natgillin/translations-raw huggingface dataset:
To that end, Article 9(1) of the Framework Directive provides that the ‘Member States shall ensure the effective management of radio frequencies for electronic communication services in their territory’.
În acest scop, articolul 9 alineatul (1) din directiva-cadru prevede că „[s]tatele membre asigură gestionarea eficientă a frecvențelor radio pentru servicii de comunicații electronice pe teritoriul lor”.
Similarly, Article 5(1) of the Authorisation Directive states that, where possible, Member States may not, in particular where the risk of harmful interference is negligible, make the use of radio frequencies subject to the grant of individual rights of use but are to include the conditions for usage of such radio frequencies in the general authorisation.
De asemenea, articolul 5 alineatul (1) din Directiva privind autorizarea precizează că, atunci când este posibil, în special în cazurile în care riscul unui bruiaj dăunător este neglijabil, statele membre nu condiționează utilizarea frecvențelor radio de acordarea drepturilor individuale de utilizare, ci includ condițiile de utilizare a acestor frecvențe radio în autorizația generală.
Moreover, point 1 of Article 4 of the Competition Directive prohibits the Member States from granting exclusive or special rights of use of radio frequencies for the provision of electronic communications services.
Pe de altă parte, articolul 4 punctul 1 din Directiva „concurență” interzice statelor membre să acorde drepturi exclusive sau speciale de utilizare a frecvențelor radio pentru furnizarea serviciilor de comunicații electronice.
In the present case, the national court questions the Court on the criteria applied for the grant of radio frequencies for the purpose of operating on the analogue television broadcasting market.
În prezenta cauză, instanța de trimitere solicită Curții să se pronunțe cu privire la criteriile puse în aplicare pentru acordarea frecvențelor radio în scopul funcționării pe piața difuzării programelor de televiziune în mod analogic.
The national court is not questioning the Court on the criteria which have been applied, pursuant to Law No 249/1997, for the grant of rights to operate on the analogue television broadcasting market.
Întradevăr, pe de o parte, instanța de trimitere nu solicită Curții să se pronunțe cu privire la criteriile puse în aplicare, în temeiul Legii nr. 249/1997, pentru concesionarea drepturilor de funcționare pe piața difuzării programelor de televiziune în mod analogic.
Nor are those criteria disputed by Centro Europa 7, either before the national court or in the observations it has submitted to the Court, since Centro Europa 7 was granted rights in accordance with those criteria.
Aceste criterii nu sunt contestate nici de Centro Europa 7, nici în fața instanței de trimitere, nici în observațiile pe care aceasta le-a prezentat Curții, întrucât societății Centro Europa 7 i sa acordat o concesiune în temeiul criteriilor menționate.
There is therefore no need for the Court to give a ruling on those criteria.
Așadar, nu este necesar să se pronunțe Curtea cu privire la aceste criterii.
The national court has doubts as to the compatibility of Law No 249/1997 with Community law only in so far as Article 3(7) of that Law set up transitional arrangements in favour of the incumbent networks, which had the effect of preventing operators without radio frequencies, such as Centro Europa 7, from accessing the market in question.
Instanța de trimitere nu are îndoieli în ceea ce privește conformitatea Legii nr. 249/1997 cu dreptul comunitar decât în măsura în care articolul 3 alineatul 7 a instituit un regim tranzitoriu în favoarea canalelor existente care a avut drept efect să împiedice accesul operatorilor care nu dețin frecvențe radio, precum Centro Europa 7, pe piața în cauză.
The view must also be taken that, by issuing a general authorisation to operate on the broadcasting services market only to the incumbent networks, Article 23(5) of Law No 112/2004 consolidated the restrictive effect confirmed in the preceding paragraph.
Trebuie să se considere de asemenea că, prin faptul că prevede o autorizație generală de funcționare pe piața serviciilor radiodifuzate exclusiv în favoarea canalelor existente, articolul 23 alineatul 5 din Legea nr. 112/2004 a consolidat efectul restrictiv constatat la punctul precedent.
First, by limiting de facto the number of operators able to broadcast on the market in question, those measures are and/or were likely to hinder the provision of services in the area of television broadcasting.
Întradevăr, pe de o parte, prin aceea că limitează în fapt numărul operatorilor care pot emite pe piața în cauză, aceste măsuri sunt și/sau au fost susceptibile să împiedice prestarea de servicii în domeniul difuzării programelor de televiziune.
Secondly, those measures have and/or have had the effect of freezing the structures on the national market and protecting the position of the operators already active on that market.
Pe de altă parte, aceste măsuri au și/sau au avut drept efect să imobilizeze structurile pieței naționale și să protejeze poziția operatorilor naționali deja activi pe piața menționată.
Consequently, Article 49 EC and, from the date on which they became applicable, Article 9(1) of the Framework Directive, Article 5(1) of the Authorisation Directive and point 1 of Article 4 of the Competition Directive preclude such measures unless they are justified.
În consecință, articolul 49 CE și, începând de la data aplicării acestora, articolul 9 alineatul (1) din directiva-cadru, articolul 5 alineatul (1) din Directiva privind autorizarea și articolul 4 punctul 1 din Directiva „concurență” se opun unor asemenea măsuri, cu excepția cazului în care sunt justificate.
In that respect, it is clear from the caselaw of the Court that a licensing system which restricts the number of operators in the national territory is capable of being justified by general-interest objectives (see, to that effect, Placanica and Others, paragraph 53), on condition that the restrictions resulting from them are appropriate and do not go beyond what is necessary to attain those objectives.
În această privință, trebuie amintit că din jurisprudența Curții reiese că un regim de licențe care limitează numărul operatorilor de pe teritoriul național poate fi justificat prin obiective de interes general (a se vedea în acest sens Hotărârea Placanica și alții, citată anterior, punctul 53), cu condiția ca restricțiile care decurg din aceasta să fie adecvate și să nu depășească ceea ce este necesar pentru a atinge obiectivele menționate.
Thus, the NCRF expressly allows the Member States, under Article 1(3) of the Framework Directive, to adopt or maintain, in compliance with Community law, provisions pursuing general-interest objectives, in particular relating to audiovisual policy.
Astfel, NCRC permite în mod expres statelor membre, în temeiul articolului 1 alineatul (3) din directiva-cadru, să adopte sau să mențină, cu respectarea dreptului comunitar, prevederi care urmăresc atingerea unor obiective de interes general, în special în ceea ce privește politica audiovizuală.
Likewise, the first subparagraph of Article 5(2) of the Authorisation Directive allows the Member States to grant rights to the use of radio frequencies on an individual basis with a view to complying with the objective of the efficient use of radio frequencies, as referred to by the Framework Directive.
De asemenea, articolul 5 alineatul (2) primul paragraf din Directiva privind autorizarea permite statelor membre să acorde drepturi de utilizare a frecvențelor radio pe o bază individuală în vederea respectării obiectivului utilizării eficiente a frecvențelor radio, astfel cum este prevăzut de directiva-cadru.
However, as the Advocate General stated in points 34 and 37 of his Opinion, in order for such arrangements, which generally adversely affect Article 49 EC and the NCRF, to be justified they must not only comply with general-interest objectives but also
Totuși, astfel cum a arătat avocatul general la punctele 34 și 37 din concluzii, pentru a fi justificat, un asemenea regim, care, în principiu, aduce atingere articolului 49 CE și NCRC, trebuie nu numai să fie subordonat unor obiective de interes general, ci
Accordingly, Article 9(1) of the Framework Directive provides that the Member States are to ensure that the allocation and assignment of radio frequencies by the national regulatory authorities are based on objective, transparent, nondiscriminatory and proportionate criteria.
Astfel, articolul 9 alineatul (1) din directiva-cadru prevede că statele membre se asigură că alocarea și atribuirea frecvențelor radio de către autoritățile naționale de reglementare se bazează pe criterii obiective, transparente, nediscriminatorii și proporționale.
Furthermore, where it is necessary to grant individual rights to the use of radio frequencies, those rights must be granted, under the second subparagraph of Article 5(2) of the Authorisation Directive, ‘through open, transparent and nondiscriminatory procedures’.
În plus, în cazul în care este necesară acordarea unor drepturi individuale de utilizare a frecvențelor radio, aceste drepturi trebuie să fie acordate, în temeiul articolului 5 alineatul (2) al doilea paragraf din Directiva privind autorizarea, „prin proceduri deschise, transparente și nediscriminatorii”.
Likewise, pursuant to Article 7(3) of the Authorisation Directive, ‘[w]here the granting of rights of use for radio frequencies needs to be limited, Member States shall grant such rights on the basis of selection criteria which must be objective, transparent, nondiscriminatory and proportionate’.
De asemenea, în temeiul articolului 7 alineatul (3) din Directiva privind autorizarea, „atunci când acordarea drepturilor de utilizare pentru frecvențele radio trebuie limitată, statele membre acordă astfel de drepturi în funcție de criterii de selecție care trebuie să fie obiective, transparente, nediscriminatorii și proporționale”.
That requirement is backed up by point 2 of Article 4 of the Competition Directive, under which ‘the assignment of radio frequencies for electronic communication services shall be based on objective, transparent, nondiscriminatory and proportionate criteria’.
Această cerință este confirmată de articolul 4 punctul 2 din Directiva „concurență”, potrivit căruia alocarea frecvențelor radio pentru serviciile de comunicații electronice se bazează pe criterii obiective, transparente, nediscriminatorii și proporționale.
In the main proceedings, according to the information supplied by the national court, under Law No 249/1997 the allocation of radio frequencies to a limited number of operators was not carried out in accordance with such criteria.
Or, în acțiunea principală, reiese din elementele prezentate de instanța de trimitere că, în temeiul Legii nr. 249/1997, atribuirea frecvențelor radio unui număr limitat de operatori nu a fost pusă în aplicare potrivit unor astfel de criterii.
First, those radio frequencies were allocated de facto to the incumbent networks under the transitional arrangements adjusted in Article 3(7) of Law No 249/1997, even though some of those networks had not been granted rights under that Law.
Întradevăr, pe de o parte, respectivele frecvențe radio au fost atribuite în fapt canalelor existente, în temeiul regimului tranzitoriu instituit de articolul 3 alineatul 7 din Legea nr. 249/1997, cu toate că unora dintre aceste canale nu le fuseseră acordate concesiuni în cadrul acestei legi.
Secondly, operators such as Centro Europa 7 were not allocated radio frequencies even though they had been granted rights under that Law.
Pe de altă parte, unor operatori precum Centro Europa 7 nu le-au fost atribuite frecvențe radio, cu toate că le fuseseră acordate concesiuni în cadrul legii menționate.
Consequently, irrespective of the objectives pursued by Law No 249/1997 with regard to the system for the grant of radio frequencies to a limited number of operators, the view must be taken that Article 49 EC precluded such a system.
În consecință, indiferent de obiectivele urmărite de Legea nr. 249/1997 în ceea ce privește regimul de acordare a frecvențelor radio unui număr limitat de operatori, trebuie să se considere că articolul 49 CE se opunea unui astfel de regim.
The same conclusion must be drawn as regards the system for the grant of radio frequencies to a limited number of operators under Law No 112/2004, in the sense that that scheme was not implemented on the basis of objective, transparent, nondiscriminatory and proportionate criteria, in breach of Article 49 EC and, from the date on which they became applicable, Article 9(1) of the Framework Directive, the second subparagraph of Article 5(2) and Article 7(3) of the Authorisation Directive and point 2 of Article 4 of the Competition Directive.
Aceeași apreciere se impune în ceea ce privește regimul de acordare a frecvențelor radio unui număr limitat de operatori în temeiul Legii nr. 112/2004, în sensul că acest regim nu a fost pus în aplicare pe baza unor criterii obiective, transparente, nediscriminatorii și proporționale, cu încălcarea articolului 49 CE și, începând de la data aplicării acestora, cu încălcarea articolului 9 alineatul (1) din directiva-cadru, a articolului 5 alineatul (2) al doilea paragraf și a articolului 7 alineatul (3) din Directiva privind autorizarea, precum și a articolului 4 punctul 2 din Directiva „concurență”.
In any event, the restrictions established above cannot be justified by the need to ensure a swift transformation to digital television broadcasting.
În orice caz, restricțiile constatate mai sus nu ar putea fi justificate prin necesitatea de a asigura o trecere rapidă către difuzarea programelor de televiziune în mod digital.
Irrespective of whether such an objective may constitute a general-interest objective capable of justifying such restrictions, it is clear, as the Commission rightly pointed out in the observations which it submitted to the Court, that the Italian legislation, in particular Law No 112/2004, does not merely allocate to the incumbent operators a priority right to obtain radio frequencies, but reserves them that right exclusively, without restricting in time the privileged position assigned to those operators and without providing for any obligation to relinquish the radio frequencies in breach of the threshold after the transfer to digital television broadcasting.
Întradevăr, independent de problema dacă un astfel de obiectiv poate constitui un obiectiv de interes general susceptibil să justifice asemenea restricții, trebuie să se constate, astfel cum a arătat în mod întemeiat Comisia în observațiile prezentate Curții, că legislația italiană, în special Legea nr. 112/2004, nu se limitează la a atribui operatorilor existenți un drept prioritar de a obține frecvențele radio, ci le rezervă acest drept în exclusivitate, fără limite temporale în ceea ce privește situația privilegiată atribuită acestor operatori și fără a prevedea o obligație de restituire a frecvențelor radio excedentare după trecerea la difuzarea programelor de televiziune în mod digital.
Having regard to all of the foregoing considerations, the answer to the second, fourth and fifth questions, taken together, must be that Article 49 EC and, from the date on which they became applicable, Article 9(1) of the Framework Directive, Article 5(1), the second subparagraph of Article 5(2) and Article 7(3) of the Authorisation Directive and Article 4 of the Competition Directive must be interpreted as precluding, in television broadcasting matters, national legislation the application of which makes it impossible for an operator holding rights to broadcast in the absence of broadcasting radio frequencies granted on the basis of objective, transparent, nondiscriminatory and proportionate criteria.
Având în vedere ansamblul aprecierilor de mai sus, trebuie să se răspundă la a doua, la a patra și la a cincea întrebare, analizate împreună, că articolul 49 CE și, începând de la data aplicării acestora, articolul 9 alineatul (1) din directiva-cadru, articolul 5 alineatul (1) și alineatul (2) al doilea paragraf și articolul 7 alineatul (3) din Directiva privind autorizarea, precum și articolul 4 din Directiva „concurență” trebuie interpretate în sensul că se opun, în materie de difuzare a programelor de televiziune, unei legislații naționale a cărei aplicare are drept efect ca un operator titular al unei concesiuni să fie în imposibilitate de a emite în lipsa unor frecvențe radio de emisie acordate pe baza unor criterii obiective, transparente, nediscriminatorii și proporționale.
The first and third questions
Cu privire la prima și la a treia întrebare
By its first question, the national court asks the Court, essentially, to state whether the provisions of Article 10 of the ECHR, in so far as Article 6 EU refers thereto, preclude, in television broadcasting matters, national legislation the application of which makes it impossible for an operator holding rights, such as Centro Europa 7, to broadcast without the grant of broadcasting radio frequencies.
Prin intermediul primei întrebări, instanța de trimitere solicită Curții, în esență, să stabilească dacă prevederile articolului 10 din CEDO, în măsura în care articolul 6 UE face referire la aceasta, se opun, în materie de difuzare a programelor de televiziune, unei legislații naționale a cărei aplicare are drept efect ca un operator titular al unei concesiuni, precum Centro Europa 7, să fie în imposibilitate de a emite în lipsa acordării unor frecvențe radio de emisie.
By its third question, the national court questions the Court in regard to the obligation, arising from the possible direct effect of Article 17 of the Authorisation Directive from the date on which it became applicable, on the Member State which has granted rights for television broadcasting activity, to bring those rights into line with Community law and, therefore, to allocate to Centro Europa 7 the broadcasting radio frequencies necessary for it to carry on that activity.
Prin intermediul celei de a treia întrebări, instanța de trimitere solicită Curții să se pronunțe cu privire la obligația care decurge din eventualul efect direct al articolului 17 din Directiva privind autorizarea, începând de la data aplicării acesteia, pentru statul membru care ar fi acordat concesiuni pentru activitatea de difuzare a programelor de televiziune, de a le pune în conformitate cu dreptul comunitar și, prin urmare, de a atribui societății Centro Europa 7 frecvențele radio de emisie necesare desfășurării activității menționate.
By those questions, the national court is thus seeking to determine whether there are infringements of Community law for the purpose of ruling on an application for compensation for the losses flowing from such infringements.
Prin intermediul acestor întrebări, instanța de trimitere urmărește, așadar, să verifice existența unor încălcări ale dreptului comunitar pentru a se pronunța cu privire la o cerere de reparare a prejudiciilor care rezultă din acestea.
It follows from the answer to the second, fourth and fifth questions that Article 49 EC and, from the date on which they became applicable, Article 9(1) of the Framework Directive, Article 5(1), the second subparagraph of Article 5(2) and Article 7(3) of the Authorisation Directive and Article 4 of the Competition Directive must be interpreted as precluding, in television broadcasting matters, national legislation the
Or, din răspunsul dat la a doua, la a patra și la a cincea întrebare reiese că articolul 49 CE și, începând de la data aplicării acestora, articolul 9 alineatul (1) din direc-tiva-cadru, articolul 5 alineatul (1) și alineatul (2) al doilea paragraf și articolul 7 alineatul (3) din Directiva privind autorizarea, precum și articolul 4 din Directiva „concurență” trebuie interpretate în sensul că se opun, în materie de difuzare a
That answer, by itself, thus enables the national court to rule on the application made by Centro Europa 7 for compensation for the losses suffered.
Prin urmare, acest răspuns permite, prin el însuși, instanței de trimitere să se pronunțe cu privire la cererea de reparare a prejudiciilor suferite formulată de Centro Europa 7.
Consequently, regard being had to the Court’s answer to the second, fourth and fifth questions, it is not necessary to rule on the first and third questions.
În consecință, având în vedere răspunsul dat de Curte la a doua, la a patra și la a cincea întrebare, nu este necesar să se răspundă la prima și la cea de a treia întrebare.
The sixth, seventh and eighth questions
Cu privire la a șasea, la a șaptea și la a opta întrebare
By its sixth, seventh and eighth questions, the national court questions the Court, essentially, in regard to the conditions for the application by the Member States of the derogation laid down in the second subparagraph of Article 5(2) of the Authorisation Directive and Article 4 of the Competition Directive.
Prin intermediul celei de a șasea, al celei de a șaptea și al celei de a opta întrebări, instanța de trimitere solicită Curții să se pronunțe cu privire la condițiile de punere în aplicare, de către statele membre, a derogării prevăzute la articolul 5 alineatul (2) al doilea paragraf din Directiva privind autorizarea și la articolul 4 din Directiva „concurență”.
It follows from the answer to the fourth and fifth questions that, from the date on which they became applicable, the second subparagraph of Article 5(2) of the Authorisation Directive and Article 4 of the Competition Directive must be interpreted as precluding, in television broadcasting matters, national legislation the application of
Or, reiese din răspunsul dat la a patra și la a cincea întrebare că, începând de la data aplicării acestora, articolul 5 alineatul (2) al doilea paragraf din Directiva privind autorizarea și articolul 4 din Directiva „concurență” trebuie interpretate în sensul că se opun, în materie de difuzare a programelor de televiziune, unei legislații naționale
CENTRO EUROPA 7 which makes it impossible for an operator holding rights to broadcast in the absence of broadcasting radio frequencies granted on the basis of objective, transparent, nondiscriminatory and proportionate criteria.
CENTRO EUROPA 7 a cărei aplicare are drept efect faptul că un operator titular al unei concesiuni este în imposibilitate de a emite în lipsa frecvențelor radio de emisie acordate pe baza unor criterii obiective, transparente, nediscriminatorii și proporționale.
Accordingly, it follows from that reply that compliance with objective, transparent, nondiscriminatory and proportionate criteria constitutes a necessary condition for the application of the derogation laid down in the second subparagraph of Article 5(2) of the Authorisation Directive and Article 4 of the Competition Directive.
Din acest răspuns rezultă astfel că respectarea unor criterii obiective, transparente, nediscriminatorii și proporționale constituie o condiție necesară pentru punerea în aplicare a derogării prevăzute la articolul 5 alineatul (2) al doilea paragraf din Directiva privind autorizarea și la articolul 4 din Directiva „concurență”.
There is therefore no need to rule on any other potential conditions for the application of that derogation, such as those referred to in the sixth, seventh and eighth questions.
Prin urmare, nu este necesară pronunțarea cu privire la alte condiții eventuale de punere în aplicare a respectivei derogări, precum cele menționate în a șasea, în a șaptea și în a opta întrebare.
Consequently, having regard to the Court’s answer to the fourth and fifth questions, taken together with the second question, there is no need to give a ruling on the sixth, seventh and eighth questions.
În consecință, având în vedere răspunsul dat de Curte la a patra și la a cincea întrebare, analizate împreună cu cea de a doua întrebare, nu este necesar să se răspundă la a șasea, la a șaptea și la a opta întrebare.