natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the light of the foregoing, the Court found, in paragraph 149 of the FIAMM judgment and paragraph 142 of the Fedon judgment, that, ‘since it [had] not been proved that the conduct of which the defendant institutions [were] accused was unlawful, one of the three cumulative conditions of noncontractual liability of the Community for unlawful conduct [was] not met’.
Având în vedere cele de mai sus, la punctul 149 din Hotărârea FIAMM și la punctul 142 din Hotărârea Fedon, Tribunalul a constatat că „[d]in moment ce ilegalitatea comportamentului reproșat instituțiilor pârâte nu poate fi demonstrată, nu este îndeplinită una dintre cele trei condiții cumulative pentru angajarea răspunderii extracontractuale a Comunității pentru comportamentul ilicit al organelor acesteia”.
Consequently, it dismissed the applicants’ first head of claim.
În consecință, Tribunalul a respins acest prim capăt de cerere al reclamantelor.
As regards the head of claim founded on a regime providing for noncontractual Community liability even in the absence of unlawful conduct of the institutions, the Court first of all affirmed the existence of such a regime in paragraphs 157 to 160 of the FIAMM judgment and paragraphs 150 to 153 of the Fedon judgment, stating as follows:
În ceea ce privește capătul de cerere întemeiat pe un regim de răspundere extracontractuală a Comunității chiar și în lipsa unui comportament ilicit al instituțiilor, Tribunalul, la punctele 157-160 din Hotărârea FIAMM și la punctele 150-153 din Hotărârea Fedon, a afirmat mai întâi existența unui astfel de regim. În această privință, Tribunalul sa exprimat în termenii următori:
[150] Where, as in the present case, it has not been established that conduct attributed to the Community institutions is unlawful, that does not mean that undertakings which, as a category of economic operators, are required to bear a disproportionate part of the burden resulting from a restriction of access to export markets can in no circumstances obtain compensation by virtue of the Community’s noncontractual liability (see, to this effect, Case 81/86 De Boer Buizen v Council and Commission [1987] ECR 3677, paragraph 17).
[150] Atunci când, precum în speță, nu este demonstrată ilegalitatea comportamentului imputat instituțiilor comunitare, nu rezultă că întreprinderile care, privite ca o categorie de operatori economici, trebuie să suporte o parte disproporționată din dificultățile care rezultă dintr-o restricționare a accesului la piețe de export nu pot obține în niciun caz o compensație prin angajarea răspunderii extracontractuale a Comunității (a se vedea în acest sens Hotărârea Curții din 29 septembrie 1987, De Boer Buizen/Consiliul și Comisia, 81/86, Rec., p. 3677, punctul 17).
[151] The second paragraph of Article 288 EC bases the obligation which it imposes on the Community to make good any damage caused by its institutions on the “general principles common to the laws of the Member States” and therefore does not restrict the ambit of those principles solely to the rules governing noncontractual Community liability for unlawful conduct of those institutions.
[151] Întradevăr, articolul 288 al doilea paragraf CE întemeiază obligația pe care o impune Comunității de a repara prejudiciile cauzate de instituțiile sale pe «principiile generale comune ordinilor juridice ale statelor membre», fără a restrânge, în consecință, aplicarea acestor principii numai la regimul răspunderii extracontractuale a Comunității pentru comportamentul ilicit al instituțiilor respective.
[152] National laws on noncontractual liability allow individuals, albeit to varying degrees, in specific fields and in accordance with differing rules, to obtain compensation in legal proceedings for certain kinds of damage, even in the absence of unlawful action by the perpetrator of the damage.
[152] Or, sistemele juridice naționale privind dreptul răspunderii extracontractuale permit particularilor, chiar dacă o fac întro măsură care variază, în domenii specifice și potrivit unor modalități diferite, să obțină în justiție despăgubirea anumitor prejudicii, chiar și în lipsa unei acțiuni ilicite a autorului prejudiciului.
[153] When damage is caused by conduct of the Community institution not shown to be unlawful, the Community can incur noncontractual liability if the conditions as to sustaining actual damage, to the causal link between that damage and the conduct of the Community institution and to the unusual and special nature of the damage in question are all met (Case C-237/98 P Dorsch Consult v Council and Commission [[2000] ECR I-4549], paragraph 19).’
[153] În ipoteza unui prejudiciu produs printr-un comportament al instituțiilor Comunității al cărui caracter ilegal nu a fost demonstrat, răspunderea extracontractuală a Comunității poate fi angajată atunci când sunt îndeplinite cumulativ condițiile privind existența prejudiciului, legătura de cauzalitate dintre acesta și comportamentul instituțiilor comunitare, precum și caracterul anormal și special al prejudiciului în cauză (Hotărârea din 15 iunie 2000, Dorsch Consult/Consiliul și Comisia, [C-237/98 P, Rec., p. I-4549], punctul 19).”
The Court then concluded that the applicants had sustained actual and certain damage.
În continuare, Tribunalul sa pronunțat în sensul existenței unui prejudiciu real și cert suferit de reclamante.
It further held that a direct causal link existed between the conduct of the Community institutions with regard to the importing of bananas into the Community and the damage thereby sustained by the applicants.
Pe de altă parte, acesta a considerat că exista o legătură de cauzalitate directă între, pe de o parte, comportamentul adoptat de instituțiile pârâte în materie de import de banane în Comunitate și, pe de altă parte, prejudiciul astfel suferit de reclamante.
Finally, the Court held that the damage incurred by FIAMM and Fedon was not unusual in nature, and therefore rejected their claims in so far as they were founded on the regime providing for liability of the Community in the absence of unlawful conduct of its institutions.
În sfârșit, Tribunalul a considerat că prejudiciul suferit de FIAMM și de Fedon nu prezenta un caracter anormal și, în consecință, a respins cererile acestora în măsura în care se întemeiau pe regimul răspunderii Comunității în lipsa unui comportament ilicit al organelor acesteia.
In reaching this conclusion, the Court held in particular, in paragraphs 205 and 207 of the FIAMM judgment and paragraphs 194 and 196 of the Fedon judgment:
Pentru a ajunge la această concluzie, Tribunalul, la punctele 205 și 207 din Hotărârea FIAMM și la punctele 194 și 196 din Hotărârea Fedon, sa pronunțat, printre altele, în sensul că:
[194] … the possibility, which has come about in the present case, of tariff concessions being suspended as provided for by the WTO agreements is among the vicissitudes inherent in the current system of international trade.
[194] Trebuie […] constatat că eventualitatea unei suspendări a concesiilor tarifare, măsură prevăzută de Acordurile OMC și care se regăsește în situația din speță, este una dintre vicisitudinile inerente sistemului actual al comerțului internațional.
Accordingly, the risk of this vicissitude has to be borne by every operator who decides to sell his products on the market of one of the WTO members.
Prin urmare, această vicisitudine este în mod obligatoriu suportată de orice operator care decide să își comercializeze producția pe piața unuia dintre membrii OMC.
[196] In addition, it is clear from Article 22(3)(b) and (c) of the DSU, an international instrument which was publicised appropriately so as to ensure that Community operators were aware of it, that the complaining member of the WTO may seek to suspend concessions or other obligations in sectors other than that in which the panel or Appellate Body has found a violation by the member concerned, whether under the same agreement or another WTO agreement.’
[196] În plus, de la articolul 22 alineatul (3) literele (b) și (c) din ÎSL, instrument internațional care a făcut obiectul unor măsuri de publicitate adecvate pentru ai asigura cunoașterea de către operatorii comunitari, rezultă că membrul reclamant al OMC poate încerca să suspende concesii sau alte obligații în alte sectoare decât cel în care grupul special sau organul de apel a constatat o încălcare de către membrul vizat, fie în temeiul aceluiași acord, fie în temeiul unui alt acord OMC.”
The forms of order sought and the course of the proceedings before the Court of Justice
Concluziile părților și desfășurarea procedurii în fața Curții
FIAMM, in Case C-120/06 P, and Fedon, in Case C-121/06 P, claim respectively that the FIAMM judgment and the Fedon judgment should be set aside.
FIAMM, în cauza C-120/06 P, și Fedon, în cauza C-121/06 P, solicită anularea Hotărârii FIAMM și, respectiv, anularea Hotărârii Fedon.
They each put forward two pleas in law in support of their appeal.
Ambele invocă două motive în susținerea recursului formulat.
By their first plea, they submit that the judgments under appeal lack reasoning and are unfounded so far as concerns one of the main arguments — regarding direct effect of decisions of the DSB — underlying their respective applications for damages by reason of unlawful conduct of the Community.
Prin primul motiv, acestea susțin că hotărârile atacate sunt lipsite de motivare și nefondate în ceea ce privește unul dintre argumentele principale care stau la baza acțiunilor pe care le-au formulat având ca obiect răspunderea determinată de un comportament ilicit al Comunității, argument întemeiat pe efectul direct al hotărârilor pronunțate de OSL.
By their second plea, FIAMM and Fedon submit that, in concluding that the damage incurred by them was not unusual in nature and accordingly rejecting their claim for compensation founded on a liability regime applicable in the absence of unlawful conduct of the Community institutions, the Court of First Instance gave reasons that were insufficiently explained, illogical and at variance with the relevant settled case-law.
Prin al doilea motiv, FIAMM și Fedon susțin că, pronunțându-se în sensul lipsei caracterului anormal al prejudiciului suportat de acestea și respingând pentru acest motiv cererea de despăgubire a acestora întemeiată pe un regim de răspundere aplicabil în lipsa unui comportament ilicit al organelor Comunității, Tribunalul ar fi prezentat un raționament insuficient motivat, lipsit de logică și în contradicție cu jurisprudența constantă în materie.
They each further claim that the Court should:
În plus, ambele solicită Curții:
— give a substantive ruling confirming their entitlement to compensation arising out of the defendants’ liability for an unlawful act or for a lawful act;
— pronunțarea pe fond, recunoscându-le dreptul la repararea prejudiciilor care rezultă din răspunderea care revine pârâtelor ca urmare a unui act ilicit sau a unui act licit;
— in any event, order the defendants to pay the costs both of the appeal proceedings and of the proceedings at first instance.
— în orice caz, obligarea pârâtelor la plata cheltuielilor de judecată atât pentru procedura de recurs, cât și pentru procedura în primă instanță.
In the alternative, FIAMM and Fedon request the Court to grant them fair compensation on account of the unreasonable duration of the proceedings before the Court of First Instance and to grant such further relief as fairness might require.
În subsidiar, FIAMM și Fedon solicită Curții să le acorde o despăgubire echitabilă întemeiată pe durata excesivă a procedurii în fața Tribunalului și să pronunțe și alte măsuri și dispoziții pe care le consideră necesare din perspectiva principiului echității.
— replace certain of the Court of First Instance’s grounds or partially set aside the judgments under appeal, declaring that noncontractual liability of the Community in the absence of an unlawful act is inapplicable in respect of a failure to take legislative action or, in the alternative, declaring that the factors required for such liability are not present;
— înlocuirea unora dintre motivările Tribunalului sau anularea în parte a hotărârilor atacate, declarând inaplicabilă răspunderea extracontractuală a Comunității în lipsa unui fapt ilicit în cazul inexistenței unei activități normative sau, în subsidiar, declarând că nu există elementele constitutive ale unei astfel de răspunderi;
— dismiss the appeals as unfounded;
— respingerea recursurilor ca nefondate;
— order the appellants to pay the costs.
— obligarea recurentelor la plata cheltuielilor de judecată.
— dismiss the appeals, altering, in so far as is necessary, the grounds of the judgments under appeal;
— respingerea recursurilor, modificând, în măsura în care este necesar, motivarea hotărârilor atacate;
— in the alternative, dismiss the claims put forward at first instance seeking compensation for damage;
— în subsidiar, respingerea cererilor de obligare la repararea prejudiciilor, prezentate în primă instanță;
— in the further alternative, refer the cases back to the Court of First Instance in order for the proceedings to be resumed and the damage for which compensation may be awarded to be quantified, in accordance with Article 61 of the Statute of the Court of Justice;
— cu titlu absolut subsidiar, trimiterea cauzelor Tribunalului în scopul reluării procedurii și al cuantificării prejudiciului reparabil, în conformitate cu articolul 61 din Statutul Curții de Justiție;
Both in Case C-120/06 P, in which it lodged a response in its capacity as a party to the proceedings before the Court of First Instance, and in Case C-121/06 P, in which it has the status of intervener before the Court of Justice, the Kingdom of Spain contends that the Court should:
Atât în cauza C-120/06 P, în care a depus un memoriu în răspuns în calitate de parte la procedura în fața Tribunalului, cât și în cauza C-121/06 P, în care are calitatea de intervenient în fața Curții, Regatul Spaniei solicită Curții:
— dismiss the appeal in so far as it relates to liability for an unlawful act of the defendant institutions;
— respingerea recursului în măsura în care privește răspunderea pentru un act ilicit al instituțiilor pârâte;
— partially set aside the judgment under appeal and find that liability for a lawful act does not exist in Community law or, in the alternative, dismiss the appeal in so far as it relates to the liability of the defendant institutions for a lawful act or, in the further alternative, dismiss the appellants’ claim for compensation for a lawful act;
— anularea în parte a hotărârii atacate și constatarea inexistenței unei răspunderi pentru un act licit în ordinea juridică comunitară sau, în subsidiar, respingerea recursului în măsura în care privește răspunderea instituțiilor pârâte pentru un act licit sau, tot în subsidiar, respingerea cererii de despăgubire ca urmare a unui act licit prezentate de recurente;
— declare the claim for compensation based on the unreasonable duration of the proceedings before the Court of First Instance to be inadmissible;
— declararea inadmisibilității cererii de despăgubire întemeiate pe durata excesivă a procedurii în fața Tribunalului;
After the Council and the Commission had lodged their responses in Cases C-120/06 P and C-121/06 P and the Kingdom of Spain had lodged its response in Case C-120/06 P, FIAMM and Fedon were, upon application by them, granted the right to submit a reply under Article 117(1) of the Rules of Procedure of the Court of Justice.
În urma depunerii memoriilor în răspuns de către Consiliu și de către Comisie în cauzele C-120/06 P și C-121/06 P și a depunerii memoriului în răspuns de către Regatul Spaniei în cauza C-120/06 P, FIAMM și Fedon au primit, în urma cererii pe care au depus-o, un drept la replică în temeiul articolului 117 alineatul (1) din Regulamentul de procedură al Curții.
In Case C-120/06 P, the Court Registry received by fax, within the periods referred to in Article 117(1) and (2) respectively of the Rules of Procedure, FIAMM’s reply and its response to the cross-appeal brought by the Council.
În cauza C-120/06 P, FIAMM a trimis prin fax grefei Curții memoriile în replică și în răspuns la recursul incident formulat de Consiliu în termenele menționate la alineatul (1) și, respectiv, la alineatul (2) ale articolului 117 din regulamentul de procedură menționat.
The originals of those pleadings were not, however lodged at the Court Registry within the period of 10 days referred to in Article 37(6) of the Rules of Procedure.
Totuși, originalul acestor memorii nu a fost depus la grefa Curții în termenul de 10 zile prevăzut la articolul 37 alineatul (6) din același regulament.
Consequently, those pleadings, and the originals thereof belatedly received at the Registry, were excluded from the proceedings and returned to FIAMM.
În consecință, aceste memorii, precum și originalele acestora primite de grefă cu întârziere au fost înlăturate de la procedură și înapoiate FIAMM.
In Case C-121/06 P, Fedon lodged neither a reply nor a response to the Council’s cross-appeal.
În cauza C-121/06 P, Fedon nu a depus memoriu în replică și nici memoriu în răspuns la recursul incident formulat de Consiliu.
Fedon and the Commission lodged observations on the statement in intervention of the Kingdom of Spain.
Pe de altă parte, Fedon și Comisia au depus observații privind memoriul în intervenție al Regatului Spaniei.
The first plea in the main appeals
Cu privire la primul motiv al recursurilor principale
By their first plea, FIAMM and Fedon submit that the judgments under appeal lack reasoning and are unfounded as regards one of the main arguments put forward in
Prin primul motiv invocat, FIAMM și Fedon afirmă că hotărârile atacate sunt lipsite de motivare și neîntemeiate în ceea ce privește unul dintre argumentele principale
They state that, as the Court of First Instance indeed noted in paragraph 100 of the FIAMM judgment and paragraph 93 of the Fedon judgment, during both the written procedure and the hearing they dwelt on the specific legal effects attaching to the DSB’s decision of 25 September 1997 that found against the Community.
Astfel cum Tribunalul ar fi arătat, de altfel, la punctul 100 din Hotărârea FIAMM și la punctul 93 din Hotărârea Fedon, acestea ar fi insistat, întradevăr, atât în cursul procedurii scrise, cât și în cursul ședinței, asupra efectelor juridice specifice avute de Decizia OSL din 25 septembrie 1997 de condamnare a Comunității.
They thus submitted that the existence of such a decision constitutes, alongside the two types of exception already laid down by Fediol v Commission and Nakajima v Council, a third case where it is appropriate to allow a breach of the WTO agreements by the Community institutions to be pleaded before the Community courts, in particular exclusively for purposes of compensation.
Recurentele ar fi susținut că existența unei astfel de decizii constituia, alături de cele două tipuri de excepții deja consacrate prin Hotărârile citate anterior Fediol/Comisia și Nakajima/Consiliul, o a treia situație în care ar trebui să se autorizeze invocarea în fața instanței comunitare a unei încălcări a Acordurilor OMC de către organele comunitare, în special în scopul exclusiv al obținerii unei despăgubiri.
The assessments of the Court of First Instance and the mere reference to previous caselaw contained in paragraphs 110 to 112 of the FIAMM judgment and paragraphs 103 to 105 of the Fedon judgment are irrelevant in this regard, since that caselaw rules on a different question, namely whether a substantive rule contained in the WTO agreements can be relied upon for the purpose of reviewing the legality of Community legislation and of declaring, where appropriate, such legislation to be inapplicable.
Or, aprecierile făcute de Tribunal și simpla referire la jurisprudența anterioară conținute la punctele 110-112 din Hotărârea FIAMM și la punctele 103-105 din Hotărârea Fedon ar fi lipsite de relevanță în această privință, jurisprudența respectivă pronunțându-se asupra unei întrebări diferite, și anume întrebarea dacă o normă materială conținută în Acordurile OMC poate fi invocată în scopul de a controla legalitatea reglementărilor comunitare și, eventual, de a declara inaplicabile astfel de reglementări.
As is apparent, in particular, from paragraphs 114 and 115 of the FIAMM judgment and paragraphs 107 and 108 of the Fedon judgment, the Court of First Instance took the DSB’s decision of 25 September 1997 into consideration only in order to determine whether, given its existence, either of the exceptions already established in the caselaw to the rule that the WTO agreements lack direct effect could apply here.
Astfel cum ar reieși, în special, de la punctele 114 și 115 din Hotărârea FIAMM și de la punctele 107 și 108 din Hotărârea Fedon, Tribunalul nu ar fi luat în considerare Decizia OSL din 25 septembrie 1997 decât pentru a stabili dacă, având în vedere existența acesteia, putea fi aplicată în speță una dintre cele două excepții jurisprudențiale de la lipsa de efect direct a Acordurilor OMC recunoscute în prezent.
In so doing, the Court of First Instance did not take appropriate account of the arguments of FIAMM and Fedon to the effect that, after the expiry of the reasonable period of time allowed for implementing the DSB’s decision of 25 September 1997, the Community then had just two options, namely to comply or not to comply with that decision.
Procedând astfel, Tribunalul nu ar fi ținut cont în mod adecvat de argumentele prezentate de FIAMM și de Fedon și întemeiate pe faptul că, după expirarea termenului rezonabil acordat pentru a aplica Decizia OSL din 25 septembrie 1997, Comunitatea mai avea doar două opțiuni, și anume să se conformeze sau să nu se conformeze acestei decizii.
The flexibility of the WTO dispute settlement system, a feature which in particular enables the parties to pursue negotiated solutions and upon which
Ar lipsi, prin urmare, în acest caz flexibilitatea sistemului de soluționare a litigiilor al OMC, care permite părților, printre altele, să caute soluții
FIAMM AND OTHERS v COUNCIL AND COMMISSION the caselaw recalled in paragraph 112 of the FIAMM judgment and paragraph 105 of the Fedon judgment, establishing that it is not possible to review the legality of Community legislation in the light of the WTO agreements, is founded, is accordingly lacking here.
FIAMM ȘI FIAMM TECHNOLOGIES/CONSILIUL ȘI COMISIA negociate și pe care s-ar întemeia jurisprudența amintită la punctul 112 din Hotărârea FIAMM și la punctul 105 din Hotărârea Fedon, care consacră imposibilitatea de a efectua un control al legalității unei reglementări comunitare din perspectiva Acordurilor OMC.
In those circumstances there is nothing to preclude direct effect being accorded to a decision of the DSB.
În aceste condiții, nimic nu s-ar opune recunoașterii unui efect direct pentru o decizie a OSL.
Furthermore, a finding of unlawfulness which merely takes note of the failure to comply with the DSB’s decision of 25 September 1997 within the period allowed does not require the substance of the Community measure at issue to be examined and cannot therefore affect the way in which the Community decides to put an end to the unlawfulness, any solution remaining possible provided that it is consistent with the WTO agreements and accepted by the opposing party.
În plus, o constatare a ilegalității care se limitează să ia act de nerespectarea Deciziei OSL din 25 septembrie 1997 în termenul acordat nu ar impune o examinare pe fond a măsurii comunitare în cauză și, prin urmare, nu ar putea avea vreo incidență asupra modului în care Comunitatea decide să înceteze această ilegalitate, orice soluție fiind posibilă în măsura în care este conformă cu Acordurile OMC și acceptată de partea adversă.