natgillin/translations-raw huggingface dataset:
‘It is necessary to ensure that the level of the fine has sufficient deterrent effect.
„Este necesar să se procedeze astfel încât amenda să aibă un efect suficient de descurajator.
The Commission notes that previous Decisions addressed to Hoechst ordered the company to put an end to its anticompetitive conduct and to refrain from repeating it (see recital 363).
Comisia observă că, în cadrul unor decizii anterioare adresate societății Hoechst, aceasta fusese invitată să pună capăt comportamentului său anticoncurențial și să se abțină de la repetarea acestuia [a se vedea considerentul (363)].
This should have prompted it to pay special attention to compliance with Community competition law and refrain from all deliberate violations.
Acest fapt ar fi trebuit să o determine să acorde o atenție deosebită respectării dreptului comunitar al concurenței și să se abțină de la orice încălcare deliberată.
The fact that it repeated the same conduct shows that the previous fines were not such a deterrent as to make it change its conduct.’
Faptul că aceasta a repetat același comportament arată că amenzile anterioare nu au exercitat asupra sa un efect suficient de descurajator astfel încât să își modifice comportamentul.”
In response to the arguments put forward by Hoechst, the Commission states at recital 372 to the Decision:
Răspunzând argumentelor prezentate de Hoechst, Comisia precizează în considerentul (372) al deciziei:
‘Concerning Hoechst’s position as recidivist, the Commission notes that the last decision ordering Hoechst to put an end to its anticompetitive conduct and to refrain from repeating it dates from July 1994.
„În ceea ce privește calitatea de recidivist a societății Hoechst, Comisia arată că ultima decizie prin care această întreprindere a fost obligată să înceteze comportamentul său anticoncurențial și să se abțină de la repetarea acestuia datează din iulie 1994.
After that decision Hoechst continued the infringement which is the subject of these proceedings for more than two years.
Ulterior acestei decizii, Hoechst a continuat încălcarea ce face obiectul prezentei proceduri pe parcursul a mai mult de doi ani.
This clearly shows that the previous decision did not deter Hoechst from continuing its participation in a similar cartel.’
Aceasta arată în mod evident că decizia precedentă nu a descurajat-o să continue participarea la o înțelegere similară.”
In the light of those facts, and to take account of the fact that Hoechst’s conduct constituted a repeated infringement, the Commission increased the basic amount off the fine by 50% to reflect the aggravating circumstances (recital 373 to the Decision).
Prin prisma acestor elemente și pentru a ține seama de calitatea de recidivist a societății Hoechst, Comisia mărește cuantumul de bază al amenzii cu 50 % în temeiul circumstanțelor agravante [considerentul (373) al deciziei].
Hoechst states that the Commission increased the basic amount of its fine, EUR 110 million, by 50% because this was a repeated infringement.
Hoechst indică faptul că sa procedat de către Comisie la o majorare cu 50 % a cuantumului de bază al amenzii sale de 110 milioane de euro pentru încălcări repetate.
Hoechst contends that that increase is disproportionate and is unable to see on what ground it could be subjected to an increase for repeated infringement connected with past infringements.
Hoechst consideră că această majorare are un cuantum disproporționat și nu înțelege în ce temei s-ar permite aplicarea unei majorări pentru recidivă legată de încălcări anterioare.
First, Hoechst contends that the old proceedings referred to at recital 363 to the Decision (namely the proceedings that led, respectively, to the adoption of Commission Decision 94/599/EC of 27 July 1994 relating to a proceeding pursuant to Article 85 of the EC Treaty (IV/31.865 — PVC) (OJ 1994 L 239, p.
În primul rând, Hoechst subliniază că procedurile anterioare avute în vedere în considerentul (363) al deciziei [și anume cele care au dus la emiterea Deciziei 94/599/CE a Comisiei din 27 iulie 1994 privind o procedură de aplicare a articolului 85 din Tratatul CE (IV/31.865 — PVC) (JO L 239, p.
14), ‘the PVC II decision’; Commission Decision 89/191/EEC of 21 December 1988 relating to a proceeding pursuant to Article 85 of the EEC Treaty (IV/31.866 — LdPE) (OJ 1989 L 74, p.
14, denumită în continuare „Decizia PVC II”), a Deciziei 89/191/CEE a Comisiei din 21 decembrie 1988 privind o procedură de aplicare a articolului 85 din Tratatul CEE (IV/31.866 — PEBD) (JO 1989, L 74, p.
21), ‘the PVC I decision’; Commission Decision 86/398/EEC of 23 April 1986 relating to a proceeding under Article 85 of the EEC Treaty (IV/31.149 — Polypropylene) (OJ 1986 L 230, p.
21, denumită în continuare „Decizia PVC I”), a Deciziei 86/398/CEE a Comisiei din 23 aprilie 1986 privind o procedură de aplicare a articolului 85 din Tratatul CEE (IV/31.149 — Polipropilenă) (JO L 230, p.
1); and Commission Decision 69/243/EEC of 24 July 1969 relating to a proceeding pursuant to Article 85 of the EEC Treaty (IV/26.267 — Dyestuffs) (Journal official 1969 L 195, p.
1) și a Deciziei 69/243/CEE a Comisiei din 24 iulie 1969 privind o procedură de aplicare a articolului 85 din Tratatul CEE (IV/26.267 — Substanțe colorante) (JO L 195, p.
11) are wholly unconnected with the present case.
11)] nu au nicio legătură cu cauza.
More particularly, Hoechst maintains that the PVC II decision merely reiterates the PVC I decision, which was declared non-existent by the Court of First Instance and then annulled by the Court of Justice.
Mai exact, în ceea ce privește Decizia PVC II, Hoechst consideră că această decizie ar repeta doar Decizia PVC I, care ar fi fost considerată neavenită de către Tribunal, și anulată ulterior de Curte.
Furthermore, the PVC I and PVC II decisions relate to old facts, since the facts ceased in 1984.
Pe de altă parte, Deciziile PVC I și PVC II s-ar referi la fapte vechi, deoarece acestea ar fi luat sfârșit în 1984.
The Commission is therefore wrong to seek, at recital 372 to the Decision, to establish a connection between the PVC II decision and the present case.
Așadar, în mod greșit ar urmări Comisia, în considerentul (372) al deciziei, să stabilească o legătură între Decizia PVC II și prezenta cauză.
In addition, Hoechst’s former activities in the animal feedingstuffs additives sector have no bearing on its activities in the PVC sector.
La aceasta s-ar adăuga faptul că fosta activitate a societății Hoechst în sectorul aditivilor alimentari nu ar avea nicio legătură cu activitățile din sectorul PVC.
Hoechst also submits that the Commission recently undertook to establish joint group liability by imposing increases of 10% per year for the period between the decision imposing a fine in one case and the end of the infringement forming the subjectmatter of another case.
Hoechst arată de asemenea că recent Comisia ar fi inițiat instituirea unei răspunderi colective de grup prin aplicarea unor majorări de 10 % pe an pentru perioada situată între decizia prin care sa aplicat o amendă într-o cauză și sfârșitul încălcării care face obiectul unei alte cauze.
Hoechst refers, in that regard, to Commission Decision 2005/471/EC of 27 November 2002 relating to proceedings under Article 81 of the EC Treaty against BPB PLC, Gebrüder Knauf Westdeutsche Gipswerke KG, Société Lafarge SA and Gyproc Benelux NV (Case COMP/E-1/37.152 — Plasterboard) (OJ
Hoechst face trimitere, în această privință, la Decizia 2005/471/CE a Comisiei din 27 noiembrie 2002 privind o procedură de aplicare a articolului 81 din Tratatul CE împotriva societății BPB PLC, Gebrüder Knauf Westdeutsche Gipswerke KG, Société Lafarge SA și Gyproc Benelux NV (Cauza COMP/E-1/37.152 — Plăci de ipsos) (JO 2005, L 166, p. 8).
In the present case, however, the fact that the PVC II decision and the infringement at issue in the present case relate to the same period results from the fact that the Commission was not in a position to adopt the PVC II decision until 11 years after the infringement at issue in that case had ceased.
Cu toate acestea, în speță, simultaneitatea dintre Decizia PVC II și încălcarea în discuție în prezenta cauză ar decurge din faptul că Comisia nu ar fi fost în măsură să adopte Decizia PVC II decât la unsprezece ani de la încetarea încălcării în această din urmă cauză.
Second, the cases to which the Commission refers at recital 363 to the Decision concern conduct which came to an end in 1984 at the latest.
În al doilea rând, cauzele avute în vedere de Comisie în considerentul (363) al deciziei ar privi comportamente care ar fi luat sfârșit cel mai târziu în 1984.
The facts are therefore time-barred.
Ar fi vorba, prin urmare, de fapte prescrise.
Hoechst contends that the Dyestuffs decision became final more than 30 years ago, by a judgment of the Court of Justice.
Hoechst subliniază că Decizia Substanțe colorante a devenit definitivă în urmă cu peste 30 de ani printr-o hotărâre a Curții.
That decision is too old to support the ‘repeated infringement’ argument.
Aceasta ar fi, așadar, prea veche pentru a permite să se concluzioneze cu privire la încălcări repetate.
Hoechst further submits that the facts referred to by the Polypropylene decision were definitively settled only in July 1999, and those referred to by the PVC I and PVC II decisions in October 2002, thus long after the facts of the present case had come to an end.
Hoechst adaugă că faptele avute în vedere în Decizia Polipropilenă ar fi fost judecate în ultimă instanță doar în iulie 1999, iar cele avute în vedere în Deciziile PVC I și PVC II, în octombrie 2002, prin urmare, la mult timp după ce au luat sfârșit faptele din prezenta cauză.
Third, even if it should ultimately be held that different infringements committed independently within a group and without any subjective connection between them constitute an aggravating circumstance, the increase applied is disproportionate.
În al treilea rând, chiar dacă trebuia să se rețină în final că diferite încălcări săvârșite în mod independent într-un grup și fără legătură subiectivă între ele constituie o circumstanță agravantă, majorarea aplicată ar fi disproporționată.
In particular, the fact that Hoechst is part of a group has already been taken into account twice by the Commission: first when the Commission fixed the starting amount of the fine at EUR 20 million and second when it increased that amount by 100% on account of the size of the Hoechst group.
Mai exact, faptul că Hoechst face parte dintr-un grup ar fi fost luat deja în considerare de două ori de către Comisie: prima oară, stabilind cuantumul de pornire al amenzii la 20 de milioane de euro și a doua oară, majorând cuantumul menționat cu 100 % în considerarea dimensiunii grupului Hoechst.
It cannot be fair to add further increases.
Nu poate fi echitabil să se mai adauge majorări.
By way of comparison, Hoechst had to bear a starting amount practically 14 times Daicel’s, on account of its group structure, while its turnover is only four times as high.
Prin comparație, Hoechst ar avea de suportat practic un cuantum de bază de paisprezece ori mai mare decât Daicel, în considerarea structurii sale de grup, în timp ce cifra sa de afaceri este de numai patru ori mai mare.
Hoechst also emphasises that in the proceedings leading to the Plasterboard decision, an increase of 10% per year had been imposed for the period between the preceding decision imposing a fine and the end of the infringement concerning the relevant product.
Hoechst subliniază de asemenea că, în procedura în care sa adoptat Decizia Plăci de ipsos, fusese aplicată o majorare de 10 % pe an pentru perioada situată între decizia anterioară de aplicare a unei amenzi și încetarea încălcării cu privire la produsul avut în vedere.
In this case the increase is 22% per year.
Or, în speță, majorarea aplicată ar fi de 22 % pe an.
In the alternative, Hoechst contends that an increase for repeated infringement is unfair when the undertaking concerned cooperates fully during the administrative procedure.
Cu titlu subsidiar, Hoechst susține că o majorare pentru încălcări repetate nu ar fi echitabilă în ipoteza în care întreprinderea în cauză ar coopera total pe parcursul procedurii administrative.
The purpose of the penalty cannot justify that increase.
Scopul sancțiunii nu poate justifica această majorare.
The Commission refers to Thyssen Stahl v Commission, paragraph 325 above (paragraph 617), and Michelin v Commission, paragraph 339 above (paragraph 284), and contends that the concept of repeated infringement, as understood in a number of national legal orders, implies that a person has committed new infringements after being punished for similar infringements.
Făcând trimitere la Hotărârile Thyssen Stahl/Comisia, punctul 325 de mai sus (punctul 617), și Michelin/Comisia, punctul 339 de mai sus (punctul 284), Comisia subliniază că noțiunea de încălcări repetate, astfel cum este înțeleasă în anumite sisteme de drept naționale, presupune ca o persoană să fi săvârșit noi încălcări după ce a fost sancționată pentru încălcări similare.
In this case, the proceedings culminating in the PVC I, PVC II and Dyestuffs decisions referred to in the Decision all concerned cartels on prices or quotas.
În speță, procedurile în care sau emis Deciziile PVC I, PVC II și Substanțe colorante, menționate în decizie, ar fi avut, toate, în vedere înțelegeri cu privire la prețuri sau la cote.
The infringements in those cases were therefore similar to the one forming the subjectmatter of the present case.
Ar fi vorba, așadar, de încălcări similare celei care face obiectul prezentei cauze.
It is immaterial, in that context, that certain infringements (such as that giving rise to the Dyestuffs decision) are old.
În acest context, ar fi irelevant că anumite încălcări (precum cea care a condus la adoptarea Deciziei Substanțe colorante) sunt vechi.
The increase for repeated infringement does not serve to increase ex post facto penalties imposed in the past, but to pursue cases of repeated infringement effectively.
Majorarea pentru încălcări repetate nu ar servi la agravarea ulterioară a sancțiunilor trecute, ci la pedepsirea eficace a cazurilor de încălcări repetate.
The Commission emphasises in particular that it must ensure that its action has a deterrent effect (Irish Sugar v Commission, paragraph 198 above, paragraph 245) and that repeated infringement is among the relevant criteria used to determine the fine (Aalborg Portland and Others v Commission, paragraph 145 above, paragraph 91).
Comisia subliniază în special că trebuie să vegheze cu privire la caracterul descurajator al acțiunii sale (Hotărârea Irish Sugar/Comisia, punctul 198 de mai sus, punctul 245) și că încălcările repetate fac parte dintre criteriile pertinente pentru stabilirea amenzii (Hotărârea Aalborg Portland și alții/Comisia, punctul 145 de mai sus, punctul 91).
The Commission further submits that there is no doubt in this case as to the continuity of the undertaking to which the decisions mentioned at recital 363 to the Decision were addressed.
Comisia adaugă că ar fi neîndoielnică continuitatea întreprinderii avute în vedere prin deciziile menționate în considerentul (363) al deciziei.
Contrary to Hoechst’s contention, moreover, the Commission maintains that an increase for repeated infringement may be imposed when the infringement at issue was committed even when the infringement in respect of which a sanction had previously been imposed had not yet become final.
Pe de altă parte, contrar celor susținute de Hoechst, Comisia consideră că poate fi impusă o majorare pentru încălcări repetate atunci când încălcarea în cauză a fost săvârșită, chiar dacă decizia cu privire la încălcarea sancționată anterior nu dobândise încă autoritate de lucru judecat.
A warning is given immediately the Commission’s decision is notified and not just when the decision becomes final.
S-ar da un avertisment din momentul notificării deciziei Comisiei, iar nu doar atunci când această decizie a dobândit autoritate de lucru judecat.
Likewise, the fact that the starting amount was increased on account of the size of the Hoechst group does not prevent the basic amount from being increased on account of repeated infringement.
De asemenea, majorarea cuantumului de pornire în considerarea dimensiunii grupului societății Hoechst nu s-ar opune unei majorări a cuantumului de bază pentru încălcări repetate.
The increase imposed on account of the size of the group has no connection with the punishment of past infringements.
Majorarea impusă în temeiul dimensiunii grupului nu ar avea nicio legătură cu reprimarea unor încălcări anterioare.
The fact that past infringements are taken into account does not therefore constitute a ‘double penalty’.
Luarea în considerare a încălcărilor anterioare nu ar constitui, așadar, o „dublă pedeapsă”.
It is also immaterial that Hoechst discontinued its own commercial operations on the relevant market before the infringement ceased, since it was active on that market throughout the infringement.
De asemenea nu ar avea importanță faptul că Hoechst a pus capăt propriilor operațiuni comerciale pe piața relevantă după consumarea încălcării, deoarece ar fi fost activă pe respectiva piață pe tot parcursul încălcării.
Last, it is irrelevant that the earlier infringements concerned sectors other than the sorbates sector.
În cele din urmă, nu ar avea incidență faptul că încălcările anterioare sau referit la alte sectoare decât cel al sorbaților.
The penalties applied to collusive activities relating to a product are intended to deter undertakings from breaching the prohibition in question, irrespective of the product at issue.
Sancțiunile aplicate activităților de tip cartel referitoare la un produs ar urmări să descurajeze întreprinderile să încalce interdicția în discuție, indiferent de produsul în cauză.
As regards the amount of the increase for repeated infringement, the Commission observes that it has a margin of discretion when fixing the amount of the fine (Case T-150/89 Martinelli v Commission [1995] ECR II-1165, paragraph 59), and that it is not required to apply a precise mathematical formula.
În ceea ce privește cuantumul majorării pentru încălcări repetate, Comisia amintește că dispune de o marjă de apreciere în stabilirea cuantumului amenzii (Hotărârea Tribunalului din 6 aprilie 1995, Martinelli/Comisia, T-150/89, Rec., p. II-1165, punctul 59) și că nu este obligată să aplice o formulă matematică precisă.
The Commission refers in that regard to a number of decisions in other cases implementing Article 81 EC, and also to Michelin v Commission, paragraph 339 above (paragraph 292), where increases of 50% were applied or authorised.
Comisia face trimitere în această privință la mai multe decizii în alte cauze în care se pune în aplicare articolul 81 CE, precum și la Hotărârea Michelin/Comisia, punctul 339 de mai sus (punctul 292), în care au fost aplicate sau au fost autorizate majorări de 50 %.
The comparison which the applicant draws between the present case and the Plasterboard case is irrelevant since, between 1969 and 1994, Hoechst was ‘warned’ on several occasions, without drawing the necessary consequences.
Comparația între prezenta cauză și cauza în care a fost adoptată Decizia Plăci de ipsos ar fi lipsită de relevanță în măsura în care, în perioada 1969-1994, Hoechst ar fi fost „avertizată” în repetate rânduri, fără să adopte măsurile care se impuneau.
It is therefore not excessive to increase the basic amount of the fine by 50%.
Prin urmare, nu ar fi exagerat să se majoreze cuantumul de bază al amenzii cu 50 %.
Last, the fact that the 1996 Leniency Notice was applied does not mean that Hoechst’s repeated infringement ceases to be an aggravating circumstance.
În sfârșit, aplicarea Comunicării privind cooperarea din 1996 nu ar înlătura caracterul de circumstanță agravantă a încălcărilor repetate comise de societatea Hoechst.
In the Commission’s submission, the 1996 Leniency Notice defines the conditions in which undertakings which have cooperated with the Commission may have their fines reduced.
Potrivit Comisiei, Comunicarea privind cooperarea din 1996 definește condițiile de reducere a amenzii în cazul întreprinderilor care au cooperat cu Comisia.
That notice cannot however justify the absence of a penalty in the case of a repeated infringement.
Totuși, această comunicare nu poate justifica neaplicarea sancțiunii în caz de încălcări repetate.
Section 2 of the Guidelines refers, as an example of aggravating circumstances, to ‘repeated infringement of the same type by the same undertaking(s)’.
Punctul 2 din liniile directoare prevede, ca exemple de circumstanțe agravante, „încălcări repetate de același tip din partea aceleiași […] întreprinderi […]”.
Repeated infringement, as understood in a number of national legal systems, implies that a person has committed fresh infringements after having been penalised for similar infringements (Thyssen Stahl v Commission, paragraph 325 above, paragraph 617, and Michelin v Commission, paragraph 339 above, paragraph 284).
Noțiunea de încălcări repetate, astfel cum este prevăzută în anumite sisteme de drept naționale, presupune ca o persoană să fi săvârșit noi încălcări după ce a fost sancționată pentru încălcări similare (Hotărârile Thyssen Stahl/Comisia, punctul 325 de mai sus, punctul 617, și Michelin/Comisia, punctul 339 de mai sus, punctul 284).
Any repeated infringement is among the factors to be taken into consideration in the analysis of the gravity of the infringement in question (Aalborg Portland and Others v Commission, paragraph 145 above, paragraph 91, and Case C-3/06 P Groupe Danone v Commission [2007] ECR I-1331, paragraph 26).
Eventualele încălcări repetate figurează printre elementele care trebuie luate în considerare în cadrul analizei gravității încălcării în cauză (Hotărârea Curții Aalborg Portland și alții/Comisia, punctul 145 de mai sus, punctul 91, și Hotărârea Curții din 8 februarie 2007, Groupe Danone/Comisia, C-3/06 P, Rep., p. I-1331, punctul 26).
The Commission has a discretion as regards the choice of factors to be taken into account for determining the amount of fines, such as, inter alia, the particular circumstances of the case, its context and the dissuasive effect of fines, without the need to refer to a binding or exhaustive list of the criteria which must be taken into account.
Comisia dispune de o putere de apreciere în ceea ce privește alegerea elementelor care trebuie luate în considerare în vederea stabilirii cuantumului amenzilor, cum ar fi în special împrejurările particulare ale cauzei, contextul acesteia și efectul disuasiv al amenzilor, fără a fi necesar să se facă referire la o listă obligatorie sau exhaustivă de criterii de care trebuie să se țină seama.
The finding and the appraisal of the specific characteristics of a repeated infringement come within the Commission’s discretion and the Commission cannot be bound by any limitation period when making such a finding (Groupe Danone v Commission, paragraph 461 above, paragraphs 37 and 38).
Intră în competența Comisiei constatarea și aprecierea caracteristicilor specifice ale unei încălcări repetate și aceasta nu poate fi ținută de un eventual termen de prescripție pentru a face o astfel de constatare (Hotărârea din 8 februarie 2007, Groupe Danone/Comisia, punctul 461 de mai sus, punctele 37 și 38).
In the present case, Hoechst does not deny that the four earlier decisions to which the Commission refers in the Decision to support its finding that this was a repeated infringement concerned Hoechst and related to an infringement of the same type as that in the present case.
În speță, trebuie arătat că Hoechst nu contestă că cele patru decizii anterioare avute în vedere de Comisie în decizie pentru a motiva constatarea referitoare la existența unor încălcări repetate ar privi și s-ar aplica unei încălcări de același tip precum cea din prezenta cauză.