natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It is for the national court to verify that the facts alleged are established and to assess the sufficiency of the evidence submitted in support of the employer’s contentions that it has not breached the principle of equal treatment.
Este apoi de competenţa instanţei de trimitere să verifice dacă faptele reproșate sunt dovedite și să aprecieze dacă elementele prezentate în sprijinul afirmaţiilor angajatorului menţionat, potrivit cărora acesta nu a încălcat principiul egalităţii de tratament, sunt suficiente.
Council Directive 2000/43/EC of 29 June 2000 implementing the principle of equal treatment between persons irrespective of racial or ethnic origin (OJ 2000 L 180, p. 22).
Directiva 2000/43/CE a Consiliului din 29 iunie 2000de punere în aplicarea principiului egalităţii de tratament între persoane, fără deosebire de rasă sau origine etnică (JO L 180, p. 22, Ediţie specială, 20/vol. 1, p. 19).
Finally, the Court held with regard to the sanctions appropriate for the employment discrimination at issue that Article 15 of Directive 2000/43 requires that rules on sanctions applicable to breaches of national provisions adopted in order to transpose that directive must be effective, proportionate and dissuasive, even where there is no identifiable victim.
În sfârșit, Curtea sa pronunţat în sensul că, în ceea ce privește sancţiunile potrivite în cazul unei discriminări la angajare, precum cea din speţă, articolul 15 din Directiva 2000/43 impune ca, și atunci când nu există o victimă identificabilă, sancţiunile care se aplică în cazul încălcării dispoziţiilor de drept intern adoptate pentru transpunerea acestei directive să fie eficiente, proporţionale și să descurajeze discriminarea.
Equal treatment from the point of view of the prohibition of age discrimination formed the subject matter of Case C-427/06 Bartsch (judgment of 23 September 2008).
Egalitatea de tratament, din punctul de vedere al interzicerii discriminării pe motive de vârstă, a făcut obiectul cauzei Bartsch (Hotărârea din 23 septembrie 2008, C-427/06).
The Court held in that case that the application, which the courts of Member States must ensure, of the prohibition under Communitylaw of discrimination on the ground of age is not mandatory where the allegedly discriminatory treatment contains no connecting link with Communitylaw .
În cuprinsul acesteia, Curtea a statuat că dreptul comunitar nu conţine o interdicţie a oricărei discriminări pe motive de vârstă a cărei aplicare trebuie garantată de instanţele statelor membre atunci când conduita eventual discriminatorie nu prezintă nicio legătură cu dreptul comunitar.
No such link arises either from Article 13 EC, or, in the case of an occupational pension scheme excluding the right to a pension of a spouse more than 15 years younger than the deceased former employee, from Directive 2000/78 (3) before the time limit allowed to the Member State concerned for its transposition has expired.
O astfel de legătură nu este stabilită nici prin articolul 13 CE și nici, în cazul unui sistem profesional de pensii care exclude dreptul la pensie pentru limită de vârstă în favoarea soţului supravieţuitor cu mai mult de 15 ani mai tânăr decât fostul angajat decedat, prin Directiva 2000/783, dinainte de expirarea termenului acordat statului membru în cauză pentru transpunerea acestei directive.
In Case C-164/07 Wood (judgment of 5 June 2008), a question was referred to the Court for a preliminaryruling on the compatibility with Community law, in the light of the general principle of non-discrimination on grounds of nationality, of French legislation which has the effect of excluding from the grant of compensation awarded by the Fonds de garantie des victimes des actes de terrorisme et d’autres infractions (Guarantee Fund for the Victims of Acts of Terrorism and Other Crimes), on the sole ground of his nationality, a citizen of the European Community who is residing in France and is the father of a child having French nationality who died in consequence of a crime which was not committed on the territory of that State.
În cauza Wood (Hotărârea din 5 iunie 2008, C-164/07), Curtea a fost sesizată cu o întrebare preliminară având ca obiect compatibilitatea cu principiul general al nediscriminării pe motive de cetăţenie sau de naţionalitate a unei legislaţii franceze care conduce la excluderea de la primirea unei despăgubiri acordate de Fonds de garantie des victimes des actes de terrorisme e t d’autres infractions a unui resortisant al Comunităţii Europene, care are reședinţa în Franţa și care este tatăl unui copil de cetăţenie franceză decedat în urma unei infracţiuni care nu a fost comisă pe teritoriul acestui stat, exclusiv din cauza cetăţeniei sale.
The Court held that Communitylaw precludes such legislation.
Curtea a considerat că dreptul comunitar se opune unei asemenea legislaţii.
As regards the general principles of Communitylaw and observance of those principles by national authorities when implementing Community law, Case C-455/06 Heemskerk and Schaap (judgment of 25 November 2008), concerning export refunds and the protection of cattle during transport, allowed the Court to adjudicate on the national rule of reformatio in pejus.
La nivelul principiilor generale ale dreptului comunitar și al respectării acestora de către autorităţile naţionale atunci când acestea p un în aplicare dreptul menţionat, vom semnala cauza Heemskerk și Schaap (Hotărârea din 25 noiembrie 2008, C-455/06), privind restituirile la export și protecţia bovinelor în cursul transportului, care a permis Curţii să se pronunţe asupra normei naţionale privind reformatio in peius.
The Court decided that Communitylaw does not require national courts to apply, of their own motion, a provision of Communitylaw where such application would lead them to deny the principle, enshrined in the relevant national law, of the prohibition of reformatio in pejus.
Curtea a decis că dreptul comunitar nu obligă instanţa naţională să aplice din oficiu o dispoziţie de drept comunitar atunci când o astfel de aplicarea r determina înlăturarea de către această instanţă a principiului, consacrat de dreptul naţional relevant, al interzicerii reformatio in peius.
Such an obligation would not only be contrary to the principles of respect for the rights of the defence, legal certainty and protection of legitimate expectations, which underlie the prohibition, but would expose an individual who brought an action against an act adversely affecting him to the risk that such an action would place him in a less favourable position than he would have been in, had he not brought that action.
Într-adevăr, o astfel de obligaţie ar aduce atingere nu numai principiului respectării dreptului la apărare, celui al securităţii juridice și celui al protecţiei încrederii legitime, care stau la baza interdicţiei menţionate, c iar expune particularul care a introdus o acţiune împotriva unui act care îi cauzează un prejudiciu riscului ca o astfel de acţiune să îl plaseze într-o poziţie mai defavorabilă decât cea în care s-ar fi aflat dacă nu ar fi exercitat această acţiune.
There area number of judgments of particular interest in relation to proceedings before the Community judicature.
În domeniul contenciosului aflat pe rolul instanţelor comunitare, maimulte hotărâri prezintă un interes cu totul particular.
One of these concerns the very jurisdiction of the Community judicature.
Una dintre acestea privește însăși competenţa instanţei comunitare.
Council Directive 2000/78/EC of 27 November 2000 establishing a general framework for equal treatment in employment and occupation (OJ 2000 L 303, p. 16).
Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27noiembrie 2000de crearea unui cadrugeneral în favoarea egalităţii de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forţei de muncă (JO L 303, p. 16, Ediţie specială, 05/vol. 6, p. 7).
According to the Court of Justice, the review of the validity of any Community measure in the light of fundamental rights must be considered to be the expression, in a community based on the rule of law, of a constitutional guarantee, stemming from the ECTreaty as an autonomous legal system, which cannot be prejudiced by an international agreement.
Potrivit Curţii, controlul validităţii oricărui act comunitar din perspectiva drepturilor fundamentale trebuie să fie considerat drept expresia, într-o comunitate de drept, a unei garanţii constituţionale care izvorăște din Tratatul CE în calitate de sistem juridic autonom căruia un acord internaţional nu poate să îi aducă atingere.
The review of lawfulness ensured by the Community judicature applies to the Community act intended to give effect to the international agreement at issue, and not to the latter as such.
Controlul legalităţii care trebuie să fie asigurat de instanţa comunitară privește actul comunitar care vizează punerea în aplicarea acordului internaţional în cauză, iar nu acest acord în sine.
The Community judicature must ensure the review, in principle the full review, of the lawfulness of all Community acts in the light of fundamental rights, which form an integral part of the general principles of Community law, including review of Community measures which, like the regulation in question, are designed to give effect to resolutions adopted by the Security Council.
Instanţele comunitare trebuie să asigure un control, în principiu complet, al legalităţii tuturor actelor comunitare din perspectiva drepturilor fundamentale, care fac parte integrantă din principiile generale ale dreptului comunitar, inclusiv a actelor comunitare care, precum regulamentul în discuţie, vizează punerea în aplicarea unor rezoluţii adoptate de Consiliul de Securitate.
Moreover, the Court found that, in the light of the actual circumstances surrounding the inclusion of Mr Kadi and Al Barakaat in the list of persons and entities covered by the freezing of funds, it had to be held that the rights of the defence, in particular the right to be heard, and the right to effective judicial review of those rights were patently not respected.
Pe de altă parte, Curtea a considerat că, având în vedere împrejurările concrete care au determinat includerea numelui domnului Kadi și al Al Barakaat în lista persoanelor și entităţilor vizate prin măsura de îngheţarea fondurilor, trebuia să se statueze că dreptul la apărare, în special dreptul de a fi ascultat, precum și dreptul la un control jurisdicţional efectiv al acestora nu au fost respectate în mod vădit.
In regard to that point, the Court observed that the effectiveness of judicial review means that the Community authority is bound to communicate to the persons or entities concerned the grounds on which the measure in question is founded, so far as possible, either when that measure is decided on or, at the very least, as swiftly as possible after that decision in order to enable those persons or entities to exercise, within the periods prescribed, their right to bring an action.
Sub acest aspect, Curtea a amintit că eficacitatea controlului jurisdicţional presupune că autoritatea comunitară este obligată să comunice persoanei sau entităţii vizate motivele pe care se întemeiazămăsura în cauză, în măsura posibilului, fie în momentul în care este decisă această măsură, fie, cel puţin, cât mai repede cu putinţă după adoptarea acestei măsuri, pentru ale permite acestor destinatari exercitarea în termen a dreptului lor la acţiune.
While the Court annulled the Council regulation insofar as it froze the funds of Mr Kadi and of Al Barakaat, it acknowledged that the annulment of the regulation with immediate effect would be capable of seriously and irreversibly prejudicing the effectiveness of the restrictivemeasures because, in the interval preceding its replacement, the person and the entity referred to might take steps seeking to prevent measures freezing funds from being applied to them again, and it could not be excluded that, on the merits of the case, the imposition of those measures on Mr Kadi an donAl Barakaat might for all that prove to be justified.
De și Curtea a anulat acest regulament al Consiliului în măsura în care îngheaţă fondurile domnului Kadi și ale Al Barakaat, aceasta a recunoscut că anularea acestui regulament cu efect imediat ar putea să aducă o atingere serioasă și ireversibilă eficacităţii măsurilor restrictive, din moment ce, în intervalul anterior eventualei sale înlocuiri, persoana și entitatea vizate ar putea lua unele măsuri pentru a evita ca măsurile de îngheţarea fondurilor să poată să le mai fie aplicate, cu atât mai mult cu cât nu putea fi exclus ca, pe fond, impunerea unei astfel de măsuri în privinţa domnului Kadi și a Al Barakaat să se dovedească totuși justificată.
Having regard to those considerations, the Court maintained the effects of the regulation for a period not exceeding three months running from the date of the judgment, to allow the Council to remedy the infringements found.
Având în vedere aceste elemente, Curtea a menţinut efectele regulamentului menţionat pentru o perioadă care nu poate depăși trei luni începând de la data pronunţării hotărârii, pentru a permite Consiliului să remedieze încălcările constatate.
This case concerned unjust enrichment.
Această speţă ar privi îmbogăţirea fără justă cauză.
The Court held that, according to the principles common to the laws of the Member States, a person who has suffered a loss which increases the wealth of another person without there being any legal basis for that enrichment has the right, as a general rule, to restitution from the person enriched, up to the amount of the loss.
Curtea sa pronunţat în sensul că, potrivit principiilor comune sistemelor de drept ale statelor membre, o persoană care a suferit o pierdere care sporește patrimoniul unei alte persoane fără să existe vreun temei juridic pentru această îmbogăţire are, ca regulă generală, dreptul la o restituire, până la concurenţa acestei pierderi, din partea persoanei îmbogăţite.
Legal redress for undue enrichment, as provided for in the majority of national legal systems, is not necessarily conditional upon unlawfulness or fault with regard to the defendant’s conduct.
Acţiunea întemeiată pe îmbogăţirea fără justă cauză, astfel cum este prevăzută în majoritatea sistemelor juridice naţionale, nu conţine nicio condiţie privind o nelegalitate sau o culpă în conduita pârâtei.
On the other hand, it is essential that there be no valid legal basis for the enrichment.
În schimb, este esenţial ca îmbogăţirea fără justă cauză să fie lipsită de orice bază legală valabilă.
Given that unjust enrichment is a source of noncontractual obligation common to the legal systems of the Member States, the Community cannot be dispensed from the application to itself of the same principles where a natural or legal person alleges that the Community has been unjustly enriched to the detriment of that person.
Dat fiind că îmbogăţirea fără justă cauză reprezintă un izvor al unei obligaţii extracontractuale comun sistemelor juridice ale statelor membre, Comunitatea nu poate evita aplicarea în privinţa sa a acelorași principii atunci când o persoană fizică sau juridică îi impută faptul că sa îmbogăţit fără justă cauză în detrimentul său.
The Court added that actions for unjust enrichment do not fall under the rules governing noncontractual liability in the strict sense, which, to be invoked, require a number of conditions to be satisfied, relating to the unlawfulness of the conduct imputed to the Community, the fact of the damage alleged and the existence of a causal link between that conduct and the damage complained of .
Curtea a adăugat că acţiunea întemeiată pe o îmbogăţire fără justă cauză nu face parte din regimul răspunderii extracontractuale în sens strict, pentru angajarea căreia este necesară întrunirea unei serii de condiţii privind nelegalitatea conduitei imputate Comunităţii, realitatea prejudiciului și existenţa unei legături de cauzalitate între conduită și prejudiciul invocat.
They differ from actions brought under those rules in that they do not require proof of unlawful conduct — indeed, of any form of conduct at all — on the part of the defendant, but merely proof of enrichment of the defendant for which there is no valid legal basis and of impoverishment of the applicant which is linked to that enrichment.
Această acţiune se distinge de acţiunile introduse în temeiul regimului menţionat prin aceea că nu impune dovada unei conduite nelegale a pârâtului, și nici măcar existenţa unei conduite, ci numai dovada unei îmbogăţiri fără bază legală valabilă a pârâtului și a unei sărăciri a reclamantului legate de îmbogăţirea menţionată.
However, despite those characteristics, the possibility of bringing an action for unjust enrichment against the Community cannot be denied to a person solely on the ground that the ECTreaty does not make express provision for a means of pursuing that type of action.
Totuși, în pofida acestor caracteristici, posibilitatea de a introduce o acţiune întemeiată pe îmbogăţirea fără justă cauză împotriva Comunităţii nu poate fi refuzată justiţiabilului pentru simplul motiv că Tratatul CE nu prevede în mod expres o cale de atac pentru acest tip de acţiune.
If Article 235 EC and the second paragraph of Article 288 EC were to be construed as excluding that possibility, the result would be contrary to the principle of effective judicial protection laid down in the case-law of the Court and confirmed in Article 47 of the Charter of Fundamental Rights of the European Union.
O interpretarea articolului 235 CE și a articolului 288 al doilea paragraf CE care ar exclude această posibilitatea r determina un rezultat contrar principiului protecţiei jurisdicţionale efective, consacrat de jurisprudenţa Curţii și reafirmat la articolul 47 din Carta Drepturilor Fundamentale a Uniunii Europene.
The Court observed that the Community does not incur liability on account of a legislative measure which involves choices of economic policy unless a sufficiently serious breach of a superior rule of law for the protection of individuals, and conferring rights on them, has occurred.
Curtea amintește că răspunderea Comunităţii ca urmare a unui act normativ care implică opţiuni de politică economică poate fi angajată numai în cazul unei încălcări suficient de grave a unei norme de drept superioare care protejează particularii și care le conferă drepturi acestora.
It also noted that, while the principle of liability of the Community in the case of an unlawful act of the institutions constitutes an expression of the general principle familiar to the legal systems of the Member States that an unlawful act gives rise to an obligation to make good the damage caused, no such convergence of the legal systems of the Member States has been established as regards the existence of a principle of liability in the case of a lawful act of the public authorities, in particular where such an act is of a legislative nature. The Court concluded
Curtea subliniază de asemenea că, de și principiul răspunderii comunitare în cazul unui act ilegal al instituţiilor reprezintă expresia principiului general, cunoscut în toate ordinile juridice ale statelor membre, potrivit căruia o acţiune nelegală antrenează obligaţia de a repara prejudiciul cauzat, o asemenea convergenţă a acestor ordini juridice
Court of Justice that, as it currently stands, Communitylaw does not lay down a regime under which the Community’s liability for its legislative conduct can be put in issue in a situation where any failure of such conduct to comply withWTO agreements cannot be relied upon before the Community judicature.
Curtea de Justiţie ale statelor membre nu este stabilită în sensul recunoașterii unui principiu al răspunderii în cazul unei acţiuni licite a autorităţii publice, în special atunci când un asemenea act este de natură normativă.
It added that a Community legislative measure whose application leads to restrictions of the right to property and the freedom to pursue a trade or profession could give rise to noncontractual liability on the part of the Community where it impairs the very substance of those rights in a disproportionate and intolerable manner, perhaps because no provision has been made for compensation calculated to avoid or remedy that impairment.
Curtea a concluzionat că, în stadiul său actual, dreptul comunitar nu prevede un regim care să permită angajarea răspunderii Comunităţii ca urmare a unui comportament normativ al acesteia din urmă într-o situaţie în care eventuala neconformitate a unui astfel de comportament cu acordurile OMC nu poate fi invocată în faţa instanţei comunitare.
Other, more standard, judgments have added to the wealth of case-law of the Court on the admissibility of actions for annulment.
Alte hotărâri, mai clasice, vin să îmbogăţească fructuoasa jurisprudenţă a Curţii privind admisibilitatea acţiunii în anulare.
Thus, in Case C-125/06 P Commission v InfrontWM (judgment of 13 March 2008), the Court held that, for the purposes of the conditions governing admissibility of an action for annulment, a Commission decision approving measures aimed at regulating the exercise of exclusive television broadcasting rights to events of major importance for society, which are taken by a Member State pursuant to Article 3 a of Directive 89/552 (5), directly affects the legal situation of the holder of those rights.
Astfel, în cauza Comisia/Infront WM (Hotărârea din 13 martie 2008, C-125/06 P), Curtea a considerat că o decizie a Comisiei de aprobare a unormăsuri vizând reglementarea exercitării drepturilor de exclusivitate în transmiterea prin programe de televiziune a unor evenimente de importanţă majoră pentru societate, adoptate de un stat membru în virtutea articolului 3 a din Directiva 89/5525, afectează în mod direct, în sensul condiţiilor de admisibilitate ale acţiunii în anulare, situaţia juridică a titularului acestor drepturi.
Since the restrictions imposed by those measures are linked to the circumstances in which broadcasters acquire the television broadcasting rights to designated events from the holder of the exclusive broadcasting rights, the effect of the measures adopted by that Member State and the decision approving them is to subject the rights held by a company which has acquired television broadcasting rights to new restrictions which did not exist when it acquired those rights and which render their exercise more difficult.
Astfel, în măsura în care limitele pe care le impun măsurile menţionate sunt legate de condiţiile în care aceste organisme achiziţionează drepturile de difuzare prin programe de televiziune a evenimentelor desemnate de la deţinătorul drepturilor exclusive de difuzare prin programe de televiziune, măsurile adoptate de acest stat membru și decizia de aprobare au drept consecinţă adăugarea la drepturile deţinute de o societate care a achiziţionat drepturi de transmitere prin programe de televiziune de noi restricţii, care nu existau la momentul în care aceasta a achiziţionat respectivele drepturi de difuzare și care fac mai dificilă exercitarea acestora din urmă.
Furthermore, the Court held, the prejudice to the legal situation of the holder of the rights is due only to the requirement to attain the result determined by those measures and by the Commission’s decision, without national authorities having any discretion in the decision’s implementation that could affect that situation.
Pe de altă parte, a constatat Curtea, atingerile aduse situaţiei titularului respectiv sunt datorate doar cerinţei de a ajunge la rezultatul stabilit prin aceste măsuri și prin decizia Comisiei, fără ca autorităţile naţionale să dispună de o marjă de apreciere în punerea în aplicarea acesteia care să poată afecta această situaţie.