natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Furthermore, for a measure put into effect by a public undertaking to be able to be deemed to be aid within the meaning of Article 87(1) EC, it must, in any event, be attributable to the State, in the sense that it is the result of an action by the public authorities. 80
În plus, pentru a se putea considera că o măsură pusă în aplicare de o întreprindere publică constituie un ajutor în sensul articolului 87 alineatul (1) CE, este necesar, indiferent de situaţie, ca aceasta să fie imputabilă statului, mai precis să rezulte dintr-o acţiune a autorităţilor publice 80 .
As regards more specifically the situation, set out in point 101 under (i) above, of a measure benefiting from the aid through the imposition of charges on public undertakings or, at any rate, the use of funds originating from such undertakings, the Court stated in the judgment in Stardust that such funds must be regarded as State resources where the State is capable, ‘by exercising its dominant influence over such undertakings, of directing the use of their resources in order, as occasion arises, to finance specific [interventions] in favour of other undertakings’.
În ceea ce privește în special cazul evocat mai sus la punctul 101, subpunctul i), respectiv cazul unei măsuri care beneficiază de un ajutor prin intermediul impunerii de sarcini asupra întreprinderilor publice sau, indiferent de situaţie, prin intermediul fondurilor provenite de la aceste întreprinderi, Curtea a precizat în Hotărârea Stardust, citată anterior, că aceste fonduri trebuie considerate resurse de stat atunci când statul este în măsură, „exercitându-și influenţa dominantă asupra unor astfel de întreprinderi, să orienteze utilizarea resurselor acestora, pentru a finanţa eventual [intervenţii] specifice în favoarea altor întreprinderi” 78.
78It is not necessary, for that purpose, to show that there has been a transfer from the State to those undertakings of specific contributions to finance the aid measure.
În acest scop, nu este necesar să se facă dovada că statul a transferat acestor întreprinderi dotări specifice în vederea finanţării măsurii de ajutor.
With regard, however, to the situation described in point 101 above under (ii), in which the resources needed to finance the aid derive from charges imposed on private persons and are allocated to the beneficiaries via undertakings or bodies acting as intermediaries, it must first be said that it is settled caselaw that there is no need to draw any distinction according to whether the aid is granted directly by the State or by public or private bodies designated or appointed by that State. 81
În schimb, în ceea ce privește cazul evocat mai sus la punctul 101 subpunctul ii), respectiv cazul în care fondurile necesare pentru finanţarea măsurii de ajutor sunt prelevate de la subiectele de drept privat și transmise beneficiarilor prin întreprinderile sau prin organismele intermediare, trebuie amintit mai întâi că dintr-o jurisprudenţă constantă rezultă că nu este necesar să se facă distincţie între cazurile în care ajutorul este acordat direct de către stat și cele în care este acordat prin intermediul unui organism public sau privat, desemnat sau înfiinţat de acest stat 81 .
See also the Opinion of Advocate General Jacobs.
A se vedea totodată concluziile avocatului general Jacobs.
79 — Point 95.
79 — Punctul 95.
80 — The Court explained the criteria for determining attribution in its judgment in Stardust, cited in footnote 76.
80 — Curtea a prezentat pe larg criteriile care permit stabilirea caracterului imputabil în Hotărârea Stardust, citată la nota de subsol 76.
77 — Paragraph 50 of the judgment in France v Ladbroke Racing and Commission, cited in footnote 75, and paragraph 37 of the judgment in Stardust, cited in footnote 76.
77 — Punctul 50 din Hotărârea Franţa/Ladbroke Racing și Comisia, citată la nota de subsol 75, și punctul 37 din Hotărârea Stardust, citată la nota de subsol 76.
That principle had earlier been established by the Court of First Instance in Case T-358/94 Air France v Commission [1996] ECR II-2109, paragraph 67.
Acest principiu fusese afirmat anterior de Tribunal în Hotărârea din 12 decembrie 1996, Air France/Comisia (T-358/94, Rec., p. II-2109, punctul 67).
81 — See PreussenElektra, cited in footnote 67, paragraph 58, and the caselaw cited therein.
81 — A se verdea Hotărârea PreussenElektra, citată la nota de subsol 67, punctul 58 și jurisprudenţa citată.
78 — Paragraph 38.
78 — Punctul 38.
It is then necessary to refer more specifically to the caselaw concerning aid measures financed through parafiscal charges or compulsory contributions.
În continuare, trebuie să ne referim mai pe larg la jurisprudenţa privind măsurile de ajutor finanţate prin taxe parafiscale sau prin contribuţii obligatorii.
According to that caselaw, the funds which are financed through compulsory contributions imposed by State legislation and are managed and apportioned in accordance with the provisions of that legislation must be regarded as State resources within the meaning of Article 87(1) EC, even if they are administered by institutions distinct from the public authorities.
În temeiul acestei jurisprudenţe, „fondurile menţinute din contribuţii obligatorii impuse prin legislaţia statului, administrate și repartizate conform acestei legislaţii urmează să fie considerate «resurse de stat» în sensul [articolului 87 alineatul (1) CE], deși sunt administrate de instituţii distincte de autorităţile publice” 82 .
82 by the State — even if that intermediary is merely responsible for collecting a charge or exercising accounting checks — is regarded as capable of interrupting the direct flow of the funds from the persons liable for the charge to the beneficiaries, so that it is possible to identify a point at which, indirectly at least, those funds are under State control, even though the State is not free to allocate them, and thus acquire the character of State resources.
stat, fie chiar însărcinat numai cu perceperea sau cu un control pur contabil, este susceptibilă să întrerupă fluxul direct al fondurilor dinspre sfera contribuabililor către cea a beneficiarilor, permiţând identificarea unui moment în care aceste fonduri se află, cel puţin indirect, sub controlul statului, deși afectarea lor nu este liberă, prezentând astfel caracterul de resurse publice.
In particular, an interpretation of that nature seems to me to be possible in two sets of circumstances at least, namely where the intermediary is a public body and where the compulsory contributions imposed on undertakings or individuals are paid into a fund, whether public or private, created or conceived by the State for the purpose of distributing the aid in accordance with the law, regardless of the degree of autonomy that that fund enjoys in administering and allocating the sums collected.
În special, considerăm posibilă o astfel de interpretare cel puţin în două situaţii, mai precis atunci când intermediarul prezintă caracter public și atunci când respectivele contribuţii obligatorii prelevate asupra întreprinderilor sau asupra particularilor sunt plătite către un fond public sau privat, înfiinţat sau conceput de stat în scopul de a distribui ajutorul conform legii, indiferent de gradul de autonomie al acestor fonduri în ceea ce privește gestionarea și repartizarea sumelor percepute.
It is certainly possible to object that that caselaw has been impliedly superseded by the judgment in PreussenElektra, at least in circumstances where the role of the intermediary is merely to collect the contribution or is, in any event, restricted to exercising purely accounting checks over the funds collected and, therefore, precludes the exercise of any margin of discretion over the use and destination of the funds.
Desigur, este posibil să se obiecteze că această jurisprudenţă a fost îndepărtată în mod indirect prin Hotărârea PreussenE-lektra, cel puţin în cazul în care rolul atribuit intermediarului privește exclusiv perceperea contribuţiei sau, indiferent de situaţie, rămâne limitat la un control contabil al fondurilor percepute și în consecinţă exclude exercitarea oricărei marje de apreciere în ceea ce privește utilizarea și afectarea fondurilor.
In point of fact, objectively speaking, that situation is hard to distinguish, in economic terms, from a situation in which the sums earmarked for financing the support measure are transferred directly from the persons required to pay the contribution to the undertakings that benefit from the measure. 83
Astfel, în mod obiectiv, această situaţie este dificil de deosebit din punct de vedere economic de situaţia în care sumele alocate pentru finanţarea măsurii de susţinere sunt transferate în mod direct de subiectele obligate la plata acestei contribuţii către întreprinderile beneficiare ale măsurii 83 .
However, I consider that this objection may be overcome, if the intervention of an intermediary which has been designated
Considerăm însă că această obiecţiune poate fi îndepărtată în cazul în care apreciem că intervenţia unui intermediar desemnat de
82 — Case 173/73 Italy v Commission [1974] ECR 709, paragraph 16; see also Steinike & Weinlig, cited in footnote 45. 83 — See, to that effect, the Commission’s decision of 31 October 200 in procedure N/6/A/2001.
82 — Hotărârea din 2 iulie 1974, Italia/Comisia (173/73, Rec., p. 709, punctul 35).
It does not seem to me that the judgment in Pearle and Others may be regarded as an obstacle to that approach.
Considerăm că Hotărârea Pearle și alţii, citată anterior, nu înlătură susţinerile noastre de mai sus.
As we have seen, on that occasion, the Court held that State resources were not involved in the case of funds deriving from compulsory contributions paid to a trade association by its own members, the levying of which was possible on the basis of the legal regime applicable to that association and was designed to fund a joint advertising campaign for the benefit of members themselves.
După cum am arătat, în această cauză, Curtea a exclus calificarea drept resurse de stat a fondurilor provenite din contribuţiile obligatorii plătite către un organism profesional de către membrii acestuia, a căror impozitare devenise posibilă prin regimul legal aplicabil acestui organism și a căror percepere avea drept scop finanţarea unei campanii publicitare colective în favoarea acestor membri.
Among the various factors cited by the Court to justify that conclusion (the fact that the funds were not available to the association in question, the latter’s role being limited to levying the contributions, the award of an advantage without an additional burden for the State or the public body concerned), the fact that the initiative to promote the advertising campaign in question and the proposal for allocating the relevant financial burden came
Or, printre diferitele elemente reţinute de Curte în susţinerea acestei concluzii (imposibilitatea organismului de a dispune de fonduri, rolul acestuia limitat la perceperea contribuţiilor, atribuirea unui avantaj în lipsa unei sarcini corespunzătoare în beneficiul statului sau al organismului public implicat), împrejurarea că iniţiativa de a promova campania publicitară în discuţie și propunerea cu privire la modalităţile de repartizare a sarcinilor
ESSENT NETWERK NOORD AND OTHERS from the commercial sector involved and not from the public authorities seems to me to be determinative in the scheme of the Court’s reasoning, since it is apt to exclude any imputation of the contested measure to the State. 84
ESSENT NETWERK NOORD ȘI ALŢII corespunzătoare proveneau din sectorul comercial interesat și nu dinspre autorităţile publice ni se pare decisivă în structura raţionamentului Curţii, întrucât ea însăși este de natură să excludă posibilitatea de a imputa statului măsura în cauză 84 .
It should first be pointed out that, in response to a written question from the Court, Essent explained that, during the reference period, that is to say between 1 August and 31 December 2000, it was a whollyowned subsidiary of Essent NV, the shares in which were, in turn, owned as to 100% by municipalities and provinces, and was thus entirely in public hands.
În primul rând trebuie subliniat că, în răspunsul la o întrebare scrisă adresată de Curte, Essent a precizat că în cursul perioadei de referinţă, respectiv între 1 august și 31 decembrie 2000, capitalul său era controlat 100 % de Essent NV, al cărei capital era, la rândul său, deţinut în proporţie de 100 % de autorităţi locale și regionale și, prin urmare, era în întregime sub control public.
It follows that, as the Commission correctly argued in its observations, during that period Essent was a public undertaking within the meaning of Article 2(1)(b) of Commission Direct- ive 80/723/EEC of 25 June 1980 on the transparency of financial relations between Member States and public undertakings. 85
Astfel cum a susţinut Comisia în mod întemeiat în observaţiile sale, rezultă că, în cursul acestei perioade, Essent era o întreprindere publică în sensul articolului 2 alineatul (1) litera (b) din Directiva a 80/723/CEE a Comisiei din 25 iunie 1980 privind transparenţa relaţiilor financiare dintre statele membre și întreprinderile publice 85 .
In the light of the foregoing, it is necessary to consider whether the payments to SEP which were made in accordance with the combined provisions of Article 9(1) and (4) of the OEPS entail the use of ‘State resources’ within the meaning of Article 87(1) EC.
Având în vedere cele arătate până în prezent, trebuie să ne întrebăm dacă plăţile efectuate în favoarea SEP în temeiul dispoziţiilor alineatului 1 coroborat cu alineatul 4 ale articolului 9 din OEPS implică utilizarea de „resurse de stat” în sensul articolului 87 alineatul (1) CE.
Pursuant to the Court’s caselaw, the resources available to Essent 86 must, there- fore, in principle be regarded as public resources.
În temeiul jurisprudenţei Curţii, resursele aflate la dispoziţia Essent 86trebuie considerate în principiu resurse publice.
As regards the objection raised by the Netherlands Government concerning the fact that Essent acted only as a collector of the charge, I would refer to my comments in points 108 to 110 above. 87
În ceea ce privește obiecţiunea guvernului olandez privind faptul că Essent ar fi avut exclusiv rolul de percepere a impozitelor, facem trimitere la punctele 108-110 de mai sus 87 .
86 — The situation does not appear to be different for the other net operators, which were themselves in public ownership.
86 — Situaţia nu pare a fi diferită pentru ceilalţi operatori de reţea, care depind la rândul lor de organisme publice.
As we have seen, the mechanism put into place by the national rule at issue provided for the imposition of a surcharge for the transmission service to be borne by electricity consumers, the levying of that surcharge by the network operators and transfer of the revenue from that surcharge to the ‘designated company’ (SEP), which was responsible for exercising accounting control over the funds transferred and was required to pay to the Minister for the Economy any sums in excess of NLG 400 000 000.
După cum am arătat, mecanismul instituit prin dispoziţia naţională în discuţie prevedea impunerea unei majorări pentru serviciul de transport în sarcina consumatorilor de energie electrică, perceperea acestei majorări de către operatorii de reţea și transferarea venitului din majorare de către aceștia din urmă către „societatea desemnată”(SEP), căreia i se încredinţase sarcina să asigure controlul contabil asupra fondurilor transferate și care era obligată să transfere către ministrul economiei sumele care depășeau eventual 400 de milioane NLG.
The dispute pending before the national court relates, more particularly, to the sums payable by a private consumer, Aldel, in accordance with that surcharge, to the operator of the network for the territory in which it is established, namely Essent.
Litigiul pendinte pe rolul instanţei de trimitere privește în special sumele datorate în urma aplicării majorării în discuţie de un utilizator privat, Aldel, către operatorul de reţea din zona în care este stabilit, Essent.
87 — I would, moreover, point out that while it is true that, under Article 9(1) and (4) of the OEPS, Essent’s task was solely to collect the surcharge at issue and to pay it over to SEP, under Article 97 of the 1998 Law on electricity — which made the implementation of the protocol compulsory — it was, none the less, statutorily required to make to SEP the payments incumbent upon it in accordance with that protocol.
87 — Pe de altă parte, observăm că, deși este adevărat că, în temeiul articolului 9 alineatele 1 și 4 din OEPS, Essent avea numai misiunea de a încasa majorarea în discuţie și de a o transfera către SEP, ea era oricum obligată, în aplicarea articolului 97 din Elektriciteitswet 1998, care transformase executarea protocolului într-o obligaţie legală, să efectueze plăţile către SEP care îi reveneau în aplicarea acestui protocol.
The question submitted for a preliminary ruling by the national court does not mention the possibility that Article 97 of the 1998 Law on electricity comprises an aid measure within the meaning of Article 87(1) EC.
Întrebarea preliminară adresată de instanţa de trimitere nu se referă la posibilitatea ca articolul 97 din Elektriciteitswet 1998 să conţină o măsură de ajutor în sensul articolului 87 alineatul (1) CE.
It is not, therefore, necessary to embark upon such an analysis.
Prin urmare, nu este necesară examinarea acestuia.
84 — See also, to that effect, the Opinion of Advocate General Ruiz-Jarabo Colomer.
84 — A se vedea în acest sens concluziile avocatului general Ruiz-Jarabo Colomer.
Secondly, it seems to me to be relevant that SEP was required to carry out accounting checks on the sums derived from the revenue from the surcharge at issue, for which it was answerable to the Minister for the Economy.
În al doilea rând, considerăm relevantă împrejurarea că SEP era obligată să efectueze un control contabil al sumelor realizate din venitul majorării în cauză, pentru care era răspunzătoare în faţa ministrului economiei.
It was presumably only once those checks were completed that the sums in question were made available to SEP, which was, in any event, required to use them for specific purposes, that is to say to cover the costs resulting from investments made at the instigation of the public authorities.
Aparent, numai la finalul acestui control, sumele în discuţie erau puse la dispoziţia SEP, care indiferent de situaţie era obligată să le utilizeze în scopuri specifice, mai precis pentru acoperirea costurilor generate de investiţiile realizate la solicitarea autorităţilor publice.
ily imposed on the consumption of electricity and collected by the net operators is to be paid by them to an undertaking which is the joint subsidiary of the national electricity producers and which is required, under that rule, to retain a part of that revenue to cover the nonrecoverable costs resulting from the investments made by that undertaking or the producer undertakings before the market was opened to competition, as well as to pay over to the State any excess, similarly intended to cover the abovementioned costs, may constitute State aid within the meaning of Article 87(1) EC.
impus cu titlu tranzitoriu asupra consumului de energie electrică și perceput de operatorii de reţea, este plătit de aceștia din urmă unei societăţi care este filiala comună a producătorilor naţionali de energie electrică și care este obligată, în temeiul acestei reglementări, să reţină o parte din venitul realizat din majorare pentru a acoperi costurile nerecuperabile generate de investiţiile efectuate de această societate sau de întreprinderile producătoare anterior deschiderii pieţei pentru libera concurenţă și să plătească statului eventualul surplus, alocat de asemenea acoperirii acestor costuri, poate constitui un ajutor de stat în sensul articolului 87 alineatul (1) CE.
Finally, it is also relevant that, under Article 9(5) of the OEPS, SEP had to pay to the Ministry of the Economy the sums in excess of NLG 400 000 000.
În final, este relevantă și împrejurarea că în temeiul articolului 9 alineatul 5 din OEPS, sumele care depășeau 400 de milioane NLG urmau să fie plătite de SEP ministrului economiei.
It is for the national court to assess whether the conditions necessary for Article 87(1) EC to apply are met.
Este de competenţa instanţei de trimitere să determine dacă sunt îndeplinite condiţiile de aplicare a acestui articol.”
Compliance with the obligation to notify
Cu privire la respectarea obligaţiei de notificare
Based on the above considerations, it seems to me to be possible to conclude that the payments made for the benefit of SEP under the combined provisions of Article 9(1) and (4) of the OEPS involved the use of ‘State resources’ within the meaning of Article 87(1) EC.
Având în vedere consideraţiile ante -rioare, considerăm că este posibil să se conclu -zioneze că plăţile dispuse în favoarea SEP în temeiul dispoziţiilor alineatului 1 coroborat cu alineatul 4 ale articolului 9 din OEPS implică utilizarea unor „resurse de stat” în sensul articolului 87 alineatul (1) CE.
Although the national court is not asking the Court about the interpretation of Article 88(3) EC, on the assumption that the obligation to notify laid down by that provision was not met by the Kingdom of the Netherlands, I none the less consider it useful to make a few brief observations on the arguments advanced by the Netherlands Government to challenge the failure to comply with its obligation which has been imputed to it.
Deși instanţa de trimitere nu ridică în faţa Curţii problema interpretării articolului 88 alineatul (3) CE, pornind de la premisa că obligaţia de notificare prevăzută la această dispoziţie nu a fost respectată de Regatul Ţărilor de Jos, considerăm totuși util să facem scurte observaţii cu privire la argumentele invocate de guvernul olandez pentru a combate acuzaţia de neîndeplinire a obligaţiilor care i se aduce.
A national rule pursuant to which the revenue from a price surcharge temporar-
„O reglementare naţională prin care se prevede că venitul dintr-un tarif majorat,
The Kingdom of the Netherlands contends that it ‘brought to the notice’ of the
Regatul Ţărilor de Jos susţine că în cadrul procedurii privind ajutorul de stat
ESSENT NETWERK NOORD AND OTHERS lishing that regime was communicated to the Commission.
ESSENT NETWERK NOORD ȘI ALŢII acest regim fusese comunicată instituţiei comunitare.
Commission, in the context of the procedure concerning aid N 597/1998, the whole text of the OEPS draft law.
N 597/1998 „a adus la cunoștinţa” Comisiei textul integral al proiectului de lege referitor la OEPS.
That communication is said to have taken the form of the letter of 30 August 2000, in which the Netherlands specifically drew the Commission’s attention to the text of Article 9 of that draft.
Această comunicare ar fi fost făcută prin scrisoarea din 30 august 2000, în care Regatul Ţărilor de Jos ar atras în special atenţia Comisiei cu privire la textul articolului 9 din acest proiect.
The Commission does not dispute that the whole of the draft law was attached to the letter of 30 August 2000.
Comisia nu neagă că întregul proiect de lege a fost anexat la scrisoarea din 30 august 2000.
Moreover, it is clear from the text of that letter, which the Netherlands Government has provided in response to a request from the Court, that that government refers explicitly to Article 9 of the OEPS, albeit solely in the paragraph entitled ‘Supplementary information on the Protocol for the purposes of applying Article 24 of Directive 92/96’.
În plus, din conţinutul acestei scrisori, depuse de guvernul olandez la cererea Curţii, rezultă că aceasta face referire în mod explicit la articolul 9 din OEPS, deși numai la punctul intitulat „Informaţii suplimentare privind protocolul în vederea aplicării articolului 24 din Directiva 92/96”.
I should point out that the N 597/1998 procedure came to an end with the decision of 25 July 2001.
Trebuie subliniat că procedura N 597/1998 a fost încheiată prin Decizia din 25 iulie 2001.