natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The general provision in Article 239 of the CCC applies, in particular, where, in view of the relationship between a trader and the administration, it would be inequitable to require the trader to bear a loss which he normally would not have incurred. 8In principle, the Court’s caselaw requires the trader to be in an ‘exceptional situation’ as
Clauza generală prevăzută la articolul 239 din CVC se aplică în special în situația în care, luând în considerare raportul dintre operatorul economic și administrație, ar fi injust să se admită ca operatorul economic să sufere un prejudiciu pe care nu l-ar fi suferit dacă lucrurile s-ar fi derulat în mod normal 8.
7 — Joined Cases 244/85 and 245/85 Cerealmangimi and Italgrani v Commission [1987] ECR 1303, paragraph 10, and Case C-446/93 SEIM [1996] ECR I-73, paragraph 41. Sack, J., Zollrecht, Handbuch des EU-Wirtschaftsrechts, vol.
7 — Hotărârea din 12 martie 1987, Cerealmangimi și Italgrani/Comisia (244/85 și 245/85, Rec., p.
1, C. II, paragraph 82, p.
I-73, punctul 41). Sack, J., Zollrecht, Handbuch des EU-Wirt-schaftsrechts, volumul 1, C. II, punctul 82, p.
27, mentions only Article 905 of the CCC implementing regulation as the general equitable provision of enormous importance for practical purposes, clearly because that provision contains the factual precondition for the ‘special situation’ itself.
27, menționează numai articolul 905 din Regulamentul de aplicare a CVC cu titlu de clauză generală de echitate cu importanță practică deosebită, evident deoarece această prevedere include în sine criteriile pentru „situația specială”.
Other authors, such as Müller-Eiselt, P., cited above (footnote 6), p.
Alți autori, de exemplu, Müller-Eiselt, P., citat anterior (nota de subsol 6), p.
106, mention solely or mainly Article 239 of the CCC as the relevant provision.
106, menționează, ca dispoziție aplicabilă, în mod exclusiv sau preponderent articolul 239 din CVC.
It would be more correct to use the second indent of Article 239(1) of the CCC in conjunction with Article 905 of the CCC implementing regulation as the basis for the remission or repayment of import duties on account of special circumstances.
Mai corectă ar fi aprecierea articolului 239 alineatul (1) a doua liniuță din CVC coroborat cu articolul 905 din Regulamentul de aplicare a CVC drept temei legal pentru remiterea sau pentru rambursarea drepturilor de import ca urmare a unei situații speciale.
414, the interpretation of this vague legal concept has been outlined by the Court and the Commission.
414, interpretarea acestei noțiuni juridice nedeterminate este definită de Curte și de Comisie.
Article 239 of the CCC pursues two different aims.
Articolul 239 din CVC urmărește două obiective distincte.
First, it expands the groups of cases contained in Articles 236, 237 and 238 to include a catalogue of individual cases specified in the CCC implementing regulation (Article 900 of the CCC implementing regulation), in which repayment or remission is also possible.
Pe de o parte, extinde categoriile de situații prevăzute la articolele 236, 237 și 238 astfel încât să includă o listă de situații individuale reglementate în Regulamentul de aplicare a CVC (articolul 900 din Regulamentul de aplicare a CVC), în care este posibilă de asemenea remiterea sau rambursarea drepturilor.
The fact that this catalogue is in the CCC implementing regulation enables the Commission, acting within the limits of its delegated legislative powers under the third indent of Article 202 EC and pursuant, for example, to proposals from the national customs administrations or to the Court’s caselaw, to include further individual cases in that group.
Deoarece această listă se regăsește în Regulamentul de aplicare a CVC, Comisia, în limita competenței legislative de care dispune în sensul articolului 202 a treia liniuță CE, admite includerea în această categorie și a altor situații individuale, de exemplu, ca urmare a propunerilor autorităților vamale naționale sau în temeiul jurisprudenței Curții.
Secondly, the national administration is enabled, over and above all the cases mentioned in Articles 236 to 238 and in Article 900 of the CCC implementing regulation, to grant a repayment or a remission in ‘special’ individual cases where there are circumstances which do not result from deception or obvious negligence on the part of the person concerned (Article 899(2) of the CCC implementing regulation).
În al doilea rând, autoritatea administrativă națională este împuternicită să aprobe, față de situațiile prevăzute la articolele 236-238 și la articolul 900 din Regulamentul de aplicare a CVC, în situații individuale „speciale”, o rambursare sau o remitere în împrejurări care nu implică nici înșelăciune, nici neglijență manifestă din partea persoanei interesate [articolul 899 al doilea paragraf din Regulamentul de aplicare a CVC].
However, the cases of repayment listed in the CCC and the CCC implementing regulation are not ex -haustive since, in addition, there are further situations in which repayment is merited.
Enumerarea situațiilor de rambursare prezentată în CVC și în Regulamentul de aplicare a CVC nu are caracter limitativ, deoarece există și alte situații susceptibile să justifice rambursarea.
In that way, equitable considerations can play a part and fairness in individual cases can be achieved.
În acest mod, argumentele de echitate pot avea o incidență, ajungându-se în anumite cazuri la o situație de echitate.
Here too, the caselaw of the Community courts plays a special role.
Și în acest sens, jurisprudența instanțelor comunitare prezintă o importanță deosebită.
Thus, Huchatz, W., in Zollkodex (ed. von Witte, P.), 4thedition, Munich 2006, Article 239, paragraph 30, points out that, in order to complete the concept of ‘special situations’ within the meaning of Article 239(1) of the CCC and Article 905 of the CCC implementing regulation, recourse may be had to the caselaw, especially that of the Court of Justice (including with regard to the earlier legislation).
Astfel, Huchatz, W., Zollkodex (Ed. Witte, P.), ediția a patra, München, 2006, articolul 239, punctul 30, arată că, pentru interpretarea noțiunii „situație specială” în sensul articolului 239 alineatul (1) a doua liniuță din CVC și a articolului 905 din Regulamentul de aplicare a CVC, se poate apela la jurisprudență, în special la cea a Curții (chiar și la cea anterioară intrării în vigoare a CVC).
Procedural considerations such a special situation the presentation in good faith of preference or other documents subsequently found to be forged or falsified.
Considerații de drept procesual de aplicare a CVC pentru prezentarea cu bunăcredință a documentelor, respectiv a documentelor cu privire la tratamentul tarifar preferențial, care se dovedesc ulterior a fi false sau falsificate.
By incorporating that exclusion, the Community legislature incorporated the Court’s previous caselaw into the customs legislation of the Community. 11
Prin reglementarea acestei situații de excludere, legiuitorul comunitar a preluat cazuistica anterioară a Curții în dreptul vamal comunitar 11.
From a procedural point of view, in view of the appellant’s extensive and detailed observations on the exact course of the events which gave rise to these proceedings, I feel compelled to point out that an appeal to the Court of Justice under the second paragraph of Article 225(1) EC is limited to points of law.
Din punctul de vedere al normelor de procedură, având în vedere explicațiile extinse și detaliate ale recurentei cu privire la evoluția exactă a evenimentelor care justifică formularea recursului, considerăm că este obligatoriu să reamintim că recursul adresat Curții este limitat la chestiuni de drept, în sensul articolului 225 alineatul (1) al doilea paragraf CE.
Article 58 of the Statute of the Court of Justice states that the appeal may lie on the grounds of lack of competence of the Court of First Instance, a breach of pro -cedure or the infringement of Community law.
Articolul 58 din Statutul Curții de Justiție precizează că recursul poate fi întemeiat pe motive de lipsă de competență a Tribunalului, de nerespectare a procedurii în fața Tribunalului, precum și de încălcare a dreptului comunitar de către Tribunal.
Given that, on the one hand, at first instance the appellant contested the Commission’s decision by way of an action for annulment under Article 230 EC essentially on the ground that, in its case, there was a special situation within the meaning of the second indent of Article 239 of the CCC in conjunction with Article 905 of the CCC implementing regulation, and, on the other hand, Article 904 of the CCC implementing regulation appears, at least prima facie, to preclude its claim for remission of import duties, it must be assumed that those provisions constitute the substantive framework within which the Court of Justice will have to decide whether the present appeal is admissible and well founded.
Având în vedere, pe de o parte, că recurenta a atacat în prima instanță decizia Comisiei prin acțiunea în anulare în temeiul articolului 230 CE în principal cu argumentul că, în cazul său, ar exista o situație specială în sensul articolului 239 alineatul (1) a doua liniuță din CVC coroborat cu articolul 905 din Regulamentul de aplicare a CVC și, pe de altă parte, că articolul 904 din Regulamentul de aplicare a CVC pare să se opună, cel puțin prima facie, solicitării sale de remitere a drepturilor de import, trebuie să se pornească de la ideea că dispozițiile sus-menționate reprezintă cadrul de drept material în care Curtea va trebui să decidă cu privire la admisibilitatea și la temeinicia recursului în cauză.
In assessing whether a plea may properly be put forward in the context of an appeal, it should therefore be noted that the purpose of the appeal procedure is to review the application of the law by the Court of First Instance and not to repeat the proceedings at first instance.
Astfel, pentru a aprecia dacă un motiv este admisibil în cadrul recursului, trebuie avut în vedere că scopul acestei căi de atac este reprezentat de verificarea aplicării normelor juridice de către Tribunal și în niciun caz de repetarea procesului în fața primei instanțe.
The mere repetition of the pleas in law at first instance does not constitute an admissible plea on appeal.
Simpla repetare a motivelor acțiunii în fața primei instanțe nu reprezintă un argument admisibil în cadrul recursului.
The appeal must, on the contrary, indicate precisely the contested elements of the judgment which the appellant seeks to have set aside and also the arguments on which the claim that it should be set aside is based. 12
Recursul trebuie să indice în mod precis elementele criticate ale hotărârii atacate, precum și argumentele juridice care susțin în mod specific cererea de anulare 12.
Case C-41/00 P Interporc v Commission [2003] ECR I-2125, paragraph 15, and Case C-496/99 P Commission v CAS Succhi di Frutta [2004] ECR I-3801, paragraph 48.
Hotărârea din 6 martie 2003, Interporc/Comisia (C-41/00 P, Rec., p.
First ground of appeal: breach of the principle of the division of responsibilities between the exporting and the importing country
Primul motiv de recurs: încălcarea principiului repartizării competențelor între statul de export și statul de import
7 of Decision No 1/95. That assistance is to take place in accordance with Articles 3 and 4 of that annex in such a way that information regarding operations noted or planned, which are or could be in breach of customs legislation, is exchanged upon request or of their own motion between the authorities of the Parties.
În sensul articolelor 3 și 4 din anexa respectivă, această asistență este acordată la cerere sau din oficiu, astfel încât să se realizeze un schimb de informații între autoritățile părților contractante cu privire la tranzacțiile constatate sau planificate care încalcă ori ar putea încălca legislația vamală.
The effectiveness of that system of administrative cooperation necessarily presupposes a division of powers between the authorities concerned, which the Court expressly recognises.
Eficiența acestui sistem de cooperare administrativă implică în mod obligatoriu o repartizare a competențelor între autoritățile implicate, recunoscută expres de Curte.
(a) Division of responsibilities between the exporting and the importing country
a) Cu privire la repartizarea competențelor între statul de export și statul de import
With regard to the alleged breach of the principle of the division of responsibilities between the competent authorities of the exporting country and of the importing country in determining the authenticity or accuracy of movement certificates, it should be observed that the conclusions of the Court of First Instance in paragraphs 120, 121, 150, 323 and 324 of the contested judgment, to which the appellant refers in its appeal, were reached having regard to the provisions of the Association Agreement between the EEC and the Republic of Turkey and on the basis of the Court’s settled case-law.
Cu privire la încălcarea invocată a principiului repartizării competențelor între autoritățile competente din statul de export și cele din statul de import în ceea ce privește verificarea autenticității, respectiv a regularității certificatelor de circulație a mărfurilor, se constată că adoptarea concluziilor Tribunalului prevăzute la punctele 120, 121, 150, 323 și 324 din hotărârea atacată, la care face trimitere recurenta în cererea de recurs, sa realizat în conformitate cu dispozițiile Acordului de asociere CEE-Turcia, precum și în temeiul jurisprudenței constante a Curții.
According to settled caselaw, the determination of the origin of goods is based on a division of powers between the authorities of the exporting country and those of the importing country; whilst the former determine origin, the proper working of the system is ensured jointly by the authorities concerned on both sides.
Conform unei jurisprudențe constante, determinarea originii mărfurilor este întemeiată pe o repartizare a competențelor între autoritățile statului de export și cele ale statului de import, în sensul că originea este determinată de autoritățile statului de export, controlul funcționării acestui regim fiind asigurat datorită cooperării dintre administrațiile respective.
That system is justified by the fact that the authorities of the exporting state are in the best position to verify directly the facts which determine origin.
Acest sistem se justifică prin faptul că autoritățile statului de export sunt cele mai în măsură să verifice în mod direct faptele care condiționează originea 13.
13It has the additional advantage
Pentru determinarea originii mărfurilor, această repartizare
See also Joined Cases C-153/94 and C-204/94 Faroe Seafood and Others [1996] ECR I-2465, paragraph 19.
A se vedea și Hotărârea din 14 mai 1996, Faroe Seafood și alții (C-153/94 și C-204/94, Rec., p. I-2465, punctul 19).
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-204/07 P of fact made by the customs authority in the exporting country.
CONCLUZIILE AVOCATULUI GENERAL TRSTENJAK — CAUZA C-204/07 P privire la constatările de fapt ale autorității vamale din statul de export 16.
16 of producing certain and uniform results regarding the identification of the origin of goods and of thereby avoiding deflections of trade and distortions of competition in trade.
a competențelor prezintă în plus avantajul că permite obținerea de rezultate certe și unitare, prevenind astfel deturnări ale traficului comercial și denaturarea concurenței.
It follows that, under the Association Agreement, the customs authorities of the importing country cannot refuse preferential treatment to goods which are imported under cover of a certificate properly issued by the customs authorities of the exporting country.
Rezultă că autoritățile vamale ale statului în care este importată o anumită marfă, în temeiul unui certificat eliberat conform prevederilor legale de autoritățile vamale din statul de export, nu pot refuza aplicarea tratamentului preferențial în sensul dispozițiilor din Acordul de asociere.
Even if the customs authorities of the importing State have reasonable doubts as to the true origin of the goods in question, the only course open to them is to ask the customs authorities of the exporting State to carry out a subsequent verification of that origin. 17
Chiar dacă autoritățile vamale ale statului de import au îndoieli justificate cu privire la originea efectivă a mărfurilor respective, acestea pot doar să solicite autorităților vamale ale statului de export o verificare ulterioară a acestei origini 17.
That mechanism can function only if the customs authorities of the importing country accept the determinations legally made by the authorities of the exporting country.
Mecanismul prevăzut poate funcționa doar dacă administrația vamală a statului de import recunoaște aprecierile realizate în mod legal de autoritățile statului de export 14.
14 As the Court held in Les Rapides Savoyards and Others, 15in the context of international free trade agreements entered into between the Community and a nonmember State on the basis of reciprocal obligations, recognition by the customs authorities of the Member States of decisions legally made by the authorities of that nonmember State is also necessary in order that the Community can, in turn, demand that the customs authorities of that State accept the decisions taken by the customs authorities of the Member States concerning the origin of products exported from the Community to the State in question.
În sensul concluziilor Curții din Hotărârea Les Rapides Savoyards și alții 15, în cadrul acordurilor internaționale de liber schimb care generează obligații reciproce între Comunitate și un stat terț, este necesară recunoașterea de către administrațiile vamale ale statelor membre a deciziilor adoptate în mod legal de autoritățile unui stat terț și pentru ca, la rândul său, Comunitatea să poată solicita autorităților vamale ale statului în cauză respectarea deciziilor luate de autoritățile vamale ale statelor membre referitoare la originea produselor exportate de Comunitate către acest stat.
That system of cooperation and division of responsibilities between the customs administrations necessarily means that they are also bound by the results of that subsequent verification where the customs authorities of the exporting State have been able to determine the origin of the goods in question.
Acest sistem de cooperare și de repartizare a competențelor între administrațiile vamale conduce la obligativitatea de respectare a rezultatelor acestei verificări ulterioare, dacă autoritățile vamale ale statului de export au putut să determine originea mărfurilor în cauză.
According to the Court’s own caselaw, only in exceptional cases, where the customs authorities of the exporting State are not in a position duly to carry out the subsequent verification, may the customs authorities of
Potrivit jurisprudenței Curții, doar în situația specială în care autoritățile vamale ale statului de export nu sunt în măsură să efectueze în mod corespunzător verificarea ulterioară, este posibil ca autoritățile vamale
It is true that the customs authorities of the importing country are not legally bound by the presentation of a preference certificate to grant the importer the preferential treatment applied for.
Desigur, prezentarea unui certificat cu privire la regimul preferențial nu obligă autoritățile vamale ale statului de import să acorde importatorului tratamentul preferențial solicitat.
However, provided that the preference certificate was properly issued in accordance with formal requirements, it is prima facie substantively accurate.
Totuși, în măsura în care certificatul cu privire la regimul preferențial a fost eliberat cu respectarea condițiilor de formă, acesta beneficiază de aparența legală a exactității materiale.
The presentation of the preference certificate therefore produces at least a binding effect in point of fact, that is, as regards the findings
Din acest motiv, prezentarea certificatului cu privire la regimul preferențial produce în fapt cel puțin un efect obligatoriu, și anume cu
16 — Prieß, H.-J., Zollkodex, cited above (footnote 10), Article 27, paragraph 41.
16 — Prieß, H.-J., Zollkodex, citată anterior (la nota de subsol 10), articolul 27, punctul 41.
14 — Faroe Seafood and Others, cited in footnote 13, paragraph 20, and Joined Cases C-23/04 to C-25/04 Sfakianakis [2006] ECR I-1265, paragraph 23.
14 — Hotărârea Faroe Seafood și alții (citată la nota de subsol 13, punctul 20) și Hotărârea din 9 februarie 2006, Sfakianakis (C-23/04-C-25/04, Rec., p. I-1265, punctul 23).
17 — See the Opinion of Advocate General Léger in Joined Cases C-23/04 to C-25/04 Sfakianakis [2006] ECR I-1265, point 33.
17 — A se vedea Concluziile avocatului general Léger prezentate la 20 octombrie 2005 în cauza în care sa pronunțat Hotărârea Sfakianakis (citată la nota de subsol 14, punctul 33).
15 — Cited in footnote 13, paragraph 27.
15 — Citată la nota de subsol 13, punctul 27.
C.A.S. v COMMISSION the importing State check the authenticity and the accuracy of the certificate at issue and take account of other evidence as to the origin of the goods in question. 18 responsibilities between the Turkish and the Community customs authorities.
C.A.S./COMISIA din statul de import să verifice direct autenticitatea și regularitatea certificatului în litigiu, ținând seama de alte dovezi ale originii mărfurilor în discuție 18.
Rather, I concur with the Commission’s assessment that the Community customs authorities would themselves have been in no position to determine whether a third country’s export certificates presented to them were authentic or forged.
între autoritățile vamale turce și cele comunitare. Dimpotrivă, trebuie admis argumentul Comisiei în sensul că autoritățile vamale comunitare nu ar dispune nici de posibilitatea de a aprecia pe cont propriu dacă certificatele de export emise de un stat terț, care le sunt prezentate, sunt autentice sau falsificate.
That finding may therefore be made solely by the technically competent customs authorities of the exporting State, which in this case are the Turkish customs authorities.
Prin urmare, această concluzie poate fi formulată exclusiv de autoritățile vamale competente ale statului de export, mai precis, în speță, de autoritățile vamale turce.
(b) Different assessment in the event of misconduct on the part of the authorities of the exporting State
b) Cu privire la o apreciere diferită în condițiile unui comportament abuziv al autorităților statului de export
Contrary to the appellant’s view, the caselaw cannot in any event be interpreted as meaning that the importing State has a right of verification of such a kind as to enable it to review and call in question the lawfulness and then the determination made by the exporting State as a whole.
Contrar opiniei recurentei, jurisprudența nu poate fi interpretată în niciun caz în sensul existenței unui drept de control al statului de import, astfel încât acesta să poată verifica și contesta mai întâi legalitatea și, ulterior, aprecierea de ansamblu a statului de export.