natgillin/translations-raw huggingface dataset:
I am therefore of the opinion that the acts or conduct adopted by the Commission in this case could not have established on the part of Salzgitter a legitimate expectation such as to prevent the Commission from ordering the Federal Republic of Germany to recover the aid and the recipient undertaking to repay that aid.
În consecință, considerăm că actele sau comportamentul adoptat de Comisie în cadrul prezentei cauze nu au putut conferi întreprinderii Salzgitter o încredere legitimă de natură să împiedice Comisia să impună Republicii Federale Germania dispunerea restituirii ajutoarelor și întreprinderii beneficiare rambursarea acestora.
The first paragraph of Article 61 of the Statute of the Court of Justice provides that, if the appeal is well founded, the Court of Justice is to quash the decision of the Court of First Instance.
Articolul 61 primul paragraf din Statutul Curții de Justiție prevede că, în cazul în care recursul este întemeiat, Curtea anulează decizia Tribunalului.
In that case, it may itself give final judgment in the matter, where the state of the proceedings so permits, or refer the case back to the Court of First Instance for judgment.
În acest caz, Curtea poate fie să soluționeze ea însăși în mod definitiv litigiul, atunci când acesta este în stare de judecată, fie să trimită cauza Tribunalului pentru a se pronunța asupra acesteia.
In view of all of the foregoing considerations and in the light of the conclusions already drawn in the examination of the previous two limbs, I consider that the Court of First Instance committed an error of law in finding that the Commission had infringed the principle of legal certainty by ordering repayment of the aid which, without notification, had been unlawfully granted to Salzgitter.
Având în vedere ansamblul acestor elemente și cu privire la concluziile pe care le-am prezentat deja în cadrul examinării celor două aspecte precedente, considerăm că Tribunalul a comis o eroare de drept atunci când sa pronunțat în sensul că Comisia a încălcat principiul securității juridice prin faptul că a impus rambursarea ajutoarelor care, în lipsa unei notificări, fuseseră acordate ilegal întreprinderii Salzgitter.
I therefore propose that the Court should declare the first plea to be well founded and set aside the judgment under appeal in so far as it annulled Articles 2 and 3 of the contested decision concerning repayment of the aid granted to Salzgitter between 1986 and 1995.
În consecință, propunem Curții să declare primul motiv fondat și să anuleze hotărârea atacată în măsura în care aceasta a anulat articolele 2 și 3 din decizia în litigiu referitoare la rambursarea ajutoarelor acordate întreprinderii Salzgitter în perioada 1986-1995.
In my view, the state of the proceedings in this case does not permit final judgment.
În prezenta cauză, considerăm că litigiul nu este în stare de judecată.
Examination of the pleas raised by Salzgitter in its application for annulment will inevitably require verifications of fact which the Court of First Instance did not examine in the judgment under appeal.
Întradevăr, examinarea motivelor indicate de Salzgitter în cadrul acțiunii sale în anulare va impune inevitabil verificări de fapt pe care Tribunalul nu le-a examinat în cadrul hotărârii atacate.
I am thinking, in particular, of the fourth plea, alleging an error of assessment arising from the classification of certain investments as measures falling within the scope of application of the ECSC Treaty, the fifth plea, alleging an error of assessment by virtue of the Commission’s failure to classify certain investment plans as environmental protection measures, and the sixth plea, alleging an error of assessment in the definition of the decisive discount rate.
Ne referim în special la al patrulea motiv, întemeiat pe o eroare de apreciere cu privire la calificarea anumitor investiții ca măsuri care intră în domeniul de aplicare al Tratatului CECO, la al cincilea motiv, întemeiat pe o eroare de apreciere în sensul că Comisia nu ar fi calificat anumite proiecte de investiții ca măsuri care au în vedere protecția mediului, și la al șaselea motiv, întemeiat pe o eroare de apreciere în definirea ratei de actualizare determinante.
In the light of the foregoing, there is in my view no need for a ruling on the other limbs of this plea.
Având în vedere cele ce precedă, considerăm că nu trebuie să ne pronunțăm asupra celorlalte aspecte ale acestui motiv.
Nor do I consider there to be any need for a ruling on the second plea of this appeal.
Considerăm de asemenea că nu trebuie să ne pronunțăm asupra celui de al doilea motiv al acestui recurs.
In the light of the foregoing considerations, I propose that the Court of Justice should:
Având în vedere considerațiile care precedă, propunem Curții să declare și să hotărască următoarele:
(1) set aside the judgment of the Court of First Instance of the European Communities of 1 July 2004 in Case T-308/00 Salzgitter v Commission in so far as it annuls Articles 2 and 3 of Commission Decision 2000/797/ECSC of 28 June 2000 on State aid granted by the Federal Republic of Germany to Salzgitter AG, Preussag Stahl AG and the group’s steel-industry subsidiaries, now known as Salzgitter AG — Stahl und Technologie (SAG);
„1) Anulează Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene din 1 iulie 2004, Salzgitter/Comisia (T-308/00) în măsura în care aceasta anulează articolele 2 și 3 din Decizia 2000/797/CECO a Comisiei din 28 iunie 2000 privind ajutorul de stat acordat de Germania în favoarea Salzgitter AG, a Preussag Stahl AG și a filialelor siderurgice ale grupului, în prezent regrupate sub denumirea de Salzgitter AG — Stahl und Technologie (SAG).
(2) refer the case back to the Court of First Instance of the European Communities for a ruling on the substance of the matter;
2) Trimite cauza în fața Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene pentru ca acesta să se pronunțe asupra fondului.
(3) reserve the decision as to costs.
3) Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.”
APPEAL under Article 56 of the Statute of the Court of Justice, lodged on 16 September 2004,
În cauza C-408/04 P, având ca obiect un recurs formulat în temeiul articolului 56 din Statutul Curții de Justiție, introdus la 16 septembrie 2004,
Commission of the European Communities, represented by V. Kreuschitz and M. Niejahr, acting as Agents, with an address for service in Luxembourg, appellant, the other parties to the proceedings being:
Comisia Comunităților Europene, reprezentată de domnii V. Kreuschitz și M. Niejahr, în calitate de agenți, cu domiciliul ales în Luxemburg, recurentă, celelalte părți în proces fiind:
Salzgitter AG, represented by J. Sedemund and T. Lübbig, Rechtsanwälte, applicant at first instance,
Salzgitter AG, reprezentată de J. Sedemund și T. Lübbig, Rechtsanwälte, reclamantă în primă instanță,
Federal Republic of Germany, represented by M. Lumma and W.-D. Plessing, as well as C. Schulze-Bahr, acting as Agents, intervener at first instance,
Republica Federală Germania, reprezentată de domnii M. Lumma și W.-D. Plessing, precum și de doamna C. Schulze-Bahr, în calitate de agenți, intervenientă în primă instanță,
THE COURT (Grand Chamber), composed of V. Skouris, President, C.W.A. Timmermans, A. Rosas, K. Lenaerts, A. Tizzano and L. Bay Larsen, Presidents of Chambers, J.N. Cunha Rodrigues, R. Silva de Lapuerta, M. Ilešič, P. Lindh and J.-C. Bonichot (Rapporteur), Judges,
CURTEA (Marea Cameră), compusă din domnul V. Skouris, președinte, domnii C. W. A. Timmermans, A. Rosas, K. Lenaerts, A. Tizzano și L. Bay Larsen, președinți de cameră, domnul J. N. Cunha Rodrigues, doamna R. Silva de Lapuerta, domnul M. Ilešič, doamna P. Lindh și domnul J.-C. Bonichot (raportor), judecători, avocat general: domnul Y. Bot, grefier: domnul J. Swedenborg, administrator, având în vedere procedura scrisă și în urma ședinței din 6 februarie 2007, după ascultarea concluziilor avocatului general în ședința din 11 septembrie 2007,
By its appeal, the Commission of the European Communities asks the Court of Justice to set aside the judgment delivered by the Court of First Instance of the European Communities on 1 July 2004 in Case T-308/00 Salzgitter v Commission [2004] ECR II-1933 (‘the judgment under appeal’) by which that court partly annulled Commission Decision 2000/797/ECSC of 28 June 2000 on State aid granted by the Federal Republic of Germany to Salzgitter AG, Preussag Stahl AG and the group’s steel-industry subsidiaries, now known as Salzgitter AG - Stahl und Technologie (SAG) (OJ 2000 L 323, p.
Prin recursul formulat, Comisia Comunităților Europene solicită anularea Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene din 1 iulie 2004 Salzgitter/Comisia (T-308/00, Rec., p. II-1933, denumită în continuare „hotărârea atacată”), prin care acesta a anulat în parte Decizia 2000/797/CECO a Comisiei din 28 iunie 2000 privind ajutorul de stat acordat de Germania în favoarea Salzgitter AG, Preussag Stahl AG și a filialelor siderurgice ale grupului, regrupate în prezent sub denumirea Salzgitter AG — Stahl und Technologie (SAG) (JO L 323, p.
5, ’the contested decision’).
5, denumită în continuare „decizia în litigiu”).
By its crossappeal, Salzgitter AG (‘Salzgitter’) seeks to have the judgment under appeal set aside in part.
Printr-un recurs incident, Salzgitter AG (denumită în continuare „Salzgitter”) solicită anularea în parte a hotărârii atacate.
Legal context and facts of the case
Cadrul juridic și situația de fapt
In paragraphs 1 to 5 of the judgment under appeal, the Court of First Instance set out the legal context as follows:
La punctele 15 din hotărârea atacată, Tribunalul a prezentat cadrul juridic astfel:
“The following are recognised as incompatible with the common market for coal and steel and shall accordingly be abolished and prohibited within the Community, as provided in this Treaty:
«În cadrul Comunității, sunt incompatibile cu piața comună a cărbunelui și a oțelului și, în condițiile prevăzute în prezentul tratat, sunt, prin urmare, eliminate și interzise:
(c) subsidies or aids granted by States, or special charges imposed by States, in any form whatsoever.”
(c) subvențiile sau ajutoarele acordate de state sau redevențele speciale impuse de acestea, sub orice formă;»
Article 67 CS provides:
Articolul 67 CO prevede următoarele:
— if the action taken by that State is having harmful effects on the coal or steel undertakings within the jurisdiction of that State, the Commission may authorise it to grant aid to these undertakings, the amount, conditions and duration of which shall be determined in agreement with the Commission. …;
— dacă acțiunea acestui stat membru presupune efecte prejudiciabile pentru întreprinderile din domeniul cărbunelui sau al oțelului aflate pe teritoriul său, Comisia poate autoriza acest stat membru să le acorde un ajutor ale cărui valoare, condiții și durată sunt stabilite în acord cu acesta. […]
— if the action taken by that State is having harmful effects on the coal or steel undertakings within the jurisdiction of other Member States, the Commission shall make a recommendation to that State with a view to remedying these effects by such measures as that State may consider most compatible with its own economic equilibrium.
— dacă acțiunea acestui stat membru presupune efecte prejudiciabile pentru întreprinderile din domeniul cărbunelui sau al oțelului aflate pe teritoriul altor state membre, Comisia îi adresează o recomandare în vederea remedierii acestora prin măsurile pe care statul membru le va considera cele mai compatibile cu propriul său echilibru economic.
The first and second paragraph of Article 95 CS provide as follows:
Articolul 95 primul și al doilea paragraf CO prevede următoarele:
“In all cases not provided for in this Treaty where it becomes apparent that a decision or recommendation of the Commission is necessary to attain, within the common market in coal and steel and in accordance with Article 5, one of the objectives of the Community set out in Articles 2, 3 and 4, the decision may be taken or the recommendation made with the unanimous assent of the Council and after the Consultative Committee has been consulted.
«În toate cazurile neprevăzute în prezentul tratat în care o decizie sau o recomandare a Comisiei apare ca necesară pentru a realiza, în funcționarea pieței comune a cărbunelui și a oțelului, conform dispozițiilor articolului 5, unul dintre obiectivele Comunității, astfel cum sunt definite la articolele 2, 3 și 4, această decizie sau recomandare poate fi adoptată cu avizul conform al Consiliului, hotărând în unanimitate, și după consultarea Comitetului Consultativ.
Any decision so taken or recommendation so made shall determine what penalties, if any, may be imposed.”
Aceeași decizie sau recomandare, adoptată în aceeași formă, stabilește eventualele sancțiuni aplicabile.»
In order to meet the restructuring needs of the steel industry, the Commission relied on the provisions of Article 95 CS to introduce, in the early 1980s, a Community scheme authorising the grant of State aid to the steel industry in specific and limited cases.
Pentru a răspunde necesității restructurării sectorului siderurgic, de la începutul anilor ’80 Comisia a creat, în temeiul articolului 95 CO, o schemă comunitară care autoriza acordarea unor ajutoare de stat acestui sector în anumite situații limitativ prevăzute.
That scheme underwent a series of amendments in order to deal with the cyclical problems encountered by the steel industry.
Această schemă a suferit modificări succesive, pentru a face față dificultăților conjuncturale din industria siderurgică.
The decisions successively adopted for that purpose are commonly known as the “Steel Aid Codes”.
Deciziile succesive adoptate în acest sens sunt numite în general «codurile privind ajutoarele acordate siderurgiei».
That decision was applicable from 1 January 1997 to 22 July 2002.’
Această decizie sa aplicat între 1 ianuarie 1997 și 22 iulie 2002.”
In paragraphs 6 to 11 of the judgment under appeal, the Court of First Instance set out the pre-litigation procedure, in the following terms:
La punctele 6-11 din hotărârea atacată, Tribunalul a prezentat istoricul cauzei după cum urmează:
In Germany, the Zonenrandförderungsgesetz (German law on the development of the border zone between the former German Democratic Republic and the former Czechoslovak Socialist Republic, “the ZRFG”) was adopted on 5 August 1971 and approved, along with subsequent amendments to it, by [decision of] the Commission [(“the 1971 Decision”)], following assessment of the measures planned by the Commission pursuant to Article 92 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 87 EC) and Article 93 of the EC Treaty (now Article 88 EC).
În Germania, Zonenrandförderungsgesetz (Legea germană privind contribuția la dezvoltarea zonelor aflate dea lungul frontierei cu fosta Republică Democrată Germană și cu fosta Republică Cehoslovacă, denumită în continuare «ZRFG») a fost adoptată la 5 august 1971 și aprobată, ca și modificările sale ulterioare, prin [decizia] Comisiei [(denumită în continuare «Decizia din 1971»)], după examinarea dispozițiilor sale în lumina articolului 92 din Tratatul CE (devenit, după modificare, articolul 87 CE) și a articolului 93 din Tratatul CE (devenit articolul 88 CE).
The most recent amendments to the ZRFG were approved by the Commission as State aid compatible with the EC Treaty (OJ 1993 C 3, p. 3).
Ultimele modificări ale ZRFG au fost aprobate de Comisie ca ajutoare de stat compatibile cu Tratatul CE (JO 1993, C 3, p. 3).
The ZRFG came to an end definitively in 1995.
ZRFG a expirat definitiv în 1995.
From the beginning, Paragraph 3 of the ZRFG provided for tax incentives in the form of special depreciation allowances (“Sonderabschreibungen”) and taxfree reserves (“steuerfreie Rücklagen”) for investments made in any establishment of an undertaking situated along the border area between the former German Democratic Republic and the former Czechoslovak Socialist Republic … .
Încă de la început, articolul 3 din ZRFG prevedea ajutoare fiscale sub forma amortizărilor derogatorii («Sonderabschreibungen») și a rezervelor scutite de impozit («steuerfreie Rücklagen») pentru investițiile realizate în orice sediu al unei întreprinderi situat dea lungul frontierei cu fosta Republică Democrată Germană și cu fosta Republică Cehoslovacă.
The special depreciation allowances permitted the entry of a higher rate of depreciation for eligible investment in the company accounts than would be possible, under the ordinary legislation, in the initial year or years of the investment of the
Amortizările derogatorii constau în posibilitatea de a înscrie în bilanțul societății amortizări, aferente investițiilor subvenționabile, mai ridicate decât cele prevăzute de dreptul comun în primul an sau în primii ani după realizarea respectivelor investiții ale întreprinderii în
COMMISSION v SALZGITTER company in question.
COMISIA/SALZGITTER cauză.
Thus the company’s tax base was reduced and liquidity was increased for the first year or years of the investment, thereby procuring a gain for the company.
Aceasta determina pentru întreprindere o bază de impozitare redusă și, prin urmare, mai multe lichidități pentru primul an sau primii ani după realizarea investițiilor, oferindu-i un avantaj de trezorerie.
Taxfree reserves also produced a gain for the company.
Un avantaj similar era obținut de întreprindere prin intermediul rezervelor scutite de impozit.
The special depreciation allowances and taxfree reserves could not be cumulated, however.
Amortizările derogatorii și rezervele scutite de impozit nu erau totuși cumulabile.
By letter dated 3 March 1999 the Commission, after having observed from a reading of the annual accounts of Preussag Stahl AG, one of the companies of … Salzgitter …, that the company had been subsidised repeatedly between 1986 and 1995 on the basis of Paragraph 3 of the ZRFG, informed Germany of its decision to initiate the procedure under Article 6(5) of the Sixth Steel Aid Code in respect of the aid granted by [the Federal Republic of] Germany to Preussag Stahl AG and to the other subsidiaries of … Salzgitter ….
După ce a descoperit în rezultatele financiare ale Preussag Stahl AG, una dintre societățile […] Salzgitter […], că în perioada 1986-1995 îi fuseseră acordate mai multe ajutoare în temeiul articolului 3 din ZRFG, Comisia, prin scrisoarea din 3 martie 1999, a informat Republica Federală Germania despre decizia sa de a deschide procedura prevăzută la articolul 6 alineatul (5) din al șaselea cod privind ajutoarele acordate siderurgiei cu privire la ajutoarele acordate de [Republica Federală] Germania societății Preussag Stahl AG și celorlalte filiale siderurgice [ale] Salzgitter […].
By that decision, published on 24 April 1999 in the Official Journal of the European Communities (OJ 1999 C 113, p.
Prin decizia menționată, publicată la 24 aprilie 1999 în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene (JO C 113, p.
9), the Commission invited the parties concerned to submit their observations on the aid in question.
9), Comisia a invitat părțile interesate să prezinte observații cu privire la ajutoarele în cauză.
By Articles 2 and 3 of the [contested] decision, the Commission ordered the Federal Republic of Germany to recover that aid from the recipient and requested it to state the specific conditions for its recovery.’
Conform articolelor 2 și 3 din decizia [în litigiu], Comisia a dispus ca Republica Federală Germania să recupereze respectivele ajutoare de la beneficiarii acestora și a invitat-o să indice condițiile exacte ale recuperării acestora.”
Proceedings before the Court of First Instance and the judgment under appeal
Acțiunea în fața Tribunalului și hotărârea atacată
By application lodged at the Registry of the Court of First Instance on 11 September 2000, Salzgitter brought an action seeking the annulment of the contested decision.
Prin cererea depusă la grefa Tribunalului la 21 septembrie 2000, Salzgitter a introdus o acțiune în anulare împotriva deciziei în litigiu.
By order of the President of the Court of First Instance of 29 March 2001, the Federal Republic of Germany was given leave to intervene in support of the form of order sought by Salzgitter.
Prin Ordonanța din 29 martie 2001, sa admis intervenția Republicii Federale Germania în sprijinul concluziilor Salzgitter.
In the judgment under appeal, the Court of First Instance held that the Commission was entitled to apply Article 4(c) CS, and not Article 67 CS, to the State aid granted to Salzgitter.
În hotărârea atacată, Tribunalul a apreciat că Comisia aplicase în mod întemeiat articolul 4 litera (c) CO, iar nu articolul 67 CO, ajutoarelor acordate Salzgitter.
In reaching that conclusion, the Court of First Instance stated, particularly in paragraphs 111 to 115 of the judgment under appeal, that Articles 4(c) CS and 67 CS cover two distinct areas, with Article 67 not covering State aid, and that the uncertainty brought about by developments in the legal regime governing aid not specific to the coal and steel sectors during the period that saw the successive adoption of the first three Steel Aid Codes could not change its interpretation.
Pentru a ajunge la această concluzie, Tribunalul a precizat, la punctele 111-115 din hotărârea atacată, printre altele, că articolul 4 litera (c) CO și articolul 67 CO vizează două domenii distincte, articolul 67 CO neaparținând domeniului ajutoarelor de stat, și că incertitudinile legate de evoluțiile regimului juridic al ajutoarelor nespecifice sectoarelor cărbunelui și oțelului, cu ocazia adoptării succesive a primelor trei coduri privind ajutoarele acordate siderurgiei, nu erau susceptibile să modifice interpretarea acestuia.
Moreover, the Court of First Instance rejected as unfounded Salzgitter’s arguments concerning the Commission’s erroneous interpretation of the notion of State aid and of Article 95 CS, as well as its argument concerning the failure to state reasons in the contested decision.
Pe de altă parte, Tribunalul a respins ca nefondate argumentele Salzgitter referitoare la interpretarea greșită dată de Comisie noțiunii de ajutor de stat și articolului 95 CO, precum și la lipsa motivării deciziei în litigiu.
By contrast, the Court of First Instance held that the Commission could not order the recovery of the aid paid to the applicant between 1986 and 1995 without breaching the principle of legal certainty, and annulled Articles 2 and 3 of the contested decision concerning the Federal Republic of Germany’s obligation to recover the State aid covered by that decision.
În schimb, Tribunalul a apreciat că Comisia nu putea, fără a încălca principiul securității juridice, să ceară restituirea ajutoarelor acordate Salzgitter între 1986 și 1995 și a anulat articolele 2 și 3 din decizia în litigiu, referitoare la obligația Republicii Federale Germania de a recupera ajutoarele de stat vizate prin această decizie.
To reach the finding that there was a breach of the principle of legal certainty, the Court of First Instance held, in paragraph 174 of the judgment under appeal, that the situation resulting from the adoption of the Second and the Third Steel Aid Code had created a legal situation that was ambiguous as to the scope of the 1971 Decision and the scope of the obligation to notify the aid granted to Salzgitter after adoption of that third code, pursuant to Article 6 of that code.
Pentru a ajunge la constatarea încălcării principiului securității juridice, Tribunalul a apreciat, la punctul 174 din hotărârea atacată, că situația care rezulta din adoptarea celui de al doilea și a celui de al treilea cod privind ajutoarele acordate siderurgiei crease o situație juridică ambiguă în ceea ce privește efectele Deciziei din 1971 și ale obligației de a notifica ajutoarele acordate Salzgitter ulterior adoptării celui de al treilea cod menționat, în temeiul articolului 6 din acesta.