinței, utilizarea termenului „aplicabil” nu poate avea drept consecință ca, pentru simplul motiv al intrării în vigoare a decizieicadru, convențiile menționate să devină aplicabile.
That term cannot be understood as designating solely the conventions which would actually be applicable between the Member States on 1 January 2004.
Acest termen nu poate fi interpretat în sensul că desemnează numai convențiile care ar fi fost efectiv aplicabile între statele membre la 1 ianuarie 2004.
The system of statements provided for in the second and third sentences of Article 32 of the Framework Decision is intended to make it possible, on an exceptional basis, to extend the system provided for in the first sentence of that article to certain requests received after 1 January 2004.
Întradevăr, sistemul de declarare prevăzut în a treia și în a patra teză a articolului 32 din deciziacadru urmărește să permită, cu titlu de excepție, extinderea regimului prevăzut în prima teză a aceluiași articol la anumite cereri primite după 1 ianuarie 2004.
Just as there is nothing to prevent existing instruments in the field of extradition from being made applicable in certain Member States between the date of adoption of the Framework Directive and 1 January 2004, nothing precludes a Member State from making applicable, after 1 January 2004, a convention which forms part of the extradition arrangements replaced by the European arrest warrant system, for situations in which that system does not apply.
Tot astfel, cum nimic nu interzice aplicarea în anumite state membre, între data adoptării deciziei-cadru și 1 ianuarie 2004, a unor instrumente existente în domeniul extrădării, niciun motiv nu se opune aplicării de către un stat membru, după 1 ianuarie 2004, a unei convenții care face parte din sistemul de extrădare înlocuit de regimul mandatului european de arestare pentru situațiile în care acest regim nu este aplicabil.
As the French and Spanish Governments and the Commission rightly submit, the purpose of indicating the date 1 January 2004 is essentially to draw the line between the scope of the extradition system provided for by the conventions and that of the European arrest warrant system laid down in the Framework Decision, with the latter system being applicable as a general rule to all requests made after 1 January 2004.
Astfel cum au susținut în mod temeinic guvernele spaniol și francez, precum și Comisia, indicarea datei de 1 ianuarie 2004 servește îndeosebi la stabilirea limitei între domeniul de aplicare al sistemului de extrădare prevăzut de convenții și cel al regimului mandatului european de arestare elaborat în deciziacadru, acest din urmă regim fiind aplicabil, în general, tuturor cererilor introduse după 1 ianuarie 2004.
Making conventions such as the 1996 Convention applicable does not interfere with the European arrest warrant system laid down by the Framework Decision, since, in accordance with Article 31(1) of the decision, such a convention can be used only where the European arrest warrant system does not apply.
Aplicarea unor convenții precum cea din 1996 nu aduce atingere regimului mandatului european de arestare prevăzut de deciziacadru întrucât, conform articolului 31 alineatul (1) din aceasta, o astfel de convenție nu poate fi utilizată decât în situația în care regimul mandatului european de arestare nu se aplică.
As noted in paragraph 58 above, conventions in the field of extradition continue to be of relevance in cases covered by a statement made by a Member State pursuant to Article 32 of the Framework Decision, and also in other situations in which the European arrest warrant system is not applicable.
Or, astfel cum sa arătat la punctul 58 din prezenta hotărâre, convențiile în domeniul extrădării rămân relevante pentru cazurile care intră sub incidența unei declarații a unui stat membru făcute conform articolului 32 din deciziacadru, dar și în alte situații în care regimul mandatului european de arestare nu ar fi aplicabil.
Such a purpose is certainly not contrary to the objectives of the Framework Decision, since, as is apparent from recital 5 in the preamble, it aims by the introduction of a new simplified system of surrender of sentenced or suspected persons to remove the complexity and potential for delay inherent in the extradition procedures existing at the time of adoption of the Framework Decision.
Cu siguranță, un astfel de obiect nu este contrar obiectivelor deciziei-cadru deoarece, astfel cum rezultă din considerentul său (5), aceasta urmărește, prin introducerea unui nou sistem simplificat de predare a persoanelor condamnate sau bănuite, eliminarea complexității și a riscurilor de întârziere inerente procedurilor de extrădare existente la momentul adoptării deciziei-cadru.
The application between two Member States of the 1996 Convention is moreover consistent with the objectives of the Union.
Aplicarea, între două state membre, a Convenției din 1996 este, în plus, conformă obiectivelor Uniunii.
It should be recalled that that convention is part of the Union acquis and that, by act of 27 September 1996, the Council recommended that it be adopted by the Member States in accordance with their respective constitutional rules.
În această privință, trebuie amintit că această convenție face parte din acquis-ul Uniunii și că, prin Actul din 27 septembrie 1996, Consiliul a recomandat adoptarea acesteia de către statele membre în conformitate cu normele lor constituționale.
Finally, as the Commission has pointed out, Article 32 of the Framework Decision expressly provides that a statement made by a Member State pursuant to that provision may be withdrawn at any time, which would, in the absence of more specific provisions, entail the immediate application of the European arrest warrant system even to acts prior to the date specified in the statement thus withdrawn.
În sfârșit, astfel cum a amintit Comisia, articolul 32 din deciziacadru prevede în mod expres că o declarație făcută de un stat membru conform acestei dispoziții poate fi retrasă în orice moment, ceea ce ar atrage, în lipsa unor precizări în această privință, aplicarea imediată a regimului mandatului european de arestare, chiar și pentru fapte anterioare datei care era prevăzută în declarația retrasă astfel.
Having regard to the power thus granted to withdraw a statement made in accordance with Article 32 of the Framework Decision, it cannot successfully be argued that a Member State which has made such a statement is not entitled to make the 1996 Convention applicable after 1 January 2004 so that that convention may cover inter alia situations in which the European arrest warrant system does not apply,
Având în vedere posibilitatea recunoscută astfel de a retrage o declarație făcută conform articolului 32 din deciziacadru, nu se poate susține că un stat membru care a făcut o astfel de declarație nu ar avea dreptul să aplice Convenția din 1996 după 1 ianuarie 2004, pentru ca această convenție să acopere, printre altele, situațiile în
SANTESTEBAN GOICOECHEA given that, as the Commission points out, that convention is an element of progress in the direction of the European arrest warrant with a view to facilitating extradition between Member States.
SANTESTEBAN GOICOECHEA care regimul mandatului european de arestare nu se aplică, în condițiile în care, astfel cum a subliniat Comisia, această convenție este un progres în sensul mandatului european de arestare în vederea facilitării extrădărilor între statele membre.
According to settled caselaw, procedural rules are generally held to apply to all proceedings pending at the time when they enter into force, whereas substantive rules are usually interpreted as not applying to situations existing before their entry into force (Dell’Orto, paragraph 48).
Potrivit unei jurisprudențe constante, normele de procedură sunt considerate în general aplicabile tuturor litigiilor în curs la data intrării lor în vigoare, spre deosebire de normele de drept material, care sunt în mod obișnuit interpretate ca nefiind aplicabile unor situații existente anterior intrării lor în vigoare (Hotărârea Dell’Orto, citată anterior, punctul 48).
Article 18(5) of the 1996 Convention provides that that convention is to apply to requests submitted after the date on which it is applied as between the requested Member State and the requesting Member State.
Articolul 18 alineatul (5) din Convenția din 1996 prevede că aceasta se aplică cererilor prezentate ulterior datei sale de intrare în vigoare sau de punere în aplicare în relațiile dintre statul membru solicitat și statul membru solicitant.
Article 32 of the Framework Decision for its part provides that requests received after 1 January 2004 will be governed by the European arrest warrant rules. While in both cases the new rules apply not to pending requests but to those made after a specified date, they have in common that they apply to requests relating to acts prior to the date of application of the new rules.
În ceea ce privește articolul 32 din deciziacadru, acesta prevede că cererile primite după 1 ianuarie 2004 vor fi guvernate de normele privind mandatul european de arestare, Deși, în cele două cazuri, normele noi nu se aplică cererilor în curs, ci acelora introduse după o anumită dată, acestea au în comun faptul că se aplică cererilor privind fapte anterioare datei de punere în aplicare a noii reglementări.