natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Court has held that the receipt of invalid certificates of origin can, in principle, be considered to be one of the professional risks which a trader, by the very nature of his activity, runs and he is at liberty to seek compensation from the perpetrator of the fraud.
Curtea a constatat că primirea de certificate de origine nevalabile reprezintă în principiu un risc profesional la care un operator economic este expus prin natura obiectului său de activitate, iar acesta din urmă beneficiază de dreptul de a formula o acțiune în despăgubiri împotriva falsificatorului.
appropriate margin of discretion, 40to plead and prove that the certificates presented by the importer are forged or falsified.
corespunzătoare de evaluare 40, trebuie să argumenteze și să dovedească faptul că certificatele prezentate de importator sunt false sau falsificate.
On the other hand, it is not required to prove that there is no special situation where the requirements of Article 904(c) of the CCC implementing regulation are satisfied, since that provision already contains an assessment by the Community legislature, which is binding on the Commission, to the effect that any good faith on the part of the importer during the procedure under Article 239 of the CCC cannot be regarded as meriting protection.
Pe de altă parte, nu este necesar să se facă proba că nu există nicio situație specială dacă sunt respectate condițiile prevăzute la articolul 904 litera (c) din Regulamentul de aplicare a CVC, având în vedere că această dispoziție cuprinde deja o apreciere a legiuitorului comunitar, obligatorie pentru Comisie, în sensul ca eventuala bunăcredință a importatorului în cadrul procedurii conform articolului 239 din CVC să nu poată face obiectul protecției.
The Court of First Instance has recognised exceptions to that rule only in those cases of forgery which go beyond the normal commercial risk borne by the trader concerned, such as breaches by the Commission of its duty of supervision 43 or in the case of participation by customs employees in infringements.
Tribunalul a admis excepții de la această regulă numai în cazurile de falsificare ce depășesc limitele riscului operațional normal al operatorului economic în cauză, de exemplu, în cazul neîndeplinirii obligației de supraveghere de către Comisie 43sau în situația în care agenții vamali sunt implicați în încălcări 44.
44 That caselaw of the Court of First Instance is fully correct, since it takes account of the fact that, as a rule, the trader concerned, apart from those procedures which require his participation, has little opportunity to influence the course of the customs procedure and he must therefore rely on the due performance of their tasks by the competent authorities under a system of
Această jurisprudență a primei instanțe se susține fără rezerve, deoarece ține seama de faptul că operatorul economic în cauză, cu excepția procedurilor care necesită participarea sa, beneficiază de regulă numai de posibilități reduse de a influența evoluția procedurii vamale, motiv pentru care trebuie să se bazeze pe îndeplinirea sarcinilor de către autoritățile competente, conform
43 — Eyckeler & Malt v Commission, cited in footnote 24, paragraphs 189 to 191, and Kaufring and Others, cited in footnote 9, paragraph 218. Community legislature, by the formulation of that exclusion, adopted the Court’s previous settled caselaw according to which the fact that documents presented in good faith in order to obtain preferential tariff treatment for goods declared for free circulation are subsequently found to be falsified does not constitute a special circumstance justifying a remission of import duties. That caselaw has, since the judgment in the leading case, Van Gend und Loos, 42 been founded on the
43 — Hotărârile Eyckeler & Malt (citată la nota de subsol 24, punctele 189-191) și Kaufring și alții (citată la nota de subsol 9, punctul 218). 116. Conform argumentelor pe care le-am prezentat în observațiile introductive ale prezentei cauze 41, legiuitorul comunitar, prin adoptarea acestui criteriu de excludere, a preluat jurisprudența existentă până în prezent a Curții potrivit căreia prezentarea, în scopul obținerii unui tratament tarifar preferențial în favoarea mărfurilor declarate pentru liberă circulație, a unor documente care ulterior se dovedesc a fi false, falsificate sau nevalabile pentru acordarea acestui tratament tarifar preferențial, chiar dacă acestea au fost prezentate cu bunăcredință, nu reprezintă o situație specială.
44 — In Kaufring and Others, cited in footnote 9, paragraph 231, the Court of First Instance held that only errors attributable to acts of the competent authorities which could not reasonably have been detected by the person liable to pay create entitlement to the waiver of postclearance recovery of customs duties.
44 — În Hotărârea Kaufring și alții (citată la nota de subsol 9, punctul 231), Tribunalul a concluzionat că numai erorile datorate comportamentului activ al autorităților competente și care nu ar putea fi identificate de un contribuabil avizat ar justifica dreptul de a solicita renunțarea la recuperarea ulterioară.
The central aspects of that case were a number of irregularities on the part of the Turkish authorities in the implementation of the Association Agreement and association law derived from it and the serious deficiencies in the Commission’s monitoring of the implementation of those provisions.
Respectiva cauză sa concentrat asupra unei serii de încălcări ale autorităților turce la transpunerea Acordului de asociere și a dreptului de asociere întemeiat pe acesta, precum și a neîndeplinirii grave a obligațiilor de către Comisie la supravegherea aplicării acestor dispoziții.
In Case T-330/99 Rotermund [2001] ECR II-1619, paragraph 58, the ‘special situation’ as referred to in Article 239 of the CCC arose from the existence of fraudulent practices which could only reasonably be explained by the active complicity of an employee of the customs office at the destination, since the Court concluded in that regard that the Commission was not entitled to confine itself to requiring that the applicant adduce formal and definitive proof of such complicity.
În Hotărârea din 7 iunie 2001, Spedition Wilhelm Rotermund/Comisia (T-330/99, Rec., p. II-1619, punctul 58), „situația specială” în sensul articolului 239 din CVC a fost reprezentată de existența de fraude explicabile în mod rezonabil numai prin participarea activă a unui funcționar al biroului vamal de destinație, astfel încât Tribunalul a concluzionat că nu era admisă limitarea Comisiei la solicitarea din partea reclamantei a probei formale și concludente pentru o astfel de participare.
That caselaw was also mentioned in Case T-332/02 Nordspedizionieri [2004] ECR II-4405, paragraph 58.
Această jurisprudență a fost menționată de asemenea și în Hotărârea din 14 decembrie 2004, Nordspedizionieri (T-332/02, Rec., p. II-4405, punctul 58).
41 — See above, point 70.42 — Cited in footnote 11, paragraphs 15 to 17.
41 — A se vedea punctul 70.42 — Citată la nota de subsol 11, punctele 15-17.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-204/07 P of constituting a ‘special situation’ as referred to in Article 239 of the CCC.
CONCLUZIILE AVOCATULUI GENERAL TRSTENJAK — CAUZA C-204/07 P să justifice o „situație specială” în sensul articolului 239 din CVC.
administrative cooperation.
obligațiilor care le revin în cadrul unui sistem de cooperare administrativă.
To that extent, it would be unfair to require him to bear a loss which was actually attributable to contraventions committed by the administrative authorities.
În acest sens, ar fi injust să se admită ca acesta să sufere un prejudiciu datorat în fapt încălcărilor din partea autorităților administrative.
The arguments put forward by the appellant in favour of a reversal of the burden of proof are unconvincing.
Argumentele prezentate de recurentă în sensul inversării sarcinii probei nu sunt convingătoare.
However, it must be borne in mind that those exceptions developed by way of judgemade law can only constitute ad hoc adaptations of settled caselaw so as to ensure that substantive justice is done in individual cases.
În acest sens, trebuie totuși avut în vedere că aceste împrejurări instituite pe cale jurisdicțională pot avea ca obiect numai adaptări punctuale ale jurisprudenței constante, pentru a ține seama de cerințele justiției naturale într-o situație individuală.
As exceptions, they may be applied only restrictively.
Având în vedere caracterul derogatoriu al normelor în cauză, acestea nu pot fi aplicate decât în mod restrictiv 45.
45 That accords, moreover, with the existing caselaw of the Community judicature, according to which the remission of import duties may be made only under certain conditions and in cases specifically provided for, so that, as exceptions to the normal rules for imports, the relevant provisions are to be interpreted strictly.
Această interpretare corespunde de altfel jurisprudenței existente până în prezent a instanțelor comunitare, în sensul că remiterea drepturilor de import este admisă numai în anumite condiții și în cazuri prevăzute expres, astfel încât, ca derogări de la celelalte dispoziții normale, normele respective vor fi interpretate restrictiv 46.
46Their application must therefore be preceded by a rigorous examination of the facts and circumstances, assessing the evidence offered.
Prin urmare, aplicarea acesteia va fi precedată de o examinare strictă a situației de fapt, ținând seama de mijloacele de probă prezentate.
In accordance with the generally accepted rules of procedural law and in the light of the Court’s clear caselaw since Van Gend & Loos, I consider it logical to make the appellant bear the burden of pleading and proof, including in relation to the occurrence of those irregularities which may be capable 45 — Pursuant to the principle ‘exceptio est strictissimae interpretationis’.
În conformitate cu principiile generale de drept procesual și având în vedere jurisprudența clară a Curții de la pronunțarea Hotărârii Van Gend & Loos, considerăm că este o soluție consecventă aceea ca sarcina probei să revină recurentei, inclusiv cu privire la încălcările susceptibile 45 — Conform principiului „exceptio est strictissimae interpretationis”.
For the narrow interpretation of derogating provisions by the Court of Justice, see, for example, Case C-307/05 Del Cerro Alonso v Osakidetza [2007] ECR I-7109, paragraph 39; Joined Cases C-346/03 and C-529/03 Atzeni & Lilliu [2006] ECR I-1875, paragraph 79; and Case C-286/02 Bellio Fratelli [2004] ECR I-3465, paragraph 46. 46 — Case C-48/98 Söhl & Söhlke [1999] ECR I-7877, paragraph 52, and Bonn Fleisch Ex- und Import v Commission, cited in footnote 23, paragraph 63. 120.
46 — Hotărârea Curții din 11 noiembrie 1999, Söhl & Söhlke (C-48/98, Rec., p. I-7877, punctul 52), și Hotărârea Bonn Fleisch Ex- und Import (citată la nota de subsol 23, punctul 63). 120.
As the Commission correctly states, contrary to the appellant’s submissions, the present case does not primarily concern a question of allocation of the burden of proof.
Conform susținerilor întemeiate ale Comisiei și contrar argumentelor recurentei, obiectul prioritar al prezentei cauze nu este reprezentat de problema repartizării sarcinii probei.
The question of allocation of the burden of proof arises only when a factual claim at issue is at least prima facie provable.
Problema repartizării sarcinii probei se pune atunci când există cel puțin un argument care să susțină o afirmație litigioasă.
However, the appellant’s arguments lack any foundation, since the Court of First Instance found no basis for its submission that the Turkish authorities were guilty of deficiencies in the implementation of the Association Agreement and of infringing the rules on administrative assistance.
Afirmațiile recurentei nu au însă niciun temei, deoarece Tribunalul nu a identificat niciun argument în favoarea tezei acesteia potrivit căreia autoritățile turce s-ar fi făcut vinovate de o neîndeplinire a obligațiilor la transpunerea Acordului de asociere, precum și de o încălcare a dispozițiilor cu privire la asistența administrativă.
On the contrary, it is apparent from paragraph 194 of the contested judgment that the UCLAF missions in Turkey were undertaken within a reasonable period following the discovery of the initial forgery.
Dimpotrivă, rezultă din cuprinsul punctului 194 din hotărârea atacată că au fost întreprinse misiuni UCLAF pe teritoriul statului turc la intervale rezonabile de la descoperirea primului fals.
Moreover, the Court refers in paragraph 195 to the fact that the examinations carried out by the Turkish authorities concerned a very large number of certificates, but that the list of certificates considered by those authorities to be forged was nevertheless sent to the Ravenna customs services relatively quickly.
În plus, Tribunalul arată, la punctul 195, că analizele realizate de autoritățile turce priveau un număr foarte mare de certificate, dar că lista certificatelor considerate de acestea falsificate a fost totuși transmisă relativ rapid serviciului vamal din Ravenna.
Finally, in paragraph 196, the Court drew attention to the voluminous correspondence between the Community authorities and the Turkish authorities concerning the certificates at
În sfârșit, la punctul 196, Tribunalul a evidențiat corespondența enormă schimbată între autoritățile comunitare și autoritățile turce pe marginea certificatelor în litigiu.
C.A.S. v COMMISSION issue. Against that background, the Court’s conclusion that there was no substantiation for the appellant’s assertion that the Turkish authorities, and in particular the Turkish Permanent Representation, refused to cooperate with the Commission as of 2000 is unexceptionable.
C.A.S./COMISIA prin care se arată că susținerea recurentei, care atesta un refuz al autorităților turce, în special al Reprezentanței Permanente turce, de a coopera cu Comisia începând cu anul 2000, nu este sprijinită de niciun element de probă.
the legal opportunities for administrative assistance which the Association Agreement afforded them.
unor indicații contrare, trebuie considerat că atât Comisia, cât și autoritățile turce au valorificat toate posibilitățile juridice de asistență pe care le oferă prevederile din Acordul de asociere.
It must be expressly reiterated in this connection that the Commission has no autonomous powers of investigation in third countries such as Turkey, but that it is reliant on their cooperation and where cooperation is refused it can at best draw appropriate inferences.
În acest context, este necesar să se amintească în mod expres că în statele terțe precum Turcia, Comisia nu dispune de competențe independente de investigare, fiind necesară în acest scop cooperarea respectivelor state terțe, Comisia având cel mult posibilitatea de a formula concluziile care se impun în cazul unui refuz de cooperare 47.
47In so far as its efforts yielded neither indications of the authorship of the forgeries nor any suspicious circumstances pointing to conduct in breach of duty on the part of the competent authorities, it is not clear what benefit a reversal of the burden of proof would have for the parties.
În măsura în care, în urma eforturilor depuse, nu au fost obținute informații cu privire la falsificator și nici suspiciuni cu privire la neîndeplinirea obligațiilor de către autoritățile competente, nu este clar care ar fi utilitatea pentru părți a inversării sarcinii probei.
The same applies to the reduced obligation to present evidence claimed by the appellant, since the Commission is after all obliged to make the results of its investigations available to the Court of First Instance.
Aceeași concluzie este aplicabilă și cu privire la diminuarea sarcinii probei solicitată de recurentă, deoarece Comisia este în cele din urmă obligată să pună la dispoziția Tribunalului rezultatele investigațiilor efectuate.
The information thereby obtained is therefore also of benefit to the appellant.
Din acest motiv, concluziile astfel formulate sunt și în beneficiul recurentei.
Challenging the division of the burden of pleading and proof specified by the Court of First Instance can therefore be aimed only at calling into question retrospectively and for no good reason the Court’s findings of fact which it made without erring in law. In the light of the fact that not only
Prin urmare, contestarea repartizării sarcinii probei prevăzute de Tribunal nu poate urmări decât punerea ulterioară sub semnul
There were still less, according to the Court’s findings of fact, any indications of supposed involvement of the Turkish authorities in forging the import certificates in question, so that the appellant’s attempt to draw a parallel between the facts in the main proceedings and those in Kaufring and Others does not succeed.
Potrivit constatărilor de fapt ale Tribunalului, existau și mai puține indicații cu privire la o eventuală participare a autorităților turce la falsificarea certificatelor de import în discuție, astfel încât nu se justifică încercarea recurentei de a realiza o paralelă între situația de fapt a acțiunii principale și cea din cauza Kaufring și alții.
Contrary to the appellant’s submissions, presentation of documents found to be forged does not of itself permit it to be concluded that there was some kind of collusion between the exporters and the customs authorities which issued them, since otherwise the rule contained in Article 904(c) of the CCC implementing regulation would be superfluous.
Contrar argumentelor recurentei, prezentarea de documente care se dovedesc a fi false nu permite, prin ea însăși, să se ajungă la concluzia existenței unei înțelegeri secrete între exportatori și autoritățile vamale care le eliberează, deoarece, în caz contrar, prevederea din articolul 904 litera (c) din Regulamentul de aplicare a CVC ar fi superfluă.
Apart from the lack of cogency of its argument, I am of the opinion that a reversal of the burden of proof would hardly be beneficial to the appellant’s cause, since the Commission and UCLAF/OLAF, on their own initiative, obviously did everything necessary, including undertaking on-the-spot investigative missions, in order to clarify the facts in the main proceedings in agreement with the Turkish authorities.
Independent de lipsa unei coerențe suficiente a argumentației recurentei, considerăm că o inversare a sarcinii probei nu ar susține solicitarea acesteia, deoarece este evident că, din proprie inițiativă, Comisia și UCLAF/OLAF au întreprins toate demersurile necesare, inclusiv realizarea de misiuni de investigație la fața locului, pentru a clarifica situația de fapt din acțiunea principală în acord cu autoritățile turce. Astfel, în lipsa
In the absence of any indications to the contrary, it must therefore be assumed that the Commission and the Turkish authorities exhausted
47 — Alexander, S., Zollkodex, citată anterior (nota de subsol 10), articolul 220, punctul 72, reamintește că volumul investigațiilor care urmează a fi efectuate de o misiune comunitară depinde numai de obiectul examinării și de acceptarea investigațiilor de către statul terț în cauză.
Against that background, the appellant’s complaints of procedural irregularities are unfounded.
În acest context, neregulile de procedură invocate de recurentă se dovedesc nejustificate.
the finding but also the assessment of the facts by the Court of First Instance is in principle outside the scope of the review carried out by the Court of Justice, this ground of appeal must be rejected.
Având în vedere că, în principiu, Curtea nu are nici competența de a examina faptele stabilite de Tribunal, nici pe aceea de a le aprecia, se impune respingerea acestui motiv de recurs.
Fourth ground of appeal: decision not to order measures of organisation of procedure for taking of evidence
Al patrulea motiv de recurs: respingerea măsurilor de cercetare judecătorească
So far as the alleged failure to present the UCLAF mission reports of 9 and 23 December 1998 is concerned, the Court of First Instance rightly assumed, in paragraph 99 of the contested judgment, that the appellant had access to those documents.
Cu privire la neprezentarea invocată a rapoartelor misiunilor UCLAF din 9 și din 23 decembrie 1998, se impune constatarea că, la punctul 99 din hotărârea atacată, Tribunalul a reținut în mod întemeiat că recurenta a avut acces la aceste documente 49.
49In answer to the further complaint concerning the incompleteness of the reports presented, it must be stated that the appellant itself admits, in point 88 of its appeal, that it received the missing parts of those reports on 12 December 2005, so that, at the time of the hearing on 15 November 2005, the appellant was aware of the full contents of those documents.
În ceea ce privește motivul mai cuprinzător întemeiat pe caracterul incomplet al rapoartelor prezentate, trebuie să se răspundă că însăși recurenta, la punctul 88 din cererea de recurs, a admis că a primit partea care lipsea din aceste rapoarte la 12 octombrie 2005, astfel încât, la data ședinței din 15 noiembrie 2005, avea cunoștință de totalitatea acestor documente.
Consequently, its request for presentation of documents contained in the file was rightly to be rejected as devoid of purpose.
În consecință, în mod întemeiat a fost respinsă, ca lipsită de obiect, cererea recurentei de prezentare a documentelor din dosar.
By its fourth ground of appeal, the appellant challenges the rejection of the measures of organisation of procedure requested under Articles 64(4) and 65 of the Rules of Procedure of the Court of First Instance and thus alleges a misapplication of procedural law, which in principle is amenable to review by the Court of Justice.
Prin al patrulea motiv de recurs, recurenta critică respingerea măsurilor de cercetare judecătorească solicitate conform dispozițiilor din articolul 64 alineatul (4) și din articolul 65 din Regulamentul de procedură al Tribunalului și, prin urmare, o aplicare eronată a dreptului procedural, care poate fi supusă în principiu examinării de către Curte.
However, the decision regarding the usefulness of measures of organisation of pro -cedure for the purpose of resolving the dispute remains a matter for the Court of First Instance. 48
Cu toate acestea, decizia cu privire la caracterul oportun al măsurilor de cercetare judecătorească pentru soluționarea litigiului revine Tribunalului 48.
In addition, in paragraph 324 of the contested judgment, the Court referred to the fact that the Turkish authorities had clearly identified the certificates at issue as forgeries.
În plus, la punctul 324 din hotărârea atacată, Tribunalul a arătat că autoritățile turce au afirmat cu claritate că certificatele în litigiu au fost falsificate.
The Court concluded that, in the light of the case-file and in view of the appellant’s claims, measures intended to demonstrate that the documents were authentic were neither relevant nor necessary for the purpose of resolving the present dispute. The
Tribunalul a concluzionat că, pe baza elementelor de la dosar și având în vedere obiecțiile invocate de reclamantă, reiese că asemenea măsuri, care urmăresc să demonstreze că certificatele în litigiu sunt documente autentice, nu sunt nici pertinente, nici necesare pentru soluționarea prezentului litigiu. În exercitarea puterii de apreciere de care dispune, Tribunalul a decis,
48 — Under Article 49 of its Rules of Procedure, at any stage of the proceedings the Court of First Instance may, after hearing the Advocate General, prescribe any measure of organisation of procedure or any measure of inquiry.
48 — În sensul articolului 49 din Regulamentul de procedură, indiferent de stadiul procedurii, Tribunalul, după ascultarea avocatului general, poate dispune orice măsură de organizare a procedurii sau de cercetare judecătorească.
The purpose of measures of organisation of procedure is to ensure that cases are prepared for hearing, procedures carried out and disputes resolved under the best possible conditions.
Măsurile de organizare a procedurii urmăresc să asigure pregătirea cauzelor pentru judecată, derularea procedurilor și soluționarea litigiilor în cele mai bune condiții.