natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In Netherlands v Council, cited in paragraph 72 above, paragraph 37, the Court of Justice stated that, so long as the Community legislature has not adopted general rules on the right of public access to documents held by the Community institutions, the institutions must take measures as to the processing of such requests by virtue of their power of internal organisation, which authorises them to take appropriate measures in order to ensure their internal operation in conformity with the interests of sound administration.
În Hotărârea Țările de Jos/Consiliul, punctul 72 de mai sus (punctul 37), Curtea a indicat faptul că trebuia admis că, din moment ce legiuitorul comunitar nu a adoptat o reglementare generală cu privire la dreptul de acces public la documentele deținute de instituțiile comunitare, acestea trebuie să ia măsuri având ca obiect examinarea unor astfel de cereri în temeiul competenței lor de organizare internă, care le abilitează să ia măsurile adecvate în vederea garantării funcționării lor interne în interesul unei bune administrări.
In the present case, insofar as there was no general regulation, at the time the Rules of Procedure were adopted and when they were amended on 22 April 1999, of the right of public access to documents held by the Community institutions or bodies, the ECB was empowered to adopt, within the context of its Rules of Procedure, measures for dealing with requests for access to the documents then in its possession, whether established by the ECB or received by the ECB, and regardless of their origin or author.
În speță, în măsura în care atât cu ocazia adoptării Regulamentului de procedură, cât și cu ocazia modificării acestuia, la 22 aprilie 1999, nu exista nicio reglementare generală privind dreptul de acces public la documentele deținute de instituțiile sau de organele comunitare, BCE era abilitată să adopte, în cadrul Regulamentului său de procedură, măsuri menite să facă față cererilor de acces la documentele aflate în acel moment în posesia sa, care au fost adoptate sau primite de aceasta, indiferent de originea sau de autorul respectivelor documente.
The fact that the ECB defined specific rules, contained in its Rules of Procedure, governing access to the documents held in the archives of the Committee of Governors, by reason of the ECB’s purported status as a third party in relation to the authors of those documents, cannot therefore have given rise to an infringement of Article 12.3 of the ESCB Statute .
Faptul că, în cadrul Regulamentului său de procedură, BCE a stabilit norme specifice de acces la documentele păstrate în arhivele Comitetului guvernatorilor, având în vedere pretinsa calitate a acesteia de parte terță în raport cu autorii acestor documente, nu ar fi putut prin urmare determina o încălcare a articolului 12.3 din Statutul SEBC.
In other words, even supposing that the ECB may actually be regarded as a third party in relation to the authors of the documents held in the archives of the Committee of Governors, it would still have acted in accordance with Article 12.3 of the ESCB Statute by defining a specific legal framework in its Rules of Procedure governing access to those documents.
Altfel spus, chiar presupunând că BCE poate fi efectiv considerată terță parte în raport cu autorii documentelor păstrate în arhivele Comitetului guvernatorilor, aceasta ar fi acționat tot în conformitate cu articolul 12.3 din Statutul SEBC care stabilește un regim juridic special de acces la aceste documente în Regulamentul său de procedură.
Moreover, it should be observed that, in Decision 93/731 and Decision 94/90, the Council and the Commission regulated access to the documents in their possession, including those established by other bodies, while providing none the less that requests for access to those documents had to be addressed directly to the authors of the documents, a provision which corresponds to the ‘authorship rule’.
De altfel, trebuie observat că, în Decizia 93/731 și în Decizia 94/90, Consiliul și Comisia au reglementat accesul la documentele aflate în posesia lor, inclusiv la cele elaborate de alte entități, prevăzând totuși că cererile de acces la aceste din urmă documente trebuiau adresate direct autorilor lor, ceea ce corespunde așa-numitei reguli a „autorului”.
Accordingly, the plea alleging that Article 23.3 of the ECB Rules of Procedure was adopted in infringement of Article 12.3 of the ESCB Statute must be rejected.
În aceste împrejurări, motivul întemeiat pe faptul că articolul 23.3 din Regulamentul de procedură al BCE a fost adoptat cu încălcarea articolului 12.3 din Statutul SEBC trebuie respins.
For the sake of completeness, it should be pointed out that the ECB draws an untenable conclusion from its purported status as a third party in relation to the authors of the documents held in the archives of the Committee of Governors.
Cu titlu suplimentar, trebuie subliniat că BCE trage, din pretinsa sa calitate de terță parte în raport cu autorii documentelor păstrate în arhivele Comitetului guvernatorilor, o concluzie care nu ar putea fi admisă.
The ECB infers from that third-party status that it administers the documents of the Committee of Governors in the capacity of secretariat to the national central banks, which are the authors of those documents and to which the applicant should have addressed his request for access .
Din această calitate de terță parte, BCE deduce faptul că administrează documentele Comitetului guvernatorilor în calitate de Secretariat al băncilor centrale naționale, care ar fi autorii respectivelor documente și cărora reclamantul ar fi trebuit să le adreseze cererea de acces.
That inference is not compatible with the wording of Article 23.3 of the ECB Rules of Procedure or of the decision adopted by the Governing Council in response to the applicant’s request .
Aceste considerente nu sunt compatibile cu conținutul articolului 23.3 din Regulamentul de procedură al BCE și cu decizia adoptată de Consiliul Guvernatorilor ca răspuns la cererea reclamantului.
It is not disputed that the ECB defined, in Article 23.3 of its Rules of Procedure, a specific legal framework governing access to the documents held in the archives of the Committee of Governors, the implementation of which is entrusted to the Governing Council, no provision being made for the application of an authorship rule .
Întradevăr, este clar că BCE a stabilit, la articolul 23.3 din Regulamentul său de procedură, un regim juridic special pentru accesul la documentele păstrate în arhivele Comitetului guvernatorilor, a cărui punere în aplicare este încredințată Consiliului Guvernatorilor, fără să se fi prevăzut aplicarea regulii autorului.
This explain show it was that the Governing Council actually came to take a decision on the substance of the application made by the applicant for a reduction of the period of confidentiality, without referring him to the national central banks.
În acest mod, Consiliul Guvernatorilor sa pronunțat efectiv asupra temeiniciei cererii reclamantului de reducere a perioadei de confidențialitate, fără a trimite partea interesată la băncile centrale naționale.
In any event, that line of argument put forward by the ECB, which is at odds with the rules applied and the decision adopted in that case, has no bearing on the outcome of the present case and is not such as to call into question the conclusion arrived at in paragraph 201 above.
În orice caz, această argumentație a BCE, care contravine reglementării aplicate și deciziei adoptate în speță, nu are incidență asupra soluției din prezentul litigiu și nu este de natură să repună în discuție concluzia care figurează la punctul 201 de mai sus.
— The plea alleging the illegality of Article 23.3 of the ECB Rules of Procedure on grounds of infringement of the right of access to documents and the fundamental principle of transparency
— Cu privire la motivul întemeiat pe nelegalitatea articolului 23.3 din Regulamentul de procedură al BCE, motiv având la bază încălcarea dreptului de acces la documente și a principiului fundamental al transparenței
The applicant claims, first, that Article 23.3 of the ECB Rules of Procedure deprives the articles on which his right of access to the documents of the ECB is based — Articles 1 EU and 6 EU and Articles 110(2) EC and 255(1) EC — of any practical effect.
În primul rând, reclamantul pretinde că articolul 23.3 din Regulamentul de procedură al BCE lipsește de orice efect util articolele 1 UE și 6 UE, precum și articolul 110 alineatul (2) CE și articolul 255 alineatul (1) CE pe care se întemeiază dreptul său de acces la documentele BCE.
However, it is apparent from a mere reading of those provisions that the applicant’s assertion is wholly unfounded.
Cu toate acestea, din simpla lectură a dispozițiilor menționate anterior rezultă că această susținere a reclamantului este total neîntemeiată.
By the Treaty of Amsterdam, which entered into force on 1 May 1999, the Member States incorporated into the EC Treaty a new article, concerning access to documents, namely Article 255 EC. Article 255 EC states as follows:
Trebuie amintit că, prin Tratatul de la Amsterdam, intrat în vigoare la 1 mai 1999, statele membre au introdus în Tratatul CE un nou articol referitor la accesul la documente, respectiv articolul 255 CE, având următorul cuprins:
Any citizen of the Union, and any natural or legal person residing or having its registered office in a Member State, shall have a right of access to European Parliament, Council and Commission documents, subject to the principles and the conditions to be defined in accordance with paragraphs 2 and 3.
Orice cetățean al Uniunii și orice persoană fizică sau juridică, care are reședința sau sediul într-un stat membru, are drept de acces la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei, sub rezerva principiilor și condițiilor care vor fi stabilite în conformitate cu alineatele (2) și (3).
General principles and limits on grounds of public or private interest governing this right of access to documents shall be determined by the Council, acting in accordance with the procedure referred to in Article 251, within two years of the entry into force of the Treaty of Amsterdam.
Principiile generale și limitele care, din motive de interes public sau privat, reglementează exercitarea dreptului de acces la documente, se stabilesc de către Consiliu, hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251, în următorii doi ani de la intrarea în vigoare a Tratatului de la Amsterdam.
Each institution referred to above shall elaborate in its own Rules of Procedure specific provisions regarding access to its documents.’
Fiecare instituție menționată anterior elaborează, în regulamentul său de procedură, dispoziții speciale privind accesul la propriile documente.”
It is apparent from the very wording of Article 255 EC that it refers only to the right of access to documents of the European Parliament, of the Council and of the Commission .
Chiar din formularea articolului 255 CE rezultă că acesta se referă doar la dreptul de acces la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei.
In addition, pursuant to the fourth subparagraph of Article 110(2) EC, only ‘Articles 253, 254 and 256 shall apply to regulations and decisions adopted by the ECB’.
În plus, în temeiul articolului 110 alineatul (2) al patrulea paragraf CE, numai „articolele 253, 254 și 256 se aplică regulamentelor și deciziilor adoptate de BCE”.
It appears that the applicant based his arguments relating to the right of access to the documents of the ECB on an erroneous version of the fourth subparagraph of Article 110(2) EC, according to which ‘Articles 253 to 256 shall apply to regulations and decisions adopted by the ECB’.
Rezultă că reclamantul și-a întemeiat argumentația aferentă dreptului de acces la documentele BCE pe o versiune eronată a articolului 110 alineatul (2) al patrulea paragraf CE potrivit căruia „articolele 253-256 se aplică regulamentelor și deciziilor adoptate de BCE”.
That material error, which may have found its way into certain non-official consolidated versions of the EC Treaty, results, in all likelihood, from a misapplication of Article 12(2) of the Treaty of Amsterdam, according to which the cross-references to articles in the EC Treaty were to be adapted in accordance with the renumbering laid down in Article 12(1) of the Treaty of Amsterdam.
Această eroare materială, care sa putut regăsi în anumite versiuni consolidate neoficiale ale Tratatului CE, rezultă cel mai probabil dintr-o aplicare eronată a articolului 12 alineatul (2) din Tratatul de la Amsterdam, potrivit căruia trimiterile încrucișate la articole în Tratatul CE se adaptează conform renumerotării prevăzute la alineatul 1 din articolul amintit.
It is clear from the Treaty of Amsterdam that that Treaty did not amend Article 108a of the EC Treaty (now Article 110 EC) which was worded as follows: ‘Articles 190 to 192 shall apply to regulations and decisions adopted by the ECB’.
Rezultă cu claritate din Tratatul de la Amsterdam că acesta nu a modificat articolul 108a din Tratatul CE (devenit articolul 110 CE), care avea următorul cuprins: „[a]rticolele 190, 191 și 192 se aplică regulamentelor și deciziilor adoptate de BCE”.
The Treaty of Amsterdam thus did not add to that list of articles the new Article 191a of the EC Treaty (now Article 255 EC) concerning the right of access to documents.
Tratatul de la Amsterdam nu a adăugat prin urmare la această listă de articole noul articol 191a din Tratatul CE (devenit articolul 255 CE) referitor la dreptul de acces la documente.
In those circumstances, the cross-reference to Article 110 EC means, pursuant to Article 12(2) of the Treaty of Amsterdam, ‘Articles 253, 254 and 256’.
În aceste condiții, trimiterea încrucișată la articolul 110 CE înseamnă, în temeiul articolului 12 alineatul (2) din Tratatul de la Amsterdam, „articolele 253, 254 și 256”.
It is not disputed that the material error referred to above was officially remedied with the agreement of all the signatory States and that since the procès-verbal of rectification to the Treaty of Amsterdam, signed in Rome on 16March 1999, there is no longer any doubt that Article 255(1) EC does not apply to the ECB .
Este clar că eroarea materială sus-menționată a fost remediată oficial, cu acordul tuturor statelor semnatare, și că, de la data procesuluiverbal de rectificare a Tratatului de la Amsterdam, semnat la Roma la 16 martie 1999, nu mai există îndoială că articolul 255 alineatul (1) CE nu se aplică BCE.
Accordingly, the applicant’s arguments concerning the alleged direct effect of Article 255 EC are wholly irrelevant, given that the Court has clearly stated that that provision is not directly applicable insofar as it is not unconditional and its implementation is dependent on the adoption of subsequent measures (Case T-191/99 Petrie and Others v Commission [2001] ECR II-3677, paragraph 35).
În aceste împrejurări, argumentele dezvoltate de reclamant consacrate pretinsului efect direct al articolului 255 CE sunt total irelevante, amintindu-se că Tribunalul a precizat cu claritate că prevederea menționată, în măsura în care nu este necondiționată și punerea sa în aplicare depinde de adoptarea unor măsuri ulterioare, nu este direct aplicabilă (Hotărârea Tribunalului din 11 decembrie 2001, Petrie și alții/Comisia, T-191/99, Rec., p. II-3677, punctul 35).
In addition, even if Article 255 EC is read ‘in the light of Articles 1 EU and 6 EU’, as suggested by the applicant, no uncertainty arises as to the finding that Article 255 EC does not apply to the ECB .
Pe de altă parte, interpretarea articolului 255 CE „în lumina articolelor 1 UE și 6 UE”, cum a indicat reclamantul, nu este de natură să infirme constatarea că articolul 255 CE nu este aplicabil BCE.
It should be added that the second paragraph of Article 1 EU, according to which ‘[t]his Treaty marks a new stage in the process of creating a never closer union among the peoples of Europe, in which decisions are taken as openly as possible and as closely as possible to the citizen’ lacks direct effect since that provision is not to be regarded as ‘clear’ within the meaning of the judgment in Case 26/62 Van Gend en Loos [1963] ECR 1 (Petrie and Others v Commission, cited in paragraph 214 above, paragraph 35).
Trebuie adăugat că articolul 1 al doilea paragraf UE, potrivit căruia „[p]rezentul tratat marchează o nouă etapă în procesul de creare a unei uniuni tot mai profunde între popoarele Europei, în cadrul căreia deciziile se iau cu respectarea deplină a principiului transparenței și cât mai aproape cu putință de cetățeni”, nu are efect direct, dispoziția în cauză nefiind considerată drept „clară” în sensul Hotărârii Curții din 5 februarie 1963, Van Gend en Loos (26/62, Rec., p. 1) (Hotărârea Petrie și alții/Comisia, punctul 214 de mai sus, punctul 35).
As regards Article 6 EU, it should be pointed out that the Treaty of Maastricht inserted into the body of the Treaties the principle that the Union is bound to respect fundamental rights .
În ceea ce privește articolul 6 UE, este necesar a se aminti că Tratatul de la Maastricht a inclus în cuprinsul tratatelor principiul respectării drepturilor fundamentale de către Uniune.
Article 6 EU seeks to guarantee those rights ‘as general principles of Community law’.
Articolul 6 UE urmărește garantarea acestor drepturi „ca principii generale ale dreptului comunitar”.
Second, the applicant submits specifically that Article 23.3 of the ECB Rules of Procedure runs directly counter to the caselaw of the Court of Justice and the Court of First Instance, which has recognised the fundamental principle of transparency (Rothmans v Commission, paragraph 150 above, paragraph 55), the principle of the right to information and the right of access to documents as an inseparable part of the democratic principle (Case T-14/98 Hautala v Council [1999] ECR II-2489, paragraphs 82 and 87).
Or, în al doilea rând, reclamantul susține în mod precis că articolul 23.3 din Regulamentul de procedură al BCE intră în contradicție directă cu jurisprudența Tribunalului și a Curții care a recunoscut principiul fundamental al transparenței (Hotărârea Rothmans/Comisia, punctul 150 de mai sus, punctul 55), principiul dreptului la informare, precum și dreptul de acces la documente ca element inseparabil al principiului democratic (Hotărârea Tribunalului din 19 iulie 1999, Hautala/Consiliul, T-14/98, Rec., p. II-2489, punctele 82 și 87).
The ECB contests the existence in Community law of a fundamental legal principle which provides for a general right of access to its documents and to those of the Community institutions.
BCE contestă existența în cadrul dreptului comunitar a unui principiu juridic fundamental care prevede un drept general de acces la documentele sale și la cele ale instituțiilor comunitare.
Although arguments based on such a principle have been raised on numerous occasions before the Community judicature, none of the Community Courts has considered it appropriate to examine them.
Deși argumente întemeiate pe un astfel de principiu au fost invocate în repetate rânduri în fața instanțelor comunitare, niciuna dintre instanțe nu a apreciat oportună examinarea lor.
The Court went on to consider that the Court of First Instance had rightly held that Article 4(1) of Decision 93/731 had to be interpreted as meaning that the Council was obliged to examine whether it was appropriate to grant partial access to the information not covered by the exceptions and had rightly annulled the contested decision, ‘without its being necessary to consider whether, as the Council and the Spanish Government submit[ted], the Court of First Instance was wrong in basing itself on the existence of a principle of the right to information’ (Council v Hautala, paragraph 31).
Curtea a apreciat în continuare că Tribunalul a hotărât în mod întemeiat că articolul 4 alineatul (1) din Decizia 93/731 trebuia interpretat în sensul că era obligatoriu pentru Consiliu să analizeze dacă trebuia să acorde un acces parțial la datele care nu se încadrau la excepții, anulând decizia în litigiu, iar aceasta „fără a fi necesar să se analizeze dacă, astfel cum [susțineau] Consiliul și guvernul spaniol, Tribunalul se întemeiase greșit pe existența unui principiu al dreptului la informare” (Hotărârea Consiliul/Hautala, citată anterior, punctul 31).
In any event, even supposing that the right of access to the documents held by the Community public authorities, including the ECB, may be regarded as a fundamental right protected by the Community legal order as a general principle of law, the plea of illegality in respect of Article 23.3 of the ECB Rules of Procedure, based on the alleged infringement of such a principle, cannot be upheld.
În orice caz, chiar presupunând că dreptul de acces la documentele deținute de autoritățile publice comunitare, inclusiv BCE, poate fi considerat un drept fundamental protejat de ordinea juridică comunitară ca principiu general de drept, excepția de nelegalitate a articolului 23.3 din Regulamentul de procedură al BCE, întemeiată pe încălcarea unui astfel de principiu, nu poate fi admisă.
It should be pointed out that fundamental rights cannot be understood as ‘unfettered prerogatives’ and that it is ‘legitimate that these rights should, if necessary, be subject to certain limits justified by the overall objectives pursued by the Community, on condition that the substance of these rights is left untouched’ (Case 4/73 Nold v Commission [1974] ECR 491, paragraph 14).
Trebuie amintit că drepturile fundamentale nu pot fi considerate „prerogative absolute” și că este „legal ca aceste drepturi să facă obiectul anumitor limitări justificate de obiectivele de interes general urmărite de Comunitate, din moment ce nu se aduce atingere conținutului acestor drepturi” (Hotărârea Curții din 14 mai 1974, Nold/Comisia, 4/73, Rec., p. 491, punctul 14).
As regards the right of access to documents, reasons related to the protection of the public interest or a private interest may legitimately restrict that right .
În ceea ce privește dreptul de acces la documente, restrângerea sa poate fi justificată legal de motive ce țin de protecția interesului public sau a unui interes privat.
It should thus be pointed out that the code of conduct mentions that access to a document cannot be granted in cases where its disclosure could adversely affect the protection of the public interest from the point of view of ‘monetary stability’.
Astfel, trebuie subliniat că în codul de conduită se menționează faptul că accesul la un document nu se poate acorda în cazul în care divulgarea sa ar putea aduce atingere protecției interesului public din punctul de vedere al „stabilității monetare”.
Regulation (EC) No 1049/2001 of the European Parliament and of the Council of 30 May 2001 regarding public access to European Parliament, Council and Commission documents (OJ 2001 L 145. p.
Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p.
Article 4(1)(a) of Regulation No 1049/2001 states, in particular, that the institutions are to refuse access to a document where disclosure would undermine the protection of the public interest as regards ‘the financial, monetary or economic policy of the Community or a Member State’.
Articolul 4 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 1049/2001 prevede în special faptul că instituțiile resping cererile de acces la un document în cazul în care divulgarea conținutului ar putea aduce atingere protecției interesului public în ceea ce privește „politica financiară, monetară sau economică a Comunității sau a unui stat membru”.
In addition, the exceptions to access to documents, laid down in Article 4(1)(a) of Regulation No 1049/2001, are drafted in mandatory terms.
În plus, excepțiile de la regula accesului la documente prevăzute la articolul 4 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr.