natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Moreover, although Article 4c of Directive 90/388 does not lay down a period within which the obligation to rebalance tariffs must be fulfilled, the fact remains that several elements of Directive 96/19 indicate that the rebalancing was to be carried out at a sustained rate in order to facilitate the opening of the telecommunications market to competition.
Pe de altă parte, trebuie arătat că, deși la articolul 4c din Directiva 90/388 nu se prevede niciun termen pentru îndeplinirea obligației de reechilibrare a tarifelor, nu este mai puțin adevărat că mai multe elemente din Directiva 96/19 indică faptul că această reechilibrare trebuia realizată întrun ritm susținut pentru a facilita deschiderea pieței telecomunicațiilor către concurență.
Indeed, it is clear from recital 5 in the preamble to Directive 96/19 in conjunction with recital 20 therein, and from Article 4c of Directive 90/388, that the Member States were bound to bring an end to restrictions on rebalancing as soon as
Întradevăr, prin coroborarea considerentelor (15) și (20) ale Directivei 96/19, precum și din articolul 4c din Directiva 90/388 rezultă că statele membre erau obligate să elimine obstacolele din calea
Failing completion of that rebalancing before 1 January 1998, the Member States were bound to send a report to the Commission on their plans for the phasing-out of the remaining tariff imbalances, that report to contain a detailed timetable for implementation of those plans.
I-583, punctul 32). În cazul în care această reechilibrare nu era finalizată înainte de 1 ianuarie 1998, statele membre erau obligate să adreseze Comisiei un raport având ca obiect planurile privind eliminarea treptată a dezechilibrelor tarifare subzistente, raport care să cuprindă un calendar detaliat al punerii în aplicare a acestor planuri.
That phase was to be completed before 1 January 2000.
Această etapă trebuia să fie încheiată înainte de 1 ianuarie 2000.
However, it is clear that Paragraph 43(6) of the TKG 1996, in the version taking effect on 1 December 2002, comes after 1 January 2000, the final date for completion of that tariff rebalancing, while the Federal Republic of Germany has not submitted any rebalancing plan to the Commission.
Or, se impune constatarea că articolul 43 alineatul 6 din TKG 1996, în versiunea în vigoare la 1 ianuarie 2002, intervine ulterior datei de 1 ianuarie 2000, data limită pentru finalizarea reechilibrării tarifare menționate, în condițiile în care Republica Federală Germania nu a prezentat Comisiei planul de reechilibrare.
In any event, a provision such as that in the fourth sentence of Paragraph 43(6) does not encourage the subscriber network operator in receipt of the connection charge to take steps to eliminate the deficit incurred by adjusting its rates.
În orice caz, o dispoziție precum cea prevăzută în a patra teză a articolului 43 alineatul 6 nu încurajează operatorul rețelei de abonați care beneficiază de taxa de racordare să ia măsuri pentru a elimina prin corectarea tarifelor deficitul pe care îl suportă.
It follows that Directive 90/388 does not allow a national regulatory authority to approve the levy, by the market-dominant subscriber network operator, of a connection charge which is additional to the interconnection charge for the year 2003.
Rezultă că Directiva 90/388 nu permite unei autorități naționale de reglementare să autorizeze perceperea de către operatorul rețelei de abonați care domină piața a unei taxe de racordare care se adaugă taxei de interconectare pentru anul 2003.
It follows from all of the foregoing that the answer to the first question must be that Article 12(7) of Directive 97/33 and Article 4c of Directive 90/388, the latter read in conjunction with recitals 5 and 20 in the preamble to Directive 96/19, must be interpreted as precluding a national regulatory authority from requiring an operator of a network interconnected with a public network to pay to the market-dominant subscriber network operator a connection charge which is additional to an interconnection charge and is intended to compensate the latter operator for the deficit incurred as a result of providing the local loop for the year 2003.
Din toate cele ce precedă rezultă că trebuie să se răspundă la prima întrebare adresată că articolul 12 alineatul (7) din Directiva 97/33 și articolul 4c din Directiva 90/388, acesta din urmă coroborat cu considerentele (15) și (20) ale Directivei 96/19, trebuie interpretate în sensul că o autoritate națională de reglementare nu poate obliga un operator al unei rețele interconectate cu o rețea publică să plătească operatorului rețelei de abonați care domină piața o taxă de racordare care se adaugă taxei de interconectare și care este destinată să compenseze deficitul suportat de acest operator prin furnizarea buclei locale pentru anul 2003.
In the light of the answer given to the first question, an answer must be given to the second question, by which the referring court asks essentially whether, in circumstances such as those of the main proceedings, an individual can rely before that court on Article 4c of Directive 90/388 and Article 12(7) of Directive 97/33.
Având în vedere răspunsul dat la prima întrebare, nu este necesar să se răspundă la a doua întrebare adresată, prin intermediul căreia instanța de trimitere solicită, în esență, să se stabilească dacă, în împrejurări precum cele din cauzele principale, un particular poate invoca în instanță articolul 4c din Directiva 90/388 și articolul 12 alineatul (7) din Directiva 97/33.
It should be recalled that, according to settled caselaw, a directive cannot of itself impose obligations on an individual, but can only confer rights.
În această privință, trebuie amintit că, potrivit unei jurisprudențe constante, o directivă nu poate, prin ea însăși, da naștere unor obligații în sarcina unui particular, ci numai unor drepturi.
Consequently, an individual may not rely on a directive against a Member State where it is a matter of a State obligation directly linked to the performance of another obligation falling, pursuant to that directive, on a third party (see Case C-201/02 Wells [2004] ECR I-723, paragraph 56 and caselaw cited).
În consecință, un particular nu poate invoca o directivă împotriva unui stat membru în cazul în care este vorba despre o obligație a unui stat care este direct legată de executarea unei alte obligații care, în temeiul acestei directive, îi revine unui terț (a se vedea Hotărârea din 7 ianuarie 2004, Wells, C-201/02, Rec., p. I-723, punctul 56 și jurisprudența citată).
On the other hand, mere adverse repercussions on the rights of third parties, even if the repercussions are certain, do not justify preventing an individual from relying on the provisions of a directive against the Member State concerned (see Wells, paragraph 57 and caselaw cited).
Pe de altă parte, simple repercusiuni negative asupra drepturilor terților, chiar dacă sunt certe, nu justifică faptul de a nu permite unui particular să invoce dispozițiile unei directive împotriva statului membru respectiv (a se vedea Hotărârea Wells, citată anterior, punctul 57 și jurisprudența citată).
In the main proceedings, as pointed out by the Advocate General at point 104 of his Opinion, the actions before the referring court have been brought by private persons against the Member State concerned, represented by the national regulatory authority which made the contested decision and has sole competence to set the rates of both the connection charge at issue in the main proceedings and the interconnection charge to which the former is added.
În cauzele principale, astfel cum a arătat avocatul general la punctul 104 din concluzii, litigiile cu care a fost sesizată instanța de trimitere sunt declanșate de persoane private împotriva statului membru respectiv, reprezentat de autoritatea națională de reglementare care este autoarea deciziei contestate și singura competentă pentru a stabili tarifele taxei de racordare în cauză în acțiunea principală, precum și ale taxei de interconectare la care aceasta se adaugă.
It is clear that Deutsche Telekom is a third party in relation to the dispute before the referring court and is capable only of suffering adverse repercussions because it levied the connection charge at issue in the main proceedings and because, if that charge were removed, it would have to increase its own subscribers’ rates. Such
Se impune, așadar, constatarea că Deutsche Telekom este terț în raport cu litigiul cu care este sesizată instanța de trimitere și nu poate decât să sufere repercusiuni negative ca urmare a faptului că acest operator a perceput taxa de racordare în cauză în acțiunea principală și că, în cazul desființării acestei taxe, ar trebui să crească tarifele
2008 — JOINED CASES C-152/07 TO C-154/07 a removal of benefits cannot be regarded as an obligation falling on a third party pursuant to the directives relied on before the referring court by the appellants in the main proceedings.
Or, o asemenea eliminare a avantajelor nu poate fi considerată o obligație care îi revine unui terț în temeiul directivelor invocate în fața instanței de trimitere de reclamantele din acțiunea principală.
Having regard to the foregoing, the Court must determine whether Article 4c of Directive 90/388 and Article 12(7) of Directive 97/33 fulfil the conditions necessary to produce direct effect.
Având în vedere cele de mai sus, trebuie să se examineze dacă articolul 4c din Directiva 90/388 și articolul 12 alineatul (7) din Directiva 97/33 îndeplinesc condițiile pentru a produce efect direct.
It is clear from settled caselaw that, whenever the provisions of a directive appear, so far as their subjectmatter is concerned, to be unconditional and sufficiently precise, they may be relied upon before the national courts by individuals against the Member State where it has failed to implement the directive correctly (see Joined Cases C-397/01 to C-403/01 Pfeiffer and Others [2004] ECR I-8835, paragraph 103 and caselaw cited).
În această privință, dintr-o jurisprudență constantă rezultă că, în toate cazurile în care dispozițiile unei directive par, în ceea ce privește conținutul, necondiționate și suficient de precise, particularii au dreptul să le invoce în fața instanțelor naționale împotriva unui stat membru dacă acesta a transpus în mod incorect respectiva directivă (a se vedea Hotărârea din 5 octombrie 2004, Pfeiffer și alții, C-397/01-C-403/01, Rec., p. I-8835, punctul 103 și jurisprudența citată).
First, the third paragraph of Article 4c of Directive 90/388 satisfies those criteria, given that it is clear that tariff rebalancing must, as a general rule, be completed before 1 January 1998 or at the latest by 1 January 2000, and that that obligation is unconditional.
Or, pe de o parte, articolul 4c al treilea paragraf din Directiva 90/388 îndeplinește aceste criterii, având în vedere faptul că, în principiu, reechilibrarea tarifelor trebuie finalizată înainte de 1 ianuarie 1998 sau cel târziu la 1 ianuarie 2000 și că această obligație nu este însoțită de nicio condiție.
Secondly, the same is true of Article 12(7) of Directive 97/33, since that provision defines the restrictions to which charges such as those at issue in the main proceedings are subject.
Pe de altă parte, aceeași este situația și în ceea ce privește articolul 12 alineatul (7) din Directiva 97/33, întrucât această dispoziție definește limitele care trebuie respectate de taxele precum cea în cauză în acțiunea principală.
Consequently, the provisions of Article 4c of Directive 90/388 and Article 12(7) of Directive 97/33 fulfil all the conditions necessary to produce direct effect.
În consecință, dispozițiile articolului 4c din Directiva 90/388 și ale articolului 12 alineatul (7) din Directiva 97/33 îndeplinesc toate condițiile necesare pentru a produce efect direct.
It follows from all of the foregoing that the answer to the second question referred must be that Article 4c of Directive 90/388 and Article 12(7) of Directive 97/33 produce direct effect and can be relied on directly before a national court by individuals to challenge a decision of the national regulatory authority.
Din tot ceea ce precedă rezultă că trebuie să se răspundă la a doua întrebare adresată că articolul 4c din Directiva 90/388 și articolul 12 alineatul (7) din Directiva 97/33 produc efect direct și pot fi invocate în mod direct în fața unei instanțe naționale de către particulari pentru a contesta o decizie a autorității naționale de reglementare.
Case C-226/07
Cauza C-226/07
(Directive 2003/96/EC — Community framework for the taxation of energy products and electricity — Article 14(1)(a) — Exemption for energy products used to produce electricity — Option to impose taxation for reasons of environmental policy — Direct effect of the exemption)
„Directiva 2003/96/CE — Cadrul comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității — Articolul 14 alineatul (1) litera (a) — Scutirea produselor energetice utilizate pentru producerea de electricitate — Posibilitatea impozitării din motive de protecție a mediului — Efectul direct al scutirii”
Tax provisions — Harmonisation of laws — Taxation of energy products and electricity — Directive 2003/96
Dispoziții fiscale — Armonizarea legislațiilor — Impozitarea produselor energetice și a electricității — Directiva 2003/96
(Council Directive 2003/96, Art. 14(1)(a))
[Directiva 2003/96 a Consiliului, art. 14 alin. (1) lit. (a)]
SUMMARY — CASE C-226/07 fact that the introductory wording of Article 14(1) affords Member States a degree of latitude with regard to the conditions for ensuring the correct and straightforward application of the exemption does not affect the unconditional character of that exemption obligation.
(1) se rezervă statelor membre, printro formulă introductivă, o marjă de apreciere în ceea ce privește condițiile pentru asigurarea aplicării corecte și clare a acestei scutiri nu este de natură să pună în discuție caracterul necondiționat al obligației de scutire menționate.
Article 14(1)(a) of Directive 2003/96 restructuring the Community framework for the taxation of energy products and electricity, in so far as it provides for the exemption from taxation under that directive of energy products used to produce electricity, has direct effect in the sense that it may be relied upon by an individual before national courts — in relation to a period of time during which the Member State concerned was in default of its obligation to transpose that directive into its national law within the prescribed period — in a dispute between that individual and the customs authorities of that State, for the purpose of having national legislation which is incompatible with that provision disapplied and, consequently, obtaining a refund of tax which infringed that provision.
Articolul 14 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2003/96 privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității, în măsura în care se referă la scutirea produselor energetice utilizate pentru producerea de electricitate de la impozitarea prevăzută prin această directivă, are efect direct în sensul că poate fi invocat de un particular în fața instanțelor naționale – în ceea ce privește o perioadă în cursul căreia statul membru în cauză nu a transpus în termenul stabilit această directivă în dreptul său național – în cadrul unui litigiu împotriva autorităților vamale ale acestui stat în scopul de a nu se aplica o reglementare națională care ar fi incompatibilă cu această dispoziție și, prin urmare, de a obține restituirea unui impozit contrar acesteia.
The latter finding is not invalidated by the fact that Member States may, under the second sentence of Article 14(1)(a) of Dir -ective 2003/96, impose taxation on the products in question for reasons of environmental policy, since that is merely a potential limitation to the exemption rule and since a Member State which has not exercised that option cannot rely on its own failure to do so in order to refuse a taxpayer the benefit of an exemption which he may legitimately claim under Directive 2003/96.
Această din urmă concluzie nu este infirmată de posibilitatea statelor membre, prevăzută la articolul 14 alineatul (1) litera (a) a doua teză din Directiva 2003/96, de a impozita produsele în cauză din motive de protecție a mediului, în măsura în care această limitare a regulii scutirii de impozit nu are decât un caracter eventual, iar un stat membru care nu a utilizat această posibilitate nu poate invoca propria omisiune pentru a refuza unui contribuabil beneficiul unei scutiri pe care acesta o poate pretinde în mod legitim în temeiul Directivei 2003/96.
The obligation to exempt from tax ation under that directive energy products intended to produce electricity is expressed in terms sufficiently precise and unconditional to confer on individuals the right to rely on it in proceedings before national courts with a view to contesting national rules that are incompatible with it. The
Astfel, obligația de a scuti de la impozitarea prevăzută prin respectiva directivă produsele energetice destinate producerii de electricitate este formulată în termeni suficient de preciși și de necondiționați pentru a conferi particularilor dreptul de a o invoca în fața instanțelor naționale împotriva unei reglementări naționale incompatibile cu aceasta. Împrejurarea că prin articolul 14 alineatul
(see paras 31-33, 39, operative part)
(a se vedea punctele 31-33 și 39 și dispozitivul)
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Finanzgericht Düsseldorf (Germany), made by decision of 27 April 2007, received at the Court on 7 May 2007, in the proceedings
În cauza C-226/07, având ca obiect o cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată în temeiul articolului 234 CE de Finanzgericht Düsseldorf (Germania), prin decizia din 27 aprilie 2007, primită de Curte la 7 mai 2007, în procedura
THE COURT (Third Chamber), composed of A. Rosas, President of the Chamber, J.N. Cunha Rodrigues, J. Klučka, A. Ó Caoimh (Rapporteur) and A. Arabadjiev, Judges,
CURTEA (Camera a treia), compusă din domnul A. Rosas, președinte de cameră, domnii J. N. Cunha Rodrigues, J. Klučka, A. Ó Caoimh (raportor) și A. Arabadjiev, judecători,
Advocate General: M. Poiares Maduro, Registrar: B. Fülöp, Administrator, having regard to the written procedure and further to the hearing on 10 April 2008, after considering the observations submitted on behalf of:
HOTĂRÂREA DIN 17.7.2008 — CAUZA C-226/07 avocat general: domnul M. Poiares Maduro, grefier: domnul B. Fülöp, administrator, având în vedere procedura scrisă și în urma ședinței din 10 aprilie 2008, luând în considerare observațiile prezentate:
— the Italian Government, by I.M. Braguglia, acting as Agent, and G. Albenzio, avvocato dello Stato,
— pentru guvernul italian, de domnul I. M. Braguglia, în calitate de agent, asistat de domnul G. Albenzio, avvocato dello Stato;
— the Commission of the European Communities, by W. Mölls, acting as Agent,
— pentru Comisia Comunităților Europene, de domnul W. Mölls, în calitate de agent,
FLUGHAFEN KÖLN/BONN having decided, after hearing the Advocate General, to proceed to judgment without an Opinion, gives the following
FLUGHAFEN KÖLN/BONN având în vedere decizia de judecare a cauzei fără concluzii, luată după ascultarea avocatului general, pronunță prezenta
The reference was made in proceedings between Flughafen Köln/Bonn GmbH and the Hauptzollamt Köln (Principal Customs Office, Cologne) concerning the latter’s refusal to refund the tax paid by Flughafen Köln/Bonn GmbH for 2004 on gas oil used to produce electricity.
Această cerere a fost formulată în cadrul unui litigiu între Flughafen Köln/Bonn GmbH, pe de o parte, și Hauptzollamt Köln (autoritatea vamală din Köln), pe de altă parte, în legătură cu refuzul acesteia din urmă de a restitui impozitul plătit de cea dintâi, pentru anul 2004, pe motorina utilizată pentru producerea de electricitate.
Recitals 1 to 6 in the preamble to Directive 2003/96 read as follows:
Primele șase considerente ale Directivei 2003/96 sunt redactate după cum urmează:
‘(1) The scope of Council Directive 92/81/EEC of 19 October 1992 on the harmonisation of the structures of excise duties on mineral oils [(OJ 1992 L 316, p.
Domeniul de aplicare al Directivei 92/81/CEE a Consiliului din 19 octombrie 1992 privind armonizarea structurilor accizelor la uleiurile minerale [(JO L 316, p.
12), as amended by Council Directive 94/74/EC of 22 December 1994 (OJ 1994 L 365, p.
12), astfel cum a fost modificată prin Directiva 94/74/CE a Consiliului din 22 decembrie 1994 (JO L 365, p. 46, Ediție specială, 09/vol. 1, p.
19), as amended by Directive 94/74] is restricted to mineral oils.
19), astfel cum a fost modificată prin Directiva 94/74] se limitează la uleiurile minerale.
(2) The absence of Community provisions imposing a minimum rate of taxation on electricity and energy products other than mineral oils may adversely affect the proper functioning of the internal market.
Absența dispozițiilor comunitare care să impună o rată minimă a impozitării la electricitate și la alte produse energetice decât uleiurile minerale poate afecta buna funcționare a pieței interne.
(3) The proper functioning of the internal market and the achievement of the objectives of other Community policies require minimum levels of taxation to be laid down at Community level for most energy products, including electricity, natural gas and coal.
Buna funcționare a pieței interne și realizarea obiectivelor celorlalte politici comunitare necesită stabilirea la nivel comunitar a unor rate minime de impozitare la majoritatea produselor energetice, inclusiv electricitate, gaze naturale și cărbune.
(4) Appreciable differences in the national levels of energy taxation applied by Member States could prove detrimental to the proper functioning of the internal market.
Diferențele apreciabile între ratele naționale de impozitare a energiei aplicate de statele membre ar putea afecta buna funcționare a pieței interne.
(5) The establishment of appropriate Community minimum levels of taxation may enable existing differences in the national levels of taxation to be reduced.
Fixarea la nivel comunitar a unor rate minime de impozitare corespunzătoare poate permite reducerea diferențelor actuale între ratele naționale de impozitare.
(6) In accordance with Article 6 of the [EC] Treaty, environmental protection requirements must be integrated into the definition and implementation of other Community policies.’
În conformitate cu articolul 6 din [T]ratat[ul] [CE], cerințele de protecție ecologică trebuie incluse în elaborarea și punerea în aplicare a altor politici comunitare.”
Article 1 of Directive 2003/96 provides that the Member States are to impose tax -ation on energy products and electricity in accordance with that directive.
Articolul 1 din Directiva 2003/96 prevede că statele membre impozitează produsele energetice și electricitatea în conformitate cu această directivă.
1), that is, inter alia, gas oil, which falls within heading 2710 of the Combined Nomenclature (‘the CN’).
1), și anume, printre altele, motorina, clasificată la poziția 2710 din Nomenclatura combinată (denumită în continuare „NC”).
According to Article 4(1) of Directive 2003/96, ‘[t]he levels of taxation which Member States shall apply to the energy products and electricity listed in Article 2 may not be less than the minimum levels of taxation prescribed by this Directive’.
Potrivit articolului 4 alineatul (1) din Directiva 2003/96, „[r]atele de impozitare pe care statele membre le aplică produselor energetice și electricității enumerate în articolul 2 nu pot fi inferioare ratelor minime de impozitare prevăzute în prezenta directivă”.
Articles 7 to 10 of Directive 2003/96 provide that, as from 1 January 2004, the minimum levels of taxation applicable to motor fuels, to heating fuels and to electricity are to be fixed as set out in Annex I to that directive.
Articolele 7-10 din Directiva 2003/96 prevăd că, de la 1 ianuarie 2004, ratele minime de impozitare aplicabile carburanților și combustibililor pentru încălzire, precum și electricității se fixează în conformitate cu anexa I la aceeași directivă.
Article 14(1)(a) of Directive 2003/96 provides:
Potrivit articolului 14 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2003/96: