natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Points 16 and 17 of Paragraph 3 of the EnWG define energy supply systems as ‘electricity and gas supply systems passing through one or more voltage levels or pressure levels’ and general supply systems as ‘energy supply systems whose function is to distribute energy to third parties and which in terms of their size are not from the outset designed only to supply specific end consumers already existing or identifiable at the time of system construction, but which are in principle open to supply all end consumers’.
Articolul 3 punctele 16 și 17 din această lege definește rețelele de aprovizionare energetică ca fiind „rețelele de aprovizionare cu energie electrică și cu gaz care traversează unul sau mai multe paliere de tensiune sau niveluri de presiune”, iar rețelele de aprovizionare energetică afectate aprovizionării generale ca fiind „rețelele de aprovizionare energetică afectate distribuției de energie către terți și care, având în vedere mărimea lor, nu sunt de la început amenajate exclusiv în vederea aprovizionării anumitor consumatori finali determinați sau determinabili încă din momentul constituirii rețelei, dar care pot să aprovizioneze, în principiu, oricare consumator final”.
Point 18 of Paragraph 3 of that Law defines the distribution system operator as any natural or legal person responsible for operating energy supply systems.
Potrivit definiției de la articolul 3 punctul 18 din aceeași lege, întreprinderea care are calitatea de operator de rețele de aprovizionare energetică înseamnă orice persoană fizică sau juridică ce exploatează o rețea de aprovizionare energetică.
Part 3 of the EnWG includes Paragraphs 20 and 21.
Partea 3 din EnWG cuprinde, printre altele, articolele 20 și 21.
The first sentence of Paragraph 20(1) provides that operators of energy supply systems ‘shall in accordance with objectively justified criteria grant anyone access to their system without discrimination and shall publish on the Internet the conditions, including specimen contracts, and charges for such system access’.
Articolul 20 menționat prevede la alineatul 1 prima teză că operatorii de rețele de aprovizionare energetică „trebuie să permită oricărei persoane accesul la rețea, pe baza unor criterii obiective și fără discriminare; aceștia trebuie de asemenea să publice, pe internet, condițiile de acces la rețea, inclusiv contractele tip și tarifele”.
Paragraph 21(1) of the EnWG provides:
Articolul 21 alineatul 1 din EnWG prevede:
‘Conditions and charges for system access shall be appropriate, non-discrim-inatory, transparent and no less favourable than those which in practice or for costing purposes are applied and charged by system operators in comparable situations for service provision within their undertaking or to connected or associated undertakings’.
„Condițiile și prețurile de acces la rețea trebuie să fie rezonabile, nediscriminatorii, transparente și nu mai puțin favorabile decât cele pe care operatorii de rețele de aprovizionare energetică le aplică, le facturează sau le impută în cazuri comparabile pentru prestațiile efectuate în interiorul întreprinderii lor sau furnizate unor întreprinderi conexe sau asociate”.
Paragraph 110(1) of the EnWG lays down the conditions under which the status of site network may be obtained and states the legal consequences of that status as follows:
Articolul 110 alineatul 1 din EnWG stabilește condițiile pentru obținerea statutului de rețea de aprovizionare privată și consecințele juridice ale acestui statut, după cum urmează:
1. are located on a geographically connected operation zone and which predominantly serve to supply the energy needs of the undertaking itself or of connected undertakings within the meaning of point 38 of Paragraph 3 of this Law,
1. care sunt instalate într-o zonă de exploatare ce constituie, din punct de vedere spațial, o unitate funcțională și care sunt în special destinate transportului de energie în interiorul întreprinderii sau către întreprinderi conexe în sensul articolului 3 punctul 38;
2. are located on a geographically connected private zone and which enable the system operator or his representative in pursuit of a common primary commercial purpose,
2. care sunt instalate într-o zonă privată ce constituie, din punct de vedere spațial, o unitate funcțională și care sunt utilizate de operatorul rețelei sau de un mandatar pentru aprovizionarea cu energie a consumatorilor finali care se pot caracteriza printr-un obiect comercial comun și preeminent a) care depășește un simplu raport comercial de locațiune sau de închiriere și b) a cărui derulare ar putea fi complicată în mod excesiv prin aplicarea dispozițiilor citate la începutul prezentului alineat sau
3. are located on a closely geographically connected zone and serve predominantly their own supply purposes, on condition that the energy supply system does not serve to provide general supply within the meaning of point 17 of Paragraph 3 of this Law and that the operator of the site network or his representative possess such staff, technical and economic resources as to ensure the longterm operation of the system in accordance with the provisions of this Law.’
3. care sunt instalate într-o zonă care constituie, din punct de vedere spațial, o strictă unitate funcțională și care servesc în special la autoaprovizionare, cu condiția ca rețeaua de aprovizionare energetică să nu fie destinată aprovizionării generale în sensul articolului 3 punctul 17 și ca operatorul de rețea de aprovizionare privată sau mandatarul acestuia să dispună de capacitățile tehnice, economice și în materie de personal pentru a garanta în mod durabil că rețeaua va fi exploatată în conformitate cu dispozițiile prezentei legi.”
Citiworks is an electricity supply undertaking incorporated under German law.
Citiworks este o societate de drept german a cărei activitate constă în aprovizionarea cu energie.
Since the beginning of 2004 it has supplied electricity to the branch of DFS Deutsche Flugsicherung GmbH located on the site of Leipzig/Halle Airport.
De la începutul anului 2004, aceasta furnizează energie electrică antenei societății DFS Deutsche Flugsicherung GmbH, care se situează în perimetrul aeroportului din Leipzig/Halle.
The latter undertaking is wholly owned by the German State and is responsible for air traffic control in Germany.
Această din urmă societate aparține 100 % statului federal și răspunde de controlul traficului aerian în Germania.
FLH is the undertaking which operates Leipzig/Halle Airport.
FLH este societatea care exploatează aeroportul din Leipzig/Halle.
In that capacity, it maintains an energy supply system by which it meets its own electricity requirements and those of 93 other undertakings established on the airport site (‘the system at issue in the main proceedings’).
În această calitate, aceasta întreține o rețea de aprovizionare energetică prin care își acoperă propriile necesități de energie electrică, precum și pe acelea ale altor 93 de întreprinderi stabilite în perimetrul aeroportului (denumită în continuare „rețeaua în cauză în acțiunea principală”.
During 2004, that system supplied in total approximately 22 200 MWh, of which 85.4% was used by FLH itself.
În cursul anului 2004, această rețea a furnizat circa 22 200 MWh, 85,4 % din această cantitate fiind consumată chiar de FLH.
FLH applied for the system at issue in the main proceedings to be classified as a site network within the meaning of Paragraph 110 of the EnWG.
FLH a solicitat ca rețeaua în cauză în acțiunea principală să fie recunoscută ca rețea de aprovizionare privată în sensul articolului 110 din EnWG.
During the inquiry into that application, on 20 January 2006, the regulatory authority invited citiworks to intervene.
În cadrul instrumentării acestei cereri, la 20 ianuarie 2006, autoritatea de reglementare a invitat societatea citiworks să intervină în cadrul procedurii.
By decision of 12 July 2006, the regulatory authority granted FLH’s application.
Printr-o decizie din 12 iulie 2006, autoritatea de reglementare a admis cererea formulată de FLH.
Citiworks appealed against that finding to the Oberlandesgericht Dresden (Higher Regional Court, Dresden) (Germany).
Împotriva acestei decizii, citiworks a formulat o contestație la Oberlandesgericht Dresden.
Before that court, citiworks submitted that Paragraph 110 of the EnWG is incompatible with Article 20 of Directive 2003/54.
În fața acestei instanțe, citiworks a susținut că articolul 110 din EnWG este incompatibil cu articolul 20 din Directiva 2003/54.
In those circumstances, the Oberlandesgericht Dresden decided to stay the proceedings and to refer the following question to the Court for a preliminary ruling:
În aceste condiții, Oberlandesgericht Dresden a decis să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarea întrebare preliminară:
‘Is the first point of Paragraph 110(1) of the [EnWG] compatible with Article 20(1) of Directive 2003/54/EC … inasmuch as, in accordance with the conditions laid down in the first point of Paragraph 110(1) of the EnWG, a so-called “operation network” is exempted from the general provisions on system access (Paragraphs 20 to 28a of the EnWG) even where such system access would not impose an unreasonable burden?’
„Articolul 110 alineatul 1 punctul 1 din [EnWG] este compatibil cu articolul 20 alineatul (1) din Directiva 2003/54 […] în măsura în care, în cazul în care sunt îndeplinite condițiile din respectivul articol 110 alineatul 1 punctul 1, dispozițiile generale referitoare la accesul la rețea (articolele 20-28a din EnWG) nu sunt aplicabile la ceea ce este denumit rețea de exploatare, chiar în cazul în care accesul liber la rețea nu poate genera nicio complicație excesivă?”
By its question, the national court is asking, in essence, whether Article 20(1) of Directive 2003/54 is to be interpreted as precluding a provision, such as the first point of Paragraph 110(1) of the EnWG, which exempts certain operators of energy
Prin întrebarea adresată, instanța de trimitere solicită să se stabilească, în esență, dacă articolul 20 alineatul (1) din Directiva 2003/54 trebuie interpretat în sensul că se opune unei dispoziții precum articolul 110 alineatul 1 punctul 1 din EnWG, care dispensează anumiți operatori de rețele de aprovizionare energetică de obligația de
CITIWORKS supply systems from the obligation to provide third parties with open access to those systems on the ground that they are located on a geographically connected operation zone and predominantly serve to supply the energy needs of the undertaking itself or of connected undertakings, where it is not established that open third-party access to those systems would impose an unreasonable burden.
CITIWORKS a acorda terților accesul liber la aceste rețele, pentru motivul că sunt instalate într-o zonă de exploatare care constituie o unitate funcțională și că sunt destinate în special transportului de energie în interiorul întreprinderii și către întreprinderi conexe, fără a se demonstra că accesul liber al terților la rețelele în cauză ar genera complicații excesive.
Citiworks takes the view that Article 20(1) of Directive 2003/54 precludes the first point of Paragraph 110(1) of the EnWG.
Citiworks consideră că articolul 20 alineatul (1) din Directiva 2003/54 se opune articolului 110 alineatul 1 punctul 1 din EnWG.
One of the main objectives of that directive, it submits, is to allow energy suppliers to have open access to energy supply systems in order that consumers may freely choose their supplier.
Într-adevăr, în opinia sa, unul dintre principalele obiective ale acestei directive este acela de a permite furnizorilor de energie accesul liber la rețelele de aprovizionare energetică pentru ca respectivii consumatori să își poată alege liber furnizorul.
It argues that the national provision which derogates from the principle of open third-party access to energy supply systems runs contrary to that objective.
Citiworks afirmă că dispoziția națională care derogă de la principiul liberului acces al terților la rețelele de aprovizionare energetică este contrară acestui obiectiv.
There is no provision in Directive 2003/54 which authorises Member States freely to determine in what situations they may derogate from that principle.
În opinia sa, nicio dispoziție din Directiva 2003/54 nu autorizează statele membre să determine în mod liber situațiile în care pot deroga de la acest principiu.
Furthermore, citiworks submits that the first point of Paragraph 110(1) of the EnWG is automatically applicable once the conditions which it lays down have been met.
Citiworks susține, în plus, că articolul 110 alineatul 1 punctul 1 din EnWG se aplică în mod automat în măsura în care sunt îndeplinite condițiile pe care le prevede.
As a preliminary point, FLH contends that the question referred is inadmissible on the ground that it is hypothetical.
FLH susține, cu titlu introductiv, că întrebarea adresată este inadmisibilă întrucât are un caracter ipotetic.
That question, it argues, is based on wording of the first point of Paragraph 110(1) of the EnWG which does not exist, since that provision does not refer to a notion of ‘unreasonable burden’.
Într-adevăr, în opinia sa, această întrebare ar evoca un conținut inexistent al articolului 110 alineatul 1 punctul 1 din EnWG, având în vedere că această dispoziție nu se referă la noțiunea „complicație excesivă”.
In addition, the question is not relevant to the outcome of the main proceedings.
Mai mult, această întrebare nu ar fi pertinentă în ceea ce privește soluția din litigiul care face obiectul acțiunii principale.
On the substance, FLH, the regulatory authority and the German and United Kingdom Governments take the view that the system at issue in the main proceedings is neither a transmission system nor a distribution system and, accordingly, does not come within the scope of Directive 2003/54.
Cu privire la fond, FLH, autoritatea de reglementare, precum și guvernul german și cel al Regatului Unit apreciază că rețeaua în cauză în acțiunea principală nu este nici o rețea de transport, nici o rețea de distribuție și, că, prin urmare, nu intră în domeniul de aplicare al Directivei 2003/54.
Such a system, they argue, is an internal system created by undertakings for their own energy supplies, which has a low consumption and does not affect competition.
Potrivit acestora, o astfel de rețea este o rețea internă creată de întreprinderi pentru propria aprovizionare cu energie, care are un consum redus de energie și care nu afectează concurența.
The first point of Paragraph 110(1) of the EnWG is merely the expression of the discretion available to the German legislature when it implemented Directive 2003/54.
Articolul 110 alineatul 1 punctul 1 din EnWG nu ar fi decât expresia puterii discreționare de care ar fi dispus legiuitorul național la transpunerea Directivei 2003/54.
Moreover, the supply of electricity is ancillary to FLH’s main activity, which is the operation of an airport.
În plus, furnizarea de energie electrică este accesorie activității principale a societății FLH, care constă în exploatarea unui aeroport.
The German Government submits that the system at issue in the main proceedings is a ‘customer installation’ which distributes energy within a closed installation.
Potrivit guvernului german, rețeaua în cauză în acțiunea principală este o „instalație consumatoare” care distribuie energie în cadrul unei instalații închise.
The undertaking which operates it is, it argues, not subject to the obligations imposed by Directive 2003/54 on operators of distribution systems.
Întreprinderea care o exploatează nu este supusă obligațiilor impuse operatorilor de rețele de distribuție prin Directiva 2003/54.
The Polish Government takes the view that the first point of Paragraph 110(1) of the EnWG is incompatible with Directive 2003/54.
Guvernul polonez apreciază că articolul 110 alineatul 1 punctul 1 din EnWG este incompatibil cu Directiva 2003/54.
The Directive, it submits, contains a system of derogations linked to specific circumstances, which excludes derogations of a general nature.
În opinia sa, în cuprinsul acestei directive există un sistem de derogări aferente unor împrejurări speciale, sistem care exclude derogările cu caracter general.
The Commission takes the view that Article 20(1) of Directive 2003/54 precludes the first point of Paragraph 110(1) of the EnWG.
Comisia consideră că articolul 20 alineatul (1) din Directiva 2003/54 se opune articolului 110 alineatul 1 punctul 1 din EnWG.
The system at issue in the main proceedings is, in its view, a distribution system within the meaning of that directive and open access to that system must therefore be guaranteed.
Într-adevăr, rețeaua în cauză în acțiunea principală ar fi o rețea de distribuție în sensul acestei directive, iar liberul acces la rețeaua respectivă ar trebui, așadar, să fie asigurat.
The Commission points out that the principle of open access of third parties to energy supply systems is essential and that derogations from that principle must be allowed only in clearly defined circumstances.
Comisia amintește că principiul liberului acces al terților la rețelele de aprovizionare energetică este esențial și că derogările de la acest principiu nu trebuie să fie admise decât în împrejurări clar definite.
In that regard, the size of the system is taken into account only in respect of questions concerning legal separation of the operators of distribution systems, as follows from the final part of Article 15(2) of Directive 2003/54.
În acest sens, dimensiunea rețelei nu este luată în considerare decât pentru aspecte care privesc separarea juridică a operatorilor de rețele de distribuție, astfel cum rezultă de la articolul 15 alineatul (2) in fine din Directiva 2003/54.
Answer of the Court
Răspunsul Curții
The Court can refuse to give a preliminary ruling on a question submitted by a national court only where it is quite obvious that the ruling sought by that court on the interpretation or validity of Community law bears no relation to the actual facts of the main action or its purpose, or where the problem is hypothetical (see Bosman, paragraph 61, and Acereda Herrera, paragraph 48).
Curtea poate să nu se pronunțe asupra unei întrebări preliminare adresate de o instanță națională numai atunci când este evident că interpretarea sau aprecierea validității unei norme comunitare, solicitată de instanța națională, nu are nicio legătură cu realitatea sau cu obiectul acțiunii principale ori atunci când problema este de o natură ipotetică (a se vedea Hotărârile citate anterior Bosman, punctul 61, și Acereda Herrera, punctul 48).
In the case in the main proceedings, the national court is dealing with a challenge made by an electricity supplier which submits that Article 20(1) of Directive 2003/54 precludes a provision of national law which exempts certain operators of energy supply systems from having to allow open access to their systems.
În litigiul în cauză în acțiunea principală, instanța națională este sesizată cu o contestație din partea unui furnizor de energie electrică. Acesta susține că articolul 20 alineatul (1) din Directiva 2003/54 se opune unei dispoziții de drept național care dispensează anumiți operatori de rețele de aprovizionare energetică de obligația de a permite accesul liber la rețeaua lor.
According to that court, the provision of national law at issue provides that that exemption applies to energy supply systems without there being a requirement as to the existence of an unreasonable burden, whereas that requirement applies to the service systems referred to in the second point of Paragraph 110(1) of the EnWG.
Potrivit instanței menționate, dispoziția de drept național în discuție prevede că respectiva derogare se aplică unor rețele de aprovizionare energetică fără a fi condiționată de existența unor complicații excesive, în timp ce această condiție există pentru rețelele de serviciu prevăzute la articolul 110 alineatul 1 punctul 2 din EnWG.
Accordingly, the national court asks whether Article 20(1) of Directive 2003/54 precludes that derogating system, which removes the obligation to allow third parties open access to certain energy supply systems without the technical capacities of those systems having to be taken into account.
În consecință, instanța de trimitere dorește să se stabilească dacă articolul 20 alineatul (1) din Directiva 2003/54 se opune acestui regim derogatoriu care dispensează de obligația de a acorda terților accesul liber la anumite rețele de aprovizionare energetică, fără a fi luate în considerare capacitățile tehnice ale acestor rețele.
It follows that the question referred is relevant, not hypothetical, and is for that reason admissible.
Din cele expuse anterior rezultă că întrebarea adresată este pertinentă, nu are un caracter ipotetic și, prin urmare, este admisibilă.
With a view to answering the question referred, it is necessary to interpret Article 20 of Directive 2003/54 in the light of the objectives of that directive and of its provisions in order to determine whether the system at issue in the main proceedings comes within the scope of that directive and whether Article 20 thereof precludes a provision such as the first point of Paragraph 110(1) of the EnWG, which dispenses with the obligation to provide third parties with open access to certain energy supply systems.
Pentru a răspunde la întrebarea adresată, trebuie ca articolul 20 din Directiva 2003/54 să fie interpretat ținând seama de obiectivele și de dispozițiile acesteia în scopul de a verifica dacă rețeaua în cauză în acțiunea principală intră sub incidența acestei directive și dacă articolul 20 se opune unei dispoziții precum articolul 110 alineatul 1 punctul 1 din EnWG, care dispensează de obligația de a acorda terților accesul liber la anumite rețele de aprovizionare energetică.
It is appropriate to recall that Directive 2003/54 repealed and replaced Directive 96/92/EC of the European Parliament and of the Council of 19 December 1996 concerning common rules for the internal market in electricity (OJ 1997 L 27, p. 20).
Trebuie amintit că Directiva 2003/54 a abrogat și a înlocuit Directiva 96/92/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 decembrie 1996 privind normele comune pentru piața internă de energie electrică (JO 1997, L 27, p. 20).
It follows from recitals (1) and (2) in the preamble to Directive 2003/54 that it was adopted because of existing shortcomings in achieving the creation of an internal market in electricity after implementation of Directive 96/92.
Din considerentele (1) și (2) ale Directivei 2003/54 rezultă că aceasta a fost adoptată din cauza lacunelor rămase în calea realizării unei piețe interne de energie electrică după punerea în aplicare a Directivei 96/92.
The objective of Directive 2003/54 is therefore to improve the operation of that market.
Obiectivul Directivei 2003/54 este, așadar, acela de îmbunătățire a funcționării acestei piețe.
According to recital (5) in the preamble to Directive 2003/54, one of the main obstacles in arriving at a fully operational and competitive internal market relates to issues of access to the network, tarification issues and different degrees of market opening between Member States.
Potrivit considerentului (5) al Directivei 2003/54, unul dintre principalele obstacole în calea realizării unei piețe interne operaționale și concurențiale se referă la problemele de acces la rețea, la problemele de tarifare și la gradele diferite de deschidere a piețelor între statele membre.
Recitals (6) and (7) in the preamble to that directive state that, for competition to function, non-discriminatory, transparent and fairly priced network access is of paramount importance in bringing about the internal electricity market.
Considerentele (6) și (7) ale directivei menționate prevăd că accesul la rețea nediscriminatoriu, transparent și bazat pe prețuri stabilite în mod echitabil este necesar pentru buna funcționare a concurenței și este de o importanță capitală pentru realizarea pieței interne a energiei electrice.
Articles 16 to 20 of Directive 96/92 provided for a negotiated system of access to electricity transmission and distribution systems.
Directiva 96/92 prevedea, la articolele 16-20, un sistem de acces negociat la rețelele de transport și de distribuție a energiei electrice.