natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Oberster Gerichtshof states that this is the first time that it has had to deal with the question of the point from which a pregnant woman is entitled to the protection against dismissal provided for in Paragraph 10 of the MSchG in the case of in vitro fertilisation.
Instanța amintită arată că este prima dată când este sesizată cu problema de a stabili data de la care femeia însărcinată beneficiază de protecția împotriva concedierii prevăzută la articolul 10 din MSchG în cazul unei fertilizări in vitro.
Taking the view that the case before it raises a question of interpretation of Community law, the Oberster Gerichtshof decided to stay proceedings and to refer the following question to the Court for a preliminary ruling:
Considerând că litigiul cu care este sesizată ridică o problemă de interpretare a dreptului comunitar, Oberster Gerichtshof a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarea întrebare preliminară:
‘Is a worker, who undergoes in vitro fertilisation, a “pregnant worker” within the meaning of the first part of Article 2(a) of [Directive 92/85] if, at the time at which she was given notice of dismissal, the woman’s ova had already been fertilised with the sperm cells of her partner and “in vitro” embryos thus existed, but they had not yet been implanted within her?’
„O lucrătoare care recurge la fertilizarea in vitro este considerată o «lucrătoare gravidă» în sensul articolului 2 litera (a) prima parte din Directiva [92/85] dacă, la momentul la care se dispune concedierea sa, ovulele acesteia erau deja fecundate de spermatozoizii partenerului și existau, așadar, deja embrioni in vitro, dar aceștia nu fuseseră încă transferați în corpul femeii?”
By its question, the referring court is asking, in essence, whether Directive 92/85 and, in particular, the prohibition of dismissal of pregnant workers provided for in Article 10(1) of that directive, must be interpreted as extending to a worker who is undergoing in vitro fertilisation treatment where, on the date she is given notice of her dismissal, her ova have already been fertilised by her partner’s sperm cells, so that in vitro fertilised ova exist, but those ova have not yet been transferred into her uterus.
Prin intermediul întrebării formulate, instanța de trimitere solicită, în esență, să se stabilească dacă Directiva 92/85 și, în special, interdicția concedierii lucrătoarelor gravide prevăzută la articolul 10 punctul 1 din directivă trebuie interpretate în sensul că se aplică unei lucrătoare care recurge la fertilizarea in vitro în cazul în care, la data la care se dispune concedierea sa, fecundarea ovulelor acestei lucrătoare de spermatozoizii partenerului său sa realizat deja, astfel încât există ovule fecundate in vitro, dar acestea nu iau fost încă transferate în uter.
As a preliminary point, it should be noted that in vitro fertilisation describes the fertilisation of an ovum outside a woman’s body.
Trebuie observat, cu titlu introductiv, că fertilizarea in vitro desemnează fecundarea unui ovul în afara corpului femeii.
According to the Commission of the European Communities, that treatment involves a number of stages, such as, inter alia, hormonal stimulation of the woman’s ovaries intended to bring a number
Potrivit Comisiei Comunităților Europene, această operațiune cuprinde mai multe etape, printre care stimularea hormonală a ovarelor femeii, destinată să conducă la maturarea mai multor ovule în același timp, puncția
MAYR of ova to maturation at the same time; follicular puncture; the removal of the ova; the fertilisation of one or more ova with previously prepared sperm cells; the transfer of the fertilised ovum or ova into the uterus, either on the third day, or on the fifth day following the removal of the ova, except where the fertilised ova are to be frozen, and nidation.
MAYR foliculară, extragerea ovulelor, fecundarea unuia sau a mai multor ovule cu spermatozoizii pregătiți în prealabil, transferul ovulului sau al ovulelor fecundate în uter, fie în cea de a treia zi, fie în cea de a cincea zi de la extragerea ovulelor, cu excepția cazului în care ovulele fecundate sunt conservate prin congelare, și nidația.
As regards Directive 92/85, it should be borne in mind that its objective is to encourage improvements in the safety and health at work of pregnant workers and workers who have recently given birth or are breastfeeding.
În ceea ce privește Directiva 92/85, trebuie amintit că obiectivul acesteia este de a promova îmbunătățirea securității și a sănătății la locul de muncă în cazul lucrătoarelor gravide, care au născut de curând sau care alăptează.
Before Directive 92/85 came into force, the Court had already held that, under the principle of nondiscrimination and, in particular, Articles 2(1) and 5(1) of Directive 76/207, protection against dismissal must be granted to women not only during maternity leave, but also throughout the period of the pregnancy.
Înainte de intrarea în vigoare a Directivei 92/85, Curtea a apreciat deja că, în temeiul principiului nediscriminării și în special al articolului 2 alineatul (1) și al articolului 5 alineatul (1) din Directiva 76/207, trebuie să i se recunoască femeii o protecție împotriva concedierii nu numai în cursul concediului de maternitate, ci și pe toată durata sarcinii.
It should also be pointed out that, during that period, Article 10 of Directive 92/85 does not provide for any exception to, or derogation from, the prohibition of dismissing pregnant workers, save in exceptional cases not connected with their condition where the employer justifies the dismissal in writing (Webb, paragraph 22; Brown, paragraph 18; Tele Danmark, paragraph 27; and Paquay, paragraph 31).
Totodată, trebuie să se arate că, în cursul perioadei menționate, articolul 10 din Directiva 92/85 nu a prevăzut nicio excepție sau derogare de la interdicția concedierii lucrătoarelor gravide, cu excepția cazurilor excepționale care nu au legătură cu starea lor și cu condiția ca angajatorul să justifice în scris motivele unei astfel de concedieri (Hotărârile citate anterior Webb, punctul 22, Brown, punctul 18, Tele Danmark, punctul 27, și Paquay, punctul 31).
Whether the protection against dismissal laid down in Article 10 of Directive 92/85 extends to a worker in circumstances such as those in the main proceedings must be determined in the light of the objectives pursued by that directive and, in particular, Article 10 thereof.
Prin prisma obiectivelor urmărite de Directiva 92/85 și în special de articolul 10 din directivă, trebuie stabilit dacă protecția împotriva concedierii consacrată prin această dispoziție se aplică unei lucrătoare în circumstanțe de natura celor în cauză în acțiunea principală.
It is apparent, both from the wording of Article 10 of Directive 92/85 and from the primary objective pursued by that directive, which is recalled at paragraph 31 of the present judgment, that to benefit from the protection against dismissal granted by that article the pregnancy in question must have begun.
Or, atât din modul de redactare a articolului 10 din Directiva 92/85, cât și din obiectivul principal urmărit de aceasta, care este amintit la punctul 31 din prezenta hotărâre, rezultă că, pentru a beneficia de protecția împotriva concedierii recunoscută prin acest articol, trebuie ca sarcina în discuție să fi debutat.
In that regard, it should be pointed out that, although, as the Austrian Government observed, artificial fertilisation and viable cells treatment is a very sensitive social issue in many Member States, marked by their multiple traditions and value systems, the Court is not called upon, by the present order for reference, to broach questions of a medical or ethical nature, but must restrict itself to a legal interpretation of the relevant provisions of Directive 92/85 taking account of the wording, the broad logic and the objectives of that directive.
În această privință, trebuie observat că, deși este adevărat, astfel cum a subliniat guvernul austriac, că tratamentul ovulelor fecundate artificial și a celulelor apte să se dezvolte este o temă socială foarte sensibilă în numeroase state membre, marcată de multiplele tradiții și sisteme de valori ale acestora, Curtea nu este chemată, prin intermediul prezentei trimiteri preliminare, să abordeze probleme de natură medicală sau etică, ci trebuie să se limiteze la o interpretare juridică a dispozițiilor relevante ale Directivei 92/85, ținând seama de modul de redactare, de economia și de obiectivele directivei.
It is apparent from the 15th recital in the preamble to Directive 92/85 that the objective of the prohibition of dismissal provided for in Article 10 of that directive is to avoid the risk of a dismissal, for reasons linked to the pregnancy, having harmful effects on the physical and mental state of pregnant workers.
Or, din cel de al cincisprezecelea considerent al Directivei 92/85 rezultă că interdicția concedierii prevăzută la articolul 10 din directivă are ca obiect să evite ca riscul concedierii din motive legate de starea lor să poată avea efecte dăunătoare asupra stării fizice și psihice a lucrătoarelor gravide.
In those circumstances, it is clear, as has moreover been pointed out by the Austrian Government, that it is the earliest possible date in a pregnancy which must be chosen to ensure the safety and protection of pregnant workers.
În aceste circumstanțe, astfel cum a arătat, de altfel, guvernul austriac, este evident că data cea mai apropiată posibil de începutul sarcinii trebuie avută în vedere pentru a asigura securitatea și protecția lucrătoarelor gravide.
However, even allowing, in regard to in vitro fertilisation, that the date is that of the transfer of the fertilised ova into the woman’s uterus, it cannot be accepted, for reasons connected with the principle of legal certainty, that the protection established by Article 10 of Directive 92/85 may be extended to a worker when, on the date she was given notice of her dismissal, the in vitro fertilised ova had not yet been transferred into her uterus.
Cu toate acestea, presupunând chiar, în ceea ce privește fertilizarea in vitro, că respectiva dată este cea a transferului ovulelor fecundate în uterul femeii, nu poate fi admis, pentru motive care țin de respectarea principiului securității juridice, că protecția instituită prin articolul 10 din Directiva 92/85 se aplică unei lucrătoare în cazul în care, la data la care se dispune concedierea sa, nu se realizase încă transferul ovulelor fecundate in vitro în uterul acesteia.
Thus, as is apparent from the observations submitted to the Court, and from points 43 to 45 of the Opinion of the Advocate General, before their transfer into the uterus of the woman concerned, those ova may, in certain Member States, be kept for an indeterminate period. The national legislation in question in the main proceedings provides, in that regard, that the fertilised ova may be kept for a maximum period of 10 years.
Întradevăr, astfel cum rezultă din observațiile înaintate Curții și de la punctele 43-45 din concluziile avocatului general, înainte de transferul în uterul femeii, aceste ovule pot, în anumite state membre, să fie conservate pentru o perioadă mai lungă sau mai scurtă; în această privință, reglementarea națională în cauză în acțiunea principală prevede posibilitatea de a conserva ovulele fecundate o perioadă maximă de 10 ani.
In the proceedings before the Court, the Greek and Italian Governments and the Commission have suggested that, while a worker’s protection against dismissal in a situation such as that at issue in the main proceedings cannot be inferred from Directive 92/85, such a worker could possibly rely on the protection against discrimination on grounds of sex granted by Directive 76/207.
În cadrul procedurii în fața Curții, guvernele elen și italian, precum și Comisia au sugerat că dacă protecția împotriva concedierii unui lucrătoare într-o situație precum cea în cauză în acțiunea principală nu poate fi dedusă din Directiva 92/85, o astfel de lucrătoare ar putea, eventual, să se prevaleze de protecția împotriva discriminării pe criterii de sex recunoscută prin Directiva 76/207.
In that regard, it should be recalled that Article 2(1) of Directive 76/207 states that ‘… the principle of equal treatment shall mean that there shall be no discrimination whatsoever on grounds of sex either directly or indirectly by reference in particular to marital or family status’.
În această privință, trebuie amintit că articolul 2 alineatul (1) din Directiva 76/207 prevede că „[…] principiul egalității de tratament presupune inexistența oricărei discriminări pe criterii de sex care privește, direct sau indirect, în special starea civilă sau familială”.
Article 5(1) of that same directive provides that ‘[a]pplication of the principle of equal treatment with regard to working conditions, including the conditions governing dismissal, means that men and women shall be guaranteed the same conditions without discrimination on grounds of sex’.
Potrivit articolului 5 alineatul (1) din aceeași directivă, „[a]plicarea principiului egalității de tratament în privința condițiilor de muncă, inclusiv a condițiilor care reglementează concedierea, presupune că bărbaților și femeilor li se garantează aceleași condiții, fără discriminare pe criterii de sex”.
As is clear from paragraph 33 of this judgment, the Court has already held that, under the principle of nondiscrimination and, in particular, Articles 2(1) and 5(1) of Directive 76/207, protection against dismissal must be granted to women not only during maternity leave, but also throughout the period of the pregnancy.
Astfel cum rezultă de la punctul 33 din prezenta hotărâre, Curtea a apreciat deja că, în temeiul principiului nediscriminării și în special al articolului 2 alineatul (1) și al articolului 5 alineatul (1) din Directiva 76/207, trebuie să i se recunoască femeii o protecție împotriva concedierii nu numai în cursul concediului de maternitate, ci și pe toată durata sarcinii.
According to the Court, dismissal of a female worker on account of pregnancy, or for a reason essentially based on that state, affects only women and therefore constitutes direct discrimination on the grounds of sex (see, to that effect, Handels- og Kontorfunktionærernes Forbund, paragraph 13; Brown, paragraphs 16, 24 and 25; McKenna, paragraph 47; and Paquay, paragraph 29).
Potrivit Curții, concedierea unei lucrătoare din cauza sarcinii sau dintr-o cauză întemeiată în mod esențial pe această stare nu poate privi decât femeile și reprezintă, prin urmare, o discriminare directă pe criterii de sex (a se vedea în acest sens Hotărârile citate anterior Handels- og Kontorfunktionærernes Forbund, punctul 13, Brown, punctele 16, 24 și 25, McKenna, punctul 47, precum și Paquay, punctul 29).
As the order for reference did not specify the reasons for which Flöckner dismissed Ms Mayr, it is for the referring court to determine the relevant facts of the dispute before it and, inasmuch as Ms Mayr was dismissed while she was on sickness leave — in order to undergo in vitro fertilisation treatment —, to determine whether the dismissal is essentially based on the fact that she was undergoing such treatment.
Întrucât decizia de trimitere nu precizează care sunt motivele pentru care Flöckner a concediat-o pe doamna Mayr, revine instanței de trimitere atribuția de a stabili circumstanțele relevante ale litigiului cu care este sesizată și, în măsura în care concedierea reclamantei din acțiunea principală a intervenit în perioada în care aceasta se afla în concediu medical pentru a efectua un tratament de fertilizare in vitro, de a verifica dacă o astfel de concediere este întemeiată în mod esențial pe faptul că reclamanta efectua tratamentul respectiv.
If that is the reason for Ms Mayr’s dismissal, it is necessary to establish whether that reason applies to workers of both sexes alike or, in contrast, whether it applies exclusively to one of them.
În ipoteza în care acesta ar fi motivul concedierii reclamantei din acțiunea principală, trebuie stabilit dacă acest motiv se aplică fără distincție lucrătorilor de ambele sexe sau, dimpotrivă, dacă acesta se aplică exclusiv unuia dintre sexe.
The Court has already held that, given that male and female workers are equally exposed to illness, if a female worker is dismissed on account of absence due to illness in the same circumstances as a man then there is no direct discrimination on grounds of sex (Handels- og Kontorfunktionærernes Forbund, paragraph 17).
Curtea a arătat deja că, întrucât lucrătorii de sex feminin și cei de sex masculin sunt expuși în egală măsură la boală, dacă un lucrător de sex feminin este concediat din cauza absenței datorate unei boli în aceleași condiții ca și lucrătorul de sex masculin, nu există discriminare directă pe criterii de sex (a se vedea Hotărârea citată anterior Handels- og Kontorfunktionærernes Forbund, punctul 17).
It is true that workers of both sexes can be temporarily prevented from carrying out their work on account of the medical treatment they must receive.
Este cert că lucrătorii de ambele sexe pot fi temporar împiedicați să efectueze munca din cauza tratamentelor medicale pe care trebuie să le urmeze.
Nevertheless, the treatment in question in the main proceedings — namely a follicular puncture and the transfer to the woman’s uterus of the ova removed by way of that follicular puncture immediately after their fertilisation — directly affects only women.
Totuși, intervențiile în cauză în acțiunea principală, mai precis puncția foliculară și transferul în uterul femeii al ovulelor rezultate din această puncție imediat după fecundarea lor, nu privesc în mod direct decât femeile.
To allow an employer to dismiss a female worker in circumstances such as those in the main proceedings would, moreover, be contrary to the objective of protection which Article 2(3) of Directive 76/207 pursues, in so far as, admittedly, the dismissal is essentially based on the fact of the in vitro fertilisation treatment and, in particular, on the specific procedures, outlined in the previous paragraph, which such treatment involves.
A admite că un angajator poate concedia o lucrătoare în circumstanțe precum cele în cauză în acțiunea principală ar fi, de altfel, contrar obiectivului de protecție pe care îl urmărește articolul 2 alineatul (3) din Directiva 76/207, desigur, în măsura în care concedierea s-ar întemeia în mod esențial pe existența tratamentului de fertilizare in vitro și, în special, pe intervențiile specifice, menționate la punctul precedent, pe care le presupune un astfel de tratament.
Consequently, Articles 2(1) and 5(1) of Directive 76/207 preclude the dismissal of a female worker who, in circumstances such as those in the main proceedings, is at an advanced stage of in vitro fertilisation treatment, that is, between the follicular puncture and the immediate transfer of the in vitro fertilised ova into the uterus, inasmuch as it is established that the dismissal is essentially based on the fact that the woman has undergone such treatment.
În consecință, articolul 2 alineatul (1) și articolul 5 alineatul (1) din Directiva 76/207 se opun concedierii unei lucrătoare care, în circumstanțe precum cele din acțiunea principală, se găsește într-un stadiu avansat al tratamentului de fertilizare in vitro, mai precis între puncția foliculară și transferul imediat al ovulelor fecundate in vitro în uterul său, în măsura în care se dovedește că această concediere se întemeiază în mod esențial pe faptul că respectiva persoană a efectuat un astfel de tratament.
Having regard to the foregoing, the reply to the question referred must be that Directive 92/85, and, in particular, the prohibition of dismissal of pregnant workers provided for in Article 10(1) of that directive, must be interpreted as not extending to a female worker who is undergoing in vitro fertilisation treatment where, on the date she is given notice of her dismissal, her ova have already been fertilised by her partner’s sperm cells, so that in vitro fertilised ova exist, but they have not yet been transferred into her uterus.
Având în vedere cele ce precedă, trebuie să se răspundă la întrebarea adresată că Directiva 92/85 și, în special, interdicția concedierii lucrătoarelor gravide prevăzută la articolul 10 punctul 1 din directivă trebuie interpretate în sensul că nu se aplică unei lucrătoare care recurge la fertilizarea in vitro în cazul în care, la data la care se dispune concedierea sa, fecundarea ovulelor acestei lucrătoare de spermatozoizii partenerului său sa realizat deja, astfel încât există ovule fecundate in vitro, dar acestea nu iau fost încă transferate în uter.
Nevertheless, Articles 2(1) and 5(1) of Directive 76/207 preclude the dismissal of a female worker who, in circumstances such as those in the main proceedings, is at an advanced stage of in vitro fertilisation treatment, that is, between the follicular puncture and the immediate transfer of the in vitro fertilised ova into her uterus, inasmuch as it is established that the dismissal is essentially based on the fact that the woman has undergone such treatment.
Totuși, articolul 2 alineatul (1) și articolul 5 alineatul (1) din Directiva 76/207 se opun concedierii unei lucrătoare care, în circumstanțe precum cele din acțiunea principală, se găsește într-un stadiu avansat al tratamentului de fertilizare in vitro, mai precis între puncția foliculară și transferul imediat al ovulelor fecundate in vitro în uterul său, în măsura în care se dovedește că această concediere se întemeiază în mod esențial pe faptul că respectiva persoană a efectuat un astfel de tratament.
Council Directive 92/85/EEC of 19 October 1992 on the introduction of measures to encourage improvements in the safety and health at work of pregnant workers and workers who have recently given birth or are breastfeeding (tenth individual Directive within the meaning of Article 16(1) of Directive 89/391/EEC) and, in particular, the prohibition of dismissal of pregnant workers provided for in Article 10(1) of that directive must be interpreted as not extending to a female worker who is undergoing in vitro fertilisation treatment where, on the date she is given notice of her dismissal, her ova have already been fertilised by her partner’s sperm cells, so that in vitro fertilised ova exist, but they have not yet been transferred into her uterus.
Directiva 92/85/CEE a Consiliului din 19 octombrie 1992 privind introducerea de măsuri pentru promovarea îmbunătățirii securității și a sănătății la locul de muncă în cazul lucrătoarelor gravide, care au născut de curând sau care alăptează [A zecea directivă specială în sensul articolului 16 alineatul (1) din Directiva 89/391/CEE] și, în special, interdicția concedierii lucrătoarelor gravide prevăzută la articolul 10 punctul 1 din directivă trebuie interpretate în sensul că nu se aplică unei lucrătoare care recurge la fertilizarea in vitro în cazul în care, la data la care se dispune concedierea sa, fecundarea ovulelor acestei lucrătoare de spermatozoizii partenerului său sa realizat deja, astfel încât există ovule fecundate in vitro, dar acestea nu iau fost încă transferate în uter.