Court stated in Marks & Spencer that the possibility of transferring the losses incurred by a nonresident company to a resident company entails the risk that within a group of companies losses will be transferred to companies established in the Member States which apply the highest rates of taxation and in which the tax value of the losses is therefore the highest. In contrast to the situation concerning subsidiaries, where it is conceivable that the transfer of losses will be systematically organised within groups of companies and losses directed solely to companies of the group established in Member States with higher rates of taxation, 15in the case of permanent establishments there is clearly no scope for such ‘jurisdiction shopping’ if a company in one Member State is allowed to deduct losses made by a permanent establishment in another Member State. That is because, as the Commission submits, measures enabling the ‘transfer’ of losses from a permanent establishment, as opposed to a subsidiary, are neither necessary nor theoretically conceivable: losses made by a permanent establishment are losses of the taxpayer ‘parent’ company. Losses made by national permanent establishments can accordingly be directly and immediately deducted. The only difference between that domestic situation and the present case lies in the allocation of the power to impose taxes: if the permanent establishment is resident in another Member State with which there is a double taxation convention such as that at issue in the present case, that State will have the exclusive right to tax the income of the permanent establishment in question. That does not affect the fact that a loss accrues to the taxpayer company, directly reducing its taxable income in its State of residence. The other State’s right to tax simply creates a second connecting factor for the same 13 — Since the loss was made in 1999 but could not be used in Luxembourg until 2003, Lidl was still disadvantaged by its inability to set the loss off against its profits in Germany at an earlier stage.
Referitor la a treia justificare privind riscul evaziunii fiscale, Curtea sa pronunțat în Hotărârea Marks & Spencer în sensul că posibilitatea de a transfera pierderile unei filiale nerezidente către o societate rezidentă prezintă riscul ca unele transferuri de pierderi să fie îndreptate, în cadrul unui grup de societăți, spre societățile stabilite în statele membre care aplică nivelurile de impozitare cele mai ridicate și în care, prin urmare, valoarea fiscală a acestor pierderi este cea mai importantă. Spre deosebire de filiale, în cazul cărora transferul de pierderi este organizat în mod sistematic în cadrul unor grupuri de societăți și este îndreptat numai spre societăți din grup stabilite în statele membre cu nivelurile de impozitare cele mai ridicate 15, în cazul sediilor permanente nu există în mod clar posibilitatea unei astfel de „jurisdiction shopping” dacă i se permite unei societăți stabilite într-un stat membru să deducă pierderile înregistrate de un sediu permanent situat într-un alt stat membru. Acest lucru se întâmplă deoarece, astfel cum susține Comisia, măsuri prin care să se urmărească „transferul” de pierderi către un sediu permanent, spre deosebire de filială, nu sunt nici necesare, nici de conceput din punct de vedere teoretic: pierderile înregistrate de un sediu permanent sunt pierderi ale societății-mamă contribuabile. În consecință, pierderile suferite de sediile permanente naționale pot fi deduse direct și imediat. Singura diferență dintre această situație pur națională și prezenta cauză constă în repartizarea competenței de impozitare: dacă sediul permanent este rezident într-un alt stat membru cu care sa încheiat o CDI, precum cea în discuție în speță, statul respectiv va dispune de dreptul exclusiv de a impozita veniturile sediului permanent în discuție. Acest aspect nu are influență asupra faptului că pierderea rămâne în contul societății contribuabile, diminuându-i în mod direct 13 — Din moment ce Lidl a suferit pierderea în 1999, fără a avea posibilitatea de a o utiliza în Luxemburg înainte de 2003, aceasta a fost totuși dezavantajată prin imposibilitatea de a deduce mai devreme pierderea din beneficiile sale realizate în Germania.