natgillin/translations-raw huggingface dataset:
By virtue of point 13 of Annex II, any change or extension of projects listed in Annex I or Annex II, already authorised, executed or in the process of being executed, which may have significant adverse effects on the environment (being a change or extension not listed in Annex I) must be regarded as a project within the scope of Article 4(2) of Directive 85/337 as amended.
Potrivit punctului 13 din aceeași anexă, orice modificare sau extensie a proiectelor menționate la anexa I sau la anexa II, deja autorizate, executate sau în curs de executare, care pot avea efecte negative semnificative asupra mediului (modificare sau extensie care nu figurează la anexa I), trebuie considerată proiect care intră sub incidența articolului 4 alineatul (2) din Directiva 85/337 modificată.
Annex III to Directive 85/337 as amended, relating to the selection criteria referred to in Article 4(3) of that directive, provides that the characteristics of projects must be considered in relation, inter alia, to pollution and nuisances, and to the risk of accidents having regard in particular to technologies used.
Potrivit anexei III la Directiva 85/337 modificată, referitoare la criteriile de selecție prevăzute la articolul 4 alineatul (3) din aceeași directivă, caracteristicile proiectelor trebuie luate în considerare în special în funcție de poluare și alte efecte nocive, precum și de riscul producerii de accidente, legate în special de substanțele și de tehnologiile utilizate.
That annex also indicates that the environmental sensitivity of geographical areas likely to be affected by projects must be considered having regard, inter alia, to the absorption capacity of the natural environment, paying particular attention to certain areas, including mountain and forest areas.
În aceeași anexă se indică faptul că sensibilitatea mediului în zonele geografice care ar putea fi afectate de proiect trebuie luată în considerare în special în funcție de capacitatea de încărcare a mediului natural, acordând o atenție specială anumitor zone, printre care zonele montane și forestiere.
The requirements of Directive 85/337 as amended have been transposed into national law by, in particular, the Planning and Development Act, 2000, as amended (‘the PDA’), and the Planning and Development Regulations, 2001.
Cerințele Directivei 85/337 modificate au fost transpuse în dreptul intern în special prin Legea privind amenajarea teritoriului și dezvoltarea din 2000 (Planning and Development Act 2000), astfel cum a fost modificată (denumită în continuare „PDA”), și prin Regulamentele privind amenajarea teritoriului și dezvoltarea din 2001 (Planning and Development Regulations 2001).
Section 32(1)(a) of the PDA lays down a general obligation to obtain consent for all development projects within the scope of Annexes I and II to Directive 85/337 as amended; the application for permission must be lodged and the permission obtained before the commencement of works.
Articolul 32 alineatul (1) litera (a) din PDA instituie o obligație generală de obținere a unei autorizații pentru orice proiect de amenajare a teritoriului care este menționat în anexele I și II din Directiva 85/337 modificată, cererea de autorizare trebuind depusă și autorizația obținută înainte de începerea lucrărilor.
In addition, section 32(1)(b) of the PDA
Pe de altă parte, arti-
On receipt of an application for permission, the planning authority must decide whether the proposed development should be subject to an environmental impact assessment.
La obținerea unei cereri de autorizare, autoritatea competentă pentru amenajarea teritoriului trebuie să stabilească dacă proiectul propus trebuie să facă obiectul unei evaluări a efectelor asupra mediului.
Section 151 of the PDA provides that any person who has carried out or is carrying out unauthorised development is guilty of an offence.
Articolul 151 din PDA prevede că orice persoană care a executat sau a realizat un proiect neautorizat se face vinovată de încălcarea legii.
It is clear from sections 152 and 153 of the PDA that, on receipt of a complaint, planning authorities are, as a general rule, under an obligation to issue a warning letter, and must then decide whether or not it is appropriate to issue an enforcement notice.
Din articolele 152 și 153 din aceeași lege rezultă că, la primirea unei plângeri, autoritățile competente în materie de urbanism sunt obligate, în principiu, să adreseze un avertisment scris, trebuind apoi să decidă cu privire la oportunitatea punerii în întârziere.
Failure to comply with the requirements of an enforcement notice constitutes an offence.
Nerespectarea cerințelor stabilite într-o scrisoare de punere în întârziere constituie infracțiune.
Under section 160 of the PDA:
Potrivit articolului 160 din PDA:
(b) in so far as practicable, that any land is restored to its condition prior to the commencement of any unauthorised development;
COMISIA/IRLANDA b) în măsura posibilului, că orice teren este readus în starea anterioară începerii oricărui proiect neautorizat; c) că orice proiect este realizat în conformitate cu autorizația acordată în acest sens sau cu condițiile asociate acesteia.
(2) In making an order under subsection (1), where appropriate, the Court may order the carrying out of any works, including the restoration, reconstruction, removal, demolition or alteration of any structure or other feature.’
În ordonanța pronunțată în temeiul alineatului 1, dacă este necesar, instanța poate impune realizarea oricăror lucrări, inclusiv repararea, reconstruirea, retragerea, demolarea sau modificarea oricărei structuri sau a oricărui alt element.”
Section 162 of the PDA makes clear that an application for retention permission does not entail any ongoing enforcement action being stayed or withdrawn.
Articolul 162 din PDA precizează că formularea unei cereri de permis de regularizare nu este o cauză de suspendare sau de încetare a măsurilor coercitive adoptate.
After sending a letter of formal notice on 5 April 2001, the Commission sent to Ireland a reasoned opinion dated 21 December 2001.
În urma unei scrisori de punere în întârziere din 5 aprilie 2001, Comisia a adresat Irlandei un aviz motivat la 21 decembrie 2001.
On 7 July 2004, the Commission sent an additional letter of formal notice to Ireland.
La 7 iulie 2004, Comisia a adresat acestui stat membru o scrisoare de punere în întârziere suplimentară.
On 5 January 2005, after the receipt of Ireland’s observations as set out in a letter dated 6 December 2004, an additional reasoned opinion was sent to Ireland.
Un aviz motivat suplimentar a fost adresat Irlandei la 5 ianuarie 2005, după primirea observațiilor acestui stat, formulate într-o scrisoare din 6 decembrie 2004.
Since the Commission considered that Ireland’s response to that reasoned opinion, in letters of 8 March, 17 June and 1 December 2005, was unsatisfactory, it brought this action under the second paragraph of Article 226 EC.
Considerând nesatisfăcătoare poziția adoptată de Irlanda în răspunsul la respectivul aviz motivat prin scrisorile din 8 martie, din 17 iunie și din 1 decembrie 2005, Comisia a formulat prezenta acțiune în temeiul articolului 226 al doilea paragraf CE.
The Commission’s complaint is that Ireland has not taken all the measures necessary to comply with Articles 2, 4 and 5 to 10 of Directive 85/337 either in its original version or as amended by Directive 97/11.
Comisia reproșează Irlandei că nu a luat toate măsurile necesare pentru a se conforma articolelor 2, 4 și 5-10 din Directiva 85/337, atât în versiunea inițială, cât și în versiunea modificată prin Directiva 97/11.
This complaint will be examined, first, in relation to Directive 85/337 as amended.
Acest motiv va fi examinat, în primul rând, în raport cu Directiva 85/337 modificată.
The first complaint, that transposition of Directive 85/337 as amended is incomplete and that, as a result, the directive is not properly implemented is based on three pleas in law.
Primul motiv, potrivit căruia transpunerea Directivei 85/337 modificate ar fi incompletă și ar determina o punere în aplicare incorectă a acesteia, se întemeiază pe trei obiecții.
First, the Commission claims that Ireland has not taken the measures necessary in order to ensure that checks are made to ascertain, in accordance with Article 2(1) of Directive 85/337 as amended, whether proposed works are likely to have significant effects on the environment, and, if that is the case, in order to render it obligatory that an environmental impact assessment be carried out, as laid down by that provision, before the grant of development consent.
Comisia arată, în primul rând, că Irlanda nu a luat măsurile necesare pentru a asigura efectuarea unor verificări prin care să se stabilească, în conformitate cu articolul 2 alineatul (1) din Directiva 85/337 modificată, dacă proiectele preconizate ar putea avea efecte importante asupra mediului și apoi pentru a impune, dacă este cazul, realizarea procedurii de evaluare a efectelor asupra mediului prevăzute prin dispoziția menționată, înainte de acordarea autorizației.
Secondly, the Commission considers that the Irish legislation which allows an application for retention permission to be made after a development has been executed in whole or in part without consent undermines the preventive objectives of Directive 85/337 as amended.
În al doilea rând, Comisia consideră că actele irlandeze cu putere de lege care permit să se introducă o cerere de regularizare după executarea integrală sau parțială a unui proiect neautorizat aduc atingere obiectivelor preventive ale Directivei 85/337 modificate.
Thirdly, the Commission claims that the enforcement regime established by Ireland does not guarantee the effective application of the directive, and that Ireland has thereby failed to fulfil its general obligation under Article 249 EC.
În al treilea rând, Comisia susține că sancțiunile puse în aplicare de Irlanda nu garantează aplicarea efectivă a directivei menționate, Irlanda neîndeplinindu-și astfel obligația generală care îi revine în temeiul articolului 249 CE.
In support of the third plea in law, the Commission reports a number of examples which, in its opinion, illustrate the deficiencies in the application of the system of enforcement.
În susținerea acestei din urmă obiecții, Comisia menționează un anumit număr de exemple care, în opinia sa, ilustrează deficiențele în punerea în aplicare a regimului sancționator.
The first two pleas in law
Cu privire la primele două obiecții
The Commission claims that since it is possible, under the national legislation, to comply with the obligations imposed by Directive 85/337 as amended during or after execution of a development, there is no clear obligation to subject developments to an assessment of their effects on the environment before they are carried out.
Comisia arată că, dat fiind că este posibil, potrivit reglementării naționale, să se îndeplinească obligațiile impuse prin Directiva 85/337 modificată în cursul sau după realizarea unui proiect înseamnă că nu există nicio obligație clară de a supune proiectele unui studiu privind efectele acestora asupra mediului înainte de realizarea lor.
In accepting that projects can be scrutinised, in an environmental impact assessment, after their execution, when the principal objective pursued by Directive 85/337 as amended is that effects on the environment should be taken into account at the earliest possible stage in all planning and decisionmaking processes, the national
Acceptând posibilitatea de a realiza controlul proiectelor, în cadrul unui studiu de impact asupra mediului, după realizarea acestora, deși obiectivul principal urmărit prin Directiva 85/337 modificată este de a se lua în considerare efectele asupra mediului cât mai devreme posibil în toate procesele de planificare și de luare de
The Commission adds that the rules relating to retention permission are incorporated within the general provisions applicable to normal planning permission, and that there is nothing to indicate that applications for retention permission and the grant of such permission are limited to exceptional cases.
Comisia adaugă că dispozițiile generale aplicabile permisului normal în materie de urbanism înglobează normele privind permisul de regularizare, întrucât nu există vreo indicație în sensul că formularea cererilor de permis de regularizare și acordarea respectivului permis ar fi rezervate ca excepție.
Ireland contends that the Commission’s analysis of the Irish legislation which transposes Directive 85/337 as amended is not accurate.
În opinia Irlandei, Comisia nu face o lectură corectă a reglementării irlandeze de transpunere a Directivei 85/337 modificate.
Ireland states that Irish law expressly requires that permission be obtained for any new development before the commencement of works and that, as regards development which must be subject to an environmental impact assessment, the assessment must be carried out before the works.
Irlanda precizează astfel că dreptul irlandez impune în mod expres ca, pentru orice proiect nou, să fie obținut un permis înainte de începerea lucrărilor și ca, în ceea ce privește proiectele care trebuie supuse unui studiu de impact asupra mediului, acest studiu să fie realizat înainte de lucrări.
Failure to comply with those obligations is, moreover, a criminal offence and may result in enforcement action.
Neîndeplinirea acestor obligații constituie, în plus, o infracțiune și poate duce la aplicarea unor măsuri coercitive.
Ireland contends, in addition, that retention permission, established by the PDA and the Planning and Development Regulations, 2001, is an exception to the general rule which requires permission to be obtained before the commencement of a development, and best meets the objectives of Directive 85/337 as amended, in particular the general objective of protection of the environment, since the removal of an un authorised development may not be the most appropriate measure to achieve that protection.
Pe de altă parte, Irlanda susține că permisul de regularizare, instituit prin PDA și prin Regulamentele privind amenajarea teritoriului și dezvoltarea din 2001, constituie o excepție de la regula generală care impune obținerea unei autorizații înainte de începerea unui proiect și corespunde mai bine obiectivelor Directivei 85/337 modificate, precum și, în special, obiectivului general de protecție a mediului, în măsura în care dezafectarea unui proiect neautorizat ar putea să nu fie măsura cea mai adecvată din punctul de vedere al protecției respective.
According to that Member State, the requirements of Directive 85/337 as amended are wholly procedural and are silent as to whether there may or may not be an exception by virtue of which an environmental impact assessment might, in certain cases, be carried out after commencement of works.
În opinia acestui stat membru, Directiva 85/337 modificată, ale cărei cerințe sunt pur procedurale, nu se pronunță asupra existenței unei excepții în temeiul căreia ar putea fi realizată o evaluare a efectelor asupra mediului, în anumite cazuri, după începerea lucrărilor.
Ireland adds that nowhere in the directive is it expressly stated that an assessment can solely be carried out before the execution of a project, and refers to the definition of the term ‘development consent’ given by Directive 85/337 as amended to argue that the use of ‘proceed’ is significant,
Irlanda subliniază, în această privință, că nicio dispoziție a acestei directive nu indică în mod expres că o evaluare poate fi efectuată numai înainte de executarea proiectului și aduce ca argument definiția noțiunii „autorizație” dată de directiva menționată pentru a arăta că utilizarea termenului „a realiza” este semnificativă,
COMMISSION v IRELAND that term not being confined to the commencement of works but also applying to the continuation of a development project.
COMISIA/IRLANDA întrucât acesta nu se limitează la a desemna începerea lucrărilor, ci are în vedere și continuarea unui proiect de amenajare a teritoriului.
Ireland contends, in addition, that retention permission is a reasonable fall-back mechanism to be resorted to in exceptional circumstances, designed to take account of the fact that some projects will inevitably, for various reasons, commence before the grant of development consent within the meaning of Directive 85/337 as amended.
Pe de altă parte, Irlanda susține că permisul de regularizare este un mecanism de remediere rezonabil care poate fi invocat în circumstanțe de excepție și care tinde să țină seama de faptul că este inevitabil ca anumite proiecte să fie inițiate, pentru diverse motive, înainte de acordarea unei autorizații în sensul Directivei 85/337 modificate.
On that point, Ireland relies on Case C-201/02 Wells [2004] ECR I-723 to argue that a remedial assessment may be carried out at a later stage, by way of exception to the general rule that the assessment must be carried out at the earliest possible stage in the decisionmaking process.
În această privință, Irlanda se întemeiază pe Hotărârea din 7 ianuarie 2004, Wells (C-201/02, Rec., p. I-723), pentru a susține că o evaluare corectoare poate fi efectuată într-o etapă ulterioară, cu titlu de excepție de la principiul general potrivit căruia evaluarea trebuie efectuată cel mai devreme posibil în cursul procesului decizional.
That Member State considers also that it would be disproportionate to order the removal of some structures in circumstances where, after consideration of an application for retention permission, retention is held to be compatible with proper planning and sustainable development.
Acest stat membru consideră de asemenea că ar fi disproporționat să se impună îndepărtarea anumitor structuri în circumstanțe în care, după examinarea unei cereri de permis de regularizare, respectiva regularizare este considerată compatibilă cu o amenajare corectă a teritoriului și cu o dezvoltare durabilă.
Member States must implement Directive 85/337 as amended in a manner which fully corresponds to its requirements, having regard to its fundamental objective which, as is clear from Article 2(1), is that, before development consent is given, projects likely to have significant effects on the environment by virtue, inter alia, of their nature, size or location should be made subject to a requirement for development consent and an assessment with regard to their effects (see, to that effect, Case
Statele membre trebuie să garanteze o executare a Directivei 85/337 modificate care să corespundă pe deplin cerințelor pe care aceasta le impune, ținând seama de obiectivul său esențial care, astfel cum rezultă din articolul 2 alineatul (1), constă în a asigura că, înaintea acordării unei autorizații, proiectele care ar putea avea efecte importante asupra mediului, în temeiul, inter alia, al naturii, al dimensiunii și al localizării lor, sunt supuse unei cereri de autorizare și unei evaluări a efectelor lor (a se vedea în acest sens Hotărârea din 19 septembrie 2000, Linster, C-287/98, Rec.,
C-287/98 Linster [2004] ECR I-723, paragraph 52, and Case C-486/04 Commission v Italy [2006] ECR I-11025, paragraph 36).
I-6917, punctul 52, și Hotărârea din 23 noiembrie 2006, Comisia/Italia, C-486/04, Rec., p. I-11025, punctul 36).
Further, development consent, under Article 1(2) of Directive 85/337 as amended, is the decision of the competent authority or authorities which entitles the developer to proceed with the project.
Pe de altă parte, autorizație înseamnă, potrivit articolului 1 alineatul (2) din Directiva 85/337 modificată, decizia autorității sau a autorităților competente care împuternicesc inițiatorul proiectului să își realizeze proiectul.
Given that this wording regarding the acquisition of entitlement is entirely unambiguous, Article 2(1) of that directive must necessarily be understood as meaning that, unless the applicant has applied for and obtained the required development consent and has first carried out the environmental impact assessment when it is required, he cannot commence the works relating to the project in question, if the requirements of the directive are not to be disregarded.
Întrucât formularea referitoare la „împuternicire” este lipsită de orice ambiguitate, articolul 2 alineatul (1) din directiva respectivă trebuie înțeles în mod obligatoriu în sensul că, dacă solicitantul nu a cerut și apoi nu a obținut autorizația impusă și dacă nu a efectuat în prealabil studiul privind efectele asupra mediului atunci când acesta se impune, acesta nu poate începe lucrările privind proiectul în cauză fără a încălca cerințele Directivei 85/337 modificate.
That analysis is valid for all projects within the scope of Directive 85/337 as amended, whether they fall under Annex I and must therefore systematically be subject to an assessment pursuant to Articles 2(1) and 4(1), or whether they fall under Annex II and, as such, and in accordance with Article 4(2), are subject to an impact assessment only if, in the light of thresholds or criteria set by the Member State and/or on the basis of a case-by-case examination, they are likely to have significant effects on the environment.
Această analiză este valabilă pentru ansamblul proiectelor care intră în domeniul de aplicare al Directivei 85/337 modificate, fie că sunt cuprinse în anexa I la această directivă și trebuie, prin urmare, să fie supuse unei evaluări sistematice în aplicarea articolului 2 alineatul (1) și a articolului 4 alineatul (1) din aceasta, fie că sunt cuprinse în anexa II la directiva menționată și nu sunt supuse, în acest temei și în conformitate cu articolul 4 alineatul (2) din aceasta din urmă, unui studiu privind efectele decât dacă ar putea, în raport cu pragurile sau cu criteriile stabilite de statul membru și/sau pe baza unei analize de caz, să aibă efecte importante asupra mediului.
A literal analysis of that kind of Article 2(1) is moreover consonant with the object- ive pursued by Directive 85/337 as amended, set out in particular in recital 5 of the preamble to Directive 97/11, according to which ‘projects for which an assessment is required should be subject to a requirement for development consent the assessment should be carried out before such consent is granted’.
O astfel de analiză literală a articolului 2 alineatul (1) răspunde, de altfel, obiectivului urmărit prin Directiva 85/337 modificată, amintit în special în considerentul (5) al Directivei 97/11, potrivit căruia „proiectele pentru care se solicită o evaluare trebuie să facă obiectul unei cereri de autorizare [și] evaluarea trebuie efectuată înainte ca autorizația respectivă să fie acordată”.
As the Irish legislation stands, it is undisputed that environmental impact assessments and planning permissions must, as a general rule, be respectively carried out and obtained, when required, prior to the execution of works.
În Irlanda, de lege lata, este cert că evaluarea efectelor asupra mediului și permisul de urbanism trebuie, în principiu, să fie efectuată și, respectiv, obținut, dacă sunt necesare, înainte de efectuarea lucrărilor.
Failure to comply with those obligations constitutes under Irish law a contravention of the planning rules.
Nerespectarea acestor obligații constituie în dreptul irlandez o nerespectare a regulilor de urbanism.
However, it is also undisputed that the Irish legislation establishes retention permission and equates its effects to those of the ordinary planning permission which precedes the carrying out of works and development.
Totuși, este la fel de cert că respectiva reglementare instituie un permis de regularizare asimilând efectele acestuia celor ale permisului simplu de urbanism prealabil efectuării lucrărilor și amenajărilor teritoriului.
The former can be granted even though the project to which it relates and for which an environmental impact assessment is required pursuant to Articles 2 and 4 of Directive 85/337 as amended has been executed.
Acesta poate fi acordat chiar și atunci când a fost deja realizat proiectul vizat, pentru care se impune un studiu privind efectele asupra mediului în aplicarea articolelor 2 și 4 din Directiva 85/337 modificată.