natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In his capacity as Commissioner for traffic and mobility issues in Milan, the Mayor of that city approved a programme of works, which included the construction project for a road linking certain districts in the north of Milan, of a length of 1 600m.
În cadrul funcţiilor sale de comisar însărcinat cu problemele de circulaţie şi de mobilitate în oraşul Milano, primarul acestui oraş a aprobat un program de lucrări, printre care figura proiectul de realizare a unei şosele între anumite cartiere din partea de nord a oraşului Milano, cu o lungime de 1 600 m.
On 29 October 2002, he approved the final project for that road.
La 29 octombrie 2002, acesta a aprobat proiectul definitiv privind această şosea.
They claimed, inter alia, that the procedure followed did not comply with Community law because no environmental impact assessment of the project had been carried out.
Aceştia au susţinut în special că procedura urmată nu este conformă dreptului comunitar din cauza lipsei evaluării efectelor proiectului asupra mediului.
That court dismissed the action as unfounded, and Mr Aiello and Others lodged an appeal against that judgment before the Consiglio di Stato (Council of State).
Instanţa sesizată a respins acţiunea ca nefondată, iar domnul Aiello şi alţii au declarat apel împotriva acestei hotărâri în faţa Consiglio di Stato (Consiliul de Stat).
The Consiglio di Stato ordered measures of inquiry from which it is apparent that, although the 1953 General Regulatory Plan for the municipality of Milan envisaged the construction of a road permitting a rapid connection between districts of the city more than 10 kilometres apart, that objective had finally been abandoned in favour of a different project, concerning the construction of a number of separate roads.
Consiglio di Stato a dispus activităţi de cercetare judecătorească din care a rezultat că, deşi planul de urbanism general pentru Comune di Milano din 1953 prevedea realizarea unei şosele care să permită o legătură rapidă între cartiere ale oraşului aflate la o distanţă mai mare de 10 kilometri, acest obiectiv a fost în final abandonat în favoarea unui proiect diferit privind construcţia mai multor şosele distincte.
Two roads are planned, the first of which is at the origin of the main proceedings and the second of which is a different road of a length of 1 300m.
Ar fi fost construite două străzi, dintre care prima se află la originea litigiului din acţiunea principală, iar a doua reprezintă o şosea distinctă, cu o lungime de 1 300 m.
The Consiglio di Stato considers, therefore, that the project at issue in the main proceedings does not fall within the context of the construction of a single road of more than 10 kilometres for the purposes of Annex I to Directive 85/337, which lists the projects for which an environmental impact assessment is obligatory, but within that of Annex II to that legislation, which refers merely to the construction of roads.
Prin urmare, Consiglio di Stato consideră că proiectul în cauză în acţiunea principală nu se înscrie în cadrul construirii unei şosele unice mai mari de 10 kilometri, ce ar fi cuprinsă în anexa I la Directiva 85/337, care enumeră proiectele pentru care este obligatorie o evaluare a efectelor asupra mediului, ci în cadrul construcţiei unei şosele cuprinse în anexa II la acest text, care menţionează doar construcţia de drumuri.
However, the Consiglio di Stato enquires whether the project being challenged should not be subject to such an assessment in accordance with, inter alia, Article 4 of Annex II read in conjunction with Annex III to Directive 85/337, on the ground that that project forms part of a larger operation for the restructuring of all the roads of the districts concerned, so that the competent authority should have taken into consideration the ‘cumulation’ of the separate projects, a factor expressly set out by Annex III.
Totuşi, Consiglio di Stato se întreabă dacă proiectul contestat nu trebuia supus unei astfel de evaluări în temeiul în special al dispoziţiilor coroborate ale articolului 4, ale anexei II şi ale anexei III la Directiva 85/337 pentru motivul că acest proiect face parte dintr-o operaţiune mai vastă de restructurare a unui ansamblu de şosele din cartierele respective, astfel încât autoritatea competentă ar fi trebuit să ia în considerare „cumularea” diferitelor proiecte, criteriu prevăzut în mod expres în anexa III menţionată.
Accordingly, it decided to stay the proceedings and refer the following questions to the Court for a preliminary ruling:
În aceste condiţii, Consiglio di Stato a hotărât să suspende judecarea cauzei şi să adreseze Curţii următoarele întrebări preliminare:
Under Article 104(3) of the Rules of Procedure, inter alia, where the answer to a question referred may be clearly deduced from its existing caselaw or where the answer to that question leaves no scope for any reasonable doubt, the Court may, after hearing the Advocate General, give its decision by reasoned order.
În conformitate cu articolul 104 alineatul (3) din Regulamentul de procedură, în special atunci când răspunsul la o întrebare adresată poate fi în mod clar dedus din jurisprudenţă sau atunci când răspunsul la o astfel de întrebare nu lasă loc niciunei îndoieli rezonabile, Curtea, după ascultarea avocatului general, poate să se pronunţe prin ordonanţă motivată.
The Comune di Milano (Municipality of Milan) submits that the questions raised by the Consiglio di Stato are inadmissible because the two projects for the construction of roads to which the latter refers in the order for reference are distinct projects and are not, moreover, such as to have a cumulative impact on the environment.
Comune di Milano consideră că întrebările adresate de Consiglio di Stato sunt inadmisibile, întrucât cele două proiecte de construcţie de drumuri la care acesta din urmă se referă în decizia de trimitere reprezintă proiecte distincte şi, în plus, nu sunt de natură să aibă un efect cumulativ asupra mediului.
In accordance with settled caselaw, in the context of the cooperation between the Court of Justice and the national courts under Article 234 EC, it is solely for the national court, before which the dispute has been brought and which must assume responsibility for the subsequent judicial decision, to determine in the light of the particular circumstances of the case both the need for a preliminary ruling in order to enable it to deliver judgment and the relevance of the questions which it submits to the Court.
În acest sens, trebuie amintit că, potrivit unei jurisprudenţe constante, în cadrul cooperării dintre Curte şi instanţele naţionale instituite prin articolul 234 CE, este numai de competenţa instanţei naţionale care este sesizată cu soluţionarea litigiului şi care trebuie să îşi asume responsabilitatea pentru hotărârea judecătorească ce urmează a fi pronunţată să aprecieze, în raport cu particularităţile cauzei, atât necesitatea unei hotărâri preliminare pentru a fi în măsură să pronunţe propria hotărâre, cât şi pertinenţa întrebărilor pe care le adresează Curţii.
Consequently, where the questions submitted for a preliminary ruling concern the interpretation of Community law, the Court is, in principle, bound to give a ruling (see, inter alia, Joined Cases C-223/99 and C-260/99 Agorà and Excelsior [2001] ECR I-3605, paragraph 18).
În consecinţă, întrucât întrebările adresate au ca obiect interpretarea dreptului comunitar, Curtea este, în principiu, obligată să se pronunţe (a se vedea în special Hotărârea din 10 mai 2001, Agorà şi Excelsior, C-223/99 şi C-260/99, Rec., p. I-3605, punctul 18).
In the present case, the referring court has clearly stated that it requires the interpretation of several of the provisions of Directive 85/337 in order to ascertain whether
În speţă, instanţa de trimitere a arătat în mod clar că interpretarea mai multor dispoziţii din Directiva 85/337 îi este necesară pentru a stabili dacă proiectul de construcţie
In addition, the Court may not decline to give a ruling on a question referred to it by a national court unless it is quite obvious that the interpretation of Community law sought by that court bears no relation to the actual facts of the main action or its purpose or where the problem is hypothetical, or where the Court does not have before it the factual or legal material necessary to give a useful answer to the questions submitted to it (see, inter alia, Agorà and Excelsior, paragraph 20).
În plus, refuzul de a se pronunţa asupra unei întrebări preliminare adresate de o instanţă naţională este posibil numai atunci când este evident că interpretarea dreptului comunitar solicitată de aceasta din urmă nu are nicio legătură cu realitatea sau cu obiectul acţiunii principale, atunci când problema este de natură ipotetică sau atunci când Curtea nu dispune de elementele de fapt şi de drept necesare pentru a răspunde în mod util întrebărilor care iau fost adresate (a se vedea în special Hotãrârea Agorà şi Excelsior, citată anterior, punctul 20).
In the present case, none of those conditions are met.
În speţă, niciuna dintre aceste condiţii nu este îndeplinită.
Accordingly, the reference for a preliminary ruling is admissible.
Rezultă că cererea de pronunţare a unei hotărâri preliminare este admisibilă.
Taking the view that the answer to the three questions referred leaves no scope for any reasonable doubt, the Court, pursuant to the second paragraph of Article 104(3) of its Rules of Procedure, informed the referring court that it proposed to give its decision by reasoned order and called on the interested parties referred to in Article 23 of the Statute of the Court of Justice to submit any observations they might have in that regard.
Considerând că răspunsul la cele trei întrebări formulate nu lasă loc niciunei îndoieli rezonabile, Curtea, în conformitate cu articolul 104 alineatul (3) al doilea paragraf din Regulamentul de procedură, a informat instanţa de trimitere că urmează să se pronunţe prin ordonanţă motivată şi a invitat persoanele interesate prevăzute la articolul 23 din Statutul Curţii de Justiţie să îşi prezinte eventualele observaţii în această privinţă.
Aeillo and Others and the Commission of the European Communities replied to the Court’s request.
Aiello şi alţii şi Comisia Comunităţilor Europene au răspuns invitaţiei Curţii.
The Commission in its reply stated that it had no objection to
Comisia a arătat în răspunsul său că nu are obiecţii faţă de intenţia Curţii de a se pronunţa
AIELLO AND OTHERS the Court giving its decision by way of reasoned order.
AIELLO ȘI ALȚII prin ordonanţă motivată.
Aiello and Others submitted arguments similar to those raised in their written observations and requested that a hearing be held.
Aiello şi alţii au invocat argumente similare celor susţinute în observaţiile lor scrise şi au solicitat stabilirea datei şedinţei.
However, those factors have not persuaded the Court to depart from the procedural approach envisaged.
Totuşi, aceste elemente nu determină Curtea să renunţe la calea procedurală preconizată.
— The first question
— Cu privire la prima întrebare
By its first question, the referring court is essentially asking whether Article 2(1) of Directive 85/337 must be interpreted as meaning that projects likely to have significant effects on the environment, but which are not referred to in Annexes I and II to that directive, must nevertheless be subject to an environmental impact assessment which complies with the assessment set out in that directive.
Prin intermediul primei întrebări, instanţa de trimitere solicită, în esenţă, să se stabilească dacă articolul 2 alineatul (1) din Directiva 85/337 trebuie interpretat în sensul că proiecte care ar putea avea un impact semnificativ asupra mediului, dar care nu sunt menţionate în anexele I şi II la această directivă, trebuie totuşi supuse unei evaluări a efectelor lor asupra mediului conforme celei prevăzute prin directiva menţionată.
Article 2(1) of Directive 85/337 provides that projects likely to have significant effects on the environment by virtue, inter alia, of their nature, size or location and which must, therefore, be subject to an assessment with regard to those effects, are defined in Article 4 of that directive.
Articolul 2 alineatul (1) din Directiva 85/337 prevede că proiectele care ar putea avea efecte importante asupra mediului, în temeiul, inter alia, al naturii, al dimensiunii sau al localizării lor, şi care, în acest temei, trebuie supuse unei evaluări a acestor efecte sunt definite la articolul 4 din această directivă.
Article 4 provides, in paragraph 1 thereof, that the projects listed in Annex I shall be made subject to an environmental impact assessment and, in paragraph 2 thereof, that, with regard to projects listed in Annex II to that directive, it is for the Member States to determine whether they should be subject to such an assessment on the basis of certain thresholds or certain criteria.
Articolul 4 menţionat prevede, la alineatul (1), că proiectele cuprinse în anexa I la Directiva 85/337 trebuie supuse unei evaluări a efectelor lor asupra mediului şi, la alineatul (2), că pentru proiectele cuprinse în anexa II la această directivă revine statelor membre sarcina de a stabili, pe baza anumitor praguri sau a anumitor criterii, dacă proiectele trebuie supuse unei astfel de evaluări.
It must also be noted that that article renders both situations referred to in the preceding paragraph subject to the application of Article 2(3) of Directive 85/337,
De asemenea, trebuie amintit că acest articol menţine, în cele două ipoteze amintite la punctul precedent, aplicarea articolului 2 alineatul (3) din Directiva 85/337, care
Furthermore, Article 1 of Directive 85/337 provides, in paragraph 4 thereof, that the directive does not cover projects serving national defence purposes and, in paragraph 5 thereof, that it does not apply to projects the details of which are adopted by a specific act of national legislation, since the objectives of that directive are deemed to be achieved through the legislative process.
Pe de altă parte, articolul 1 din Directiva 85/337 prevede, la alineatul (4), că aceasta nu se aplică proiectelor de apărare naţională şi, la alineatul (5), că aceasta nu se aplică proiectelor ale căror detalii sunt adoptate printr-un act legislativ special de drept intern, deoarece obiectivele urmărite de prezenta directivă se consideră a fi realizate prin intermediul procesului legislativ.
In any event, it must also be pointed out that the scope of Directive 85/337 is wide and its purpose very broad (see Case C-72/95 Kraaijeveld and Others [1996] ECR I-5403, paragraph 31, and Case C-227/01 Commission v Spain [2004] ECR I-8253, paragraph 46), and it must be implemented in that spirit.
În orice caz, trebuie amintit de asemenea că domeniul de aplicare al Directivei 85/337 este întins şi că obiectivul său este foarte larg (a se vedea Hotărârea din 24 octombrie 1996, Kraaijeveld şi alţii, C-72/95, Rec., p. I-5403, punctul 31, precum şi Hotărârea din 16 septembrie 2004, Comisia/Spania, C-227/01, Rec., p.
Consequently, having regard to paragraphs 29 to 32 of this order, the answer to the first question referred must be that Article 2(1) of Directive 85/337 must be interpreted as not requiring that any project likely to have a significant effect on the environment be made subject to the environmental impact assessment provided for in that directive, but only those referred to in Annexes I and II to that directive, under the conditions set out in Article 4 thereof and subject to Articles 1(4) and (5) and 2(3) thereof.
Prin urmare, având în vedere punctele 29-32 din prezenta ordonanţă, trebuie să se răspundă la prima întrebare adresată că articolul 2 alineatul (1) din Directiva 85/337 trebuie interpretat în sensul că nu impune ca orice proiect care ar putea avea un impact semnificativ asupra mediului să fie supus procedurii de evaluare prevăzute de această directivă, ci numai cele menţionate în anexele I şi II la directiva menţionată, în condiţiile prevăzute la articolul 4 din aceasta şi sub rezerva articolului 1 alineatele (4) şi (5), precum şi a articolului 2 alineatul (3) din aceeaşi directivă.
— The second question
— Cu privire la a doua întrebare
By its second question, the referring court essentially asks whether Member States are required to take account of the selection criteria listed in Annex III to Direct- ive 85/337 when they determine, pursuant to Article 4(2) of that directive, in respect
Prin intermediul celei de a doua întrebări, instanţa de trimitere solicită, în esenţă, să se stabilească dacă criteriile de selecţie menţionate în anexa III la Directiva 85/337 se impun statelor membre atunci când acestea din urmă stabilesc, în temeiul articolului
AIELLO AND OTHERS of the projects in the classes listed in Annex II thereto and on the basis of case-by-case assessments, or thresholds or criteria fixed by the Member State, whether those projects must be subject to the environmental impact assessment procedure.
4 alineatul (2) din această directivă, pentru proiectele cuprinse în anexa II la aceasta, pe baza unei analize de la caz la caz ori pe baza pragurilor sau a criteriilor pe care le fixează, dacă aceste proiecte trebuie supuse procedurii de evaluare a efectelor asupra mediului.
In this connection, the Court has already held that, although Member States may establish the criteria and/or thresholds necessary to determine which of the projects in the classes listed in Annex II to Directive 85/337, in its original version, are to be subject to an assessment, their discretion is limited by the obligation, set out in Article 2(1) of that directive, to subject projects likely to have significant effects on the environment, particularly by virtue of their nature, size or location, to an assessment with regard to their impact (see, inter alia, Case C-486/04 Commission v Italy [2006] ECR I-11025, paragraph 53).
În această privinţă, Curtea a hotărât deja că, deşi statele membre au posibilitatea de a stabili criteriile şi/sau pragurile care permit să se determine care dintre proiectele cuprinse în anexa II la Directiva 85/337 în versiunea sa iniţială trebuie să facă obiectul unei astfel de evaluări, marja lor de apreciere este limitată de obligaţia prevăzută la articolul 2 alineatul (1) din directiva menţionată, de a supune unui studiu privind efectele proiectele care ar putea avea efecte importante asupra mediului, în temeiul, inter alia, al naturii, al dimensiunii sau al localizării lor (a se vedea în special Hotărârea din 23 noiembrie 2006, Comisia/Italia, C-486/04, Rec., p. I-11025, punctul 53).
Under Article 4(2) of Directive 85/337, it is for the Member States to determine themselves in which cases the projects in the classes listed in Annex II to that dir -ective must be made subject to an environmental impact assessment, whereas the projects in Annex I thereto must always be subject to such a procedure.
În temeiul articolului 4 alineatul (2) din Directiva 85/337, revine statelor membre înseşi sarcina de a stabili în ce cazuri proiectele enumerate în anexa II la această directivă trebuie supuse unei evaluări a efectelor asupra mediului, pe când cele care figurează în anexa I la aceasta trebuie să facă întotdeauna obiectul unei astfel de proceduri.
That provision leaves the Member States two options.
Aceeaşi dispoziţie lasă statelor membre două posibilităţi.
The first is to decide on a case-by-case basis whether a project covered by Annex II must be made subject to the assessment.
Prima este aceea de a decide de la caz la caz dacă un proiect menţionat în anexa II trebuie să facă obiectul acestei evaluări.
The second is to determine, in a general and abstract manner and according to thresholds or criteria, the projects in that annex which must be made subject to the assessment.
A doua este de a stabili, în mod general şi abstract, în funcţie de praguri sau de criterii, proiectele care figurează în această anexă ce vor face în mod obligatoriu obiectul respectivei evaluări.
It stems from the actual wording of Article 4(3) of Directive 85/337 that that Dir ective requires Member States, in both cases, to take into account the relevant selection criteria set out in Annex III to that directive, that is to say, those of the criteria which must be applied in the light of the characteristics of the project concerned.
Din însuşi textul articolului 4 alineatul (3) din Directiva 85/337 rezultă că aceasta impune statelor membre, în ambele cazuri, obligaţia de a ţine seama de criteriile de selecţie relevante stabilite în anexa III la această directivă, şi anume de acelea care, având în vedere caracteristicile proiectului respectiv, trebuie puse în aplicare.
Therefore, the answer to the second question referred is that Directive 85/337 does require the Member States to take account of the relevant selection criteria listed in Annex III to Directive 85/337 when they determine, in respect of the projects in the classes listed in Annex II thereto, either on the basis of case-by-case assessments, or on the basis of thresholds or criteria fixed by the Member State, whether the projects concerned must be subject to the environmental impact assessment procedure.
Prin urmare, trebuie să se răspundă la a doua întrebare adresată că criteriile de selecţie relevante stabilite în anexa III la Directiva 85/337 se impun statelor membre atunci când acestea stabilesc, pentru proiectele cuprinse în anexa II la directivă, fie pe baza unei analize de la caz la caz, fie pe baza pragurilor sau a criteriilor pe care le fixează, dacă proiectul respectiv trebuie supus procedurii de evaluare a efectelor asupra mediului.
By its third question, the referring court is essentially requesting the Court to specify whether the Italian legislation at issue in the main proceedings constitutes due transposition into national law of Article 4 of Directive 85/337, given that that secondary legislation does not set out the criterion of cumulation with other projects, which is none the less referred to in Annex III to that directive, as a selection criterion to be taken into account when the competent national authority determines whether projects in the classes listed in Annex II to that directive must be made subject to an environmental impact assessment.
Prin intermediul celei de a treia întrebări, instanţa de trimitere solicită Curţii, în esenţă, să precizeze dacă reglementarea italiană în cauză în acţiunea principală asigură o transpunere corectă a articolului 4 din Directiva 85/337, deşi această reglementare nu prevede criteriul cumulării cu alte proiecte, menţionat totuşi în anexa III la această directivă drept criteriu de selecţie de luat în considerare atunci când autoritatea naţională competentă stabileşte dacă proiecte care sunt cuprinse în anexa II la respectiva directivă trebuie supuse evaluării efectelor asupra mediului.
It is settled caselaw that the Court has no jurisdiction, in proceedings brought on the basis of Article 234 EC, to rule on the compatibility of national rules with Community law.
Potrivit unei jurisprudenţe constante, nu este de competenţa Curţii să se pronunţe, în cadrul unei proceduri iniţiate în temeiul articolului 234 CE, asupra compatibilităţii normelor de drept intern cu prevederile dreptului comunitar.
On the other hand, the Court does have jurisdiction to provide the national court with all the guidance as to the interpretation of Community law necessary to enable that court to rule on the compatibility of those national rules with Community law (see Joined Cases C-338/04, C-359/04 and C-360/04 Placanica and Others [2007] ECR I-1891, paragraph 36 and the caselaw cited).
În schimb, Curtea este competentă să furnizeze instanţei naţionale toate elementele de interpretare proprii dreptului comunitar care să îi permită acesteia să aprecieze compatibilitatea normelor de drept intern cu reglementarea comunitară (Hotărârea din 6 martie 2007, Placanica şi alţii, C-338/04, C-359/04 şi C-360/04, Rep., p. I-1891, punctul 36, precum şi jurisprudenţa citată).