natgillin/translations-raw huggingface dataset:
‘Do Article 12 EC, in conjunction with Articles 17 EC and 18 EC, and Article 56 EC, in conjunction with Article 57 EC, preclude national rules of a Member State under which, in the context of the acquisition, through inheritance, of immovable property situated in a Member State (the State in which the property is situated), that State imposes a tax on the value of the immovable property situated in that State, in respect of which that State allows a deduction corresponding to the value of charges on that immovable property (such as debts secured by the right conferred on a creditor to take out a mortgage against that immovable property) if the deceased, at the time of his demise, was resident in the State in which the property is situated, but not if the deceased, at the time of his demise, was living in a different Member State (the State of residence)?’
„Se opun dispozițiile coroborate ale articolelor 12 [CE], 17[CE] și 18 CE, pe de o parte, și dispozițiile coroborate ale articolelor 56 [CE] și 58 CE, pe de altă parte, unei dispoziții naționale a unui stat membru în temeiul căreia, în cazul dobândirii prin succesiune a unui bun imobil situat într-un stat membru (statul membru în care este situat imobilul), acest stat membru percepe un impozit pe valoarea acestui bun imobil, în scopul căruia valoarea sarcinilor care grevează acest bun imobil (precum datoriile garantate printr-un mandat ipotecar asupra acestui bun imobil) poate face obiectul unei deduceri în statul membru în care este situat acest imobil în cazul în care, la data decesului său, defunctul avea reședința în statul în care este situat bunul, însă nu și în cazul în care, la data decesului său, defunctul avea reședința într-un alt stat membru (statul de reședință)?”
The Belgian Government maintains that the reference for a preliminary ruling is inadmissible.
Guvernul belgian apreciază că cererea de pronunțare a unei hotărâri preliminare este inadmisibilă.
It contends that, owing to the fact that the action for reassessment of the transfer duties in question was brought out of time, the referring court would on no account be able to uphold the claim of the appellants in the main proceedings.
Acesta arată, pe de o parte, că, în temeiul caracterului tardiv al introducerii acțiunii privind recalcularea impozitelor pe transferul proprietăților imobiliare în discuție, instanța de trimitere nu ar putea, în niciun caz, să admită cererea reclamanților din acțiunea principală.
The period within which they were allowed, under Belgian procedural rules, to amend the particulars on the basis of which transfer duties are assessed had already expired several months earlier.
Termenul de care aceștia dispuneau, potrivit normelor de procedură belgiene, pentru a modifica datele în baza cărora sunt calculate impozitele pe transferul proprietăților imobiliare ar fi expirat deja de mai multe luni.
Consequently, an answer to the question referred is not only unnecessary but clearly irrelevant for the purposes of deciding the dispute in the main proceedings.
În consecință, un răspuns la întrebarea adresată nu numai că nu ar fi necesar, dar ar fi în mod clar lipsit de pertinență pentru decizia pe care trebuie să o pronunțe instanța de trimitere.
Moreover, the Belgian Government maintains that, at the stage which the main proceedings have reached, the question referred is purely hypothetical.
Pe de altă parte, acesta apreciază că, în stadiul în care se află procedura din acțiunea principală, întrebarea adresată este pur ipotetică.
At this stage, the referring court has not yet answered any of the questions that are critical for the determination of the dispute in the main proceedings concerning, in particular, the issue whether there is a link between the debt and the immovable property in question such as to indicate the existence of a charge on that property.
În acest stadiu, instanța de trimitere nu ar fi dat încă niciun răspuns la întrebări decisive pentru soluționarea acțiunii principale care privesc, în special, problema dacă exista, între datorie și bunul imobil respectiv, o legătură de natură a face să existe o sarcină care să greveze acest imobil.
In that regard, the Belgian Government pointed out at the hearing that, in the present case, there is no mortgage on the immovable property situated in Belgium, only a mortgage mandate which Ms Eckelkamp granted to her brother before her death.
În această privință, guvernul belgian a subliniat, cu ocazia ședinței, că, în speță, nu există o ipotecă asupra acestui bun imobil situat în Belgia, ci numai un mandat ipotecar acordat de doamna Eckelkamp fratelui său înainte de deces.
According to the Belgian Government, since a mortgage mandate is no more than a right granted to a third party with a view to the possible registration of a mortgage in respect of some immovable property, and no such registration has taken place, there is no charge on that immovable property within the meaning of the caselaw of the Court.
Potrivit acestui guvern, din moment ce un mandat ipotecar nu constituie decât un drept acordat unui terț în vederea înscrierii eventuale a unei ipoteci asupra unui bun imobil oarecare și o astfel de înscriere nu a fost efectuată, nu există nicio sarcină care să greveze respectivul bun imobil, în sensul jurisprudenței Curții.
The question submitted is, therefore, hypothetical.
Prin urmare, întrebarea adresată are un caracter ipotetic.
In that regard, it should be recalled that, in proceedings under Article 234 EC, which are based on a clear separation of functions between the national courts and the Court of Justice, any assessment of the facts in the case is a matter for the national court.
În această privință, trebuie reamintit că, în cadrul unei proceduri prevăzute la articolul 234 CE, întemeiată pe o separare clară a funcțiilor între instanțele naționale și Curte, orice apreciere a situației de fapt din cauză este de competența instanței naționale.
Similarly, it is solely for the national court, before which the dispute has been brought and which must assume responsibility for the forthcoming judicial decision, to determine in the light of the particular circumstances of the case both the need for a preliminary ruling in order to enable it to deliver judgment and the relevance of the questions which it submits to the Court.
De asemenea, este numai de competența instanței naționale sesizate cu soluționarea litigiului și care trebuie să își asume responsabilitatea pentru hotărârea judecătorească ce urmează a fi pronunțată să aprecieze, în raport cu particularitățile cauzei, atât necesitatea unei hotărâri preliminare pentru a fi în măsură să pronunțe propria hotărâre, cât și pertinența întrebărilor pe care le adresează Curții.
Consequently, where the questions submitted concern the interpretation of Community law, the Court is in principle
În consecință, întrucât întrebările adresate au ca obiect interpretarea dreptului comunitar, Curtea este, în
That is not the case here.
Trebuie arătat că nu aceasta este situația din speță.
The Court is being called upon to clarify whether the national courts are required under Community law not to apply certain provisions of the Code relating to the assessment of duties on the transfer of property mortis causa which the appellants in the main proceedings regard as constituting a restriction on the free movement of capital.
În fapt, Curții i se solicită să precizeze dacă instanțele naționale sunt obligate, în temeiul dreptului comunitar, să înlăture aplicarea anumitor dispoziții ale codului referitoare la calculul impozitelor pe transferul proprietăților imobiliare ca urmare a decesului, pe care reclamanții din acțiunea principală le consideră ca reprezentând un obstacol în calea liberei circulații a capitalurilor.
Clearly, therefore, the question submitted relates to the subjectmatter of the main proceedings, as defined by the referring court, and the answer to that question may be useful to that court in enabling it to decide whether the provisions of the Code are in conformity with Community law.
Prin urmare, se pare că întrebarea adresată are o legătură cu obiectul acțiunii principale, astfel cum este acesta definit de instanța de trimitere, și că răspunsul la această întrebare poate fi util acestei instanțe pentru ai permite să decidă dacă dispozițiile respectivului cod sunt conforme cu dreptul comunitar.
Admittedly, the Belgian Government denies that there is a link between Ms Eckelkamp’s debt to her brother and the immovable property in question such as to indicate the existence of a charge on that property, and points out, moreover, that the periods prescribed under the relevant provisions of Belgian law for the submission of new information to be taken into consideration in determining the basis of assessment of the transfer duties payable had expired by the date on which the action in the main proceedings was brought.
Cu siguranță, guvernul belgian contestă, pe de o parte, existența, între datoria doamnei Eckelkamp față de fratele său și bunul imobil care face obiectul succesiunii, a unei legături de natură a face să existe o sarcină care să greveze acest bun și subliniază, pe de altă parte, că termenele prevăzute de dispozițiile pertinente ale dreptului belgian care permit adăugarea de elemente noi în baza de calcul a impozitelor pe transferul proprietăților imobiliare datorate expirase la data introducerii acțiunii principale.
However, it must be borne in mind that the national court alone has jurisdiction to find and assess the facts in the case before it and to interpret and apply national law (see Case C-262/96 Sürül [1999] ECR I-2685, paragraph 95).
Cu toate acestea, trebuie să se amintească, pe de o parte, că numai instanța de trimitere este competentă să constate și să aprecieze situația de fapt a acțiunii principale cu care este sesizată, precum și să interpreteze și să aplice dreptul național (a se vedea Hotărârea din 4 mai 1999, Sürül, C-262/96, Rec., p. I-2685, punctul 95).
It is for that court, not for the Court of Justice, to determine the scope and effect under Belgian law of a mortgage mandate and the consequences of such a mandate in regard to an immovable property left by way of inheritance and situated in Belgium.
Este de competența acestei instanțe, și nu a Curții, să determine aplicabilitatea și efectul, în dreptul belgian, ale unui mandat ipotecar, precum și consecințele unui astfel de mandat în ceea ce privește un bun imobil lăsat moștenire și situat în Belgia.
Furthermore, it is apparent from the case-file submitted to the Court that, first, the absence of a reference to the disputed debt in the declaration filed by the appellants in the main proceedings was based on the provisions of the Code, which make no provision for the inclusion of such debts where the person whose estate is being administered was not residing in Belgium at the time of death — provisions which led the national court to refer a question concerning the interpretation of Community law for a preliminary ruling.
În plus, din dosarul depus la Curte rezultă că, în primul rând, lipsa menționării datoriei în litigiu în declarația depusă de reclamanții din acțiunea principală era întemeiată pe dispozițiile codului, care nu prevedeau includerea unor astfel de datorii atunci când persoana a cărei succesiune este deschisă nu avea reședința în Belgia la data decesului său — dispoziții care au determinat instanța de trimitere să adreseze o întrebare preliminară având ca obiect interpretarea dreptului comunitar.
Second, prior to the filing of the declaration of estate at issue, the competent authorities had informed the appellants in the main proceedings that Ms Eckelkamp’s debt could not be taken into account for the purposes of assessing duties on the transfer of property mortis causa, as she was not residing in Belgium at the date of her death.
În al doilea rând, anterior depunerii declarației de succesiune în litigiu, autoritățile competente informaseră reclamanții din acțiunea principală că datoria doamnei Eckelkamp nu ar putea fi luată în considerare în vederea calculului impozitelor pe transferul proprietăților imobiliare ca urmare a decesului, din moment ce aceasta nu avea reședința în Belgia la data decesului.
Third, as is apparent from paragraph 19 of the present judgment, that declaration appears to have been made by the appellants in the main proceedings without prejudice to any of their rights.
În al treilea rând, astfel cum rezultă de la punctul 19 din prezenta hotărâre, respectiva declarație pare să fi fost introdusă de reclamanții din acțiunea principală sub rezerva tuturor drepturilor lor.
Moreover, the system of references for a preliminary ruling is based on a dialogue between one court and another, the initiation of which depends entirely on the national court’s assessment as to whether a reference is appropriate and necessary (see Case C-2/06 Kempter [2008] ECR I-411, paragraph 42).
Pe de altă parte, trebuie să subliniem că trimiterea preliminară se întemeiază pe un dialog între instanțe, a cărui inițiere depinde în întregime de aprecierea pe care o face instanța națională asupra pertinenței și a necesității trimiterii menționate (a se vedea Hotărârea din 12 februarie 2008, Kempter, C-2/06, Rep, p. I-411, punctul 42).
While it is true that the national court found that the declaration made by the heirs became final on expiry of the statutory period for filing such declarations, it is nevertheless possible to glean from the question referred the factors necessary for an interpretation of Community law which the national court considers might usefully be applied in order to resolve, in accordance with that law, the dispute before it (see, to that effect, Case 132/81 Vlaeminck [1982] ECR 2953, paragraphs 13 and 14).
Deși este adevărat că instanța de trimitere a constatat că declarația făcută de moștenitori a devenit definitivă la data expirării termenului legal de depunere a unor astfel de declarații, nu este mai puțin adevărat că întrebarea adresată permite să se degaje elementele de interpretare a dreptului comunitar considerate de instanța de trimitere ca putând fi aplicate în mod util pentru a rezolva, în funcție de acest drept, litigiul aflat pe rol în fața sa (a se vedea în acest sens Hotărârea din 16 septembrie 1982, Vlaeminck, 132/81, Rec., p. 2953, punctele 13 și 14).
It follows that the reference for a preliminary ruling must be considered to be admissible.
Rezultă că prezenta cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare trebuie să fie considerată ca fiind admisibilă.
By its question, the referring court asks in essence whether the provisions of Art -icles 12 EC, 17 EC and 18 EC, and those of Articles 56 EC and 58 EC, are to be interpreted as precluding legislation of a Member State, such as that at issue in the main proceedings, concerning the assessment of transfer and inheritance duties payable in respect of an immovable property situated in that Member State which makes no provision for the deductibility of debts secured on such property where the person whose estate is being administered was residing, at the time of death, not in that State, in which the immovable property is situated, but in another Member State, whereas provision is made for such deductibility where the person concerned was, at the time of death, residing in the firstmentioned State.
Prin intermediul întrebării formulate, instanța de trimitere solicită, în esență, să se stabilească dacă dispozițiile articolelor 12 CE, 17 CE și 18 CE, pe de o parte, și cele ale articolelor 56 CE și 58 CE, pe de altă parte, trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări a unui stat membru, precum cea în discuție în acțiunea principală, referitoare la calculul impozitelor pe transferul proprietăților imobiliare și pe succesiune datorate pentru un bun imobil situat în acest stat membru, care nu prevede deductibilitatea datoriilor care grevează acest bun imobil în cazul în care persoana a cărei succesiune este deschisă nu avea reședința, la data decesului, în statul în care este situat acest bun imobil, ci într-un alt stat membru, în timp ce această deductibilitate este prevăzută în cazul în care, la data decesului, persoana respectivă era rezidentă a statului în care este situat bunul imobil menționat.
Article 56(1) EC lays down a general prohibition on restrictions on the movement of capital between Member States (Joined Cases C-463/04 and C-464/04 Federconsumatori and Others [2007] ECR I-10419, paragraph 19 and the caselaw cited).
Articolul 56 alineatul (1) CE interzice în mod general restricțiile privind circulația capitalurilor între statele membre (Hotărârea din 6 decembrie 2007, Federconsumatori și alții, C-463/04 și C-464/04, Rep., p. I-10419, punctul 19 și jurisprudența citată).
In that regard, the Court — noting, in particular, that inheritances consisting in the transfer to one or more persons of assets left by a deceased person or, in other words, a transfer to the heirs of ownership of the various items of property, rights, and so
În această privință, Curtea, amintind în special că moștenirile, care constau în transmiterea către una sau mai multe persoane a patrimoniului lăsat de o persoană decedată sau, cu alte cuvinte, într-un transfer către moștenitori al proprietății asupra
A situation in which a person resident in Germany at the time of death leaves to persons resident in Germany and in the Netherlands an immovable property situated in Belgium and the subject of a transfer duty assessment in Belgium is certainly not a situation purely internal to a Member State.
O situație în care o persoană care, la data decesului său, are reședința în Germania lasă moștenire unor alte persoane, care au reședința în Germania și în Țările de Jos, un bun imobil situat în Belgia și care face obiectul calculului impozitelor pe transferul proprietăților imobiliare în Belgia nu constituie nicidecum o situație pur internă.
Consequently, the inheritance at issue in the main proceedings constitutes a movement of capital for the purposes of Article 56(1) EC.
În consecință, moștenirea în discuție în acțiunea principală reprezintă o circulație a capitalurilor în sensul articolului 56 alineatul (1) CE.
It is necessary to examine, first, whether, as the appellants in the main proceedings and the Commission of the European Communities maintain, national rules such as those at issue in the main proceedings amount to a restriction on the movement of capital.
Trebuie să se analizeze mai întâi dacă, astfel cum susțin reclamanții din acțiunea principală și Comisia Comunităților Europene, o reglementare națională precum cea în discuție în acțiunea principală constituie o restricție privind circulația capitalurilor.
In that regard, it should be borne in mind that the effect of national rules which determine the value of immovable property for the purposes of assessing the amount of tax payable when it is acquired through inheritance may be not only to discourage the purchase of immovable property situated in the Member State concerned, but also to reduce the value of the inheritance of a resident of a Member State other than that in which that property is situated (see, to that effect, Barbier, paragraph 62, and Jäger, paragraph 30).
În această privință, trebuie să se amintească faptul că prevederile naționale care determină valoarea unui bun imobil în vederea calculării cuantumului impozitului datorat în cazul dobândirii prin moștenire pot fi de natură nu numai să descurajeze cumpărarea de bunuri imobile situate în statul membru respectiv, dar acestea pot avea de asemenea ca efect diminuarea valorii moștenirii unui rezident al unui alt stat membru decât cel în care se găsesc bunurile menționate (a se vedea în acest sens Hotărârile citate anterior Barbier, punctul 62, și Jäger, punctul 30).
As regards inheritances, the caselaw has confirmed that the measures prohibited by Article 56(1) EC as being restrictions on the movement of capital include those the
În ceea ce privește cazul moștenirilor, jurisprudența a confirmat că măsurile interzise de articolul 56 alineatul (1) CE, prin faptul că reprezintă restricții privind circulația
ECKELKAMP AND OTHERS effect of which is to reduce the value of the inheritance of a resident of a State other than the Member State in which the assets concerned are situated and which taxes the inheritance of those assets (van Hilten-van der Heijden, paragraph 44, and Jäger, paragraph 31).
ECKELKAMP ŞI ALŢII capitalurilor, includ acele măsuri care au ca efect diminuarea valorii moștenirii unui rezident al unui alt stat decât statul membru în care se găsesc bunurile respective și în care este impozitată moștenirea bunurilor menționate (Hotărârile citate anterior van Hiltenvan der Heijden, punctul 44, și Jäger, punctul 31).
In the present case, the national rules at issue in the main proceedings — in so far as they result in an inheritance consisting of immovable property situated in the Kingdom of Belgium being subject to transfer duties that are higher than the inheritance duties payable if the person whose estate is being administered had, at the time of death, been residing in that Member State — have the effect of restricting the movement of capital by reducing the value of an inheritance which includes such an asset.
În cazul de față, prevederile naționale în discuție în acțiunea principală, în măsura în care determină ca o moștenire ce cuprinde un bun imobil situat pe teritoriul Regatului Belgiei să fie supusă unor impozite pe transferul proprietăților imobiliare mai ridicate decât impozitele pe succesiune care ar fi datorate dacă persoana a cărei succesiune este deschisă ar fi fost, la data decesului său, rezidentă a acestui stat membru, au ca efect restrângerea circulației capitalurilor prin diminuarea valorii unei moșteniri ce cuprinde un astfel de bun.
Where those rules make the deductibility of certain debts secured on the immovable property in question dependent on the place where, at the time of death, the person whose estate is being administered was residing, the greater tax burden to which the inheritance of nonresidents is consequently subject constitutes a restriction on the free movement of capital.
Într-adevăr, întrucât această reglementare face ca deductibilitatea anumitor datorii care grevează bunul imobil respectiv să depindă de locul de reședință, la data decesului său, al persoanei a cărei succesiune este deschisă, sarcina fiscală mai mare la care este supusă, în consecință, succesiunea persoanelor nerezidente constituie o restricție privind libera circulație a capitalurilor.
That conclusion cannot be called into question by the Belgian Government’s argument that the Code does not constitute a restriction inasmuch as there is an object- ive difference between the situations of residents and nonresidents as regards the assessment of inheritance and transfer duties, since only the Member State in which the person whose estate is being administered was residing can, logically, be in a position to take account, in the assessment of inheritance tax, of all components of the estate: assets, liabilities, movable property and immovable property.
Această concluzie nu ar putea fi pusă în discuție de argumentul invocat de guvernul belgian, potrivit căruia codul nu creează o restricție, din moment ce există o diferență obiectivă între situația rezidenților și cea a nerezidenților la calcularea impozitelor pe succesiune și pe transferul proprietăților imobiliare, numai statul membru în care are reședința persoana a cărei succesiune este deschisă fiind, în mod logic, în măsură să ia în considerare, la calcularea impozitului pe succesiuni, toate elementele succesiunii, compuse din active și din pasive, din bunuri mobile și imobile.
That circumstance is irrelevant in the light of the criteria resulting from the caselaw referred to in paragraphs 43 and 44 of the present judgment (see also, to that effect, Jäger, paragraph 34).
Într-adevăr, aceste împrejurări sunt fără relevanță în raport cu criteriile care decurg din jurisprudența citată la punctele 43 și 44 din prezenta hotărâre (a se vedea în acest sens și Hotărârea Jäger, citată anterior, punctul 34).