natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the case of an inaccurate return, or where it turns out to be incomplete, it is therefore only from that time that the authorities can reassess the tax return and, where necessary, recover unpaid tax (see, to that effect, Case C-85/97 SFI [1998] ECR I-7447, paragraph 32).
Așadar, în cazul în care declarația este inexactă sau se dovedește incompletă, numai din acest moment administrația poate proceda la rectificarea declarației respective și, eventual, la recuperarea taxei neachitate (a se vedea în acest sens Hotărârea din 19 noiembrie 1998, SFI, C-85/97, Rec., p. I-7447, punctul 32).
Thus the position of the tax authority cannot be compared with that of a taxable person (SFI, paragraph 32).
Așadar, situația administrației fiscale nu poate fi comparată cu aceea a unei persoane impozabile (Hotărârea SFI, citată anterior, punctul 32).
As the Court has already held, the fact that a limitation period begins to run as regards the tax authority at a date subsequent to the date from which the limitation period applicable to the right to deduct of a taxable person begins to run is not such as to infringe the principle of equality (see, to that effect, SFI, paragraph 33).
Or, astfel cum deja sa pronunțat Curtea, faptul că un termen de decădere începe să curgă în privința administrației fiscale la o dată ulterioară celei de la care începe să curgă termenul de decădere aplicabil persoanei impozabile pentru exercitarea dreptului său de deducere nu este de natură să aducă atingere principiului egalității (a se vedea în acest sens, Hotărârea SFI, citată anterior, punctul 33).
Therefore, a limitation period, such as that the issue in the main proceedings does not render impossible or excessively difficult the exercise of the right to deduct merely because the tax authority has a longer period in which to recover unpaid VAT than that accorded to the taxable person for the exercise of such a right.
Prin urmare, un termen de decădere, precum cel în cauză în acțiunile principale, nu face practic imposibilă sau excesiv de dificilă exercitarea dreptului de deducere prin simplul fapt că administrația fiscală dispune, pentru a proceda la recuperarea TVA-ului neachitat, de un termen care îl depășește pe cel acordat persoanei impozabile pentru exercitarea unui astfel de drept.
That conclusion remains valid where, as in the cases in the main proceedings, the reverse charge procedure applies.
Această concluzie rămâne valabilă în cazul în care, precum în acțiunile principale, se aplică sistemul de taxare inversă.
Article 18(2) and (3) of the Sixth Directive is also applicable to such a procedure.
Într-adevăr, articolul 18 alineatele (2) și (3) din A șasea directivă își găsește aplicare și în cazul unui astfel de sistem.
That follows unequivocally from the wording of those provisions, both of which refer expressly to Article 18(1)(d), which covers the case of the reverse charge procedure.
Aceasta rezultă fără echivoc din modul de redactare a acestor dispoziții, care fac trimitere, ambele, în mod expres la alineatul (1) din articolul 18, care, la litera (d), se referă la ipoteza taxării inverse.
In light of the foregoing, the answer to the national court must be that Articles 17, 18(2) and (3) and 21(1)(b) of the Sixth Directive do not preclude national legislation which lays down a limitation period for the exercise of the right to deduct, such as
În lumina celor care precedă, trebuie să se răspundă instanței de trimitere că articolul 17, articolul 18 alineatele (2) și (3), precum și articolul 21 alineatul (1) litera (b) din A șasea directivă nu se opun unei reglementări naționale care prevede un termen de decădere pentru exercitarea dreptului de deducere, astfel cum este cel în cauză
The principle of effectiveness is not infringed merely because the tax authority has a longer period in which to recover unpaid VAT than the period granted to taxable persons for the exercise of their right to deduct.
Principiul efectivității nu este încălcat prin simplul fapt că administrația fiscală dispune, pentru a proceda la recuperarea TVA-ului neachitat, de un termen care îl depășește pe cel acordat persoanelor impozabile pentru exercitarea dreptului lor de deducere.
The reassessment and recovery practice
Cu privire la practica de rectificare și de recuperare
It is appropriate to consider whether the Sixth Directive precludes a reassessment and recovery practice which penalises an accounting irregularity consisting, as described in paragraph 36 of this judgment, of the incorrect recording of the relevant transactions only in the register of purchases exempt from VAT, that irregularity also affecting the tax returns drawn up by Ecotrade, by denying the right to deduct where the reverse charge procedure applies.
Trebuie analizată întrebarea dacă A șasea directivă se opune unei practici de rectificare și de recuperare care sancționează o neregulă contabilă ce constă, astfel cum sa amintit la punctul 36 din prezenta hotărâre, în înscrierea eronată a operațiunilor în cauză numai în registrul de achiziții, cu scutirea de la plata TVA-ului, neregulă care afectează și declarațiile fiscale întocmite de Ecotrade, cu refuzul dreptului de deducere în situația aplicării sistemului de taxare inversă.
It must be pointed out in that regard that, in accordance with the reverse charge procedure introduced by Article 21(1)(b) of the Sixth Directive, Ecotrade, as the recipient of services supplied by taxable persons established abroad, was liable for VAT on the transactions effected, that is to say the input tax, although it could, in principle, deduct exactly the same amount of tax so that no tax was due to the Exchequer.
Trebuie să se precizeze în această privință că, în conformitate cu sistemul de taxare inversă consacrat la articolul 21 alineatul (1) litera (b) din A șasea directivă, Ecotrade, în calitate de destinatar al prestărilor de servicii furnizate de persoanele impozabile stabilite în străinătate, era obligată la plata TVA-ului pentru operațiunile efectuate, cu alte cuvinte la TVA-ul aferent intrărilor, păstrând, în principiu, dreptul de a deduce exact aceeași taxă, astfel încât nicio sumă nu este datorată la bugetul public.
However, where the reverse charge procedure is applicable, as in the cases in the main proceedings, Article 18(1)(d) of the Sixth Directive authorises the Member States to establish the formalities with which the taxable person must comply in order to be able to exercise his right to deduct.
Totuși, în situația aplicării sistemului de taxare inversă, precum în acțiunile principale, articolul 18 alineatul (1) litera (d) din A șasea directivă dă dreptul statelor membre să stabilească formalitățile pe care persoana impozabilă trebuie să le respecte pentru a-și putea exercita dreptul de deducere.
It follows from the application of such a formality, introduced into Italian law by Article 47(1) of Decree-Law No 331/93, that Ecotrade should have invoiced itself for the relevant transactions and recorded that invoice separately, together with the invoice issued by the supplier of the relevant services, in the register of invoices issued and in the register of purchases, so that it would have had a VAT credit corresponding precisely to the tax due.
Din aplicarea unei astfel de formalități, consacrate în dreptul italian în special prin articolul 47 alineatul (1) din Decretullege nr. 331/93, rezultă că Ecotrade ar fi trebuit să emită o „autofactură” privind operațiunile în cauză și să înscrie, separat, această autofactură, precum și factura emisă de prestatorul de servicii respective în registrul facturilor emise și în cel al achizițiilor, astfel încât societatea comercială ar fi avut un credit de TVA care corespunde exact taxei datorate.
Furthermore, according to Article 22(2) and (4) of the Sixth Directive, every taxable person is to keep accounts in sufficient detail for VAT to be applied and inspected by the tax authority and to submit a return which must set out all the information needed to calculate the tax that has become chargeable and the deductions to be made.
În plus, potrivit articolului 22 alineatele (2) și (4) din A șasea directivă, persoana impozabilă trebuie să facă înregistrări contabile suficient de detaliate pentru aplicarea TVA-ului și verificarea acestuia de către autoritatea fiscală și să depună o declarație care trebuie să cuprindă toate informațiile necesare pentru calcularea taxei exigibile și a deducerilor care trebuie operate.
In order to ensure that every taxable person complies with those obligations, Article 22(7) authorises Member States to take the necessary measures for that purpose, including in the case of the reverse charge procedure.
Pentru a se asigura că persoanele impozabile îndeplinesc aceste obligații, alineatul (7) din articolul 22 autorizează statele membre să adopte măsurile necesare în acest scop, inclusiv în situația taxării inverse.
The cases in the main proceedings concern the fact that Ecotrade failed to comply with its obligations arising, first, from the formalities laid down by the national legislation pursuant to Article 18(1)(d) of the Sixth Directive, and, second, its obligations relating to accounts and tax returns under Article 22(2) and (4) respectively (‘failure to comply with accounting obligations’).
Or, în acțiunile principale se pune problema nerespectării de către Ecotrade, pe de o parte, a obligațiilor sale care rezultă din formalitățile stabilite prin reglementarea națională adoptată în aplicarea articolului 18 alineatul (1) litera (d) din A șasea directivă și, pe de altă parte, a obligațiilor contabile, precum și a celor privind declarațiile care decurg din articolul 22 alineatul (2) și, respectiv, din articolul 22 alineatul (4) din această directivă (denumită în continuare „nerespectarea obligațiilor contabile”).
It is therefore appropriate to consider whether such a failure may validly be penalised by denying the right to deduct in the case of a reverse charge procedure.
Așadar, trebuie să se examineze dacă o astfel de nerespectare poate fi în mod valabil sancționată cu refuzul dreptului de deducere în situația aplicării taxării inverse.
As far as concerns the obligations arising from Article 18(1)(d) of the Sixth Directive, although it is true that that provision allows Member States to lay down the formal-
În ceea ce privește obligațiile care decurg din articolul 18 alineatul (1) litera (d) din A șasea directivă, deși este adevărat că această dispoziție permite statelor membre să
Since the reverse charge procedure was indisputably applicable to the cases in the main proceedings, the principle of fiscal neutrality requires deduction of input tax to be allowed if the substantive requirements are satisfied, even if the taxable person has failed to comply with some of the formal requirements (see, by way of analogy, Case C-146/05 Collée [2007] ECR I-7861, paragraph 31).
Într-adevăr, din moment ce este incontestabil că sistemul de taxare inversă era aplicabil acțiunilor principale, principiul neutralității fiscale impune ca deducerea TVA-ului aferent intrărilor să fie acordată dacă cerințele de fond sunt îndeplinite, chiar dacă anumite cerințe de formă au fost omise de către persoanele impozabile (a se vedea, prin analogie, Hotărârea din 27 septembrie 2007, Collée, C-146/05, Rep., p. I-7861, punctul 31).
Therefore, where the tax authority has the information necessary to establish that the taxable person is, as the recipient of the supply of services in question, liable to VAT, it cannot, in relation to the right of that taxable person to deduct that tax, impose additional conditions which may have the effect of rendering that right ineffective for practical purposes (see Bockemühl, paragraph 51).
În consecință, din moment ce administrația fiscală dispune de informațiile necesare pentru a stabili că persoana impozabilă, în calitate de destinatar al prestării de servicii în cauză, este obligată la plata TVA-ului, aceasta nu ar putea impune, în ceea ce privește dreptul persoanei impozabile de a deduce această taxă, condiții suplimentare care pot avea ca efect anihilarea exercitării acestui drept (a se vedea Hotărârea Bockemühl, citată anterior, punctul 51).
The same is true of Article 22(7) and (8) of the Sixth Directive, pursuant to which the Member States are to take the necessary measures to ensure that taxable persons comply with their obligations relating to declaration and payment or impose other obligations which they deem necessary for the correct collection of the tax and for the prevention of evasion.
Aceasta rezultă din articolul 22 alineatele (7) și (8) din A șasea directivă, în temeiul căruia statele membre adoptă măsurile necesare pentru a se asigura că persoanele impozabile își îndeplinesc obligațiile privind declarațiile și plata sau impun alte obligații pe care le consideră necesare pentru colectarea taxei și pentru prevenirea evaziunii fiscale.
Although those provisions allow Member States to take certain measures, they must not however go further than is necessary to attain the objectives mentioned in the preceding paragraph.
Într-adevăr, deși aceste dispoziții permit statelor membre să adopte anumite măsuri, acestea nu trebuie totuși să depășească ceea ce este necesar pentru atingerea obiectivelor menționate la punctul anterior.
Such measures may not therefore be used in such a way that they would have the effect of systematically undermining the right to deduct VAT, which is a fundamental principle of the common system of VAT established by the
Aceste măsuri nu pot, prin urmare, să fie folosite în așa fel încât să pună în discuție în mod sistematic dreptul de deducere a
ECOTRADE relevant Community legislation (see Joined Cases C-286/94, C-340/95, C-401/95 and C-47/96 Molenheide and Others [1997] ECR I-7281, paragraph 47, and Gabalfrisa and Others, paragraph 52).
TVA-ului, care constituie un principiu fundamental al sistemului comun de TVA instituit de legislația comunitară în materie (a se vedea Hotărârea din 18 decembrie 1997, Molenheide și alții C-286/94, C-340/95, C-401/95 și C-47/96, Rec., p.
A reassessment and recovery practice, such as that at issue in the main proceedings, which penalises noncompliance on the part of the taxable person with the obligations relating to accounts and tax returns by a denial of the right to deduct, clearly goes further than is necessary to attain the objective of ensuring the correct application of such obligations within the meaning of Article 22(7) of the Sixth Directive, since Community law does not prevent Member States from imposing, where necessary, a fine or a financial penalty proportionate to the seriousness of the offence in order to sanction a failure to comply with those obligations.
Or, o practică de rectificare și de recuperare, precum cea în cauză în acțiunile principale, care sancționează nerespectarea de către persoana impozabilă a obligațiilor contabile și a celor privind declarațiile cu refuzul dreptului de deducere depășește în mod evident ceea ce este necesar pentru atingerea obiectivului de asigurare a executării corecte a unor astfel de obligații în sensul articolului 22 alineatul (7) din A șasea directivă, din moment ce dreptul comunitar nu împiedică statele membre să impună, dacă este cazul, o amendă sau o sancțiune pecuniară proporțională cu gravitatea încălcării pentru a sancționa nerespectarea obligațiilor amintite.
That practice also goes further than is necessary for the correct collection of the tax and for the prevention of evasion within the meaning of Article 22(8) of the Sixth Directive, since it may even lead to the loss of the right to deduct if the reassessment of the tax return by the tax authorities is made after the expiry of the limitation period available to the taxable person in which to make the deduction (see, by analogy, Gabalfrisa and Others, paragraphs 53 and 54).
Respectiva practică depășește totodată ceea ce este necesar pentru a asigura colectarea corectă a TVA-ului și prevenirea evaziunii fiscale în sensul articolului 22 alineatul (8) din A șasea directivă, întrucât poate determina chiar pierderea dreptului de deducere dacă rectificarea declarației de către administrația fiscală nu se produce decât după expirarea termenului de decădere de care dispune persoana impozabilă pentru a proceda la deducere (a se vedea prin analogie Hotărârea Gabalfrisa și alții, citată anterior, punctele 53 și 54).
Nor can such a reassessment and recovery practice be justified under Article 17(6) and (7) of the Sixth Directive.
O astfel de practică de rectificare și de recuperare nu ar putea fi justificată nici în temeiul articolului 17 alineatele (6) și (7) din A șasea directivă.
Those two provisions are not applicable to a situation such as that at issue in the cases in the main proceedings, since they govern the existence of the right to deduct itself and not the procedure for exercising it.
Într-adevăr, cele două dispoziții nu se aplică într-o situație precum cea din acțiunile principale, din moment ce ele reglementează însăși existența dreptului de deducere, și nu condițiile de exercitare a acestuia.
Moreover, Article 17(6) applies only to expenditure which is not strictly business expenditure, such as luxuries, amusements or entertainment, whereas it is common ground that no such expenditure is involved in the cases in the main proceedings.
Astfel, alineatul (6) menționat nu se aplică decât cheltuielilor care nu sunt legate strict de activitatea economică desfășurată, precum cheltuielile de lux, de divertisment sau de spectacole, or, este cert că astfel de cheltuieli nu sunt în cauză în acțiunile principale.
As to the possibility open to the Member States under Article 17(7), it need merely be pointed out that they cannot avail themselves of it unless they have first used the consultation
În ceea ce privește facultatea de care dispun statele membre în temeiul alineatului (7), este suficient să se sublinieze că acestea nu o pot invoca
Furthermore, it is not apparent from the orders for reference, nor indeed was it alleged before the Court, that Ecotrade’s failure to comply with its accounting obligations was the result of bad faith or evasion.
Pe de altă parte, nu rezultă din deciziile de trimitere și, în fond, nici nu sa susținut în fața Curții că nerespectarea de către Ecotrade a obligațiilor contabile se datorează relei sale credințe sau unei evaziuni fiscale comise de această societate.
In any event, the good faith of a taxable person is relevant for the answer to be given to the national court only in so far as there is, on account of the conduct of that taxable person, a risk of a loss of tax revenues for the Member State concerned (see, to that effect, Collée, paragraphs 35 and 36).
În orice caz, buna-credință a persoanei impozabile nu este relevantă pentru răspunsul care trebuie dat instanței de trimitere decât în măsura în care există, din cauza conduitei acestei persoane impozabile, riscul pierderii de venituri fiscale pentru statul membru respectiv (a se vedea în acest sens Hotărârea Collée, citată anterior, punctele 35 și 36).
However, a failure to comply with accounting obligations, such as that at issue in the main proceedings, cannot be regarded as giving rise to a risk of loss of tax revenues, since, as stated in paragraph 56 of this judgment, in the context of the application of the reverse charge procedure, no tax is due in principle to the Exchequer.
Totuși, nu s-ar putea considera că nerespectarea obligațiilor contabile, precum cea în cauză în acțiunea principală, determină riscul pierderii de venituri fiscale, dat fiind că, astfel cum sa amintit la punctul 56 din prezenta hotărâre, în cadrul aplicării sistemului de taxare inversă, nicio sumă nu este datorată, în principiu, la bugetul public.
For those reasons, such a failure also cannot be treated as a transaction designed to evade tax or as a misuse of Community rules, since it was not intended to obtain a tax advantage to which there was no entitlement (see, to that effect, Collée, paragraph 39).
Pentru aceste motive, o astfel de nerespectare nu ar putea să fie asimilată unei operațiuni viciate de o fraudă sau unei utilizări abuzive a normelor comunitare, dacă nu a fost efectuată cu scopul de a se obține un avantaj fiscal necuvenit (a se vedea în acest sens Hotărârea Collée, citată anterior, punctul 39).
Therefore the answer to be given to the national court must be that Articles 18(1)(d) and 22 of the Sixth Directive do preclude a reassessment and recovery practice which penalises a failure to comply, first, with obligations arising from formalities laid down in national legislation pursuant to Article 18(1)(d) and, second, with the obligations
Prin urmare, trebuie să se răspundă instanței de trimitere că articolul 18 alineatul (1) litera (d) și articolul 22 din A șasea directivă se opun unei practici de rectificare și de recuperare care sancționează o nerespectare, precum cea comisă în acțiunile principale, pe de o parte, a obligațiilor care rezultă din formalitățile stabilite de reglementarea națională în aplicarea articolului 18 alineatul (1) litera (d) și, pe de altă parte,
ECOTRADE relating to accounts and tax returns under Article 22(2) and (4) respectively, such as that at issue in the main proceedings, by denying the right to deduct in the case of a reverse charge procedure.
ECOTRADE a obligațiilor contabile, precum și a celor privind declarațiile care decurg din articolul 22 alineatul (2) și, respectiv, din articolul 22 alineatul (4) cu refuzul dreptului de deducere în situația aplicării sistemului de taxare inversă.
Having regard to the answer given in paragraph 54 of this judgment, there is no need to give a ruling on the Cypriot Government’s proposal to limit the temporal effects of this judgment.
Având în vedere răspunsul dat la punctul 54 din prezenta hotărâre, nu este necesară pronunțarea cu privire la propunerea guvernului cipriot de a limita în timp efectele prezentei hotărâri.
Since these proceedings are, for the parties to the main proceedings, a step in the action pending before the national court, the decision on costs is a matter for that court.
Întrucât, în privința părților din acțiunile principale, procedura are caracterul unui incident survenit la instanța de trimitere, este de competența acesteia să se pronunțe cu privire la cheltuielile de judecată.
The principle of effectiveness is not infringed merely because the tax authority has a longer period in which to recover unpaid value added tax than the period granted to taxable persons for the exercise of their right to deduct.
Principiul efectivității nu este încălcat prin simplul fapt că administrația fiscală dispune, pentru a proceda la recuperarea taxei pe valoarea adăugată neachitate, de un termen care îl depășește pe cel acordat persoanelor impozabile pentru exercitarea dreptului lor de deducere.
Case C-109/07
Cauza C-109/07
(Reference for a preliminary ruling from the Prud’homie de pêche de Martigues)
(cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de prud’homie de pêche de Martigues)
(Meaning of court or tribunal of a Member State — Lack of jurisdiction of the Court of Justice)
„Noțiunea de instanță națională — Necompetența Curții”
Order of the Court (First Chamber), 14 May 2008 . . . . . . . . . . .
Ordonanța Curții (Camera întâi) din 14 mai 2008 . . . . . . . . . . . . . .
Summary of the Order
Sumarul ordonanței
Preliminary rulings — Reference to the Court — National court or tribunal for the purposes of Article 234 EC — Meaning
Întrebări preliminare — Sesizarea Curții — Instanță națională în sensul articolului 234 CE — Noțiune
SUMMARY — CASE C-109/07 it.
SUMAR — CAUZA C-109/07 sa în raport cu interesele care se înfruntă.
In that regard, in order to consider the condition regarding the independence of the body making the reference as met, the caselaw requires, inter alia, that dismissals of members of that body should be determined by express legislative provisions.
Sub acest aspect, pentru a considera îndeplinită condiția referitoare la independența organismului de trimitere, se impune în special existența unor dispoziții legislative exprese care să prevadă cazurile de revocare a membrilor acestuia.