natgillin/translations-raw huggingface dataset:
21 — See also to that effect Jäger, cited in footnote 18, paragraph 32, where the Court considered it decisive in this context that the national provisions in question result in an inheritance being subject to inheritance tax that is higher than that which would be payable in a purely domestic situation.
21 — A se vedea în acest sens Hotărârea Jäger, citată la nota de subsol 18, punctul 32, în care Curtea a considerat determinant, în contextul acestei cauze, faptul că normele naționale în cauză au drept rezultat ca o moștenire să fie supusă unor taxe asupra succesiunii mai ridicate decât cele care ar fi fost datorate într-o situație pur internă.
ARENS-SIKKEN which it is based is justified. It maintains,
ARENS-SIKKEN care aceasta se bazează este justificată.
Member States remain in principle competent to determine the criteria for taxation and to determine the connecting factors for the purposes of allocating powers of tax -ation, either unilaterally or by international agreements.
În primul rând, guvernul olandez arată, invo- principiu, în ceea ce privește stabilirea criteriilor de impozitare și în ceea ce privește determinarea factorilor de legătură de care depinde competența fiscală, fie în mod unilateral, fie prin convenție internațională 24.
24 first, relying on caselaw of the Court, such as Schumacker 22and Gerritse, 23that the respective situations of a resident de cujus and a nonresident de cujus are not comparable as regards the taxation of acquisition through inheritance.
când jurisprudența Curții, cum ar fi Hotărârile Schumacker 22și Gerritse 23, că situația unui de cuius rezident și, respectiv, cea a unui de cuius nerezident nu sunt comparabile din punctul de vedere al impozitelor asupra dobândirilor pe cale succesorală.
Second, and closely related to that argument, it points out that the non-deductibility of overendowment debts in the case of immovable property inherited from a nonresident is rooted in the principles of international tax law, under which it is for the Member State of residence to take account of personal obligations such as those at issue here.
Al doilea punct pe care îl subliniază, strâns legat de primul, este că nedeductibilitatea datoriilor în legătură cu atribuirea excedentară atunci când un bun imobil este moștenit de la un nerezident este ancorată în principiile dreptului internațional în materie fiscală, potrivit cărora statul membru de reședință este competent să ia în considerare obligațiile personale precum cele din prezenta cauză.
One consequence, to which I will have to come back later, is that, as in other areas where there is no Community harmonisation, Article 56 EC does not prohibit restrictions or disadvantages resulting merely from existing disparities between national tax systems and the exercise in parallel by two Member States of their sovereign powers of taxation.
O consecință asupra căreia vom reveni în continuare este aceea că, precum în alte domenii în care nu există măsuri de armonizare comunitare, articolul 56 CE nu interzice restricțiile sau tratamentele nefavorabile care rezultă numai din diferențele care există între regimurile fiscale naționale și din exercitarea paralelă de către două state membre a competențelor fiscale respective 25.
25 The implication is that Article 56 EC covers, by contrast, restrictions which are attributable to the tax rules of one Member State.
Acest lucru înseamnă că articolul 56 CE privește restricțiile care decurg din normele fiscale ale unui stat membru considerat în mod izolat.
In order to assess whether those considerations can justify the legislation at issue in the present case, it may be useful to recall certain aspects of the ‘legal environment’ in which the Treaty provisions on the free movement of capital operate as regards direct taxation and to recapitulate briefly the caselaw relevant in that context.
Pentru a determina dacă aceste considerații pot justifica reglementarea în cauză, poate fi util să se amintească anumite aspecte ale „contextului juridic” în care funcționează dispozițiile tratatului în materia liberei circulații a capitalurilor în ceea ce privește impozitele directe, precum și să se amintească pe scurt jurisprudența relevantă în acest context.
Next, it can be said that the Court has in general accepted apportionment criteria following from the principle of territoriality and recognised, in particular, that residence is, for tax purposes, the connecting factor on which international tax law is as a rule founded for the purposes of allocating
În continuare, se poate afirma că, în general, Curtea a reținut criterii de repartizare a competenței fiscale întemeiate pe principiul teritorialității și, în particular, a recunoscut că reședința este cea care constituie, în dreptul fiscal internațional, factorul de legătură pe care se bazează, în principiu, repartizarea competenței fiscale între statele
It must be borne in mind, in particular, that in so far as no unifying or harmonising Community measures have been adopted as regards direct taxation to that effect, the
În această privință, trebuie să se țină cont în special de faptul că, în lipsa unor măsuri de unificare sau de armonizare în cadrul comunitar, statele membre rămân competente, în
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-43/07 powers of taxation between States in situations involving extraneous elements. 26
CONCLUZIILE AVOCATULUI GENERAL MAZÁK — CAUZA C-43/07 membre în situațiile care prezintă un element de extraneitate 26.
In the same vein, Article 58(1)(a) EC expressly provides that ‘Article 56 [EC] shall be without prejudice to the right of Member States … to apply the relevant provisions of their tax-law which distinguish between taxpayers who are not in the same situation with regard to their place of residence …’.
În același spirit, articolul 58 alineatul (1) litera (a) CE prevede expres că „articolul 56 [CE] nu aduce atingere dreptului statelor membre […] de a aplica dispozițiile incidente ale legislațiilor fiscale care stabilesc o distincție între contribuabilii care nu se găsesc în aceeași situație în ceea ce privește reședința lor […].”
Seen in that light, the place of residence of a taxable person may therefore — as a criterion for the allocation of powers of tax -ation — be objectively relevant as regards the levying of direct taxes.
Văzut din această perspectivă, locul de reședință al unui contribuabil poate, așadar, să fie relevant în mod obiectiv drept criteriu de repartizare a competenței fiscale în domeniul impozitelor directe.
The Court has repeatedly emphasised, however, that that provision, in so far as it is an exception to the fundamental principle of the free movement of capital, must be interpreted strictly and that not all tax legislation making a distinction between taxpayers based on their place of residence or the Member State in which they invest their capital is automatically compatible with the Treaty. 28
Cu toate acestea, Curtea a subliniat în mod repetat că o astfel de prevedere, în măsura în care este o excepție de la principiul fundamental al liberei circulații a capitalurilor, trebuie să facă obiectul unei interpretări stricte și că nu orice legislație fiscală care cuprinde o distincție între contribuabili în funcție de locul unde au reședința sau de statul membru în care își investesc capitalul este automat compatibilă cu tratatul 28.
It is against that background that, as the Netherlands Government observed, the Court accepted in the Schumacker line of cases that, in relation to direct taxes, the respective situations of residents and nonresidents are not, as a rule, comparable, so that, in tax law, it is possible that the taxpayer’s residence may constitute a factor justifying national rules providing for different treatment as between resident and nonresident taxpayers. 27
În acest context, astfel cum a observat guvernul olandez, Curtea a admis, în hotărârile pe care le-a pronunțat în continuarea jurisprudenței Schumacker, că, în materia impozitelor directe, situația rezidenților și cea a nerezidenților nu sunt, ca regulă generală, comparabile, astfel încât, în dreptul fiscal, reședința contribuabililor poate constitui un factor de natură să justifice norme naționale care implică o diferență de tratament între contribuabilii rezidenți și contribuabilii nerezidenți 27.
26 — See, for example, Gerritse, cited in footnote 7, paragraph 45.
26 — A se vedea, de exemplu, Hotărârea Gerritse, citată la nota de subsol 7, punctul 45.
Also, the exception provided for in Article 58(1)(a) EC is itself limited by Article 58(3) EC, which provides that the national provisions referred to in Article 58(1) EC ‘shall not constitute a means of arbitrary discrimination or a disguised restriction on the free movement of capital and payments as defined in Article 56 [EC]’.
De asemenea, excepția prevăzută la articolul 58 alineatul (1) litera (a) CE este ea însăși limitată de articolul 58 alineatul (3) CE, care prevede că măsurile naționale menționate la articolul 58 alineatul (1) CE „nu trebuie să constituie un mijloc de discriminare arbitrară și nici o restrângere disimulată a liberei circulații a capitalurilor și plăților, astfel cum este aceasta definită la articolul 56 [CE]”.
28 — See, for example, Case C-446/03 Marks & Spencer [2005] ECR I-10837, paragraph 37; Manninen, cited in footnote 17, paragraph 28; and Jäger, cited in footnote 18, paragraph 40. 27 — In Schumacker, cited in footnote 12, the Court held, with regard to income tax, that the situation of a resident is different from that of a nonresident ‘in so far as the major part of his income is normally concentrated in the State of residence.
28 — A se vedea, de exemplu, Hotărârea din 13 decembrie 2005, Marks & Spencer (C-446/03, Rec., p. I-10837, punctul 37), Hotărârea Manninen, citată la nota de subsol 17, punctul 28, și Hotărârea Jäger, citată la nota de subsol 18, punctul 40. 27 — În Hotărârea Schumacker, citată la nota de subsol 12, Curtea a considerat că, în materia impozitului pe venit, situația unui rezident nu este, în general, comparabilă cu cea a unui nerezident, „în măsura în care majoritatea veniturilor sale sunt centralizate în mod normal în statul membru de reședință.
Moreover, that State generally has available all the information needed to assess the taxpayer’s overall ability to pay, taking account of his personal and family circumstances’ (see paragraphs 31 and 33).
Mai mult, acest stat dispune în general de toate informațiile necesare pentru a aprecia capacitatea globală de a plăti a contribuabilului, ținând cont de situația sa personală și familială” (a se vedea punctele 31 și 33).
ARENS-SIKKEN difference in treatment concerned, 31the caselaw discloses certain criteria that the Court has applied to establish whether two situations are objectively comparable with regard to a certain taxation measure.
ARENS-SIKKEN să justifice diferența de tratament în cauză 31, jurisprudența formulează anumite criterii care au fost aplicate de Curte pentru a stabili dacă două situații sunt comparabile în mod obiectiv din punctul de vedere al unei măsuri fiscale determinate.
A distinction must therefore be drawn between unequal treatment which is permitted under Article 58(1)(a) EC and arbitrary discrimination which is prohibited by Article 58(3) EC.
Prin urmare, trebuie să se distingă tratamentele inegale permise în temeiul articolului 58 alineatul (1) litera (a) CE de discriminările arbitrare interzise de alineatul (3) al aceluiași articol.
As follows in that regard from the caselaw of the Court, for a national measure to be capable of being regarded as compatible with the Treaty provisions on the free movement of capital, the difference in treatment must concern situations which are not objectively comparable or be justified by overriding reasons in the general interest. 29
Din jurisprudență reiese că, pentru ca o reglementare națională să poată fi considerată compatibilă cu dispozițiile tratatului privind libera circulație a capitalurilor, trebuie ca diferența de tratament să vizeze situații care nu sunt comparabile în mod obiectiv sau să fie justificată de un motiv imperativ de interes general 29.
It can be noted, first, that the Court attaches importance to consistency in the exercise of taxation powers in that, where a Member State has chosen to impose a particular form of tax on nonresidents as well as residents, it follows that residents and nonresidents must also be considered com -parable as regards any deductions relating to that taxation. 32
În această privință, în cazul în care un stat membru a ales să impună o formă specifică de impozitare nerezidenților, precum și rezidenților, acest lucru implică faptul că trebuie să se considere că rezidenții și nerezidenții se află într-o situație comparabilă în ceea ce privește deducerile legate de această impozitare 32.
It is thus clear that what serves in the final analysis as a yardstick is the general principle of equal treatment, or non-discrim-ination, which requires that comparable situations must not be treated differently and that different situations must not be treated in the same way. 30
Este evident, așadar, că ceea ce servește drept etalon în analiza finală este principiul general al egalității de tratament, sau al nediscriminării, care presupune ca situații comparabile să nu fie tratate în mod diferit și ca situații diferite să nu fie tratate în același fel 30.
Although, in principle, it has to be considered in each specific situation whether a distinguishing criterion like residence is a relevant objective element apt to justify the
Deși, în principiu, trebuie să se aprecieze în fiecare situație specifică dacă un criteriu de diferențiere precum reședința este un element obiectiv relevant de natură
Thus, in Denkavit, the Court held that as soon as a Member State, either unilaterally or by means of an agreement, imposes a charge to tax on the income, not only of resident shareholders, but also of nonresident shareholders, from dividends which they receive from a resident company, the situation of those nonresident shareholders
Astfel, în Hotărârea Denkavit Internationaal și Denkavit France, Curtea a arătat că, din momentul în care un stat membru, în mod unilateral sau pe cale convențională, supune impozitului pe venit nu numai acționarii rezidenți, ci și acționarii nerezidenți pentru dividendele percepute de la o societate rezidentă, situația acestor
31 — Cf. in that regard Marks & Spencer, cited in footnote 28, paragraph 38. 32 — See, to this effect, Case 270/83 Commission v France [1986] ECR 273, paragraph 20.
31 — A se vedea în acest sens Hotărârea Marks & Spencer, citată la nota de subsol 28, punctul 38. 30 — A se vedea în acest sens Hotărârea Schumacker, citată la nota de subsol 12, punctul 30.
See also Opinion of Advocate General Lenz in Case C-250/95 Futura Participations and Singer [1997] ECR I-2471, points 38 and 39.
A se vedea de asemenea, printre altele, Hotărârea din 17 iulie 1997, National Farmers’ Union și alții (C-354/95, Rec., p.
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-43/07 becomes comparable to that of resident shareholders.
CONCLUZIILE AVOCATULUI GENERAL MAZÁK — CAUZA C-43/07 acționari nerezidenți se apropie de aceea a acționarilor rezidenți 33.
33 payments to shareholders on the occasion of a repurchase of shares, allowed resident shareholders to deduct the cost of acquisition of those shares, whereas such deduction was denied to nonresident shareholders.
naționale care, în ceea ce privește impozitarea plăților efectuate către acționari cu ocazia unei răscumpărări de acțiuni, permitea acționarilor rezidenți să deducă cheltuielile de achiziție, deși acest drept nu era recunoscut nerezidenților.
The Court held that, since the cost of acquisition was directly linked to the payment subject to tax, the two categories of taxpayer were, in that regard, in a comparable situation. 35
Curtea a considerat că, întrucât cheltuielile de achiziție erau direct legate de plata supusă impozitului, cele două categorii de contribuabili se găseau, în această privință, într-o situație comparabilă 35.
The reasoning of the Court proceeds along similar lines in a number of cases from which it appears that, in so far as the situations of residents and nonresidents are regarded under the tax legislation of a Member State as comparable with regard to a certain form of income, asset or, more generally, taxable event, their situations must also be regarded as comparable when it comes to the taking into account of costs, charges or obligations which are in any way ‘directly linked’ with the income, asset or taxable event on which the tax is levied.
Curtea folosește un raționament similar în numeroase cauze, din care rezultă că, în măsura în care legislația fiscală a unui stat membru consideră situațiile rezidenților și nerezidenților comparabile în ceea ce privește anumite tipuri de venituri, de active sau, mai general, de fapte generatoare de impozit, aceasta trebuie de asemenea să considere situațiile lor drept comparabile atunci când este vorba despre luarea în considerare a cheltuielilor, a costurilor sau a obligațiilor „direct legate”, în orice mod, de venitul sau de bunul impozitat sau de faptul generator de impozit.
Against that background it should be noted in the present case, first, that although the applicable succession duties are formally levied on the value of immovable property forming part of the estate of a nonresident, the fact that the inheritance is taxed in the hands of the heirs is not to be overlooked.
În primul rând, trebuie arătat în acest context că, deși impozitele pe succesiune aplicabile sunt percepute în mod formal asupra valorii bunului imobil care face parte din bunurile unui nerezident, nu trebuie trecut cu vederea faptul că impozitul pe succesiune este aplicat moștenitorilor.
Thus, the case does not exclusively concern the personal situation of the deceased and the responsibility of the Member State of his residence to take account, in accordance with the residence principle invoked by the Netherlands Government, of all his personal circumstances and obligations, as it is the heirs who are the taxable persons under the SW 1956 and liable to tax according to their share in the inheritance.
Problema nu privește, așadar, exclusiv situația personală a defunctului și răspunderea care revine statului membru de reședință de a lua în considerare, potrivit principiului reședinței invocat de guvernul olandez, toate împrejurările și obligațiile personale ale defunctului, întrucât moștenitorii sunt persoanele impozabile potrivit SW 1956 și datorează impozitele în funcție de cota lor din moștenire.
Thus, in Gerritse, the Court held that, by virtue of the fact that the business expenses in question were directly linked to the activity that generated the taxable income in Germany, residents and nonresidents were placed in a comparable situation in that respect, so that residents and nonresidents had also to be treated alike with regard to the deduction of those expenses.
Astfel, în Hotărârea Gerritse, Curtea a considerat că, întrucât cheltuielile profesionale avute în vedere erau asociate în mod direct activității generatoare a veniturilor impozabile în Germania, rezidenții și nerezidenții erau plasați într-o situație comparabilă în această privință, astfel încât se impunea aplicarea unui tratament identic și în ceea ce privește deducerea acestor cheltuieli 34.
34 Similarly, in Bouanich, the Court examined legislation which, with regard to the taxation of
În mod similar, în cauza Bouanich, Curtea a examinat cazul unei legislații
34 — See Gerritse, cited in footnote 7, paragraphs 27 and 28.
34 — Hotărâre citată la nota de subsol 7, punctele 27 și 28.
See also as to references to a ‘direct link’ Case C-265/04 Bouanich [2006] ECR I-923, paragraph 40, and Jäger, cited in footnote 18, paragraph 44.
În ceea ce privește trimiterea la o „legătură directă”, a se vedea de asemenea Hotărârea din 19 ianuarie 2006, Bouanich (C-265/04, Rec., p.
35 — Bouanich, cited in footnote 34, paragraphs 39 and 40; for a further reference to the criterion of ‘direct link’ see also Jäger, cited in footnote 18, paragraph 44.
35 — Hotărâre citată la nota de subsol precedentă, punctele 39 și 40. Curtea sa referit de asemenea la criteriul „legăturii directe” în Hotărârea Jäger, citată la nota de subsol 18, punctul 44.
It appears to me, however, that what constitutes a sufficiently ‘direct link’ depends very much on the concrete context and, in particular, on the type of tax in question.
Totuși, în opinia noastră, problema privind ceea ce constituie o „legătură directă” suficientă trebuie, într-o mare măsură, să fie apreciată în lumina împrejurărilor concrete ale cauzei și, în special, a tipului de impozit în cauză.
I am therefore not convinced that it is useful or even possible to distinguish, as the Belgian Government suggested, in abstracto between certain degrees of ‘directness’ an obligation or charge may exhibit, for example, with regard to an asset on which a tax is levied.
Nu suntem, astfel, convinși că este util, sau chiar posibil, astfel cum sugerează guvernul belgian, să se facă o distincție abstractă potrivit intensității variabile a caracterului direct al raportului care ar lega o obligație sau o sarcină, de exemplu, de un activ asupra căruia este perceput un impozit.
ARENS-SIKKEN far as it provides (under the SW 1956) for succession duties to be levied in both cases, either in the form of inheritance duty or transfer duty.
Astfel, legislația respectivă (în speță, SW 1956) prevede că un impozit asupra bunurilor dobândite prin succesiune este prelevat în cele două cazuri fie sub forma taxelor asupra succesiunii, fie a impozitelor pe transferul proprietăților imobiliare.
It is clear from the case-file that, but for the possibilities of deduction, those two taxes are in principle two sides of the same coin.
Reiese cu claritate din dosar că, sub rezerva posibilităților de deducere, aceste două impozite constituie, în principiu, cele două fațete ale aceleiași monede.
In particular, in a situation where the heirs were themselves resident in the Netherlands, and to whom the same non-deduct-ibility rule would apparently apply as regards the inheritance of immovable property from a nonresident, one might well ask if the State of residence would really be in a better pos -ition to take into account obligations such as that in issue, which are incurred by the heir due to his overendowment. 36
În particular, într-o situație în care moștenitorii erau ei înșiși rezidenți olandezi, cărora pare să li se aplice aceeași regulă a nedeductibilității privind dobândirea unui imobil prin succesiune de la un nerezident, ne-am putea întreba dacă statul de reședință este într-adevăr într-o poziție mai bună pentru a lua în considerare obligații precum cele în cauză, care sunt asumate de moștenitor din cauza unei atribuiri excedentare 36.
Secondly, the occasion on which the overendowment debts are incurred is the acquisition through inheritance on which the transfer duties are levied.
În al doilea rând, evenimentul care dă naștere datoriilor legate de o atribuire excedentară este dobândirea prin moștenire asupra căreia sunt aplicate impozite pe transferul proprietăților imobiliare.
They are thus directly linked with the transfer to the heirs of the immovable property giving rise to the levying of taxes on inheritance.
Acest impozit este, așadar, direct legat de transferul către moștenitori a proprietății bunului imobil asupra căruia se aplică impozitele pe succesiune.
In those circumstances, it cannot in my view be sustained that, as regards the deductibility of overendowment debts, the situation of a person who inherits immovable property from a nonresident is objectively different from that of a person who inherits from a resident.
În aceste împrejurări, în opinia noastră, nu se poate susține că, în ceea ce privește deductibilitatea datoriilor legate de o atribuire excedentară, situația unei persoane care moștenește un bun imobil al unui nerezident este diferită în mod obiectiv de cea a unei persoane care moștenește bunul de la un rezident.