natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The burden of proof fact discriminatory.’ 16In this respect, what is true for cases of discrimination based on sex is true for cases of discrimination based on ethnic origin.
Sarcina probei discriminatorie” 16. În această privință, ceea ce este aplicabil pentru cauzele de discriminare bazată pe sex se aplică și pentru cauzele de discriminare bazată pe originea etnică.
Indeed, Article 8 of the Directive echoes word for word the text of Article 4 of Council Directive 97/80/EC of 15 December 1997 on the burden of proof in cases of discrimination based on sex. 17
Astfel, articolul 8 din Directiva 2000/43 preia cuvânt cu cuvânt formularea articolului 4 din Directiva 97/80/EC a Consiliului din 15 decembrie 1997 privind sarcina probei în cazurile de discriminare pe motive de sex 17.
The referring court also seeks guidance as regards the burden of proof.
Instanța de trimitere dorește de asemenea să obțină clarificări cu privire la sarcina probei.
These questions are relevant to the CGKR’s allegation before the national court that Feryn continues to apply discriminatory recruitment practices.
Aceste întrebări sunt relevante în cadrul susținerilor CGKR în fața instanței de trimitere, potrivit cărora Feryn continuă să aplice practici discriminatorii de recrutare.
The relevant provision is Article 8 of the Directive.
Dispoziția relevantă este articolul 8 din directivă.
It follows from this provision that, when facts have been established from which it may be presumed that there has been direct or indirect discrimination, it is for the respondent to prove that there has been no breach of the principle of equal treatment.
Potrivit acestei dispoziții, atunci când au fost prezentate fapte pe baza cărora se poate prezuma că a avut loc o discriminare directă sau indirectă, pârâtul este obligat să dovedească faptul că nu a avut loc o încălcare a principiului egalității de tratament.
Thus, where there is a prima facie case of discrimination, it is for the employer to prove that that principle has not been infringed.
În consecință, în cazul unei discriminări aparente, angajatorul este obligat să dovedească faptul că acest principiu nu a fost încălcat.
It is the task of the national court to apply these rules concerning the burden of proof to the specific circumstances of the case.
Revine instanțelor naționale să aplice aceste norme care privesc sarcina probei la împrejurările specifice ale cauzei.
None the less, as the Commission correctly points out, in circumstances where it is established that an employer has made the kind of public statements about its own recruitment policy that are at issue in the main proceedings, and where, moreover, the actual recruitment practice applied by the employer remains opaque and no persons with the ethnic background in question have been recruited, there will be a presumption of discrimination within the meaning of Article 8 of the Directive.
Cu toate acestea, astfel cum a subliniat în mod corect Comisia, atunci când se dovedește că un angajator a făcut declarații publice referitoare la politica proprie de recrutare, de tipul celor în discuție în cauza principală, și că, în plus, practica de angajare aplicată în mod real de angajator rămâne opacă și că nu a fost recrutat niciun lucrător având originea etnică în discuție, există o prezumție de discriminare în sensul articolului 8 din directivă.
It falls to the employer to rebut that presumption.
Angajatorului îi revine obligația să răstoarne această prezumție.
As regards the matter of how the national court should appraise the evidence in rebuttal submitted by the employer, it must be held that the national court should apply the relevant national procedural rules, provided, first, that such rules are not less favourable than those governing similar
În ceea ce privește aprecierea de către instanța națională a probelor prezentate de angajator pentru răsturnarea prezumției respective, este necesar să se considere că instanța națională trebuie să aplice normele naționale relevante de procedură, cu condiția ca, în primul rând, aceste norme să nu fie mai
16 — Case C-236/98 JämO [2000] ECR I-2189, paragraph 53.
16 — Hotărârea din 30 martie 2000, JämO (C-236/98, Rec., p.
See also Case C-196/02 Nikoloudi [2005] ECR I-1789, paragraph 74.
A se vedea de asemenea Hotărârea din 10 martie 2005, Nikoloudi (C-196/02, Rec., p.
See also Article 10(1) of Directive 2000/78.
A se vedea de asemenea articolul 10 alineatul (1) din Directiva 2000/78.
This reversal of the burden of proof is consistent with Community legislation and with the Court’s caselaw in the field of discrimination based on sex.
Această inversare a sarcinii probei este conformă cu legislația comunitară și cu jurisprudența Curții în domeniul discriminării bazate pe sex.
As the Court has stated: ‘[w]here there is a prima facie case of discrimination, it is for the employer to show that there are objective reasons for the difference in pay [as between male and female workers].
Astfel cum a declarat Curtea, „[î]ntr-un caz de discriminare aparentă, obligația de a demonstra că există motive obiective care să justifice diferența de remunerare [precum cea dintre bărbați și femei] îi revine angajatorului.
Workers would be deprived of the means of securing compliance with the principle of equal pay before national courts if evidence establishing a prima facie case of discrimination did not have the effect of imposing on the employer the onus of proving that the difference in pay is not in
Întradevăr, lucrătorii ar fi privați de mijloacele de a asigura respectarea principiului egalității remunerațiilor în fața instanțelor naționale dacă prezentarea de elemente care permit demonstrarea unei discriminări aparente nu ar avea ca efect să impună angajatorului sarcina de a dovedi că diferența de remunerație nu este în realitate
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-54/07 domestic actions (principle of equivalence) and, secondly, that they do not, in practice, render the exercise of rights conferred by Community law impossible or excessively difficult (principle of effectiveness). 18
CONCLUZIILE AVOCATULUI GENERAL POIARES MADURO — CAUZA C-54/07 puțin favorabile decât cele aplicabile unor acțiuni similare din dreptul intern (principiul echivalenței) și, în al doilea rând, să nu facă practic imposibilă sau excesiv de dificilă exercitarea drepturilor conferite de ordinea juridică comunitară (principiul efectivității) 18.
On the issue of sanctions, Article 15 of the Directive provides that ‘Member States shall lay down the rules on sanctions applicable to infringements of the national provisions adopted pursuant to this Directive and shall take all measures necessary to ensure that they are applied.
În ceea ce privește sancțiunile, articolul 15 din directivă prevede că „[s]tatele membre trebuie să stabilească norme privind sancțiunile care se aplică în cazul încălcării dispozițiilor de drept intern adoptate în aplicarea prezentei directive și să ia toate măsurile necesare pentru a asigura aplicarea acestora.
The sanctions, which may comprise the payment of compensation to the victim, must be effective, proportionate and dissuasive …’ Moreover, as the Court held in Von Colson and Kamann, national courts have a duty to take all appropriate measures to ensure fulfilment of the Member States’ obligation to achieve the result envisaged by the Directive. 19
Sancțiunile, care pot cuprinde plata de compensații pentru victimă, trebuie să fie eficiente, proporționale și să descurajeze discriminarea. […]” În plus, astfel cum a declarat Curtea în Hotărârea von Colson și Kamann, instanțele naționale sunt obligate să ia toate măsurile de natură să asigure executarea obligației de a atinge rezultatul prevăzut de directivă 19.
I accordingly propose that the Court give the following answer to the third, fourth and fifth questions referred by the national court: once a prima facie case of discrimin ation based on racial or ethnic origin has been established, it is for the respondent to prove that the principle of equal treatment has not been infringed.
În consecință, propunem Curții să răspundă după cum urmează la întrebările a treia, a patra și a cincea adresate de instanța națională: odată ce a fost dovedită discriminarea aparentă pe bază de rasă sau de origine etnică, obligația de a dovedi că nu a fost încălcat principiul egalității de tratament revine pârâtului.
Appropriate remedies
Măsuri reparatorii adecvate
It is for the referring court to determine, in accordance with the relevant rules of domestic law, which remedy would be appropriate in the circumstances of the present case.
Instanța de trimitere este obligată să stabilească, în conformitate cu normele relevante din dreptul național, ce măsuri reparatorii ar fi adecvate în împrejurările prezentei cauze.
However, in the main, purely token sanctions are not sufficiently dissuasive to enforce the prohibition of discrimination.
Cu toate acestea, sancțiuni pur simbolice nu sunt în general suficient de disuasive pentru a pune în aplicare interdicția discriminării 20.
20Therefore, it would seem that a court order prohibiting such behaviour would constitute a more appropriate remedy.
În consecință, s-ar părea că o decizie a instanței prin care se dispune interzicerea unui astfel de comportament constituie o măsură reparatorie mai adecvată.
Finally, the national court asks about appropriate remedies in cases where discrimination based on racial or ethnic origin has been established.
În sfârșit, instanța națională ridică problema măsurilor reparatorii adecvate în cauzele în care a fost dovedită o discriminare pe bază de rasă sau de origine etnică.
More specifically, the national court asks whether a judgment establishing that discrimination took place would constitute an appropriate remedy or whether, in circumstances such as those of the present case, the national court should order the employer to put an end to its discriminatory recruitment policy.
Mai exact, instanța națională întreabă dacă o decizie care constată existența discriminării ar constitui o măsură reparatorie adecvată sau dacă, în împrejurări precum cele din speță, instanța națională ar trebui să dispună ca angajatorul să pună capăt politicii sale discriminatorii de recrutare.
In sum, if the national court finds that there has been a breach of the principle of equal treatment, it must grant remedies that are effective, proportionate and dissuasive.
Rezumând, dacă instanța națională constată că a existat o încălcare a principiului egalității de tratament, aceasta trebuie să dispună măsuri reparatorii eficiente, proporționale și care să descurajeze discriminarea.
19 — Case 14/83 [1984] ECR 1891, paragraph 26.
19 — Hotărârea din 10 aprilie 1984 (14/83, Rec., p. 1891, punctul 26).
See also Case 79/83 Harz [1984] ECR 1921, paragraph 26.
A se vedea de asemenea Hotărârea din 10 aprilie 1984, Harz (79/83, Rec., p. 1921, punctul 26).
20 — See, by analogy, Von Colson and Kamann, paragraphs 23 and 24.
20 — A se vedea, prin analogie, Hotărârea von Colson și Kamann, punctele 23 și 24.
For the reasons given above, I am of the opinion that the questions referred by the Arbeidshof te Brussel should be answered as follows:
Având în vedere motivele prezentate mai sus, apreciem că, la întrebările adresate de Arbeidshof te Brussel, ar trebui să se răspundă după cum urmează:
(1) A public statement made by an employer in the context of a recruitment drive, to the effect that applications from persons of a certain ethnic origin will be turned down, constitutes direct discrimination within the meaning of Article 2(2)(a) of Council Directive 2000/43/EC of 29 June 2000 implementing the principle of equal treatment between persons irrespective of racial or ethnic origin.
„1) O declarație publică făcută de un angajator în contextul unui proces de recrutare potrivit căreia candidaturile persoanelor cu o anumită origine etnică vor fi respinse constituie discriminare directă în sensul articolului 2 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2000/43/EC a Consiliului din 29 iunie 2000 de punere în aplicare a principiului egalității de tratament între persoane, fără deosebire de rasă sau origine etnică.
(2) Once a prima facie case of discrimination based on racial or ethnic origin has been established, it is for the respondent to prove that the principle of equal treatment has not been infringed.
2) Odată ce a fost dovedită discriminarea aparentă pe bază de rasă sau de origine etnică, obligația de a dovedi că nu a fost încălcat principiul egalității de tratament revine pârâtului.
(3) Where a national court finds that there has been a breach of the principle of equal treatment, it must grant remedies that are effective, proportionate and dissuasive.
3) În cazul în care instanța națională constată că a existat o încălcare a principiului egalității de tratament, aceasta trebuie să dispună măsuri reparatorii eficiente, proporționale și care să descurajeze discriminarea.”
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Arbeidshof te Brussel (Belgium), made by decision of 24 January 2007, received at the Court on 6 February 2007, in the proceedings
În cauza C-54/07, având ca obiect o cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată în temeiul articolului 234 CE de arbeidshof te Brussel (Belgia), prin decizia din 24 ianua- rie 2007, primită de Curte la 6 februarie 2007, în procedura
THE COURT (Second Chamber), composed of C.W.A. Timmermans, President of the Chamber, L. Bay Larsen, K. Schiemann, J. Makarczyk and J.-C. Bonichot (Rapporteur), Judges,
CURTEA (Camera a doua), compusă din domnul C. W. A. Timmermans, președinte de cameră, domnii L. Bay Larsen, K. Schiemann, J. Makarczyk și J.-C. Bonichot (raportor), judecători,
Advocate General: M. Poiares Maduro, Registrar: B. Fülöp, Administrator, having regard to the written procedure and further to the hearing on 28 November 2007, after considering the observations submitted on behalf of:
FERYN avocat general: domnul M. Poiares Maduro, grefier: domnul B. Fülöp, administrator, având în vedere procedura scrisă și în urma ședinței din 28 noiembrie 2007, luând în considerare observațiile prezentate:
— the Belgian Government, by L. Van den Broeck and C. Pochet, acting as Agents,
— pentru guvernul belgian, de doamnele L. Van den Broeck și C. Pochet, în calitate de agenți;
— Ireland, by D. O’Hagan and P. McGarry, acting as Agents,
— pentru Irlanda, de domnii D. O’Hagan și P. McGarry, în calitate de agenți;
— the United Kingdom Government, by T. Harris, acting as Agent, and by T. Ward, barrister, and J. Eady, solicitor,
— pentru guvernul Regatului Unit, de doamna T. Harris, în calitate de agent, asistată de domnul T. Ward, barrister, și de doamna J. Eady, solicitor;
— the Commission of the European Communities, by M. van Beek and J. Enegren, acting as Agents, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 12 March 2008,
— pentru Comisia Comunităților Europene, de domnii M. van Beek și J. Enegren, în calitate de agenți, după ascultarea concluziilor avocatului general în ședința din 12 martie 2008,
The reference has been made in the course of proceedings between Centrum voor gelijkheid van kansen en voor racismebestrijding (Centre for equal opportunities and combating racism), applicant in the main proceedings, and Firma Feryn NV (‘Feryn’), defendant in the main proceedings, following the remarks of one of its directors publicly confirming that his company did not wish to recruit ‘immigrants’.
Această cerere a fost formulată în cadrul unui litigiu între Centrum voor gelijkheid van kansen en voor racismebestrijding (Centrul pentru egalitatea de șanse și lupta împotriva rasismului), reclamant în acțiunea principală, pe de o parte, și societatea Firma Feryn NV (denumită în continuare „Feryn”), pârâtă în acțiunea principală, pe de altă parte, ca urmare a declarațiilor unuia dintre directorii acesteia din urmă, care a afirmat în mod public că societatea sa nu dorește să recruteze persoane numite „alohtone”.
According to Article 1 of Directive 2000/43, ‘the purpose of this Directive is to lay down a framework for combating discrimination on the grounds of racial or ethnic origin, with a view to putting into effect in the Member States the principle of equal treatment’.
Potrivit articolului 1 din Directiva 2000/43, „scopul prezentei directive este de a stabili un cadru pentru combaterea discriminării pe baza rasei sau originii etnice, în vederea punerii în aplicare în statele membre a principiului egalității de tratament”.
‘direct discrimination shall be taken to occur where one person is treated less favourably than another is, has been or would be treated in a comparable situation on grounds of racial or ethnic origin.’
Potrivit articolului 2 alineatul (2) litera (a) din această directivă: „se consideră că are loc o discriminare directă atunci când o persoană este tratată mai puțin favorabil decât a fost sau ar fi o altă persoană, într-o situație comparabilă, pe baza rasei sau originii etnice”.
Article 3(1)(a) of the Directive states that it covers ‘conditions for access to employment, to self-employment and to occupation, including selection criteria and recruitment conditions, whatever the branch of activity and at all levels of the professional hierarchy, including promotion’.
La articolul 3 alineatul (1) litera (a) din directiva menționată se precizează că aceasta privește „condițiile de acces la locurile de muncă, activități independente sau autonome, inclusiv criteriile de selecție și condițiile de recrutare, indiferent care este ramura de activitate și avându-se în vedere toate nivelurile ierarhiei profesionale, inclusiv promovarea”.
By contrast, according to Article 3(2) thereof, that directive does not cover ‘difference of treatment based on nationality’.
În schimb, potrivit articolului 3 alineatul (2), această directivă nu se referă la „diferența de tratament bazată pe cetățenie”.
Under Article 6(1) of Directive 2000/43:
Potrivit articolului 6 alineatul (1) din Directiva 2000/43:
‘Member States may introduce or maintain provisions which are more favourable to the protection of the principle of equal treatment than those laid down in this Directive.’
„Statele membre pot introduce sau menține dispoziții care sunt mai favorabile pentru protejarea principiului egalității de tratament decât cele stabilite de prezenta directivă”.
Article 7 of that directive states that:
La articolul 7 din această directivă se precizează:
Article 8(1) of the Directive lays down, in addition, that:
Articolul 8 alineatul (1) din directiva menționată prevede pe de altă parte:
‘Member States shall take such measures as are necessary, in accordance with their national judicial systems, to ensure that, when persons who consider themselves wronged because the principle of equal treatment has not been applied to them establish, before a court or other competent authority, facts from which it may be presumed that there has been direct or indirect discrimination, it shall be for the respondent to prove that there has been no breach of the principle of equal treatment.’
„Statele membre iau măsurile care sunt necesare, în conformitate cu sistemele lor judiciare, pentru ca, atunci când o persoană care se consideră nedreptățită prin nerespectarea principiului egalității de tratament prezintă, în fața unei autorități sau a altei instanțe judecătorești competente, fapte pe baza cărora se poate prezuma că a avut loc o discriminare directă sau indirectă, pârâtul să fie obligat să dovedească faptul că nu a avut loc o încălcare a principiului egalității de tratament”.
Article 13(1) of Directive 2000/43 requires Member States to designate a body or bodies for the promotion of equal treatment.
Articolul 13 alineatul (1) din Directiva 2000/43 impune statelor membre să desemneze un organism sau mai multe organisme pentru promovarea egalității de tratament.
Under Article 13(2) of that directive:
Potrivit articolului 13 alineatul (2) din această directivă:
‘Member States shall ensure that the competences of these bodies include:
„Statele membre trebuie să ia măsuri pentru ca în competențele acestor organisme să fie incluse:
— without prejudice to the right of victims and of associations, organisations or other legal entities referred to in Article 7(2), providing independent assistance to victims of discrimination in pursuing their complaints about discrimination,
— acordarea de asistență independentă victimelor discriminării, în urmărirea plângerilor lor de discriminare, fără a aduce atingere dreptului victimelor și al asociațiilor, organizațiilor și al altor persoane juridice menționate la articolul 7 alineatul (2);
Lastly, Article 15 of the Directive confers on Member States responsibility for determining the rules on sanctions applicable and specifies that those sanctions may comprise the payment of compensation to the victim and that they must be ‘effective, proportionate and dissuasive’.
În sfârșit, prin articolul 15 din directiva menționată se încredințează statelor membre obligația de a stabili norme privind sancțiunile aplicabile și se precizează că sancțiunile pot cuprinde plata de compensații pentru victimă și că acestea trebuie să fie „eficiente, proporționale și să descurajeze discriminarea”.
The Law of 25 February 2003 on combating discrimination and amending the Law of 15 February 1993 establishing a Centre for Equal Opportunities and Combating Racism (Moniteur belge of 17 March 2003, p.
Legea din 25 februarie 2003 privind lupta împotriva discriminării și de modificare a Legii din 15 februarie 1993 privind crearea Centrului pentru egalitatea de șanse și lupta împotriva rasismului (Moniteur belge din 17 martie 2003, p.
12844), as amended by the Law of 20 July 2006 on various provisions (Moniteur belge of 28 July 2006, p.
12844), astfel cum a fost modificată prin Legea din 20 iulie 2006 privind diferite dispoziții (Moniteur belge din 28 iulie 2006, p.
36940, ‘the Law of 25 February 2003’), seeks to transpose Directive 2000/43 into Belgian law.
36940, denumită în continuare „Legea din 25 februarie 2003”), urmărește transpunerea Directivei 2000/43 în dreptul belgian.
Article 2 of the Law of 25 February 2003 prohibits any direct or indirect discrimin -ation concerning the conditions of access to employed activity.
Articolul 2 din Legea din 25 februarie 2003 interzice orice discriminare directă sau indirectă referitoare la condițiile de acces la activitățile remunerate.
Article 19 of that law is intended to transpose Article 8 of Directive 2000/43 relating to the burden of proof.
Articolul 19 din această lege are drept scop transpunerea articolului 8 din Directiva 2000/43 referitor la sarcina probei.
The Law of 25 February 2003 also authorises criminal or civil proceedings against discrimination.
Legea din 25 februarie 2003 permite de asemenea urmărirea discriminărilor fie în dreptul penal, fie în dreptul civil.
The court may, pursuant to Article 19 of that Law, order cessation of the act of discrimination (Article 19(1)) and publication of its decision (Article 19(2)) or, pursuant to Article 20 of the Law, it may impose a fine.
Judecătorul poate să hotărască, în temeiul articolului 19 din această lege, încetarea actului discriminatoriu (alineatul 1) și publicarea hotărârii sale (alineatul 2) sau, în temeiul articolului 20 din legea menționată, poate să impună penalități cu titlu cominatoriu.
The Belgian legislature granted Centrum voor gelijkheid van kansen en voor racismebestrijding the possibility of being a party to judicial proceedings where discrimination exists or could exist, without a prior complaint being necessary in that regard.
Legiuitorul belgian a deschis posibilitatea pentru Centrum voor gelijkheid van kansen en voor racismebestrijding de a sta în justiție atunci când există sau ar putea să existe o discriminare, fără să fie necesară o plângere prealabilă în această privință.