natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The European Parliament was alone in receiving him ocially.
Comandantul Massoud a impresionat Parlamentul prin inteligenţa sa ascuţită, prin carisma sa, prin respectul său profund faţă de valorile fiinţei umane.
Four months later, on 9 September 2001, he was assassinated, and on 11 September, the world was suddenly made aware, through the World Trade Centre tragedy, of the horric danger which terrorism posed to the international community.
Invitaţia pe care i-am adresat-o semnica o recunoaştere politică a tot ceea ce reprezenta această personalitate excepţională.
Commander Massoud’s visit to our Parliament is still vividly remembered in Europe, as well as among the people of Afghanistan, who will never forget the support which the European Parliament gave to its hero and to its struggle.
Simboliza voinţa noastră de a aduce o contribuţie la restaurarea păcii şi a libertăţii în acel Afganistan devastat de fanatism şi de furia ucigaşă a talibanilor. Parlamentul European a fost singura instituţie care la primit în mod ocial.
There were the three Afghan women, covered from head to toe by their sinister-looking burkas, whom I was able to receive in Strasbourg, giving them an opportunity to express their feeling of isolation.
Patru luni mai târziu, la 9 septembrie 2001, comandantul Massoud a fost asasinat şi, la 11 septembrie, întreaga lume descoperea, prin intermediul tragediei de la „World Trade Center”, pericolul înfricoşător pe care îl reprezenta terorismul pentru comunitatea internaţională.
There were the formal statements to the Heads of State and of Government of the Union at the opening of each European Summit, and in particular in Lisbon in 2000, where I called on them not to allow economic competition to become a jungle in which the weakest sections of society would be sacriced.
Vizita comandantului Massoud în Parlamentul nostru se păstrează vie în spiritul opiniei publice europene, precum şi al poporului afgan care nu va uita niciodată sprijinul pe care instituţia noastră i la oferit eroului său şi, prin aceasta, luptei sale.
There was, lastly, in December 2001, the privilege I had in Nice, as President of Parliament, to sign the Charter of Fundamental Rights of all the citizens of the European Union, of which Parliament had been the initiator.
Este vorba, în fine, despre privilegiul pe care mi la oferit funcţia de a semna la Nisa, în decembrie 2001, Carta Drepturilor Fundamentale a tuturor cetăţenilor Uniunii Europene, al cărei iniţiator fusese Parlamentul.
This text was adapted and signed again by Hans-Gert Pöttering on 13 December 2007 so that it would acquire legal status in the new Treaty on European Union.
Acest text a fost readaptat şi semnat din nou de către Hans-Gert Pöttering la 13 decembrie 2007 pentru ai conferită o valoare juridică în noul tratat al Uniunii Europene.
This event is an extremely signicant illustration of the continuity of the work carried out by the Presidents.
Acest eveniment ilustrează într-o manieră extrem de semnicativă continuitatea acţiunii preşedinţilor.
5 APRIL 2001NICOLE FONTAINE RECEIVES COMMANDER AHMED SHAH MASSOUD AT THE EUROPEAN PARLIAMENT IN STRASBOURG, ON HIS FIRST VISIT TO EUROPE
5 APRILIE 2001NICOLE FONTAINE ÎL ÎNTÂMPINĂ PE COMANDANTUL AHMED SHAH MASSOUD LA SEDIUL PARLAMENTULUI EUROPEAN DIN STRASBOURG, CU OCAZIA PRIMEI SALE VIZITE ÎN EUROPA.
JANUARY 2002 JULY 2004
IANUARIE 2002 IULIE 2004
The mission of President of the European Parliament is easier to describe than to full.
Este mai uşor să descrii datoria de Preşedinte al Parlamentului European decât să o îndeplineşti.
In marking the institution’s fiftieth anniversary at the invitation of my friend, former colleague and successor, President Hans-Gert Pöttering, by reecting on some key moments, there were many to choose from.
Am fost invitat de prietenul, fostul meu coleg şi actualul meu succesor, Preşedintele Hans-Gert Pöttering, să îmi aduc contribuţia la celebrarea celei de-a cincizecea aniversare a instituţiei.
Revisiting a speech delivered at the end of my mandate recalled the intensity of the role.
M-am gândit la momentele cheie şi nu puţine au fost cele ce mi-au venit în minte!
Yet through all of this there was one constant heartbeat.
Când am recitit un discurs ţinut la sfârşitul mandatului, mi-am amintit greutatea pe care o are această răspundere.
It began in the year of my election to the Parliament when I could neither anticipate nor imagine ever having the privilege of being President.
De-a lungul tuturor acestor momente a existat însă un puls constant care a început să se manifeste în anul în care am fost ales în Parlament, când nici nu anticipam, nici nu visam că voi avea vreodată onoarea de a deveni Preşedinte.
Nineteen eighty nine was a special year, an annus mirabilis.
O mie nouă sute optzeci şi nouă a fost un an deosebit, un annus mirabilis.
For the peoples of Central and Eastern Europe it was the year that marked a new beginning.
Acel an a marcat un nou început pentru popoarele din Europa Centrală şi de Est.
When the Berlin Wall collapsed on 9th November 1989 decades of yearning for freedom found expression.
Multe decenii în care sa tânjit după libertate şi-au găsit exprimarea, odată cu căderea Zidului Berlinului, la 9 noiembrie 1989.
It carried echoes from the streets of Budapest in 1956 to the decade long courageous struggle of Solidarnosc in Poland.
Au răsunat ecouri de pe străzile Budapestei din 1965, dar şi din timpul curajoasei lupte duse timp de un deceniu de către sindicatul Solidarnosc în Polonia.
It carried through to Prague’s Velvet revolution and to the singing revolutions in the Baltic States.
A amintit de Revoluţia de catifea de la Praga şi de revoluţiile cântate din Ţările Baltice.
It led to the eventual implosion of the Soviet Union and to German re-unication.
În cele din urmă, a condus la implozia Uniunii Sovietice şi la reunicarea Germaniei.
The spirit of what happened in Berlin that November was a breath of fresh air.
Întâmplările de la Berlin din acel noiembrie 1989 au fost ca o gură de aer proaspăt.
As a first time MEP, elected only months earlier, I breathed in its intoxicating oxygen of change.
Fiind pentru prima dată deputat în Parlamentul European, ales cu doar câteva luni în urmă, am inspirat acest oxigen îmbătător al schimbării.
By the time I had the privilege to serve as President of the European Parliament in 2002 the maturing pathway of these states and peoples towards their EU accession had reached its moment of deni-tion.
Când am avut onoarea să preiau funcţia de Preşedinte al Parlamentului European, în anul 2002, aceste state şi popoare parcurseseră un drum al maturizării către ade-
D tory and not by choice, to share common values and prosperity was the overarching political priority and consuming passion of that mandate.
D rarea la UE, care în acel moment căpăta contur. Prioritatea politică fundamentală şi, în acelaşi timp, pasiunea arzătoare care a caracterizat acel mandat a fost unicarea unei Europe dezbinate nu din proprie voinţă, ci de povara moştenirii istorice, pentru a împărtăşi valori comune şi a ne putea bucura de prosperitate.
As parliamentarians we contributed much to that task.
În calitatea noastră de parlamentari am contribuit foarte mult la îndeplinirea acestei misiuni.
Through the dedicated work of the Foreign Aairs Committee and its rapporteurs, through the actions of the Joint Parliamentary Delegations and the Political Groups, through the Bureau and the Conference of Presidents, the European Parliament helped to move the debate on from the unavoidable monotony of the acquis communautaire to the vitality of the moment.
Datorită muncii susţinute a Comisiei pentru afaceri externe şi a raportorilor săi, datorită acţiunilor delegaţiilor parlamentare comune şi a grupurilor politice, datorită Biroului şi Conferinţei preşedinţilor, Parlamentul European a contribuit la redirecţionarea discuţiilor de la inevitabila monotonie a acquisului comunitar către chestiunile speci-ce acelui moment.
We brought the animation of parliamentary politics to bear on the challenge.
Am adus vitalitatea specică politicii parlamentare în serviciul acestei provocări.
We encouraged the necessary compromises within and between the European institutions and the member and accession states.
Am încurajat compromisurile necesare atât în cadrul, cât şi între instituţiile europene şi statele membre sau cele aderente.
We reached agreement on the budgetary and financial perspectives needed to accommodate this historic change.
Am ajuns la un acord asupra perspectivelor bugetare şi financiare necesare pentru a face posibilă această schimbare istorică.
We sought to communicate a sense of the excitement of the project to public opinion.
Am încercat să transmitem opiniei publice sentimentul importanţei proiectului.
We gave our assent to the Accession Treaty, an indispensable prerequisite for its adoption by the national parliaments.
Ne-am dat acordul privind Tratatul de aderare, o cerinţă absolut necesară pentru ca parlamentele naţionale sa îl adopte.
We did all that duty demanded of us and we did more.
Ne-am făcut datoria aşa cum trebuia, şi chiar mai mult decât atât.
The accession states themselves were going through an extraordinary double transformation as they travelled from communism to market economy towards their membership of the European Union. Their lead-
Înseşi statele aderente experimentau o dublă transformare în trecerea de la comunism la economia de piaţă şi apoi la aderarea la Uniunea
In a symbolic pre-accession act of political solidarity, the European Parliament invited the participation of observer MPs from all the candidate states.
În cadrul unei acţiuni pre-aderare de solidaritate politică, Parlamentul European a invitat deputaţi din toate statele aderente să devină observatori.
We first met in Strasbourg in November 2002 before the important staging post of the Copenhagen Summit that December, observing that it would give us in the European Parliament the opportunity to cope with Europe’s new political and cultural diversity and respectively allow us to engage in a process of mutual understanding and political socialisation.
Prima întâlnire a avut loc la Strasbourg în noiembrie 2002, înaintea Reuniunii la nivel înalt de la Copenhaga, un punct de cotitură, care urma să aibă loc în decembrie. Am constatat că aceasta acţiune dădea Parlamentului posibilitatea de a se ocupa de noua diversitate politică şi culturală, permiţându-i în acelaşi timp să se angajeze într-un proces de înţelegere reciprocă şi socializare politică.
It was an early investment in the necessary relationship building at a personal, political and institutional level and an early rehearsal for a future reality.
Era o investiţie iniţială, necesară pentru a dezvolta o relaţie la nivel personal, politic şi instituţional şi o repetiţie timpurie a ceea ce urma să devină realitate.
Introducing that debate I remarked that: ‘As politicians we are challenged before history successfully to conclude this truly continental scale act of reconciliation and healing.
Când am prezentat acel punct de vedere, am remarcat următoarele: „Ca politicieni, ne aăm în faţa provocării istorice de a duce la bun sfârşit, cu succes, această acţiune de reconciliere şi vindecare, o acţiune de proporţii cu adevărat continentale.
As parliamentarians we are challenged to give leadership, to win the calculus of public consent in the member states and the accession states alike.
Ca parlamentari ne aăm în faţa provocării de a servi drept lideri, de a câştiga inima opiniei publice, atât în statele membre, cât şi în cele aderente.
There is no public relations or information campaign that substitutes for real politics based on conviction and reason.
Nicio strategie de relaţii publice sau campanie de informare nu poate înlocui politica adevărată, bazată pe convingere şi raţiune.
Now is the time for politicians to repossess the enlargement agenda from the experts who have prepared the way.’
Este momentul ca politicienii să preia frâiele agendei de extindere de la experţii care au pregătit terenul.”
In an historic vote on 9 April 2003, Parliament adopted a resolution on the conclusion of the negotiations on enlargement in Copenhagen and formally gave its assent to the membership applications of the ten
Prin votul istoric de la 9 aprilie 2003, la Copenhaga, Parlamentul a adoptat o rezoluţie la sfârşitul negocierilor referitoare la extindere şi şi-a dat ocial acordul privind candidaturile celor 10 state care încheiaseră negocierile.
This enabled the Accession Treaty to be signed at a special event in Athens only days later.
în cadrul unui eveniment special la Atena.
That was when, in an unprecedented step, members of the national parliaments of all the acceding countries were invited to participate regularly in the work of the European Parliament as observers, from 1 May 2003 until their accessions were fully realised.
Atunci sa luat o măsură fără precedent - membri din toate parlamentele naţionale ale statelor aderente au fost invitaţi să ia parte, ca observatori, la lucrările Parlamentului European, începând din data de 1 mai 2003 până în momentul aderării efective.
As the process of enlargement deepened it took on an inclusive and irreversible character.
Pe măsură ce procesul de extindere progresa, acesta căpăta un caracter de integrare ireversibil.
In matters of content and calendar the European Parliament throughout this period was a leader and not just a follower of events.
Pe durata întregii perioade, în ceea ce priveşte conţinutul şi calendarul procesului, Parlamentul European a jucat un rol de conducere, nu doar de observator.
It was a source of a great pride to me, as an Irish European, that when the new European Union of 25 was born ocially, it should be celebrated in Dublin on 1 May 2004 during such a successful Irish EU Presidency.
Ca irlandez şi european am fost foarte mândru atunci când, după ce noua Uniune Europeană a celor 25 de state a luat naştere ocial, acest lucru sa sărbătorit în cadrul ceremoniei de la Dublin la 1 mai 2004, în timpul unei preşedinţii irlandeze a UE încununate de succes.
However, as European Parliament President, my sense of duty would have been to do so in Parliament in Strasbourg just weeks before the continental scale upcoming parliamentary elections in June of that year, underlining its role as the theatre of European politics.
Cu toate acestea, în calitate de Preşedinte al Parlamentului European, simţul datoriei îmi spunea că celebrarea ar trebuit să aibă loc la Parlament, la Strasbourg, cu câteva săptămâni înainte de alegerile parlamentare la scară continentală ce urmau să aibă loc în luna iunie a acelui an, tocmai pentru a sublinia rolul său de scenă principală a politicii europene.
Preferences for participation in traditional May Day events and weekend electoral imperatives ensured that months in advance no consensus was available among the parliament’s leadership for this latter proposition.
Preferinţa de a participa la evenimentele tradiţionale organizate cu ocazia zilei de 1 mai şi cerinţele impuse de un weekend electoral a făcut imposibilă ajungerea la un acord între liderii parlamentari în privinţa propunerii făcute cu câteva luni înainte.
So it was that on Monday 3 May 2004 in Strasbourg the European Parliament marked the dawn of its new era.
Astfel, luni, 3 mai 2004, la Strasbourg, Parla-
Ten new states would necessitate ten new flagpoles.
Era necesar ca, pentru cele 10 noi state membre, să existe 10 catarge noi.
These were of a sucient size and potential price as to require, under EU law, a public tender.
Datorită mărimii şi preţului ce se pregura pentru acestea, legile UE cereau să aibă loc o licitaţie publică.
This in its turn could be won by any number of suppliers from any number of states.
Aceasta putea câştigată de oricare furnizor din oricare stat.
Symbolically, in my view, these had to come from only one place, the shipyards of Gdansk.
Din punctul meu de vedere, pur simbolic, acestea trebuiau să provină dintr-un singur loc: şantierele navale din Gdansk.
Months earlier this led me to discuss the possibility with the Polish Prime Minister, Lezek Miller, of a gift of the flagpoles from Poland.
Cu câteva luni în urmă, discutasem cu Primministrul polonez, Lezek Miller, posibilitatea ca Polonia să ofere catargele în dar.
To my great delight he agreed immediately.
Spre profunda mea bucurie, a fost de acord de îndată.
When we gathered in Strasbourg late on the first afternoon of this final session before the European Parliament elections of 2004 the gifts to Europe from Gdansk stood tall ; Lech Walesa, whose moral courage and fortitude personied the struggle for freedom ; the value and values of Solidarity now consummated by this ambitious accession and the flagpoles themselves, sturdy and silent witnesses, awaiting the symbolic parliamentary unfurling of the Union’s newest member states.
Când ne-am reunit la Strasbourg, în prima după-amiază târzie a sesiunii finale dinaintea alegerilor pentru Parlamentul European din 2004, darurile Gdanskului pentru Europa erau deja înălţate; acolo era şi Lech Walesa, al cărui curaj moral şi tărie de caracter personică lupta pentru libertate; valoarea şi principiile Solidarităţii erau acum înfăptuite prin această aderare ambiţioasă; înseşi catargele, martore tăcute şi puternice, aşteptau desfăşurarea parlamentară simbolică a noilor state membre ale Uniunii.
The winner of the Nobel Prize for Literature and Irish poet, Seamus Heaney wrote: ‘on a day when newcomers appear, let it be a homecoming’.
Poetul irlandez câştigător ale premiului Nobel pentru Literatură, Seamus Heany, a scris: „o zi când noii veniţi se întorc de fapt acasă”.
This was such a day.
Atunci a fost o astfel de zi.
This was a homecoming.
A fost o adevărată întoarcere acasă.
What would have seemed an impossible dream in 1989 when first I arrived as a member of the European Parliament now was a reality and by my side stood Lech Walesa ‘as a visible sign of the struggle for a united Europe.’
Ceea ce părea un vis irealizabil în 1989, când am fost ales prima dată deputat în Parlamentul European, devenise realitate, iar lângă mine stătea Lech Walesa, ca un simbol al încarnării luptei pentru o Europă unită.
It would be easy to suggest an exaggerated role for the European Parliament or for oneself in this extraordinary journey.
Ar uşor să se acorde Parlamentului European sau unei singure persoane un rol exagerat în parcurgerea acestui drum.
A sense of proportionality, knowledge of the political and institutional complexity and a sense of history would suggest a more modest claim.
Însă simţul măsurii, cunoaşterea complexităţii politice şi instituţionale şi înţelegerea istoriei impun o revendicare mai modestă.
In essence, we were called upon to do our duty before our fellow Europeans, true to our vocation as directly elected European parliamentarians.
În fapt, ni sa cerut să ne facem datoria faţă de confraţii noştri europeni, să rămânem consecvenţi în îndeplinirea vocaţiei pe care ne-am asumat-o când am fost aleşi în mod direct ca parlamentari europeni.
We were called to play our part in redressing the legacy and weighty burden of our continent’s divided history and to help pave the way towards a new Europe.
Datoria noastră a fost să jucăm un rol în ridicarea poverii reprezentate de moştenirea lăsată de dezbinarea istorică a continentului nostru şi să pregătim drumul pentru o noua Europă.
We did that.
Am făcut acest lucru.
We did our duty.
Ne-am făcut datoria.
The legacy of that duty more than of ourselves will endure and will stand the test of time.
Nu atât noi, cât datoria noastră împlinită îşi va lăsa amprenta asupra viitorului.
I congratulate the President of the Parliament on this initiative and thank him for his invitation to me to participate.
Doresc să îl felicit pe Preşedintele Parlamentului pentru această iniţiativă şi să îi mulţumesc pentru invitaţia adresată.
I also congratulate the European Parliament, its members and its and their staff on this 50th anniversary and wish them well for the future.
De asemenea, cu ocazia celei de-a 50 a aniversări, felicit Parlamentul European, deputaţii şi personalul său, dorindu-le numai bine în viitor.
Their success will be Europe’s success.
Succesul lor va însemna succesul Uniunii Europene.
‘ - 90 meetings of the Conference of Presidents, covering 669 agenda items; - 54 meetings of the Bureau of the House, treating 934 agenda items; - 450 other meetings in the European Parliament; - 334 meetings with visiting personalities and politicians; - 16 visits of Heads of State.
“ – 90 de întâlniri ale Conferinţei preşedinţilor, care au parcurs 699 de puncte de pe agenda de lucru– 54 de întâlniri ale Biroului Parlamentului, care au parcurs 934 de puncte de pe agenda de lucru– 450 de alte întâlniri la Parlamentul European– 334 de întâlniri cu personalităţi şi politicieni invitaţi– 16 vizite ale şelor de stat
I represented you in this House at 12 meetings of the European Council.
Am fost reprezentantul dumneavoastră în această instituţie la 12 întâlniri ale Consiliului European.
Outside Parliament, outside Brussels and Strasbourg, I have made - 203 visits to - 33 states, including the European Union states and candidate states of tomorrow; - in 24 states I addressed the plenary sessions of national parliaments.
În afara Parlamentului, în afara Strasbourgului şi a Bruxelles-ului:– am realizat 203 vizite în 33 de state, printre care state din Uniunea Europeană şi cele ce aveau să devină state candidate– m-am adresat sesiunii plenare a parlamentelor naţionale în 24 de state
I have given over 1,000 TV and media interviews in Brussels and Strasbourg (236 TV interviews and 710 press conferences and press points), and an equal number on my 203 trips abroad on your behalf.
Am acordat peste 1000 de interviuri televiziunilor şi mass-media la Bruxelles şi Strasbourg (236 interviuri TV şi 710 conferinţe de presă şi întâlniri cu presa), precum şi un număr echivalent în timpul celor 203 vizite în afara graniţelor pe care le-am ţinut în numele dumneavoastră.
I have addressed this plenary, over and above the normal duties of the Chair, on 24 occasions, and made 113 major speeches outside this House on your behalf.
M-am adresat în plen în 24 de ocazii şi am ţinut 113 discursuri importante în afara Parlamentului, în numele dumneavoastră.
Our correspondence total runs to nearly 10,000 letters and dossiers. ’
Corespondenţa noastră totală se ridică la aproximativ 10 000 de scrisori şi dosare.”
End of mandate speech 5 May 2004.
Rostirea discursului de final de mandat din data de 5 mai 2004.
3 MAY 2004PAT COX WELCOMES THE PRESIDENTS OF THE PARLIAMENTS OF THE TEN NEW MEMBER STATES AND LECH WAŁĘSA IN STRASBOURG
3 MAI 2004PAT COX ÎI ÎNTÂMPINĂ PE PREŞEDINŢII PARLAMENTELOR CELOR ZECE NOI STATE MEMBRE ŞI PE LECH WAŁĘSA LA STRASBOURG.
JULY 2004 JANUARY 2007
IULIE 2004 IANUARIE 2007
My 30 months in oce were full of historic moments: EU enlargement; the rejection of the Constitutional Treaty and the search for alternative solutions; relations with our neighbours, whether close or more distant; and the new problems of immigration, energy and terrorism.
Aceste 30 de luni au fost pline de momente importante, legate de extinderea UE, de respingerea Tratatului Constituţional şi de căutarea de soluţii alternative, de relaţiile cu vecinii noştri apropiaţi şi cu cei mai îndepărtaţi şi de noile probleme privind imigraţia, energia şi terorismul.
For these reasons, being President of the EP was the most enthralling experience of my political life, and it is not easy to summarise them.
De aceea, deţinerea funcţiei de Preşedinte al PE a reprezentat experienţa cea mai pasionantă din întreaga mea carieră politică şi nu este uşor să fac un bilanţ al acestei perioade.
The European Parliament is the only Community institution directly elected by the European citizens, and thus which embodies the democratic principle within the EU’s institutional structure.
Parlamentul European este singura instituţie comunitară aleasă în mod direct de către cetăţenii Uniunii Europene şi, din acest motiv, întruchipează principiul democratic în cadrul structurii instituţionale a UE.