natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Consequently, where questions submitted by national courts concern the interpretation of a provision of Community law, the Court of Justice is, in principle, obliged to give a ruling (Meilicke, paragraph 24; Leclerc-Siplec, paragraph 11; and Case C-200/98 X and Y [1999] ECR I-8261, paragraph 19).
În consecință, dacă întrebările adresate de către instanțele naționale au ca obiect interpretarea unei prevederi din dreptul comunitar, Curtea este, în principiu, obligată să se pronunțe (Hotărârile Meilicke, citată anterior, punctul 24, Leclerc-Siplec, citată anterior, punctul 11, precum și Hotărârea din 18 noiembrie 1999, X și Y, C-200/98, Rec., p. I-8261, punctul 19).
However, the Court has held that, in exceptional circumstances, it can examine the conditions in which the case was referred to it by the national court, in order to assess whether it has jurisdiction.
Cu toate acestea, Curtea a hotărât că, în circumstanțe excepționale, este îndreptățită să analizeze condițiile în care este sesizată de către instanța națională, în scopul de a-și verifica propria competență.
While the spirit of cooperation which must prevail in the exercise of the functions assigned by Article 234 EC to the national courts, on the one hand, and the Community judicature, on the other, requires the Court of Justice to have regard to the particular responsibilities of the national court, it implies at the same time that the national court, in the use which it makes of the possibilities offered by that article, must have regard to the particular function entrusted to the Court of Justice in this field, which is to assist in the administration of justice in the Member States and not to deliver advisory opinions on general or hypothetical questions (see Case 244/80 Foglia, paragraphs 18 and 20, and Meilicke, paragraph 25).
Întradevăr, dacă spiritul de colaborare care trebuie să guverneze exercitarea funcțiilor conferite prin articolul 234 CE instanței naționale și, respectiv, instanței comunitare impune Curții obligația de a respecta atribuțiile pe care le are instanța națională, acesta presupune în același timp ca instanța națională, folosind posibilitățile oferite prin acest articol, să respecte funcția proprie a Curții în acest domeniu, care este aceea de a contribui la administrarea justiției în statele membre, și nu de a formula opinii consultative cu privire la chestiuni generale sau ipotetice (a se vedea Hotărârea Foglia, punctele 18 și 20, precum și Hotărârea Meilicke, punctul 25).
With regard to the main proceedings, the Court has already held that, in the case of an appeal, the purpose of the procedure before the Regeringsrätten is to review the legality of an opinion which, once it becomes definitive, binds the tax authorities and serves as the basis for the assessment to tax if and to the extent to which the person who applied for the opinion continues with the action envisaged in his application and that, in those circumstances, the Regeringsrätten must be held to be carrying out a judicial function (X and Y, paragraph 17).
În ceea ce privește procedura din acțiunea principală, Curtea a stabilit anterior că, în cazul unui apel, procedura desfășurată în fața Regeringsrätten are ca obiect să controleze legalitatea unui aviz care, din momentul în care devine definitiv, este obligatoriu pentru administrația fiscală și reprezintă temeiul taxării dacă și în măsura în care persoana care a solicitat acest aviz continuă acțiunea avută în vedere în cererea sa și că, în aceste condiții, trebuie să se considere că Regeringsrätten exercită o funcție de natură jurisdicțională (Hotărârea X și Y, citată anterior, punctul 17).
The fact that the Skatteverket confirmed the preliminary opinion of the Skatterättsnämnden does not affect the judicial nature of the main proceedings.
Împrejurarea că Skatteverket a confirmat avizul prealabil al Skatterättsnämnden nu are relevanță în legătură cu caracterul jurisdicțional al procedurii din acțiunea principală.
In addition, in the main proceedings, the referring court asks the Court of Justice a question concerning the interpretation of a provision of Community law, namely the first indent of Article 20 of Directive 92/83, and it considers that a preliminary ruling on that point is necessary in order to review the legality of the preliminary opinion of the Skatterättsnämnden.
În plus, în acțiunea principală, instanța de trimitere adresează Curții o întrebare legată de interpretarea unei dispoziții de drept comunitar, și anume articolul 20 prima liniuță din Directiva 92/83, și consideră că este necesară o hotărâre preliminară privind acest aspect în vederea controlului legalității avizului prealabil al Skatterättsnämnden.
The Court is therefore not being asked to deliver an advisory opinion on a hypothetical question.
În consecință, Curtea nu este chemată să formuleze o opinie consultativă asupra unei chestiuni ipotetice.
According to the order for reference, the Regeringsrätten has unlimited jurisdiction in this connection, independently of the submissions of the parties.
Din decizia de trimitere rezultă că Regeringsrätten dispune în această privință de o competență de fond, indiferent de concluziile prezentate de părți.
Moreover, since there is no judicial remedy under national law against the decisions of the Regeringsrätten, that court is obliged, under the third paragraph of Article 234 EC, to bring the matter before the Court of Justice.
Pe de altă parte, hotărârile Regeringsrätten nefiind supuse vreunei căi de atac în dreptul intern, această instanță este obligată, în temeiul articolului 234 al treilea paragraf CE, să sesizeze Curtea.
Consequently, as already stated in paragraph 23 of this judgment, in proceedings such as the main proceedings, it is only by referring a question to the Court for a preliminary ruling that the objective pursued by that provision can be attained, that is to ensure the proper application and uniform interpretation of Community law in all
În consecință, astfel cum sa menționat anterior la punctul 23 din prezenta hotărâre, într-o procedură precum cea din acțiunea principală, numai sesizând Curtea cu o cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare poate fi atins obiectivul urmărit prin această dispoziție, și anume o aplicare corectă și uniformă a dreptului comunitar
Taking into account all the foregoing considerations, the Court has jurisdiction to reply to the question posed by the Regeringsrätten.
Având în vedere toate considerațiile de mai sus, Curtea este competentă să răspundă la întrebarea adresată de Regeringsrätten.
By its question, the referring court asks whether the alcohol contained in cooking wine is to be classified as ethyl alcohol as referred to in the first indent of Article 20 of Directive 92/83.
Prin intermediul întrebării formulate, instanța de trimitere solicită să se stabilească dacă alcoolul care intră în compoziția vinului de bucătărie trebuie încadrat în categoria alcoolului etilic prevăzută la articolul 20 prima liniuță din Directiva 92/83.
1), the fact remains that that edible preparation contains ethyl alcohol falling within headings 2207 and 2208 of that nomenclature.
3), nu este mai puțin adevărat că acest preparat alimentar conține alcool etilic, substanță prevăzută la pozițiile 2207 și 2208 din această nomenclatură.
It follows that if the ethyl alcohol contained in cooking wine has an alcoholic strength exceeding 1.2 % volume, that alcohol falls within the scope of the first indent of Article 20 of Directive 92/83.
În consecință, dacă alcoolul etilic conținut în vinul de bucătărie are o tărie alcoolică reală pe volum de peste 1,2 %, acest alcool intră în domeniul de aplicare al articolului 20 prima liniuță din Directiva 92/83.
The first indent of Article 20 of Directive 92/83 applies even when the products covered by that provision form part of a product which falls within another chapter of the combined nomenclature.
Întradevăr, articolul 20 prima liniuță din Directiva 92/83 se aplică chiar și în cazul în care produsele care intră în domeniul de aplicare al acestei dispoziții fac parte dintrun produs reglementat de un alt capitol din Nomenclatura combinată.
Consequently, the alcohol contained in cooking wine, if it has an alcoholic strength exceeding 1.2% by volume, constitutes ethyl alcohol within the meaning of the first indent of Article 20 of Directive 92/83, which is, without prejudice to the exemption provided for in Article 27(1)(f) of that directive, subject to the harmonised excise duty.
În consecință, dacă alcoolul care intră în compoziția vinului de bucătărie are o tărie alcoolică reală pe volum de peste 1,2 %, acesta constituie alcool etilic în sensul articolului 20 prima liniuță din Directiva 92/83, care este, sub rezerva scutirii prevăzute la articolul 27 alineatul (1) litera (f) din această directivă, supus accizelor armonizate.
Having regard to all the foregoing considerations, the answer to the question referred must be that the alcohol contained in cooking wine is, if it has an alcoholic strength exceeding 1.2% by volume, to be classified as ethyl alcohol as referred to in the first indent of Article 20 of Directive 92/83.
Având în vedere considerațiile de mai sus, trebuie să se răspundă la întrebarea adresată că, dacă alcoolul care intră în compoziția vinului de bucătărie are o tărie alcoolică reală pe volum de peste 1,2 %, acesta trebuie încadrat în categoria alcoolului etilic prevăzută la articolul 20 prima liniuță din Directiva 92/83.
The alcohol contained in cooking wine is, if it has an alcoholic strength exceeding 1.2% by volume, to be classified as ethyl alcohol as referred to in the first
Dacă alcoolul care intră în compoziția vinului de bucătărie are o tărie alcoolică reală pe volum de peste 1,2 %, acesta trebuie încadrat în categoria alcoolului
Case C-533/06
Cauza C-533/06
(Trade marks — Directive 89/104/EEC — Article 5(1) — Exclusive rights of the trade mark proprietor — Use of a sign identical with, or similar to, a mark in a comparative advertisement — Limitation of the effects of a trade mark — Comparative advertising — Directives 84/450/EEC and 97/55/EC — Article 3a(1) — Conditions under which comparative advertising is permitted — Use of a competitor’s trade mark or of a sign similar to that mark)
[cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)] „Mărci — Directiva 89/104/CEE — Articolul 5 alineatul (1) — Drept exclusiv al titularului mărcii — Utilizarea unui semn identic sau similar cu o marcă într-o publicitate comparativă — Limitarea efectelor mărcii — Publicitate comparativă — Directivele 84/450/CEE și 97/55/CE — Articolul 3a alineatul (1) — Condițiile în care publicitatea comparativă este permisă — Utilizarea mărcii unui concurent sau a unui semn similar cu această marcă”
Opinion of Advocate General Mengozzi delivered on 31 January 2008 . . . .Judgment of the Court (First Chamber), 12 June 2008 . . . . . . . . . . .
Concluziile avocatului general P. Mengozzi prezentate la 31 ianuarie 2008 . . . Hotărârea Curții (Camera întâi) din 12 iunie 2008 . . . . . . . . . . . . . .
Approximation of laws — Trade marks — Directive 89/104 — Right, for the proprietor of a trade mark, to prevent the use by a third party of an identical or similar sign for identical or similar goods or services
Apropierea legislațiilor — Mărci — Directiva 89/104 — Dreptul titularului unei mărci de a se opune utilizării de către un terț a unui semn identic sau similar pentru produse sau servicii identice ori similare
(Council Directive 89/104, Art. 5(1) and (2))
[Directiva 89/104 a Consiliului, art. 5 alin.
SUMMARY — CASE C-533/06
SUMAR — CAUZA C-533/06
Approximation of laws — Trade marks — Directive 89/104 — Registration of a new trade mark — Existence of an identical or similar earlier trade mark registered for identical or similar goods or services — Right, for the proprietor of a trade mark, to prevent the use by a third party of an identical or similar sign for identical or similar goods or services — Likelihood of confusion
Apropierea legislațiilor — Mărci — Directiva 89/104 — Înregistrarea unei noi mărci — Existența unei mărci anterioare identice sau similare înregistrate pentru produse sau servicii identice ori similare — Dreptul titularului unei mărci de a se opune utilizării de către un terț a unui semn identic sau similar pentru produse sau servicii identice ori similare — Risc de confuzie
The use by an advertiser, in a comparative advertisement, of a sign identical with, or similar to, the mark of a competitor for the purposes of identifying the goods and services offered by the latter can be regarded as use for the advertiser’s own goods and services for the purposes of Article 5(1) and (2) of Directive 89/104 concerning trade marks.
Utilizarea de către persoana care publică reclama, într-o publicitate comparativă, a unui semn identic sau similar cu marca unui concurent în vederea identificării produselor sau a serviciilor oferite de acesta din urmă se analizează ca fiind o utilizare chiar pentru produsele sau serviciile persoanei care publică reclama, în sensul articolului 5 alineatele (1) și (2) din Directiva 89/104 cu privire la mărci.
promoting the goods and services of that advertiser.
are ca scop, fără îndoială, să promoveze produsele și serviciile acestei persoane care publică reclama.
With such an advertisement, the advertiser seeks to distinguish his goods and services by comparing their characteristics with those of competing goods and services.
Prin intermediul unei astfel de publicități, persoana care publică reclama are ca scop să distingă produsele și serviciile sale prin compararea caracteristicilor acestora cu cele ale produselor și ale serviciilor concurente.
That analysis is confirmed by recital 15 in the preamble to Directive 97/55, in which the Community legislature pointed out that the aim of comparative advertising is to distinguish between the goods and services of the advertiser and those of his competitor.
Această analiză este confirmată prin considerentul (15) al Directivei 97/55, în care legiuitorul comunitar a subliniat că scopul publicității comparative este de a distinge produsele și serviciile persoanei care publică reclama de cele ale concurentului său.
(see paras 34-36)
(a se vedea punctele 34-36)
First, Article 5(1) and (2) of Directive 89/104 must be interpreted as covering the use of a sign identical with, or similar to, the trade mark in respect of goods marketed or services supplied by the third party.
Astfel, pe de o parte, articolul 5 alineatele (1) și (2) din Directiva 89/104 trebuie să fie interpretat în sensul că privește utilizarea unui semn identic sau similar cu marca pentru produse comercializate sau pentru servicii furnizate de către terț.
Second, an advertisement in which the advertiser compares the goods and services which he markets with those of a competitor is aimed, evidently, at
Pe de altă parte, o publicitate prin care persoana care publică reclama compară produsele și serviciile pe care le comercializează cu cele ale unui concurent
Article 5(1) and (2) of First Directive 89/104 concerning trade marks and Article 3a(1) of Directive 84/450 concerning misleading and comparative advertising, as amended by Directive 97/55, must be interpreted to the effect that the proprietor of a registered
Articolul 5 alineatele (1) și (2) din Prima directivă 89/104 cu privire la mărci și articolul 3a alineatul (1) din Directiva 84/450 privind publicitatea înșelătoare și comparativă, astfel cum
Directive 89/104 and Article 3a(1)(d) of Directive 84/450.
O2 HOLDINGS ȘI O2 (UK) din Directiva 89/104, cât și la articolul 3a alineatul (1) litera (d) din Directiva 84/450 trebuie să primească aceeași interpretare.
trade mark is not entitled to prevent the use by a third party of a sign identical with, or similar to, his mark, in a comparative advertisement which satisfies all the conditions, laid down in Article 3a(1), under which comparative advertising is permitted.
a fost modificată prin Directiva 97/55, trebuie interpretate în sensul că titularul unei mărci înregistrate nu este îndreptățit să interzică utilizarea de către un terț a unui semn identic sau similar cu marca sa într-o publicitate comparativă care îndeplinește toate condițiile pentru a fi permisă, prevăzute la articolul 3a alineatul (1) menționat.
(see paras 45-49, 51, operative part 1)
(a se vedea punctele 4549 și 51 și dispozitiv 1)
The notion of likelihood of confusion is the same in Articles 4(1)(b) and 5(1)(b) of Directive 89/104 concerning trade marks.
Fără îndoială, noțiunea de risc de confuzie este aceeași la articolul 4 alineatul (1) litera (b) și la articolul 5 alineatul (1) litera (b) din Prima directivă 89/104 cu privire la mărci.
However, where the conditions required in Article 5(1)(b) of Directive 89/104 to prevent the use of a sign identical with, or similar to, a registered trade mark are met, a comparative advertisement in which that sign is used cannot satisfy the condition, laid down in Article 3a(1)(d) of Directive 84/450, as amended by Directive 97/55, under which comparative advertising is permitted.
Cu toate acestea, atunci când sunt îndeplinite condițiile prevăzute la articolul 5 alineatul (1) litera (b) din Directiva 89/104 pentru a interzice utilizarea unui semn identic sau similar cu o marcă înregistrată, publicitatea comparativă în cadrul căreia este utilizat acest semn nu îndeplinește condiția pentru a fi permisă, prevăzută la articolul 3a alineatul (1) litera (d) din Directiva 84/450, astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/55.
Article 4(1)(b) of Directive 89/104, however, concerns an application for registration of a mark.
Cu toate acestea, articolul 4 alineatul (1) litera (b) din Directiva 89/104 se referă la o cerere de înregistrare a unei mărci.
Once a mark has been registered, its proprietor has the right to use it as he sees fit so that, for the purposes of assessing whether the application for registration falls within the ground for refusal laid down in that provision, it is necessary to ascertain whether there is a likelihood of confusion with the opponent’s earlier mark in all the circumstances in which the mark applied for might be used if it were to be registered.
După înregistrarea unei mărci, titularul acesteia are dreptul să o utilizeze după cum consideră, astfel încât, în vederea aprecierii faptului dacă cererea de înregistrare se încadrează la motivul de refuz prevăzut la această dispoziție, trebuie verificat dacă există un risc de confuzie cu marca anterioară a persoanei care formulează opoziție în toate împrejurările în care marca solicitată ar putea fi utilizată, dacă ar fi înregistrată.
First, in the case of similarity between the mark and the sign and between the goods or services, the likelihood of confusion constitutes the specific condition for protection.
Astfel, pe de o parte, în caz de similitudine între marcă și semn și între produse și servicii, riscul de confuzie constituie o condiție specifică a protecției.
Article 5(1)(b) of Directive 89/104 is thus designed to apply only if, by reason of the identity or similarity both of the marks and of the goods or services which they designate, there exists a likelihood of confusion on the part of the public.
Astfel, articolul 5 alineatul (1) litera (b) din Directiva 89/104 nu are vocație de aplicare decât dacă, în considerarea identității sau a similitudinii atât a mărcilor, cât și a produselor sau a serviciilor, există un risc de confuzie în percepția publicului.
Second, it is apparent from Article 3a(1)(d) of Directive 84/450 that comparative advertising is not permitted if there is a likelihood of confusion between the advertiser and a competitor or between the advertiser’s trade marks, goods or services and those of a competitor.
Pe de altă parte, rezultă din articolul 3a alineatul (1) litera (d) din Directiva 84/450 că o publicitate comparativă nu este permisă decât dacă există un risc de confuzie între persoana care publică reclama și un concurent sau între mărcile, bunurile ori serviciile persoanei care publică reclama și cele ale unui concurent.
In the light of recitals 13 to 15 of Directive 97/55, the same interpretation must be given to the term ‘confusion’ used in both Article 5(1)(b) of
Din perspectiva considerentelor (13)-(15) ale Directivei 97/55, noțiunea „confuzie” utilizată atât la articolul 5 alineatul (1) litera (b)
By contrast, in the case provided for in Article 5(1)(b) of Directive 89/104, the thirdparty user of a sign identical with, or similar to, a registered mark does not assert any trade mark rights over that sign but is using it on an ad hoc basis.
În schimb, în ipoteza prevăzută la articolul 5 alineatul (1) litera (b) din Directiva 89/104, terțul utilizator al unui semn identic sau similar cu o marcă înregistrată nu pretinde niciun drept de marcă asupra acestui semn, ci îl utilizează într-o situație precisă.
In those circumstances, in order to assess
În aceste condiții, în
SUMMARY — CASE C-533/06 whether the proprietor of the registered mark is entitled to oppose that specific use, the assessment must be limited to the circumstances characterising that use, without there being any need to investigate whether another use of the same sign in different circumstances would also be likely to give rise to a likelihood of confusion.
SUMAR — CAUZA C-533/06 vederea aprecierii faptului dacă titularul mărcii înregistrate este îndreptățit să se opună acestei utilizări specifice, examinarea trebuie limitată la împrejurările care caracterizează utilizarea respectivă, fără a fi necesar să se stabilească dacă o altă utilizare a aceluiași semn care intervine în alte împrejurări ar putea crea de asemenea un risc de confuzie.
(see paras 65-67) of a registered trade mark is not entitled to prevent the use by a third party, in a comparative advertisement, of a sign similar to that mark in relation to goods or services identical with, or similar to, those for which that mark was registered where such use does not give rise to a likelihood of confusion on the part of the public, and that is so irrespective of whether or not the comparative advertisement satisfies all the conditions laid down in Article 3a of Directive 84/450 concerning misleading advertising and comparative advertising, as amended by Directive 97/55, under which comparative advertising is permitted.
(a se vedea punctele 65-67) titularul unei mărci înregistrate nu este îndreptățit să interzică utilizarea de către un terț, într-o publicitate comparativă, a unui semn similar cu această marcă pentru produse sau servicii identice ori similare cu cele pentru care a fost înregistrată marca respectivă, atunci când această utilizare nu creează un risc de confuzie în percepția publicului, și acest lucru independent de faptul că publicitatea comparativă menționată îndeplinește sau nu îndeplinește toate condițiile pentru a fi permisă prevăzute la articolul 3a din Directiva 84/450 privind publicitatea înșelătoare și comparativă, astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/55/CE.
(see para. 69, operative part 2)
(a se vedea punctul 69 și dispozitiv 2)
OPINION OF ADVOCATE GENERALMENGOZZI delivered on 31 January 2008 1
CONCLUZIILE AVOCATULUI GENERALPAOLO MENGOZZI prezentate la 31 ianuarie 2008 1
Article 5 of Directive 89/104, under the heading ‘Rights conferred by a trade mark’, reads as follows:
Articolul 5 din Directiva 89/104, intitulat „Drepturi conferite de marcă”, prevede următoarele: