natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Article 12(7) of Directive 97/33 does not allow a national regulatory authority to approve a connection charge the rate of which is not cost-oriented, when it has the same characteristics as an interconnection charge and is levied as a supplement to such a charge.
Astfel, articolul 12 alineatul (7) din Directiva 97/33 nu permite unei autorităţi naţionale de reglementare să autorizeze o taxă de racordare al cărei tarif nu este stabilit în funcţie de costuri, în condiţiile în care aceasta prezintă aceleași caracteristici cu o taxă de interconectare și este percepută în plus faţă de o asemenea taxă.
Furthermore, the effect of such a charge is only to protect the market-dominant subscriber network operator, enabling it to fund its own deficit from the subscribers of the other operators of interconnected networks. Such funding, which is separate from any funding of universal service obligations, is contrary to the principle of free competition.
Pe de altă parte, efectul unei asemenea taxe este numai protejarea operatorului reţelei de abonaţi care domină piaţa și conduce la o finanţarea propriului deficit de către abonaţii altor operatori ai reţelelor interconectate, care intervine în afara finanţării obligaţiilor de serviciu universal și este contrară principiului liberei concurenţe.
The provisions in question produce direct effect and can be relied on directly before a national court by individuals to challenge a decision of the national regulatory authority.
Articolele menţionate produc efect direct și pot fi invocate în mod direct în faţa unei instanţe naţionale de către particulari pentru a contesta o decizie a autorităţii naţionale de reglementare.
In Case C-426/05 Tele2 Telecommunications [2008] ECR I-685, concerning the electronic communications networks and services referred to in Directive 2002/21 (41), the Court gave a ruling on the terms user‘affected’or undertaking‘affected’for the purposes of Article 4(1) of that directive (42), and the term party‘affected’within the meaning of Article 16(3) of that directive (43).
În cauza Tele2 Telecommunication (Hotărârea din 21 februarie 2008, C-426/05, Rep., p. I-685), privind reţelele și serviciile de comunicaţii electronice vizate de Directiva 2002/21/CE41,
Those terms must be interpreted as covering not only an‘undertaking (formerly) having significant power on the relevant market’which is the subject of a decision of a national regulatory authority taken in the context of a market analysis procedure and is the addressee of that decision, but also users and undertakings in competition with such an undertaking which are not themselves addressees of that decision but the rights of which are adversely affected by it.
Curtea sa pronunţat cu privire la noţiunea de utilizator sau de întreprindere„afectată”în înţelesul articolului 4 alineatul (1) din directiva menţionată42, precum și la aceea de parte
In the context of such proceedings, a provision of national law which grants party status only to ‘undertakings (formerly) having significant power on the relevant market’in respect of which specific regulatory obligations are imposed, amended or withdrawn is not, in principle, contrary to Article 4 of the directive.
„căreia i sa adus atingere” în înţelesul articolului 16 alineatul (3) din această directivă43. Aceste noţiuni trebuie să fie interpretate în sensul că pot viza nu numai o„întreprindere care are ( a avut) o putere semnificativă pe piaţa relevantă”și care face obiectul unei decizii luate de o autoritate naţională de reglementare în cadrul unei proceduri de analiză a pieţei și al cărei destinatar este, ci și utilizatorii și întreprinderile concurente ale unei astfel de întreprinderi care nu sunt ei înșiși destinatarii deciziei menţionate, dar ale căror drepturi sunt afectate în mod defavorabil de aceasta.
However, it is for the national court to ensure that national procedural law guarantees the safeguarding of the rights which those users and undertakings in competition derive from the Community legal order in a manner which is not less favourable than that in which comparable domestic rights are safeguarded and which does not prejudice the effectiveness of the legal protection of the parties concerned, which is guaranteed in Article 4 of the directive.
În cadrul unei asemenea proceduri, o dispoziţie de drept naţional care nu recunoaște calitatea de parte decât „întreprinderilor care au (au avut) o putere semnificativă pe piaţa relevantă”pentru care sunt impuse, modificate sau retrase obligaţii de reglementare specifice nu este, în principiu, contrară articolului 4
Directive 97/33/EC of the European Parliament and of the Council of 30 June 1997 on interconnection in telecommunications with regard to ensuring universal service and interoperability through application of the principles of open network provision (ONP) (OJ 1997 L 199, p.
Directiva 97/33/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 30 iunie 1997 privind interconectarea în telecomunicaţii în vederea asigurării unui serviciu universal și a interoperabilităţii prin aplicarea principiilor de furnizarea unei reţele deschise (ONP) (JO L 199, p.
32), as amended by Directive 98/61/EC of the European Parliament and of the Council of 24 September 1998 (OJ 1998 L 268, p. 37).
32), astfel cum a fost modificată prin Directiva 98/61/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 septembrie 1998 (JO L 268, p. 37).
Commission Directive 90/388/EEC of 28 June 1990 on competition in the markets for telecommunications services (OJ 1990 L 192, p.
Directiva90/388/CEEaComisieidin28iunie1990privindconcurenţapepieţeledeserviciidetelecomunicaţii (JO L 192, p.
10), as amended by Commission Directive 96/19/EC of 13 March 1996 (OJ 1996 L 74, p. 13).
10), astfel cum a fost modificată prin Directiva 96/19/CE a Comisiei din 13 martie 1996 (JO L 74, p. 13).
Which grants any user or undertaking providing electronic communications networks and/or services a right to appeal against a decision taken by a national regulatory authority by which it is affected.
Care acordă oricărui utilizator sau oricărei întreprinderi care furnizează reţele și/sau servicii de comunicaţii electronice dreptul de a ataca o decizie adoptată de o autoritate naţională de reglementare care îl afectează.
Which grants to such a person the right to begiven an appropriate period of notice of a decision towithdraw sector-specific regulatory obligations.
Careconferăacesteiadinurmădreptulaiseacorda,cuprivireladeciziadeeliminareaobligaţiilor,operioadă de înștiinţare adecvată.
Court of Justice
Curtea de Justiţie menţionat anterior.
In Case C-239/07 Sabatauskas andOthers (judgment of 9 October 2008), concerning the internal market in electricity, the Court held that Article 20 of Directive 2003/54 (44) is to be interpreted as defining the Member States’obligations only in respect of the access and not the connection of third parties to the electricity transmission and distribution systems and as not laying down that the system of network access that the Member States are required to establish must allow an eligible customer to choose, a this discretion, the type of system to which he wishes to connect.
În cauza Sabatauskas și alţii (Hotărârea din 9 octombrie 2008, C-239/07), privind piaţa internă de energie electrică, Curtea a statuat că articolul 20 din Directiva 2003/5444 trebuie interpretat în sensul că definește obligaţiile statelor membre numai în ceea ce privește accesul, iar nu racordarea terţilor la reţelele de transport și de distribuţie de energie electrică, și că nu prevede că sistemul de acces la reţele pe care statelemembre sunt obligate să îl pună în aplicare trebuie să permită consumatorului eligibil să aleagă în mod discreţionar tipul de reţea la care dorește să se racordeze.
That provision does not preclude national legislation which lays down that an eligible customer’s equipment may be connected to a transmission system only where the distribution system operator refuses, on account of established technical or operating requirements, to connect to its system the equipment of the eligible customer which is on the territory included in its licence.
Articolul menţionat nu se opune unei reglementări naţionale care prevede că echipamentele unui consumator eligibil pot fi racordate la o reţea de transport numai dacă operatorul unei reţele de distribuţie refuză, în temeiul cerinţelor tehnice sau de exploatare impuse, să racordeze la reţeaua sa echipamentele consumatorului eligibil situate în zona de activitate stabilită în licenţa sa.
It is, however, for the national courts to verify that the implementation and application of that access system is carried out in accordance with criteria which are objective and do not discriminate between the users of the transmission and distribution systems.
Cu toate acestea, revine instanţei naţionale să se asigure că implementarea și aplicarea acestui sistem se efectuează potrivit unor criterii obiective și nediscriminatorii între utilizatorii reţelelor.
With regard to the protection of personal data, of particular note is Case C-524/06 Huber (judgment of 16 December 2008), concerning the German system for processing personal data relating to Union citizens who are not German nationals, under which the data relating to such foreign nationals is to be processed and stored in a special register containing a wider range of information than that relating to German nationals, which is kept in district registers.
În materia protecţiei datelor cu caracter personal vommenţiona cauza Huber (Hotărârea din 16 decembrie 2008, C-524/06), referitoare la sistemul german de prelucrarea datelor cu caracter personal referitoare la cetăţenia i Uniunii care nu sunt resortisanţi germani, sistem care prevedea prelucrarea și stocarea datelor referitoare la acești resortisanţi străini într-un registru special care conţine informaţii mai numeroase decât cele referitoare la resortisanţii germani aflate, acestea, în registrele comunale.
When asked whether such a system is compatible with Article 7(e) of Directive 95/46 on the protection of individuals with regard to the processing of personal data and on the freemovement of such data (45), the Court held that such a system, having as its object the provision of support to the national authorities responsible for the application of the legislation relating to the right of residence, does not satisfy the requirement of necessity laid down by that provision, interpreted in the light of the prohibition of any discrimination on grounds of nationality, unless it contains only the data which are necessary for the application by those authorities of that legislation and its centralised nature enables that legislation to be more effectively applied as regards the right of residence of Union citizens who are not nationals of that Member State. It is for the national courts to ascertain whether that is the case.
Întrebată cu privire la compatibilitatea unui asemenea sistem cu articolul 7 litera (e) din Directiva 95/46 privind protecţia persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulaţie a acestor date45, Curtea a statuat că un asemenea sistem care are drept obiectiv sprijinirea autorităţilor naţionale însărcinate cu aplicarea dispoziţiilor privind dreptul de ședere nu îndeplinește cerinţa necesităţii, prevăzută la articolul menţionat, interpretat în lumina interzicerii oricărei discriminări exercitate pemotiv de cetăţenie, decât în cazul în care conţine numai datele necesare pentru aplicarea de către autorităţile menţionate a acestor dispoziţii și în cazul în care caracterul său centralizat permite o aplicare mai eficientă a acestor dispoziţii în ceea ce privește dreptul de ședere al cetăţenilor Uniunii care nu sunt resortisanţi ai acestui stat membru, ceea ce revine instanţei de trimitere să verifice.
The storage and processing of personal data containing individualised personal information in such a register for statistical purposes cannot, on any basis, be considered to be necessary within the meaning of Article 7(e) of Directive 95/46.
În orice caz, nu pot fi considerate necesare în sensul articolului 7 litera (e) din Directiva 95/46, citată anterior, stocarea și prelucrarea datelor cu caracter personal nominale în cadrul unui registru în scopuri statistice.
Moreover, the Court considered that Article 12(1) EC precludes the putting in place by a Member State, for the purpose of fighting crime, of such a system for processing personal data that is specific to Union citizens who are not nationals of that Member State, since the situation of the nationals of a Member State, as regards the objective of fighting crime, is not different from that of Union citizens who are not nationals of that Member State and are resident in its territory.
Pe de altă parte, Curtea a considerat că articolul 12 alineatul
Directive 2003/54/EC of the European Parliament and of the Council of 26 June 2003 concerning common rules for the internal market in electricity and repealing Directive 96/92/EC (OJ 2003 L 176, p. 37).
Directiva 2003/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2003 privind normele comune pentru piaţa internă de energie electrică și de abrogare a Directivei 96/92/CE (JO L 176, p. 37, Ediţie specială, 12/vol. 2, p. 61).
Directive 95/46/EC of the European Parliament and of the Council of 24 October 1995 on the protection of individuals with regard to the processing of personal data and on the freemovement of such data (OJ 1995 L 281, p. 31).
Directiva95/46aParlamentuluiEuropeanșiaConsiliuluidin24octombrie1995privindprotecţiapersoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulaţie a acestor date (JO L 281, p. 31, Ediţie specială, 13/vol. 17, p. 10).
Proceedings which a non-profit-making organisation of producers and publishers of musical and audiovisual recordings brings proceedings seeking an order that a provider of Internet access services disclose to the organisation the identities and addresses of certain subscribers, so as to enable civil proceedings to be brought for infringement of copyright, neither the directives relating to the information society and the protection of intellectual property, especially copyright (46), nor those relating to the protection of personal data (47) require the Member States to lay down an obligation to communicate personal data in order to ensure effective protection of copyright in the context of civil proceedings.
(1) CE se opune instituirii de către un stat membru, în vederea combaterii criminalităţii, a unui asemenea sistem de prelucrarea datelor cu caracter personal care privește specific cetăţenii Uniunii care nu sunt resortisanţi ai acestui stat membru, situaţia resortisanţilor unui stat membru nefiind diferită de cea a cetăţenilor Uniunii care nu sunt resortisanţi ai acestui stat membru și care locuiesc pe teritoriul său în ceea ce privește obiectivul combaterii criminalităţii.
The agreement on trade-related aspects of intellectual property rights (TRIPs Agreement) does not contain provisions which require those directives to be interpreted as compelling the Member States to lay down such an obligation.
În cauza Promusicae (Hotărârea din 29 ianuarie 2008, C-275/06, Rep., p.
However, the Court pointed out that Communitylaw requires that, when transposing those directives, the Member States take care to rely on an interpretation of them which allows a fair balance to be struck between the various fundamental rights protected by the Community legal order.
I-271), Curtea a statuat că dreptul comunitar nu impune statelor obligaţia de a comunica date cu caracter personal în vederea asigurării protecţiei efective a dreptului de autor în cadrul unei proceduri civile.
When implementing the measures transposing those directives, the authorities and courts of the Member States must not only interpret their national law in a manner consistent with those directives but also make sure that they do not rely on an interpretation of them which would be in conflict with fundamental rights or with the other general principles of Community law, such as the principle of proportionality.
Astfel, în situaţia în care o asociaţie fără scop lucrativ care cuprinde producători și editori de înregistrări muzicale, precum și de înregistrări audiovizuale a introdus o cerere prin care a solicitat obligarea furnizorului de servicii de acces la internet să dezvăluie identitatea și adresa titularilor anumitor linii de abonaţi pentru a putea să iniţieze proceduri civile pentru încălcarea drepturilor de autor, nici directivele privind societatea informaţională și protecţia proprietăţii intelectuale, în special a dreptului de autor46, nici acelea privind protecţia datelor cu caracter personal47 nu impun statelor membre să prevadă obligaţia de a comunica date cu caracter personal în vederea asigurării protecţiei efective a dreptului de autor în cadrul unei proceduri civile.
In two cases, the Court was called upon to consider Directive 2000/35 on combating late payment in commercial transactions (48).
Acordul privind aspectele comerciale legate de drepturile de proprietate intelectuală (Acordul TRIPS) nu conţine dispoziţii care să determine interpretarea directivelor menţionate în sensul că impun statelor membre să prevadă o asemenea obligaţie.
In Case C-306/06 01051 Telecom (judgment of 3 April 2008), involving a dispute concerning payment of default interest claimed following alleged late payment of invoices, the Court held that Article 3(1)(c)(ii) of that directive is to be interpreted as meaning that it requires, in order that a payment by bank transfer may avoid or put an end to the application of interest for late payment, that the sum due be credited to the account of the creditor within the period for payment.
Totuși, Curtea a subliniat că dreptul comunitar impune statelor membre ca, la transpunerea directivelor menţionate, să se asigure că se întemeiază pe o interpretarea acestora care să permită asigurarea unui just echilibru între diferitele drepturi fundamentale protejate de ordinea juridică comunitară.
In Case C-265/07 Caffaro (judgment of 11 September 2008), the Court held that that directive is to be interpreted as not precluding a national provision pursuant to which a creditor in possession of an enforceable title in respect of an unchallenged claim against a public authority as remuneration for a commercial transaction cannot proceed to forced execution against the public authority before a period of 120 days has elapsed since service of the enforceable title on the authority. As regards the recovery procedures for unchallenged claims, the directive
La punerea în aplicarea măsurilor de transpunerea acestor directive, incumbă autorităţilor și instanţelor din statelemembre nu numai să interpreteze dreptul lor naţional într-unmod conform acestor directive, ci și să nu se întemeieze pe o interpretarea acestora care ar intra în conflict cu drepturile fundamentale sau cu alte principii generale ale dreptului comunitar, precum principiul proporţionalităţii.
10) and Directive 2004/48/EC of the European Parliament and of the Council of 29 April 2004 on the enforcement of intellectual property rights (OJ 2004 L 157, p. 45).
230) și Directiva 2004/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind respectarea drepturilor de proprietate intelectuală (JO L 157, p.
Directive 2000/35/EC of the European Parliament and of the Council of 29 June 2000 on combating late payment in commercial transactions (OJ 2000 L 200, p. 35).
10) și Directiva 2002/58/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 iulie 2002 privind prelucrarea datelor personale și protejarea confidenţialităţii în sectorul comunicaţiilor electronice (JO L 201, p. 37, Ediţie specială, 13/vol. 36, p. 63).
With regard to consumer protection, there are again two judgments which merit consideration.
Două cauze au determinat Curtea să se aplece asupra Directivei 2000/35 privind combaterea întârzierii efectuării plăţilor în cazul tranzacţiilor comerciale48.
In Case C-412/06 Hamilton (judgment of 10 April 2008), the Court stated that Directive 85/577 to protect the consumer in respect of contracts negotiated away from business premises (49) must be interpreted as meaning that the national legislature is entitled to provide that the right of cancellation laid down in Article 5(1) of the directive, which provides that the consumer can renounce the effects of his undertaking by sending notice within a period of not less than seven days from the date on which the trader notified him of that right, may be exercised no later than one month from the date on which the contracting parties performed in full their obligations under a contract for long-term credit, where the consumer has been given defective notice concerning the exercise of that right.
În cauza 01051 Telecom (Hotărârea din 3 aprilie 2008, C-306/06), în cadrul unui litigiu privind plata unor dobânzi moratorii solicitate pentru o pretinsă plată tardivă a facturilor, Curtea a arătat că articolul 3 alineatul (1) litera (c) punctul (ii) din directiva menţionată trebuie interpretat în sensul că impune, pentru ca o plată prin virament bancar să evite sau să pună capăt aplicării dobânzilor de întârziere, ca la scadenţă suma datorată să fie înregistrată în contul creditorului.
In Case C-404/06 Quelle (judgment of 17 April 2008), a reference was made to the Court by the Bundesgerichtshof (Federal Court of Justice) concerning a dispute between a consumers’ association and Quelle, which had, in accordance with German legislation, requested and obtained payment from a consumer for use of a defective appliance which was replaced with a new appliance.
În cauza Caffaro (Hotărârea din 11 septembrie 2008, C-265/07), Curtea a statuat că directiva menţionată trebuie interpretată în sensul că nu se opune unei dispoziţii naţionale în temeiul căreia un creditor, care deţine un titlu executoriu privind o creanţă necontestată împotriva unei autorităţi publice, cu titlu de contraprestaţie a unei tranzacţii comerciale, nu poate proceda la o executare silită împotriva acestei autorităţi înainte de expirarea unui termen de 120 de zile de la notificarea titlului executoriu către respectiva autoritate.
The Court considered that Directive 1999/44 on consumer goods (50) precludes national legislation under which a seller who has sold consumer goods which are not in conformity may require the consumer to pay compensation for the use of the defective goods until their replacement with new goods.
Astfel, această directivă, în ceea ce privește procedurile de recuperarea creanţelor necontestate, nu armonizează decât termenul de obţinerea titlului executoriu respectiv, fără a reglementa procedurile de executare silită, care rămân supuse dreptului naţional al statelor membre.
The ‘free of charge’ aspect of the seller’s obligation to bring goods into conformity is intended to protect consumers from the risk of financial burdens which might dissuade them from asserting their rights in the absence of such protection.
În ceea ce privește protecţia consumatorilor, se pot evidenţia de asemenea două hotărâri.
The seller, who, in contrast with the consumer who has already paid the selling price, does not perform his contractual obligation correctly if he delivers goods which are not in conformity, must bear the consequences of that faulty performance.
În cauza Quelle (Hotărârea din 17 aprilie 2008, C-404/06), Curtea a fost sesizată de Bundesgerichtshof cu un litigiu între o asociaţie de consumatori, pe de o parte, și întreprinderea Quelle, pe de altă parte, care solicitase și obţinuse de la o consumatoare plata pentru utilizarea unui aparat defect, înlocuit cu un aparat nou, potrivit legislaţiei germane.
The seller’s financial interests are nevertheless protected, on the one hand, by the two-year time limit and, on the other, by the fact that it may refuse to replace the goods where that remedy would be disproportionate in that it would impose unreasonable costs on the seller.
Curtea a considerat că Directiva 1999/44 privind bunurile de consum50 se opune unei reglementări naţionale care permite vânzătorului, în cazul în care a vândut un bun de