natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Although the policy of school autonomy now seems widespread in Europe, this has been the result of a gradual process of implementation starting in the 1980s in a few pioneering countries and then expanding massively during the 1990s (section 1.1).
Deşi politica autonomiei şcolare pare răspândită în toată Europa, ea a fost rezultatul unui proces gradual de implementare începând cu anii ’80 în câteva ţări pioniere şi apoi sa extins masiv în anii ’90 (secţiunea 1.1).
These reforms followed schools of thought current at the time (section 1.2).
Aceste reforme au urmat curentul şcolilor de gândire din acel timp (secţiunea 1.2).
In the vast majority of cases, these reforms were imposed as part of a top-down decisionmaking process.
În marea majoritate a cazurilor aceste reforme au fost impuse ca parte a unui preces decizional de sus în jos.
Central governments allocated new responsibilities to schools, schools themselves were not the driving force, they did not participate in the development of the legislation beyond their traditional role in the consultation process for education reform (section 1.3).
Guvernele centrale au alocat noi responsabilităţi şcolilor, şcolile însele nu au fost forţa conducătoare, nu au participat la dezvoltarea legislaţiei în afară de rolul lor tradiţional în procesul de consultare pentru reforma în educaţie (secţiunea 1.3).
With the exception of certain countries, school autonomy is not a tradition in Europe in either centralised or federal countries.
Cu excepţia anumitor ţări, autonomia şcolară nu este o tradiţie în Europa, nici în ţările federale, nici în cele cu educaţia centralizată.
This type of school management was implemented in only a few pioneering countries from the 1980s onwards and in a limited way.
Acest tip de management şcolar doar în câteva ţări pioniere din anii 1980 încoace şi într-un mod limitat.
The school autonomy movement did not really become widespread until the 1990s.
Mişcarea de autonomie şcolară nu sa răspândit cu adevărat până în anii 1990.
The trend continues in the current decade with new countries adopting this type of school management whilst the trail-blazers of the 1980s and 1990s are increasing the range of responsibilities held by schools.
Tendinţa continuă în decada curentă cu ţări noi care au adoptat acest tip de management şcolar, în timp ce în ţările pioniere din anii 1980 şi 1990 au mărit gradul de responsabilitate deţinut de şcoli.
Although there are distinct differences in the historical models of education organisation in Europe – federal systems in Germany and centralised systems in Spain, France, and Italy – two countries stand out in terms of their highly developed traditions of school autonomy – Belgium and the Netherlands.
Deşi sunt diferenţe distincte între modelele istorice ale organizării educaţionale în Europa – sistemele federale din Germania şi sistemele centralizate din Spania, Franţa şi Italia – două ţări se disting în prin tradiţiile lor foarte dezvoltate ale autonomiei şcolare – Belgia şi Olanda.
In both cases this tradition resulted from the ‘school wars’ between public and private education.
În ambele cazuri această tradiţie a rezultat din „războiul şcolilor” din educaţia publică şi privată.
Education in these countries was traditionally managed by ‘organising bodies’ (1) which enjoyed a high degree of freedom.
Educaţia în aceste şcoli a fost în mod tradiţional manageriată de „corpuri organizaţionale” (2) care sau bucurat de un grad mare de libertate.
In the Netherlands, in a similar context to the ‘school wars’, the freedom of teaching and school autonomy originated at the beginning of the 20th century. While the policies of the 1970s may have undermined the principle of school autonomy, since the 1980s, many responsibilities have been transferred to schools by the ‘organising bodies’ with the aim of stimulating innovation in schools.
Astfel, în comunităţile franceză flamandă şi de limbă germană din Belgia, independenţa de care sau bucurat şcolile subvenţionate (publice şi private) (3) în domeniul metodelor de predare, management al resurselor umane şi al altor resurse, este susţinută prin Constituţie (4) (Articolul 24 garantează libertatea educaţiei) şi prin sistemul de management educaţional tradiţional furnizat de corpurile organizaţionale.
However, with the exception of these countries, school autonomy is not a European tradition.
În Olanda, într-un context similar cu ‘războiul şcolilor‘ libertatea predării şi autonomia şcolară îşi au originea la începutul secolului 20.
Historically, schools have not had much freedom of movement in defining the curriculum and setting teaching objectives
În timp ce politicile din anii ’70 au subminat principiul autonomiei şcolare, începând cu anii ’80 multe responsabilităţi au fost transferate către şcoli de către „corpurile organizaţionale” cu ajutorul inovaţiei stimulatoare în şcoli.
1) In Belgium, the inrichtende machten, schoolbesturen for the Flemish Community, the pouvoirs organisateurs for the French Community and the schulträger for the German-speaking Community.
În Belgia, inrichtende machten, schoolbesturen pentru comunitatea flamandă, pouvoirs organisateurs pentru comunitatea franceză şi schulträger pentru comunitatea de limbă germană.
2) Community schools in the public sector are directly accountable to the Minister and do not have a long tradition of autonomy.
Şcolile comunitare din sectorul public sunt direct răspunzătoare faţă de Minister şi nu au o tradiţie îndelungată în autonomie.
These institutions are in the minority and represent less than 20 % of primary schools and less than 50 % of secondary schools.
Aceste instituţii sunt în minoritate şi reprezintă mai puţin de 20 % din şcolile primare şi mai puţin de 50 % din şcolile secundare.
3) During the transfer of education to the Communities in 1989, the basic principles recognised by the ‘School Pact’ political agreement signed in 1959 were directly incorporated into Article 24 of the Constitution.
În timpul transferului educaţiei către Comunitate în 1989, principiile de bază recunoscute de acordul politic ‘Pactul Şcolar’ semnat în 1959 au fost încorporate direct în Articolul 24 al Constituţiei.
The first clause recognises the ‘liberty of education’.
Prima clauză recunoaşte ‘libertatea educaţiei’.
School Autonomyin Europe.
Totuşi, cu excepţia acestor ţări, autonomia şcolară nu este tradiţională în Europa.
Policies and Measures towards school autonomy began to develop, usually in the form of a limited transfer of responsibilities.
Doar din anii ’80 mişcarea de autonomie şcolară a început să se dezvolte, de obicei în forma unui transfer limitat de responsabilităţi.
For example, in Spain, the Act on the Right to Education (the LODE) established the foundations for school autonomy from 1985.
De exemplu în Spania, Actul Educaţiei Corecte (LODE) a stabilit bazele autonomiei şcolare în 1985.
As part of its extensive programme of decentralisation, France also adopted a regulation in 1985 which defined the content of a restricted form of autonomy.
Ca parte a programului său intensiv de descentralizare, Franţa a adoptat şi ea, în 1985, un regulament care a definit conţinutul unei forme restrânse de autonomie.
In the United Kingdom (England and Wales), the Education Reform Act 1988 provided for an increase in school autonomy through the transfer of responsibilities for the management of finance and human resources, historically held by local education authorities, to schools.
În Regatul Unit (Anglia şi Ţara Galilor), Actul de Reformă a Educaţiei 1988 prevedea o creştere a autonomiei şcolare prin transferul, către şcoli, al responsabilităţilor pentru managementul finanţelor şi al resurselor umane, istoric deţinute de autorităţile educaţionale locale.
The same Act also introduced central control of the school curriculum and the arrangements for pupil assessment, so in this area of their work schools saw their autonomy eroded.
Acelaşi Act a mai introdus şi controlul central al curriculum-ului şcolar şi reglementări pentru evaluarea elevilor, aşa că, în acest domeniu al muncii lor, şcolile şi-au văzut autonomia erodată.
In Northern Ireland, similar reforms were introduced in 1989 by the Education Reform (Northern Ireland) Order.
În Irlanda de Nord, reforme similare au fost introduse în 1989 prin Ordinul de Reformă a Educaţiei (din Irlanda de Nord).
During the 1990s the policy of school autonomy became more or less widespread.
În anii ’90, politica de autonomie şcolară sa răspândit mai mult sau mai puţin.
The Nordic countries have all now adopted a system which couples political decentralisation with school autonomy.
Toate ţările nordice au adoptat un sistem care cuplează descentralizarea politică cu autonomia şcolară.
Following a political consensus, Austria adopted its first school autonomy reform in 1993.
Urmând un consens politic, Austria a adoptat prima sa reformă de autonomie şcolară în 1993.
The breakdown of the former Soviet Union was the signal for the Czech Republic, Hungary (5), Poland, Slovakia as well as the Baltic States to adopt this method of school management.
6 pentru Republica Cehă, Ungaria (), Polonia, Slovacia şi Statele Baltice să adopte această metodă de management şcolar.
In 1993, even before devolution in 1999, the Secretary of State for Scotland decided to extend the process of decentralisation begun within the framework of the United Kingdom reform by adopting a model of school management which is still in operation: the Devolved School System (DSM).
În 1993, şi chiar înainte de descentralizare în 1999, Secretarul de Stat pentru Scoţia a decis să extindă procesul de descentralizare început în cadrul reformei din Regatul Unit prin adoptarea unui model de management şcolar care este încă operaţional: Sistemul Şcolar Descentralizat (DSM).
A few years later, after a difficult parliamentary debate lasting several years, Italy adopted a policy of school autonomy in 1997.
Câţiva ani mai târziu, după o dezbatere parlamentară dificilă care a durat câţiva ani, Italia a adoptat o politică de autonomie şcolară în 1997.
Some countries began to consider school autonomy early in the present decade.
Unele ţări au început să se gândească la autonomia şcolară în primii ani ai acestui deceniu.
This is the case in Germany which ran pilot schemes in some Länder from 2004.
Acesta este cazul Germaniei, care a rulat scheme pilot în unele landuri din 2004.
Lithuania, Luxembourg and Romania launched the process in 2003, 2004 and 2006 respectively.
Lituania, Luxembourg şi România au lansat procesul în 2003, 2004 şi respectiv 2006.
In the same way, schools in Bulgaria are going to acquire more freedom in terms of managing their budget, as part of the decentralisation movement which favours the municipalities.
În acelaşi mod şcolile din Bulgaria sunt pe cale să dobândească mai multă libertate în termeni de manageriere a bugetului ca parte a mişcării de descentralizare care favorizează municipalităţile.
Liechtenstein plans to develop schools with a specific profile at secondary level from 2008/09.
Lichtenstein plănuieşte să dezvolte şcoli cu profil specific la nivelul educaţiei secundare din 2008/09.
Countries which had already embarked on a policy of school autonomy have, in recent years, started to reinforce the powers already granted to schools.
Ţările care sau înrolat deja într-o politică de autonomie şcolară au început, în ultimii ani, să consolideze puterile deja acordate şcolilor.
The new millennium seems to have triggered a second round of school autonomy reforms.
Noul mileniu pare să fi declanşat o a doua rundă a reformelor autonomiei şcolare.
In Spain, the new 2006 Act on Education(LOE) currently being implemented, underlines the principle of school autonomy of schools in the areas of planning, management and organisation.
În Spania, noul Act al Educaţiei (LOE) din 2006, care în prezent se implementează, subliniază principiile autonomiei şcolare în domeniile planificării managementului şi al organizării.
Schools are responsible for drawing up and implementing education and management plans under the supervision of their respective education authorities.
Şcolile sunt responsabile pentru schiţarea şi implementarea planurilor de educaţie şi management, fiind supervizate de autorităţile lor educaţionale.
In 2006, Latvia also put in place new regulations which seek to limit external control of schools.
În 2006, Letonia a pus şi ea în aplicare noi regulamente care caută să limiteze controlul extern al şcolilor.
In Portugal, the Decree – Law No 115-A, which set the principles of school autonomy, published in 1998, was being gradually developed in schools until 2006 when new and more concrete policies were launched.
În Portugalia, decretul-lege nr. 115-A, care a stabilit principiile autonomiei şcolare, publicat în 1998, a fost dezvoltat gradual în şcoli până în 2006, când au fost lansate politici noi şi mai concrete. În mod similar,
5) Prior to the major reform in 1993, the Education Reform Act of 1985 had already identified the necessary areas of autonomy.
Mai înainte de reforma majoră din 1993, Actul de Reformă a Educaţiei din 1985 identificase deja domeniile necesare ale autonomiei.
Chapter 1:Implementation of School Autonomy
Capitolul 1: Implementarea autonomiei şcolare: sublinierea fundalului raţional,istoric şi a cadrului politic din 2001, o circulară emisă de guvernul scoţian a invitat şcolile la ISCED nivelul 2 să profite mai departe de libertatea lor pedagogică prin introducerea unor noi obiecte de studiu vocaţionale.
Figure 1.1: Dates of the first large-scale reforms which sanctioned school autonomy ISCED levels 1 and 2, 1985-2007
Figura 1.1: Date ale primei reforme pe scară largă care a autorizat autonomia şcolară ISCED nivelurile 1 şi 2, 1985-2007
Additional notes
Note adiţionale
Belgium: Only subsidised schools (public and private) have enjoyed a long tradition of autonomy.
Belgia: Doar şcolile subvenţionate (publice şi private) sau bucurat de o lungă tradiţie în domeniul autonomiei.
In the Flemish Community, public schools directly dependent on the ministry were granted a level of autonomy similar to subsidised schools in 1989.
În comunitatea flamandă, şcolilor publice dependente direct de minister li sa acordat în 1989 un nivel de autonomie similar cu cel al şcolilor subvenţionate.
Belgium and Netherlands: Due to a long-standing history of school autonomy, no precise date is given here for these two countries.
Belgia şi Olanda: Datorită unei îndelungi istorii a autonomiei şcolare, pentru aceste două ţări nu sunt date precise oferite aici.
Denmark and Finland: Progressive implementation of autonomy dates not specified.
Danemarca şi Finlanda: Datele de implementare progresivă a autonomiei nu sunt specificate.
France: The 1985 regulations only concern ISCED 2.
Franţa: Regulamentele din 1985 se referă doar la ISCED 2.
This historical overview takes into account only major legislation or regulations which provided for the implementation of school autonomy policies covering different areas of school responsibility.
Această trecere în revistă a istoriei ţine cont doar de legile sau regulamentele majore care au prevăzut măsuri pentru implementarea politicilor de autonomie şcolară în diferite domenii ale responsabilităţii şcolii.
Ad hoc measures which often preceded these large-scale reforms are not included.
Nu sunt incluse măsurile ad hoc care adesea au precedat aceste reforme pe scară largă.
Different schools of thought in different decades
Diferite şcoli de gândire în diferite decenii
The overarching concept is that school autonomy is associated with several schools of thought which, according to the time-frame, influenced school autonomy measures to a greater or lesser extent.
Conceptul de bază este că autonomia şcolară este asociată cu câteva şcoli de gândire care, potrivit momentului, au influenţat măsurile de autonomie şcolară într-un grad mai mare sau mai mic.
Historically, as we have seen in Belgium and the Netherlands, school autonomy developed as a reflection of teaching freedoms and was legitimised by religious and philosophical considerations.
Din punct de vedere istoric, aşa cum am văzut în Belgia şi Olanda, autonomia şcolară sa dezvoltat ca o reflectare a libertăţii de predare şi a fost legitimată de considerente religioase şi filozofice.
In the 19th and throughout most of the 20th century it was mainly on this basis that school autonomy was at issue.
În principal, pe această bază, autonomia şcolară a fost în discuţie în secolul 19 şi cea mai mare parte a secolului 20.
The 1980s were to see a new direction.
În anii ’80 sa întrevăzut o nouă direcţie.
School autonomy reforms were linked with the political cause of democratic participation and emphasized the need for schools to be more open to their local communities.
Reformele autonomiei şcolare au fost legate de cauza politcă a participării democratice şi sa pus accentul pe nevoia şcolilor de a fi mai deschise către comunităţile locale.
In Spain, for example, in the spirit of the Constitution, the LODE aimed to implement school autonomy as a means to achieve democratic participation.
În Spania, de exemplu, în spiritul Costituţiei, LODE a avut ca scop implementarea autonomiei şcolare ca mijloc de a realiza participarea democratică.
All sectors of the education community had to be represented at the heart of the school decisionmaking process.
În toate sectoarele educaţiei comunitatea trebuia să fie reprezentată în centrul procesului de luare a deciziei în şcoală.
Similarly, in France, a new legal status for institutions at ISCED level 2 conferred increased management freedoms while the decree of August 1985 laid down the terms of school autonomy based on the principle of opening schools to their community. The end of the 1980s was also the occasion for Portugal to embark on a wide consultation on school autonomy organised by the Education Reform Commission.
Asemănător, în Franţa, un nou statut legal pentru instituţii la nivelul 2 ISCED a conferit libertăţi sporite de management, în timp ce decretul din august 1985 a stabilit termenii autonomiei şcolare bazate pe principiul deschiderii şcolilor către comunitatea locală.
School Autonomyin Europe. Policies and Measures agenda.
AutonomiaşcolarăînEuropa PoliticişiMăsuri Măsuri
New Public Management seeks to apply private sector principles to the management of public services.
Sfârşitul anilor ’80 a fost şi ocazia pentru Portugalia să se angajeze la o largă consultare asupra autonomiei şcolare organizată de Comisia de Reformă în Educaţie.
Decentralising responsibilities to local communities and school autonomy are therefore linked in order to increase the efficiency of school management – it is taken for granted that decisions taken at the level closest to operations will guarantee the best use of public resources.
Un studiu aprofundat al conceptului a dus la o distincţie clară între autonomia şcolară ca guvernare şi autonomia şcolară ca management.
This dual theory drove the reforms during this period in the Czech Republic, Poland, Slovakia and in the Baltic states where the break with the highly-centralised earlier system also provided the opportunity to adopt new rules for public management.
În plus, a luat naştere o discuţie în jurul corpurilor de management implicate în aceste noi libertăţi ale şcolii: ar trebui ele văzute ca agenţi de guvernare deschişi către reprezentanţi din partea părinţilor şi comunităţii, sau ca agenţi de management implicând doar participanţi din cadrul şcolii?
In the Nordic countries, school autonomy was also connected with the process of political decentralisation which saw local councils become major players in school management.
Predominarea profesorilor în luarea deciziilor şi puterea care li sa acordat au fost şi ele luate în discuţie.
The vision of school autonomy has evolved little in the present decade since the transfer of new responsibilities to schools is no longer built into a global process of political and administrative structural renewal.
În anii ’90, dacă acordarea de noi libertăţi participanţilor locali a rămas o problemă, i sa alăturat o alta, aceea a managementului eficient al fondurilor publice.
In most countries, school autonomy is now seen largely as a tool to be used to improve the quality of education.
Noul Management Public caută să aplice principiile din sectorul privat la managementul serviciilor publice.
Whether it is a country which re-launches a process already begun in past decades – such as Bulgaria, Czech Republic or Portugal – or a country which is taking its first steps along the route, such as Germany, Luxembourg or Romania – the emphasis is on a close analysis of the responsibilities which should be devolved.
Sunt cinci mari principii de bază: plasarea clientului în centrul activităţii de stat, erodând astfel mentalitatea sectorului public; descentralizarea responsabilităţilor până la nivelul cel mai apropiat de câmpul operaţional; făcându-i răspunzători faţă de comunitate pe ofiţerii guvernamentali; subliniind calitatea serviciilor şi eficienţa corpurilor publice şi, în sfârşit, înlocuind controalele tradiţionale cu
Greater attention is paid to pedagogic autonomy which seems more closely linked to raising achievement at school.
7 evaluarea prin rezultate (Hood, 2001) (). Descentralizarea responsabilităţilor către comunităţile locale şi autonomia şcolară sunt astfel legate cu scopul de a spori eficienţa managementului şcolar – este de la sine înţeles că deciziile luate la nivelul cel mai apropiat de câmpul operaţional vor garanta cea mai bună utilizare a resurselor publice.
This renewed interest in school autonomy is characterised by an increased use of trials with the intention of studying how schools use their new powers and achieving greater understanding of the effects of school autonomy (Figure 1.2). During previous decades, with the exception of some Nordic countries and other very limited trials (7), school autonomy has been implemented without any transition period or any testing.
Această teorie duală a condus reformele în timpul acestei perioade în Republica Cehă, Polonia, Slovacia şi în Statele Baltice, unde ruptura cu sistemul puternic centralizat dinainte a oferit şi ocazia să fie adoptate reguli noi pentru managementul public.
However, the current decade has seen a more pragmatic, experimental approach.
În Ţările Nordice, autonomia şcolară a fost conectată şi cu procesul de descentralizare politică, care a gândit consiliile şcolare ca jucători importanţi în managementul şcolar.
For example, since 2004, most German Länder have been operating trials which are closely analysed in order to understand the processes at work. Similarly, in the Czech Republic teaching autonomy reforms which required schools to develop their own curriculum in 2006 were piloted in 14 schools at ISCED levels 1 and 2 from 2004.
Autonomia şcolară face parte adesea din acelaşi cadru legislativ ca şi descentralizarea politică – ca două cutii puse una peste alta – din moment ce autorităţile locale (cărora li se acordă noi responsabilităţi) pot, la rândul lor, să delege sarcini noi către şcolile pe care le au în grijă.
Luxembourg has also been carrying out a pilot scheme with a largely pedagogic focus in ISCED level 2 institutions since 2004.
Viziunea autonomiei şcolare a evoluat puţin în deceniul actual din moment ce transferul de noi responsabilităţi către şcoli nu mai este încorporat într-un proces global de înnoire structurală politică şi administrativă.
Similarly, the new contractual policy in Portugal is currently being tested in 24 schools selected from a reserve of volunteer schools who had already carried out self-evaluations.
În majoritatea ţărilor, autonomia şcolară este văzută acum pe scară largă ca un instrument ce poate fi folosit pentru îmbunătăţirea calităţii educaţiei.
Autonomy is therefore gradually developing in several areas: teaching (including curricula), human resources, social services and the management of property and finances.
Indiferent dacă este o ţară care relansează un proces început în ultimele decenii – cum sunt Bulgaria, Republica Cehă sau Portugalia – sau o ţară care face primii paşi pe acest drum – cum sunt Germania, Luxembourg sau România – accentul se pune pe o analiză atentă a responsabilităţilor care trebuie dezvoltate.