natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In this respect it is first to be borne in mind that the European Community must respect international law in the exercise of its powers (Poulsen and Diva Navigation, paragraph 9, and Racke, paragraph 45), the Court having in addition stated, in the same paragraph of the first of those judgments, that a measure adopted by virtue of those powers must be interpreted, and its scope limited, in the light of the relevant rules of international law.
În această privință, trebuie mai întâi amintit că Comunitatea trebuie să își exercite competențele cu respectarea dreptului internațional (Hotărârile citate anterior Poulsen și Diva Navigation, punctul 9, și Racke, punctul 45), Curtea precizând în plus, la același punct din prima hotărâre menționată, că un act adoptat în temeiul competențelor sale trebuie să fie interpretat, iar domeniul său de aplicare limitat, în lumina normelor relevante ale dreptului internațional.
Moreover, the Court has held that the powers of the Community provided for by Articles 177 EC to 181 EC in the sphere of cooperation and development must be exercised in observance of the undertakings given in the context of the United Nations and other international organisations (Case C-91/05 Commission v Council [2008] ECR I-3651, paragraph 65 and caselaw cited).
În plus, Curtea a statuat că competențele Comunității prevăzute la articolele 177-181 CE în materie de cooperare și de dezvoltare trebuie să fie exercitate cu respectarea angajamentelor luate în cadrul Națiunilor Unite și al celorlalte organizații internaționale (Hotărârea din 20 mai 2008, Comisia/Consiliul, C-91/05, Rep., p. I-3651, punctul 65 și jurisprudența citată).
Observance of the undertakings given in the context of the United Nations is required just as much in the sphere of the maintenance of international peace and security when the Community gives effect, by means of the adoption of Community
Respectarea angajamentelor luate în cadrul Națiunilor Unite se impune și în domeniul menținerii păcii și securității internaționale, cu ocazia punerii în aplicare de către Comunitate, prin adoptarea de acte comunitare în temeiul articolelor 60 CE și
KADI AND AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION v COUNCIL AND COMMISSION measures taken on the basis of Articles 60 EC and 301 EC, to resolutions adopted by the Security Council under Chapter VII of the Charter of the United Nations.
301 CE, a rezoluțiilor adoptate de Consiliul de Securitate în temeiul capitolului VII din Carta Națiunilor Unite.
In the exercise of that latter power it is necessary for the Community to attach special importance to the fact that, in accordance with Article 24 of the Charter of the United Nations, the adoption by the Security Council of resolutions under Chapter VII of the Charter constitutes the exercise of the primary responsibility with which that international body is invested for the maintenance of peace and security at the global level, a responsibility which, under Chapter VII, includes the power to determine what and who poses a threat to international peace and security and to take the measures necessary to maintain or restore them.
În exercitarea acestei din urmă competențe, Comunitatea trebuie întradevăr să acorde o importanță particulară faptului că, potrivit articolului 24 din Carta Națiunilor Unite, adoptarea de către Consiliul de Securitate de rezoluții în temeiul capitolului VII din această cartă reprezintă exercitarea responsabilității principale cu care este învestit acest organ internațional pentru menținerea, la nivel mondial, a păcii și securității, responsabilitate care, în cadrul acestui capitol VII, include și puterea de a stabili ceea ce reprezintă o amenințare împotriva păcii și securității internaționale, precum și de a lua măsurile necesare pentru a le menține sau a le restabili.
Next, it is to be noted that the powers provided for in Articles 60 EC and 301 EC may be exercised only in pursuance of the adoption of a common position or joint action by virtue of the provisions of the EC Treaty relating to the CFSP which provides for action by the Community.
În continuare, trebuie să se constate că competențele prevăzute la articolele 60 CE și 301 CE nu pot fi exercitate decât ca urmare a adoptării unei poziții comune sau a unei acțiuni comune în temeiul dispozițiilor Tratatului UE referitoare la PESC care prevede o acțiune din partea Comunității.
Although, because of the adoption of such an act, the Community is bound to take, under the EC Treaty, the measures necessitated by that act, that obligation means, when the object is to implement a resolution of the Security Council adopted under Chapter VII of the Charter of the United Nations, that in drawing up those measures the Community is to take due account of the terms and objectives of the resolution concerned and of the relevant obligations under the Charter of the United Nations relating to such implementation.
Or, deși, prin adoptarea unui astfel de act, Comunitatea este obligată să ia, în cadrul Tratatului CE, măsurile pe care acest act le impune, această obligație presupune, atunci când este vorba de punerea în aplicare a unei rezoluții a Consiliului de Securitate adoptate în temeiul capitolului VII din Carta Națiunilor Unite, ca, la elaborarea acestor măsuri, Comunitatea să țină seama în mod corespunzător de termenii și obiectivele rezoluției respective, precum și de obligațiile relevante care decurg din Carta Națiunilor Unite referitoare la o astfel de punere în aplicare.
Furthermore, the Court has previously held that, for the purposes of the interpretation of the contested regulation, account must also be taken of the wording and purpose of Resolution 1390 (2002) which that regulation, according to the fourth recital in the preamble thereto, is designed to implement (Möllendorf and Möllen­dorf­Niehuus, paragraph 54 and caselaw cited).
Pe de altă parte, Curtea sa pronunțat deja în sensul că, pentru interpretarea regulamentului în litigiu, trebuie de asemenea să se țină seama de textul și de obiectul Rezoluției 1390 (2002) a cărei punere în aplicare o are în vedere acest regulament, potrivit considerentului (4) al acestuia (Hotărârea Möllendorf și Möllendorf-Niehuus, citată anterior, punctul 54 și jurisprudența citată).
It must however be noted that the Charter of the United Nations does not impose the choice of a particular model for the implementation of resolutions adopted by the Security Council under Chapter VII of the Charter, since they are to be given effect in accordance with the procedure applicable in that respect in the domestic legal order of each Member of the United Nations.
Cu toate acestea, trebuie subliniat că în Carta Națiunilor Unite nu se impune alegerea unui model determinat pentru punerea în aplicare a rezoluțiilor adoptate de Consiliul de Securitate în temeiul capitolului VII din această cartă, această punere în aplicare trebuind să intervină potrivit modalităților aplicabile în această privință în ordinea juridică internă a fiecărui membru al ONU.
The Charter of the United Nations leaves the Members of the United Nations a free choice among the various possible models for transposition of those resolutions into their domestic legal order.
Întradevăr, Carta Națiunilor Unite lasă în principiu membrilor ONU libertatea de a alege între diferitele modele posibile de receptare în ordinea lor juridică internă a unor astfel de rezoluții.
It follows from all those considerations that it is not a consequence of the principles governing the international legal order under the United Nations that any judicial review of the internal lawfulness of the contested regulation in the light of fundamental freedoms is excluded by virtue of the fact that that measure is intended to give effect to a resolution of the Security Council adopted under Chapter VII of the Charter of the United Nations.
Din toate aceste considerente rezultă că principiile care guvernează ordinea juridică internațională creată de Națiunile Unite nu presupun că un control jurisdicțional al legalității interne a regulamentului în litigiu din perspectiva drepturilor fundamentale ar fi exclus datorită faptului că acest act vizează punerea în aplicare a unei rezoluții a Consiliului de Securitate adoptate în temeiul capitolului VII din Carta Națiunilor Unite.
What is more, such immunity from jurisdiction for a Community measure like the contested regulation, as a corollary of the principle of the primacy at the level of international law of obligations under the Charter of the United Nations, especially those relating to the implementation of resolutions of the Security Council adopted under Chapter VII of the Charter, cannot find a basis in the EC Treaty.
O astfel de imunitate jurisdicțională a unui act comunitar, precum regulamentul în litigiu, în calitate de corolar al principiului priorității pe planul dreptului internațional a obligațiilor rezultând din Carta Națiunilor Unite, în special a celor referitoare la punerea în aplicare a unor rezoluții ale Consiliului de Securitate adoptate în temeiul capitolului VII din această cartă, nu are, pe de altă parte, niciun fundament în Tratatul CE.
Admittedly, the Court has previously recognised that Article 234 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 307 EC) could, if the conditions for application have been satisfied, allow derogations even from primary law, for example from Article 113 of the EC Treaty on the common commercial policy (see, to that effect, Centro­Com, paragraphs 56 to 61).
Desigur, este adevărat că sa admis deja de către Curte că articolul 234 din Tratatul CE (devenit, după modificare, articolul 307 CE) putea, dacă erau întrunite condițiile de aplicare a acestuia, să permită derogări chiar și de la dreptul primar, de exemplu de la articolul 113 din Tratatul CE referitor la politica comercială comună (a se vedea în acest sens Hotărârea Centro-Com, citată anterior, punctele 56-61).
It is true also that Article 297 EC implicitly permits obstacles to the operation of the common market when they are caused by measures taken by a Member State to carry out the international obligations it has accepted for the purpose of maintaining international peace and security.
De asemenea, este adevărat că articolul 297 CE permite în mod implicit existența unor obstacole în calea funcționării pieței comune care ar fi cauzate de unele măsuri pe care un stat membru le-ar adopta pentru punerea în aplicare a unor angajamente internaționale pe care le-a contractat în vederea menținerii păcii și securității internaționale.
Those provisions cannot, however, be understood to authorise any derogation from the principles of liberty, democracy and respect for human rights and fundamental freedoms enshrined in Article 6(1) EU as a foundation of the Union.
Totuși, aceste dispoziții nu pot fi înțelese ca autorizând o derogare de la principiile libertății, democrației și respectării drepturilor omului și a libertăților fundamentale consacrate la articolul 6 alineatul (1) UE ca fundamente ale Uniunii.
Article 307 EC may in no circumstances permit any challenge to the principles that form part of the very foundations of the Community legal order, one of which is the protection of fundamental rights, including the review by the Community judicature of the lawfulness of Community measures as regards their consistency with those fundamental rights.
Întradevăr, articolul 307 CE nu ar putea în niciun caz să permită punerea în discuție a unor principii care fac parte din chiar fundamentele ordinii juridice comunitare, printre care cel al protecției drepturilor fundamentale, care include controlul de către instanța comunitară a legalității actelor comunitare în privința conformității lor cu aceste drepturi fundamentale.
Nor can an immunity from jurisdiction for the contested regulation with regard to the review of its compatibility with fundamental rights, arising from the alleged absolute primacy of the resolutions of the Security Council to which that measure is designed to give effect, find any basis in the place that obligations under the Charter of the United Nations would occupy in the hierarchy of norms within the Community legal order if those obligations were to be classified in that hierarchy.
O imunitate jurisdicțională a regulamentului în litigiu în privința controlului compatibilității acestuia cu drepturile fundamentale, care ar decurge dintr-o pretinsă prioritate absolută a rezoluțiilor Consiliului de Securitate pe care acest act vizează să le pună în aplicare, nu ar putea de asemenea să fie întemeiată pe locul pe care l-ar ocupa obligațiile care decurg din Carta Națiunilor Unite întro ierarhie a normelor în sânul ordinii juridice comunitare, dacă aceste obligații ar fi clasificate în această ierarhie.
Article 300(7) EC provides that agreements concluded under the conditions set out in that article are to be binding on the institutions of the Community and on Member States.
Întradevăr, articolul 300 alineatul (7) CE prevede că acordurile încheiate în condițiile stabilite la acest articol sunt obligatorii pentru instituțiile Comunității și pentru statele membre.
Thus, by virtue of that provision, supposing it to be applicable to the Charter of the United Nations, the latter would have primacy over acts of secondary Community law (see, to that effect, Case C-308/06 Intertanko and Others [2008] ECR I-4057, paragraph 42 and caselaw cited).
Astfel, în temeiul acestei dispoziții, dacă ar fi aplicabilă Cartei Națiunilor Unite, aceasta din urmă ar beneficia de prioritate asupra actelor de drept comunitar derivat (a se vedea în acest sens Hotărârea din 3 iunie 2008, Intertanko și alții, C-308/06, Rep., p. I-4057, punctul 42 și jurisprudența citată).
That primacy at the level of Community law would not, however, extend to primary law, in particular to the general principles of which fundamental rights form part.
Totuși, această prioritate pe planul dreptului comunitar nu s-ar extinde la dreptul primar și, în special, la principiile generale din care fac parte drepturile fundamentale.
That interpretation is supported by Article 300(6) EC, which provides that an international agreement may not enter into force if the Court has delivered an adverse opinion on its compatibility with the EC Treaty, unless the latter has previously been amended.
Această interpretare este susținută de alineatul (6) al aceluiași articol 300 CE, potrivit căruia un acord internațional nu poate intra în vigoare în cazul în care Curtea a dat un aviz negativ cu privire la compatibilitatea lui cu Tratatul CE, în afară de cazul în care acesta a fost modificat în prealabil.
It has however been maintained before the Court, in particular at the hearing, that the Community judicature ought, like the European Court of Human Rights, which in several recent decisions has declined jurisdiction to review the compatibility of certain measures taken in the implementing of resolutions adopted by the Security Council under Chapter VII of the Charter of the United Nations, to refrain from reviewing the lawfulness of the contested regulation in the light of fundamental freedoms, because that regulation is also intended to give effect to such resolutions.
Cu toate acestea, în fața Curții, în special în ședință, sa susținut că, asemănător Curții Europene a Drepturilor Omului, care în mai multe decizii recente a declarat că nu are competența de a controla conformitatea anumitor acte intervenite în cadrul punerii în aplicare a unor rezoluții adoptate de Consiliul de Securitate în temeiul capitolului VII din Carta Națiunilor Unite, instanțele comunitare ar trebui să se abțină de la a controla legalitatea regulamentului în litigiu din perspectiva drepturilor fundamentale, din moment ce acest act vizează de asemenea punerea în aplicare a unor astfel de rezoluții.
In this respect, it is to be found that, as the European Court of Human Rights itself has noted, there exists a fundamental difference between the nature of the measures concerned by those decisions, with regard to which that court declined jurisdiction to carry out a review of consistency with the ECHR, and the nature of other measures with regard to which its jurisdiction would seem to be unquestionable (see Behrami and Behrami v. France and Saramati v. France, Germany and Norway of 2 May 2007, not yet published in the Reports of Judgments and Decisions, §151).
În această privință, trebuie să se constate că, astfel cum a subliniat, de altfel, chiar Curtea Europeană a Drepturilor Omului, există o diferență fundamentală între natura actelor vizate de respectivele decizii, în privința cărora această instanță a declarat că nu are competența de a exercita controlul de conformitate în raport cu CEDO, și aceea a altor acte pentru care competența sa este incontestabilă (a se vedea Curtea Europeană a Drepturilor Omului, Decizia Behrami și Behrami împotriva Franței și Saramati împotriva Franței, Germaniei și Norvegiei din 2 mai 2007, nepublicată încă în Recueil des arrêts et décisions, § 151).
While, in certain cases before it the European Court of Human Rights has declined jurisdiction ratione personae, those cases involved actions directly attributable to the United Nations as an organisation of universal jurisdiction fulfilling its imperative collective security objective, in particular actions of a subsidiary organ of the UN
Întradevăr, deși, în anumite cauze cu care a fost sesizată, Curtea Europeană a Drepturilor Omului a declarat că nu are competență ratione personae, acestea priveau acțiuni imputabile direct ONU în calitate de organizație cu vocație universală care îndeplinește un obiectiv imperativ de securitate colectivă, în special acțiuni ale unui
KADI AND AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION v COUNCIL AND COMMISSION created under Chapter VII of the Charter of the United Nations or actions falling within the exercise of powers lawfully delegated by the Security Council pursuant to that chapter, and not actions ascribable to the respondent States before that court, those actions not, moreover, having taken place in the territory of those States and not resulting from any decision of the authorities of those States.
KADI ȘI AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION/CONSILIUL ȘI COMISIA organ subsidiar al ONU instituit în cadrul capitolului VII din Carta Națiunilor Unite sau acțiuni care se situau în cadrul exercitării puterilor valabil delegate de către Consiliul de Securitate în temeiul aceluiași capitol, iar nu acțiuni imputabile statelor pârâte în fața acelei Curți, aceste acțiuni nedesfășurându-se, pe de altă parte, pe teritoriul acestor state și nerezultând dintr-o decizie a autorităților acestora.
By contrast, in paragraph 151 of Behrami and Behrami v. France and Saramati v. France, Germany and Norway, the European Court of Human Rights stated that in the case leading to its judgment in Bosphorus Hava Yolları Turizm ve Ticaret Anonim Şirketi v. Ireland, concerning a seizure measure carried out by the authorities of the respondent State on its territory following a decision by one of its ministers, it had recognised its competence, notably ratione personae, vis-à-vis the respondent State, despite the fact that the source of the contested measure was a Community regulation taken, in its turn, pursuant to a resolution of the Security Council.
În schimb, la punctul 151 din Decizia Behrami și Behrami împotriva Franței și Saramati împotriva Franței, Germaniei și Norvegiei citată anterior, Curtea Europeană a Drepturilor Omului a indicat că, în cauza în care a pronunțat Hotărârea Bosphorus Hava Yolları Turizm ve Ticaret Anonim Șirketi împotriva Irlandei din 30 iunie 2005 (Recueil des arrêts et décisions, 2005-VI), privind o măsură de sechestru pusă în aplicare de către autoritățile statului pârât pe teritoriul său național ca urmare a unei decizii a unui ministru al acelui stat, aceasta și-a recunoscut competența, în special cea ratione personae, față de statul pârât, deși măsura în cauză fusese decisă în temeiul unui regulament comunitar adoptat la rândul său în temeiul unei rezoluții a Consiliului de Securitate.
In the instant case it must be declared that the contested regulation cannot be considered to be an act directly attributable to the United Nations as an action of one of its subsidiary organs created under Chapter VII of the Charter of the United Nations or an action falling within the exercise of powers lawfully delegated by the Security Council pursuant to that chapter.
În speță, este necesar să se constate că regulamentul în litigiu nu poate fi considerat ca reprezentând un act care este direct imputabil ONU în calitate de acțiune aparținând unuia dintre organele subsidiare ale acesteia instituite în cadrul capitolului VII din Carta Națiunilor Unite sau care se situează în cadrul exercitării puterilor valabil delegate de către Consiliul de Securitate în temeiul aceluiași capitol.
In addition and in any event, the question of the Court’s jurisdiction to rule on the lawfulness of the contested regulation has arisen in fundamentally different circumstances.
În plus și în orice situație, problema competenței Curții de a se pronunța asupra validității regulamentului în litigiu se pune într-un cadru fundamental diferit.
As noted above in paragraphs 281 to 284, the review by the Court of the validity of any Community measure in the light of fundamental rights must be considered to be the expression, in a community based on the rule of law, of a constitutional
Întradevăr, astfel cum sa amintit deja la punctele 281-284 din prezenta hotărâre, controlul efectuat de Curte în privința validității oricărui act comunitar din perspectiva drepturilor fundamentale trebuie să fie considerat expresia, întro comunitate
The question of the Court’s jurisdiction arises in the context of the internal and autonomous legal order of the Community, within whose ambit the contested regulation falls and in which the Court has jurisdiction to review the validity of Community measures in the light of fundamental rights.
Problema competenței Curții se pune întradevăr în cadrul ordinii juridice interne și autonome a Comunității, din care face parte regulamentul în litigiu, și în care Curtea are competența de a controla validitatea actelor comunitare din perspectiva drepturilor fundamentale.
It has in addition been maintained that, having regard to the deference required of the Community institutions vis-à-vis the institutions of the United Nations, the Court must forgo the exercise of any review of the lawfulness of the contested regulation in the light of fundamental rights, even if such review were possible, given that, under the system of sanctions set up by the United Nations, having particular regard to the re-examination procedure which has recently been significantly improved by various resolutions of the Security Council, fundamental rights are adequately protected.
În plus, sa susținut că, având în vedere deferența care se impune instituțiilor comunitare față de instituțiile Națiunilor Unite, Curtea ar trebui să renunțe la a exercita un control de legalitate asupra regulamentului în litigiu din perspectiva drepturilor fundamentale, chiar dacă un astfel de control ar fi posibil, din moment ce, în cadrul regimului sancțiunilor instituit de către Națiunile Unite, având în vedere în special procedura de reexaminare, astfel cum a fost recent ameliorată în mod semnificativ prin mai multe rezoluții ale Consiliului de Securitate, drepturile fundamentale sunt suficient protejate.
According to the Commission, so long as under that system of sanctions the individuals or entities concerned have an acceptable opportunity to be heard through a mechanism of administrative review forming part of the United Nations legal system, the Court must not intervene in any way whatsoever.
Potrivit Comisiei, atât timp cât, în cadrul regimului sancțiunilor, particularii sau entitățile vizate au o posibilitate acceptabilă de a fi ascultate ca urmare a unui mecanism de control administrativ care se integrează în sistemul juridic al Națiunilor Unite, Curtea nu ar trebui să intervină în niciun mod.