natgillin/translations-raw huggingface dataset:
42 — The respondent denies having dismissed Ms Mayr on grounds of her future pregnancy since it had not been informed of this fact.
42 — Întreprinderea pârâtă neagă faptul că a concediat-o pe doamna Mayr din cauza sarcinii sale viitoare, indicând că nu fusese informată cu privire la această împrejurare.
Although it falls to the national court to evaluate this claim, Ms Mayr had taken sick leave when the follicular puncture was carried out (two days before the dismissal) and therefore her employer could perhaps have known about her situation.
Deși este de competența instanței naționale să aprecieze această afirmație, doamna Mayr se afla în concediu medical după ce îi fusese efectuată puncția foliculară (două zile înaintea concedierii), astfel că angajatorul putea, eventual, să îi cunoască situația.
In any event, pursuant to Council Directive 97/80/EC of 15 December 1997 on the burden of proof in cases of discrimination based on sex (OJ 1998 L 14, p. 6), it would be for Bäckerei und Konditorei Gerhard Flöckner OHG to prove that its decision did not involve any breach of the principle of equal treatment.
Cu toate acestea, în temeiul Directivei 97/80/CE a Consiliului din 15 decembrie 1997 privind sarcina probei în cazurile de discriminare pe motive de sex, îi revine Bäckerei und Konditorei Gerhard Flöckner să dovedească faptul că decizia sa nu cuprinde nicio încălcare a principiului egalității de tratament.
Furthermore, the development of the caselaw as briefly described earlier demonstrates the desire of the Court to extend the protection given to a woman in connection with maternity.
În opinia noastră, factorul determinant pentru a confirma existența discriminării îl reprezintă aspectul, actual sau doar potențial, dacă respectiva concediere a fost decisă în temeiul maternității.
I would therefore invite the Court of Justice to continue down this line of protecting procreation (within the limits of the principle of equality) and advise the Austrian court that if, having studied the relevant factual background, it is of the opinion that the actions of the employer were motivated by Ms Mayr’s particular situ-
În acest caz, nu se pune problema de a conferi o protecție nelimitată și „blindată” împotriva concedierii oricărei femei aflate la vârsta procreării sau care dorește să procreeze, nici chiar împotriva aceleia care s-ar fi angajat într-un lung și anevoios proces de reproducere asistată, ci de a evita acțiunile angajatorului, contrare principiului egalității între bărbați și femei sau contrare obiectivului elementar de protecție a procreării, prioritar în orice societate modernă.
In the light of the foregoing, I propose that the Court give the following answer to the question of the Oberster Gerichtshof:
Conform considerațiilor ce precedă, sugerăm Curții să răspundă la întrebarea preliminară adresată de Oberster Gerichtshof astfel:
(1) An employee who undergoes an in vitro fertilisation procedure is not a ‘pregnant worker’ for the purposes of the first part of Article 2(a) of Directive 92/85/EEC, if, at the time at which she was given notice of termination of employment, her ova had been fertilised in a laboratory but had not yet been transferred to her body.
„1) O angajată tratată în vederea efectuării unei fertilizări in vitro nu este o «lucrătoare gravidă» în sensul articolului 2 litera (a) prima teză din Directiva 92/85/CEE, dacă, la data când ia fost comunicată concedierea, ovulele sale fuseseră fecundate în laborator, dar nu îi fuseseră încă transferate în corp.
(2) Nevertheless, the dismissal of the worker would constitute discrimination contrary to Directive 76/207/EEC if it can be shown to have been by reason of her particular circumstances or future maternity.
2) Concedierea acestei lucrătoare ar constitui totuși o discriminare contrară Directivei 76/207/CEE, dacă s-ar dovedi că a fost motivată de situația particulară a acesteia sau de viitoarea sa maternitate.”
In Case C-506/06,
26 februarie 2008 *
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Oberster Gerichtshof (Austria), made by decision of 23 November 2006, received at the Court on 14 December 2006, in the proceedings
În cauza C-506/06, având ca obiect o cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată în temeiul articolului 234 CE de Oberster Gerichtshof (Austria), prin Decizia din 23 noiembrie 2006, primită de Curte la 14 decembrie 2006, în procedura
THE COURT (Grand Chamber), composed of V. Skouris, President, P. Jann, C.W.A. Timmermans, A. Rosas and L. Bay Larsen, Presidents of Chamber, R. Silva de Lapuerta, K. Schiemann, J. Makarczyk, P. Kūris, E. Juhász, A. Ó Caoimh (Rapporteur), P. Lindh and J.-C. Bonichot, Judges,
CURTEA (Marea Cameră), compusă din domnul V. Skouris, președinte, domnii P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas și L. Bay Larsen, președinți de cameră, doamna R. Silva de Lapuerta, domnii K. Schiemann, J. Makarczyk, P. Kūris, E. Juhász, A. Ó Caoimh (raportor), doamna P. Lindh și domnul J.-C. Bonichot, judecători,
Advocate General: D. Ruiz-Jarabo Colomer, Registrar: B. Fülöp, Administrator, having regard to the written procedure and further to the hearing on 16 October 2007, after considering the observations submitted on behalf of:
MAYR avocat general: domnul D. Ruiz-Jarabo Colomer, grefier: domnul B. Fülöp, administrator, având în vedere procedura scrisă și în urma ședinței din 16 octombrie 2007, luând în considerare observațiile prezentate:
— the Austrian Government, by C. Pesendorfer and M. Winkler, acting as Agents,
— pentru guvernul austriac, de doamnele C. Pesendorfer și M. Winkler, în calitate de agenți;
— the Greek Government, by E.-M. Mamouna, K. Georgiadis and M. Apessos, acting as Agents,
— pentru guvernul elen, de doamna E.-M. Mamouna, precum și de domnii K. Georgiadis și M. Apessos, în calitate de agenți;
— the Italian Government, by I.M. Braguglia, acting as Agent, and W. Ferrante, avvocato dello Stato,
— pentru guvernul italian, de domnul I. M. Braguglia, în calitate de agent, asistat de doamna W. Ferrante, avvocato dello Stato;
— the Commission of the European Communities, by M. van Beek, V. Kreuschitz and I. Kaufmann-Bühler, acting as Agents, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 27 November 2007,
— pentru Comisia Comunităților Europene, de domnii M. van Beek și V. Kreuschitz, precum și de doamna I. Kaufmann-Bühler, în calitate de agenți, după ascultarea concluziilor avocatului general în ședința din 27 noiembrie 2007,
The reference has been made in the course of proceedings between Ms Mayr, appellant in the main proceedings, and her former employer Bäckerei und Konditorei Gerhard Flöckner OHG (‘Flöckner’), respondent in the main proceedings, following the dismissal of Ms Mayr by Flöckner.
Această cerere a fost formulată în cadrul unui litigiu între doamna Mayr, reclamantă în acțiunea principală, pe de o parte, și fostul său angajator, Bäckerei und Konditorei Gerhard Flöckner OHG (denumită în continuare „Flöckner”), pârâtă în acțiunea principală, pe de altă parte, ca urmare a concedierii reclamantei de către pârâtă.
Article 2(1) of Council Directive 76/207/EEC of 9 February 1976 on the implementation of the principle of equal treatment for men and women as regards access to
Articolul 2 alineatul (1) din Directiva 76/207/CEE a Consiliului din 9 februarie 1976 privind punerea în aplicare a principiului egalității de tratament între bărbați și femei
MAYR employment, vocational training and promotion, and working conditions (OJ 1976 L 39, p.
MAYR în ceea ce privește accesul la încadrarea în muncă, la formarea și la promovarea profesională, precum și condițiile de muncă (JO L 39, p. 40, Ediție specială, 05/vol. 1, p.
Article 2(3) of Directive 76/207 states that the directive ‘shall be without prejudice to provisions concerning the protection of women, particularly as regards pregnancy and maternity’.
Articolul 2 alineatul (3) prevede că Directiva 76/207 „nu aduce atingere dispozițiilor referitoare la protecția femeilor, în special în ceea ce privește graviditatea și maternitatea”.
Article 5(1) of Directive 76/207 states:
Potrivit articolului 5 alineatul (1) din Directiva 76/207:
‘Application of the principle of equal treatment with regard to working conditions, including the conditions governing dismissal, means that men and women shall be guaranteed the same conditions without discrimination on grounds of sex.’
„Aplicarea principiului egalității de tratament în privința condițiilor de muncă, inclusiv a condițiilor care reglementează concedierea, presupune că bărbaților și femeilor li se garantează aceleași condiții, fără discriminare pe criterii de sex.”
23) repealed Directive 76/207, as amended by Directive 2002/73/EC of the European Parliament and of the Council of 23 September 2002 (OJ 2002 L 269, p. 15).
262) a abrogat Directiva 76/207, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2002/73/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 septembrie 2002 (JO L 269, p. 15, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 143).
However, Directives 2002/73 and 2006/54 do not apply ratione temporis to the facts in the main proceedings.
Totuși, Directivele 2002/73 și 2006/54 nu se aplică ratione temporis situației de fapt din acțiunea principală.
It is apparent from the ninth recital in the preamble to Directive 92/85 that the protection of the safety and health of pregnant workers, workers who have recently given birth or workers who are breastfeeding should not treat women on the labour market unfavourably nor work to the detriment of directives concerning equal treatment for men and women.
Din cel de al nouălea considerent al Directivei 92/85 rezultă că protecția securității și a sănătății lucrătoarelor gravide, care au născut de curând sau care alăptează nu trebuie să defavorizeze femeile pe piața muncii și nici să acționeze în detrimentul directivelor privind egalitatea tratamentului aplicat femeilor și bărbaților.
According to the 15th recital in the preamble to that directive, the risk of dismissal for reasons associated with their condition may have harmful effects on the physical and mental state of pregnant workers, workers who have recently given birth or who are breastfeeding, and provision should be made for the dismissal of such women to be prohibited.
Potrivit celui de al cincisprezecelea considerent al aceleiași directive, riscul concedie- rii din motive legate de starea lor poate avea efecte dăunătoare asupra stării fizice și psihice a lucrătoarelor gravide, care au născut de curând sau care alăptează și trebuie să se prevadă o interzicere a concedierii acestor lucrătoare.
A pregnant worker is defined in Article 2(a) of Directive 92/85 as ‘a pregnant worker who informs her employer of her condition, in accordance with national legislation and/or national practice’.
Noțiunea de lucrătoare gravidă este definită la articolul 2 litera (a) din Directiva 92/85: „orice lucrătoare gravidă care își informează angajatorul despre starea sa, în conformitate cu legislațiile și/sau practicile naționale”.
Article 10 of Directive 92/85 states:
Articolul 10 din Directiva 92/85 are următorul cuprins:
‘In order to guarantee workers [who are pregnant, who have recently given birth or who are breastfeeding], within the meaning of Article 2, the exercise of their health and safety protection rights as recognised under this Article, it shall be provided that:
„Pentru a garanta lucrătoarelor [gravide, care au născut de curând sau care alăptează], în sensul articolului 2, exercitarea drepturilor de protecție a sănătății și a securității, recunoscute prin prezentul articol, se prevăd următoarele:
2. if a worker, within the meaning of Article 2, is dismissed during the period referred to in point 1, the employer must cite duly substantiated grounds for her dismissal in writing;
2. în cazul în care o lucrătoare, în sensul articolului 2, este concediată în timpul perioadei menționate la punctul 1, angajatorul trebuie să prezinte în scris motive bine întemeiate pentru concediere;
Article 12 of Directive 92/85 provides:
Potrivit articolului 12 din Directiva 92/85:
‘Member States shall introduce into their national legal systems such measures as are necessary to enable all workers who should [consider] themselves wronged by failure to comply with the obligations arising from this Directive to pursue their claims by judicial process (and/or, in accordance with national laws and/or practices) by recourse to other competent authorities.’
„Statele membre introduc în ordinile lor juridice interne măsurile necesare pentru a permite oricărei lucrătoare, care se consideră nedreptățită prin neaplicarea obligațiilor care decurg din prezenta directivă, să își valorifice drepturile pe cale jurisdicțională sau, în conformitate cu legislațiile și/sau practicile naționale, prin recurgerea la alte autorități competente.”
Paragraph 10 of the Law on Maternity Protection (Mutterschutzgesetz, ‘MSchG’) states:
Articolul 10 din Legea privind protecția maternității (Mutterschutzgesetz, denumită în continuare „MSchG”) are următorul cuprins:
Workers may not be lawfully dismissed during pregnancy or the four months following childbirth, unless the employer has not been informed of the pregnancy or the birth.
Lucrătoarele nu pot fi concediate legal în cursul sarcinii și în cele patru luni care urmează nașterii, cu excepția cazului în care angajatorul nu a fost informat despre sarcină sau despre naștere.
Dismissal is also illegal when the employer is informed of the pregnancy or birth within five working days of the oral or written notice of the dismissal.
Concedierea este ilegală și în cazul în care angajatorul este informat cu privire la sarcină sau la naștere în termen de cinci zile lucrătoare de la data anunțării concedie- rii sau de la data comunicării măsurii, în cazul în care concedierea este dispusă în scris.
Written notice of pregnancy or childbirth is considered to have been given in good time when it is posted within the five-day period.
Se consideră că informarea în scris cu privire la sarcină sau la naștere a avut loc în timp util în cazul în care aceasta a fost depusă la poștă în termenul de cinci zile.
Where the worker indicates her pregnancy or the childbirth within the five-day period, she must at the same time prove the pregnancy or the presumption of pregnancy by means of a medical certificate, or by producing the birth certificate of the child …’
Dacă invocă sarcina sau nașterea în termenul de cinci zile, lucrătoarea trebuie totodată să dovedească sarcina sau prezumția de sarcină cu un certificat medical sau să depună actul de naștere al copilului. […]”
Under Paragraph 17(1) of the Law on Reproductive Medicine (Fortpflanzungsmedizingesetz, ‘FMedG’), viable cells, namely, according to the legal definition in Paragraph 1(3) of the FMedG, fertilised ova and the cells grown from them, can be kept for up to 10 years.
În temeiul articolului 17 alineatul 1 din Legea privind reproducerea asistată medical (Fortpflanzungsmedizingesetz, denumită în continuare „FMedG”), celulele apte să se dezvolte, mai precis, potrivit articolului 1 alineatul 3 din FMedG, ovulele fecundate și celulele rezultate din acestea pot fi conservate pe parcursul unei perioade de până la 10 ani.
Under Paragraph 8 of the FMedG, medically assisted reproduction can be carried out only with the consent of the partners, and the consent of the woman can be withdrawn until the viable cells are implanted in her body.
În conformitate cu articolul 8 din FMedG, reproducerea asistată medical nu se poate efectua decât cu consimțământul partenerilor, iar femeia poate reveni asupra consimțământului exprimat până la transferul celulelor apte să se dezvolte în organismul său.
Ms Mayr was employed as a waitress by Flöckner from 3 January 2005.
Doamna Mayr a fost angajată de Flöckner începând cu 3 ianuarie 2005 ca ospătar.
In the course of attempted in vitro fertilisation and after hormone treatment lasting for about one and a half months, a follicular puncture was carried out on Ms Mayr on 8 March 2005.
În cadrul unei încercări de fertilizare in vitro și după un tratament hormonal care a durat o lună și jumătate, doamnei Mayr ia fost efectuată o puncție foliculară la 8 martie 2005.
Her general practitioner certified her sick from 8 to 13 March 2005.
Medicul său curant ia acordat concediu medical din 8 până în 13 martie 2005.
On 10 March 2005, by telephone, Flöckner informed Ms Mayr that she was dismissed with effect from 26 March 2005.
La 10 martie 2005, în cursul unei convorbiri telefonice, Flöckner ia adus la cunoștință doamnei Mayr că este concediată începând cu 26 martie 2005.
By letter of the same date, Ms Mayr informed Flöckner that, in the course of in vitro fertilisation treatment, the transfer of the fertilised ova into her uterus was planned for 13 March 2005.
Prin scrisoarea din aceeași zi, reclamanta a informat Flöckner că, în cadrul unui tratament de fertilizare artificială, transferul ovulelor fecundate în uterul său era programat pentru 13 martie 2005.
According to the referring court, it is common ground that, at the date Ms Mayr was given notice of her dismissal, on 10 March 2005, the ova taken from her had already been fertilised with her partner’s sperm cells and, therefore, in vitro fertilised ova already existed on that date.
Potrivit deciziei de trimitere, este cert că la data la care sa dispus concedierea doamnei Mayr, mai precis 10 martie 2005, ovulele care iau fost prelevate fuseseră deja fecundate de spermatozoizii partenerului și că, prin urmare, la aceeași dată existau deja ovule fecundate in vitro.
On 13 March 2005, that is three days after Ms Mayr had been informed of her dismissal, two fertilised ova were transferred into her uterus.
La 13 martie 2005, mai precis la trei zile după ce doamnei Mayr ia fost adus la cunoștință faptul că a fost concediată, iau fost transferate în uter două celule fecundate.
She claimed payment of her salary and pro rata annual remuneration from Flöckner, maintaining that the notice of dismissal given on 10 March 2005 had no legal effect because, from 8 March 2005, the date on which the in vitro fertilisation of her ova took place, she was entitled to the protection against dismissal provided for in Paragraph 10(1) of the MSchG.
Reclamanta a solicitat Flöckner să îi plătească salariul și partea corespunzătoare din remunerația anuală, invocând faptul că, din punct de vedere legal, concedierea dispusă la 10 martie 2005 era nulă, întrucât, începând cu 8 martie 2005, data la care sa efectuat fecundarea in vitro a ovulelor sale, beneficia de protecția împotriva concedierii prevăzută la articolul 10 alineatul 1 din MSchG.
Flöckner rejected the claim on the ground that no pregnancy existed on the date on which notice of the dismissal was given.
Flöckner a respins această cerere cu motivarea că sarcina nu exista încă la data la care a fost dispusă concedierea.
The Landesgericht Salzburg (Regional Court, Salzburg) — the court at first instance — granted Ms Mayr’s application holding that, according to the caselaw of the Oberster Gerichtshof (Supreme Court, Austria), the protection from dismissal provided for in Paragraph 10 of the MSchG begins with the fertilisation of the ovum.
Landesgericht Salzburg, sesizat cu litigiul în primă instanță, a admis cererea doamnei Mayr, apreciind că, potrivit jurisprudenței Oberster Gerichtshof, protecția împotriva concedierii prevăzută la articolul 10 din MSchG începe odată cu fecundarea ovulului.
It is fertilisation, according to that case-law, which is regarded as the starting point of a pregnancy.
Potrivit jurisprudenței amintite, acesta este considerat punctul de pornire al unei sarcini.
The Landesgericht Salzburg thus held that that must also be so in the case of in vitro fertilisation and that, if the transfer of the fertilised ovum is unsuccessful, the protection against dismissal is lost in any event.
Ca urmare, Landesgericht Salzburg a apreciat că situația este aceeași și în cazul fertilizării in vitro, iar dacă transferul de ovule fecundate eșuează, protecția împotriva concedierii dispare în orice caz.
However, the Oberlandesgericht Linz (Higher Regional Court, Linz), acting as appellate court for employment and social welfare cases, set aside the judgment of the Landesgericht Salzburg and dismissed Ms Mayr’s application, on the ground that, irrespective of the point at which hormonal changes actually take place in pregnancy, a pregnancy which is independent of the female body is unimaginable and, consequently, in the case of in vitro fertilisation, the pregnancy begins only once the fertilised ovum has been transferred into the woman’s body.
Totuși, Oberlandesgericht Linz, instanță de apel în materia dreptului muncii și a dreptului social, a anulat hotărârea pronunțată de Landesgericht Salzburg și a respins cererea doamnei Mayr, cu motivarea că, independent de problema de a stabili de la ce moment al sarcinii se produc întradevăr modificări hormonale, este imposibil de imaginat o sarcină în afara corpului femeii și că, în consecință, în ipoteza unei fertilizări in vitro, sarcina nu debutează decât odată cu transferul ovulului fecundat în corpul femeii.
It is therefore only at the moment of that transfer that the protection for a pregnant woman against the termination of employment begins.
Numai din momentul acestui transfer începe protecția femeii însărcinate împotriva încetării contractului de muncă.
That judgment on appeal was the subject of an appeal on a point of law (Revision) to the Oberster Gerichtshof.
Decizia pronunțată în apel a făcut obiectul unui recurs la Oberster Gerichtshof.
According to the caselaw of that court, the protection ensured by Paragraph 10 of the MSchG arises only if, at the time of the dismissal, a pregnancy has actually begun.
Potrivit jurisprudenței acestei instanțe, protecția asigurată prin articolul 10 din MSchG nu intervine decât dacă, la momentul concedierii, sarcina debutase cu adevărat.
The objective of maternity protection, from which there can be no derogation, is to safeguard interests relating to the health of the mother and child and, in the case of protection against dismissal and termination of employment, to ensure the mother’s economic existence.
Scopul protecției maternității, de la care nu se poate deroga, constă în ocrotirea sănătății mamei și a copilului în interesul acestora, iar în cazul protecției împotriva concedierii și a încetării contractului de muncă, în asigurarea mijloacelor de existență ale mamei.
The need for protection for the duration of the woman’s altered condition exists independently of whether the implantation of the fertilised ovum in the endometrium (‘nidation’) has already taken place or not, and whether proof of pregnancy can be easily produced is irrelevant in that regard.
Nevoia de protecție pe durata modificării stării fizice a femeii există indiferent dacă a avut sau nu a avut loc implantarea ovulului fecundat în mucoasa uterină (cu alte cuvinte, „nidația”), iar faptul că existența sarcinii ar fi mai ușor de probat este lipsit de relevanță în această privință.
Nidation of the fertilised ovum in the endometrium is only one step in the state of pregnancy which, according to prevailing scientific opinion, exists as of conception, and it cannot, with regard to the scope of the protection against dismissal, arbitrarily be singled out as the point at which pregnancy begins.
Potrivit opiniei științifice dominante, nidația ovulului fecundat în mucoasa uterină nu ar fi decât o etapă a unei sarcini existente, care urmează concepției, iar aceasta nu ar putea fi desemnată arbitrar, în ceea ce privește domeniul protecției împotriva concedierii, ca fiind momentul de început al sarcinii.
However, that caselaw of the Oberster Gerichtshof relating to Paragraph 10 of the MSchG is exclusively based on cases of in utero conception, that is to say natural conception.
Totuși, această jurisprudență a Oberster Gerichtshof privind articolul 10 din MSchG ar fi întemeiată exclusiv pe cazurile de concepție in utero, și anume în mod natural.