natgillin/translations-raw huggingface dataset:
1977: For the first time, the European Parliament, the Council and the Commission signed a joint declaration on respect for fundamental rights within the European Community.
1977: Pentru prima dată, Parlamentul European, Consiliul și Comisia semnează o declaraie comună privind respectarea drepturilor fundamentale în interiorul Comunităii Europene.
1988: The European Parliament armed that the right to information was one of the fundamental freedoms of European citizens and must therefore be recognised as such by the European Community.
1992: Parlamentul European refuză să ratice acordul de uniune vamală încheiat cu Turcia ca urmare a durităii politicii de la Ankara faă de prizonierii politici.
1982: In several Central and Eastern European countries, young people demonstrated against Communist dictatorship, with European
1982: În mai multe ări din Europa Centrală și de Est tinerii manifestă împotriva dictaturii comuniste, având ca unică armă rezoluiile Parlamentului European.
1975-1976: Eastern and Western Europe entered into a détente process in the framework of the Helsinki Agreements. The European Parliament called for application of the Agreements, including the release of political prisoners.
1979: Parlamentul European instituie o comisie parlamentară însărcinată să vegheze la denirea, promovarea și apărarea drepturilor femeii în Uniunea Europeană și în ările tere.
It condemned the treatment of minorities, mistreatment and
1988: Parlamentul European armă că dreptul la informare „se numără printre libertăile fundamentale ale cetăenilor europeni și trebuie, prin urmare,
1979: The European Parliament set up a standing committee for the denition, promotion and defence of women’s
1997: Parlamentul European emite o rezoluie, în urma unei anchete privind munca forată în Birmania, ce duce la retragerea de către Uniunea Europeană a avantajelor vamale acordate acestei ări.
1992: The European Parliament refused to ratify the Customs Union Agreement
Au fost denunate tratamentul aplicat minorităilor, opresiunile și deteniunile psihiatrice în URSS și în ările satelit ale acesteia.
to suspend an execution and called on Member States to increase pressure on the US authorities to abolish the death penalty.
2005: Parlamentul European atribuie premiul Saharov, al cărui prim laureat a fost Nelson Mandela, asociaiei „Doamnele în Alb”(Damas de Blanco) pentru aciunile întreprinse în favoarea prizonierilor politici din Cuba.
Prize, first awarded to Nelson Mandela, to the Ladies in White (Damas de Blanco) for their action on behalf of political prisoners in Cuba.
2000: Parlamentul European cere guvernului statului Virginia (Statele Unite) să suspende execuia unui condamnat la moarte și adresează statelor membre invitaia de a-și spori presiunile asupra responsabililor americani în vederea abolirii pedepsei capitale.
1997: A European Parliament resolution following an inquiry into forced labour led to the European Union withdrawing the tariff concessions granted to Burma.
Precedând adesea celelalte instituii comunitare în acest domeniu, jucând rolul de iniiator, Adunarea Europeană a început acest demers din proprie iniiativă, întrucât primele tratate nu conineau nicio dispoziie referitoare la drepturile fundamentale.
2005: The European Parliament adopted a resolution on the protection of minorities and opposing discrimination in an enlarged Europe.
2005: Parlamentul European adoptă o rezoluie pentru protecia minorităilor și împotriva discriminărilor într-o Europă extinsă.
2007: A European Parliament resolution called on the Saudi authorities to respect women’s rights after a young rape victim was sentenced to 200 lashes.
2007: Ca urmare a condamnării unei tinere femei, victime a unui viol, la 200 de lovituri de bici, Parlamentul European solicită autorităilor din Arabia Saudită, printr-o rezoluie, să respecte drepturile femeii.
interested from the beginning in defending the values that underlie the European Union: freedom, democracy, respect for human rights and fundamental freedoms, and the rule of law. Starting from the principle that these values are universal, MEPs endeavour to defend them inside and outside the European Union.
Dacă aceste drepturi au fost apoi înscrise în tratate, dacă le este consacrată în mod special o Cartă, dacă Tratatul de la Lisabona îi conferă astăzi acestei carte caracter obligatoriu din
2000: The European Parliament invited the government of the State of Virginia (USA)
Aceste câteva exemple ilustrează interesul pe care Parlamentul European la manifestat, încă de la crearea sa, faă de apărarea valorilor pe care se întemeiază Uniunea Europeană: libertate, democraie, respectarea drepturilor omului și a libertăilor fundamentale, statul de drept.
2005: The European Parliament awarded the Sakharov
Plecând de la principiul că aceste valori sunt universale, parlamentarii se angajează să le apere atât în exteriorul, cât și în interiorul frontierelor Uniunii.
a result of Parliament’s patient eorts since the beginning.
punct de vedere juridic, meritul revine eforturilor răbdătoare depuse chiar de la început de instituia parlamentară.
institutions and spurring them on, the European Assembly initially acted on its own initiative, as the first treaties contained no provisions on fundamental rights.
În chestiunile interne, perseverena sa, uneori încăpăânarea sa, sfârșesc prin a declanșa o dezbatere și prin a convinge treptat Comisia și Consiliul, mai puin dispuse să treacă peste imperativele de ordin strict economic sau politic.
adopted in 1950 in a dier-ent framework – the Council of Europe.
reunea dispoziiile Conveniei Europene a Drepturilor Omului, adoptată în 1950 întrun cadru diferit - cel al Consiliului Europei.
The idea was that integration could not proceed unless underlying common values had first been expressed. Nor could it be left to others to defend them.
Altfel spus, pentru parlamentari demersul de integrare nu putea continua fără a enuna valorile comune pe care acesta se putea întemeia și nici fără a le apăra.
linking threads in Parliament’s history. Perhaps because the Members of Parliament are closer to the public than the members of the other institutions, they have been both protectors and initiators: they have defended human rights against attack, but they have also advocated strengthening them.
Acum mai bine de o jumătate de secol, în 1953, pe când Comunitatea nu era decât cea a Cărbunelui și a Oelului (CECA), Adunarea parlamentară a acesteia, care poate considerată drept organismul precursor al actualului Parlament, prezenta un proiect de tratat referitor la crearea unei uniuni politice între ările membre. Proiectul
Parliament is the recipient of fears, testimony and complaints. It acts as a sounding
Receptor al temerilor, al mărturiilor și al doleanelor, cutie de rezonană, purtător de cuvânt al cetăenilor și al organizaiilor de apărare a drepturilor omului, Parlamentul joacă prin excelenă un rol principal în acest domeniu.
It incorporated the provisions of the European Convention on Human Rights,
Același lucru se întâmplă și în afara Uniunii Europene.
There has been a constant eort to achieve respect for and promotion of fundamental rights, to the extent that this may be considered one of the
Aat în raport direct cu societatea civilă și organizaiile de apărare a drepturilor omului din întreaga lume, Parlamentul poate deveni o portavoce a încălcării
D beyond strictly economic or political requirements.
D posibil pentru a face ca aceste valori să e respectate.
EU governments, sometimes inspiring international organisations to make a move.
drepturilor omului în diferite ări, atrăgând atenia opiniei publice care, la rândul său, sporește presiunea asupra guvernelor în cauză și asupra celor din Uniune, mobilizând uneori organizaiile internaionale în acest sens.
board, a mouthpiece of the public and organisations defending human rights and inevitably plays a leading role in this area.
Nici aceasta nu a fost de ajuns.
invite people to address its part-sessions, set up specialised committees, and create parliamentary delegations that will talk to members of parliament, leaders and players in civil society in countries throughout the world.
Parlamentul voia să împartă în mod egal cu Consiliul puterea de decizie în elaborarea legilor comunitare și a reușit în cea mai mare măsură: poate amenda sau chiar respinge o propunere de lege în temeiul a ceea ce consideră a interesul cetăenilor europeni.
For a long time the European Parliament had no ocial prerogative relating to the defence of values but it has always been willing to exercise direct or indirect pressure, and it has done so as much as possible.
Acestea însă nu erau su-ciente. Parlamentul voia, în acest domeniu ca și în altele, să nu mai e doar o instană deliberativă sau consultativă.
In internal aairs, its perseverance and sometimes relentless eorts have succeeded in triggering debate and gradually convincing the Commission and Council, which are less inclined to look
Sa străduit dintotdeauna să folosească primele puteri reale care i-au fost acordate, în special în privina bugetului, pentru a încerca să inueneze deciziile care, în cadrul sau în exteriorul Comunităii Europene, nu îi păreau a respecta sau a apăra drepturile fundamentale.
It has always been free to set its agenda, adopt its resolutions,
Mult timp lipsit de orice prerogativă ocială cu referire la apărarea valorilor, Parlamentul European a dispus însă întotdeauna de mijloace de presiune, directe sau indirecte, pe care le-a folosit pe cât
in what it judges to be the public interest, or reject it.
alii dacă noi înșine le întrupăm în modul cel mai credibil”.
powers granted to it, for the budget in particular, to inu-ence decisions inside and outside the European Community that did not appear to uphold or defend fundamental rights.
autorităi în aceeași măsură în care el însuși se angajează.
and which since 1995 must be included in any EU agreement with a nonmember country – are those which the Union has acquired as a result of Parliament’s eorts.
Într-o anumită măsură a reușit acest lucru: instrumentele de care dispune astăzi Parlamentul European sunt cele cu care, datorită lui, sa înzestrat Uniunea.
this area. As the President of Parliament, Hans-Gert Pöttering, said during his investiture speech on 13 February 2007 in Strasbourg: ‘We are not the world’s teachers, but our humanitarian image and our values become more convincing to others if we live our own lives with credibility’.
Spre exemplu clauza referitoare la drepturile omului care, datorită unei îndelungate lupte a Parlamentului, începând din 1995 trebuie în mod obligatoriu să facă parte din orice acord încheiat între Uniune cu oară teră.
It wanted the promotion of fundamental rights elsewhere in the world to be set in stone in the treaties so that other institutions are equally committed. To some extent it has succeeded.
Promovarea drepturilor fundamentale în interiorul Uniunii și a drepturilor omului în exteriorul Uniunii sunt strâns corelate.
The instruments that Parliament has to hand today – for example the human rights clause that was the subject of a long campaign by Parliament,
Europa este credibilă în lume doar dacă ea însăși„mătură în faa ușii sale”și se vrea fără pată în acest domeniu.
Promotion of fundamental rights inside and human rights outside the EU goes hand in hand. Europe has credibility in the world only if it ‘sweeps in front of its door’ and it wants to be beyond reproach in
Precum arma Președintele Parlamentului, Hans-Gert Pöttering, în discursul său de învestitură, la 13 februarie 2007 la Strasbourg: „Noi nu suntem preceptorii lumii, însă viziunea noastră despre om și valorile noastre sunt mai convingătoare pentru
A. 1953-2007: the long road towards the Charter of Fundamental Rights
A. 1953-2007: lungul drum al Cartei Drepturilor Fundamentale
Hans-Gert Pöttering said these values ‘form the basis of our European identity ...
RESPECTAREA VALORILOR ÎN CADRUL UNIUNII EUROPENE
Community in 1954 and ran into opposition from France.
Tratatul în cauză nu a fost niciodată raticat; el sa pierdut odată cu proiectul creării unei Comunităi Europene de Apărare (CEA) în 1954, de care era legat și care sa lovit de opoziia Franei.
defence of human rights to be given primacy.
Parlamentul militează de multă vreme pentru o astfel de întâietate acordată apărării drepturilor omului.
Its eorts go back to the beginnings of European construction.
Eforturile sale în acest sens datează de la începuturile construciei europene.
The silence of the founding treaties
Tăcerea tratatelor fondatoare
The treaty was never ratied. It foundered with the associated proposal to create a European Defence
Carta drepturilor fundamentale proclamată de președinii Hans-Gert Pöttering, José Manuel Barroso și José Sócrates cu ocazia unei ceremonii solemne la Strasbourg.
The Treaties signed in Rome on 25 March 1957, establishing the European Atomic Energy Community (Euratom) and the European Economic Community (EEC) and founding a European Common Market, contained no article relating to fundamental rights.
La 10 martie 1953, Adunarea Comună a Comunităii Europene a Cărbunelui și Oelului (CECA), care fusese însărcinată să redacteze un proiect de tratat prin care să e creată o Uniune Politică Europeană, a propus ca dispoziiile Conveniei Europene a Drepturilor Omului să e integrate în tratat.
Their authors saw the Treaties as having a sectoral and primarily economic vocation, which did not justify the inclusion of an essentially political provision.
Uniunea politică nu putea disociată
The Charter of Fundamental Rights is signed by Hans-Gert Pöttering, President of the European Parliament, José Manuel Barroso, President of the Commission, and José Sócrates, President-in-Oce of the Council of the European Union, at a ceremony in Strasbourg.
Semnate la 25 martie 1957 la Roma, tratatele fondatoare ale Comunităii Europene a Energiei Atomice (Euratom) și ale Comunităii Economice Europene (CEE), care vizează crearea unei piee europene comune, nu conin niciun articol referitor la drepturile fundamentale. În gândirea autorilor acestora,
Freedoms’, which was signed in Rome on 4 November 1950.
din constituia statelor membre, precum și din Convenia europeană pentru apărarea drepturilor omului, semnată la Roma la 4 noiembrie 1950”.
A year later the Heads of State and Government of the nine Member States, associated themselves with this declaration when they met in Copenhagen on 7 and 8 April 1978.
Un an mai târziu, la 7 și 8 aprilie 1978, șei de stat și de guvern ai celor nouă state membre, reunii la Copenhaga, sau asociat acestei declaraii.
The silence of the founding treaties was soon challenged by realities.
Această tăcere a tratatelor fondatoare nu a rezistat confruntării cu realitatea.
Community activity, even when conned to the economic sphere, rapidly raised questions relating to fundamental rights, for example property rights and nondiscrimination in the common agricultural policy and procedural rights in competition policy.
Întradevăr, activitatea comunitară, chiar limitată la domeniile economice, a pus imediat probleme referitoare la respectarea drepturilor fundamentale.
In relations with nonmember countries, even when these were purely economic and commercial, the Community could not totally ignore all references to universal values.
De exemplu, dreptul de proprietate sau nediscriminarea în cadrul politicii agricole comune, sau chiar drepturile procedurale, atunci când trebuie pusă în aplicare o politică de concurenă. În relaiile sale cu
Nevertheless it was another 20 years before the first signicant step forward.
Cu toate acestea, au fost necesari douăzeci de ani de așteptare pentru un prim progres semnicativ.
On 5 April 1977 the European Parliament, Council and Commission adopted a joint declaration stressing the importance they attached to respecting ‘in the exercise of their powers and in pursuance of the aims of the European Communities ... fundamental rights, as derived in particular from the constitutions of the Member States and the European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental
La 5 aprilie 1977, Parlamentul European, Consiliul și Comisia adoptă o declaraie comună prin care subliniază voina lor de „a respecta, în exercitarea puterii lor și urmărind obiectivele Comunităii”, „drepturile fundamentale astfel cum reies acestea
On 1 July 1987 a new Treaty, the Single European Act, came into force.
La 1 iulie 1987 un nou tratat, Actul Unic European, intră în vigoare.
Its preamble stated that the signatories were ‘determined to work together to promote democracy on the basis of the fundamental rights recognised in the constitutions and laws of the Member States, in the Convention for
Preambulul acestuia armă că statele semnatare sunt „hotărâte să promoveze împreună democraia, bazându-se pe drepturile fundamentale recunoscute în constituiile și legile
declaration thus remained a European Parliament resolution with only moral value.
Declaraia a rămas prin urmare o rezoluie a Parlamentului European, având doar o valoare morală.
the fact that it had not been associated with the preparatory work and regretted that the Charter was not binding, something that it had called for on several occasions.
Muncii (OIM). La 22 noiembrie 1989, Parlamentul deplânge faptul că nu a fost asociat lucrărilor pregătitoare și denună caracterul neobligatoriu al Cartei, contrar sugestiilor sale repetate.
adopted under the impetus of the Italian MEP Altiero Spinelli but which was not accepted by the Council.
Europene, pe care la adoptat sub imboldul deputatului Italian Altiero Spinelli, dar care nu a fost aprobată de către Consiliu.
This declaration was a catalogue of fundamental rights to be respected by the Community institutions.
Declaraia este un adevărat catalog al drepturilor fundamentale pe care instituiile comunitare sunt obligate să le respecte.
During the Intergovernmental Conference1 that opened in the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms and the European Social Charter, notably freedom, equality and social justice’.
În cadrul conferinei interguvernamentale1 care a început statelor membre, în Convenia pentru apărarea drepturilor omului și a libertăilor fundamentale și în Carta Socială Europeană, în special libertatea, egalitatea și dreptatea socială”.
The Community undertook ‘in particular to display the principles of democracy and compliance with the law and with human rights’ in external relations.
Comunitatea se angaja să „promoveze în special principiile democraiei și respectarea legii și a drepturilor omului, în relaiile sale externe”.
The Single European Act was the first Community treaty to refer to these concepts.
Actul Unic a fost, așadar, primul tratat fundamental comunitar care face referire la aceste noiuni.
Rome in December 1990 and which resulted in the Treaty of Maastricht, Parliament did everything possible to get the governments to make the Declaration of Fundamental Rights and Freedoms binding. It was unsuccessful and the
la Roma în decembrie 1990 și care sa finalizat cu Tratatul de la Maastricht, Parlamentul a făcut tot posibilul pentru a determina guvernele să confere Declaraiei drepturilor și libertăilor fundamentale un caracter obligatoriu din punct de vedere juridic.
Further progress was made in the Treaty of Amsterdam, which came into force on 1 May 1999.
Un nou progres a fost realizat odată cu Tratatul de la Amsterdam, intrat în vigoare la 1 mai 1999.
Article 6 includes the general principle of respect for human rights and fundamental freedoms.
Tratatul reia la articolul 6 principiul general al respectării drepturilor omului și a libertăilor fundamentale.
It makes provision for penalties in the event of a serious and persistent breach of these principles by a Member State and it declares that candidate countries must respect these principles if they are to join the EU.
Acesta prevede sanciuni în caz de„încălcare gravă și repetată” a principiilor în cauză de către un stat membru și stipulează că ările candidate trebuie să respecte aceste principii pentru a adera la Uniune.
On 12 April 1989 the European Parliament proclaimed the Declaration of Fundamental Rights and Freedoms, in line with its undertaking in the draft Treaty of European Union which it had
La 12 aprilie 1989 Parlamentul European a proclamat Declaraia drepturilor și libertăilor fundamentale, precum se angajase în proiectul de Tratat al Uniunii
In December of the same year, during the European Council meeting in Strasbourg, 11 Member States (without the United Kingdom), adopted the Charter of the Fundamental Social Rights of Workers.
În luna decembrie a aceluiași an, în cadrul lucrărilor Consiliului Europei de la Strasbourg, cei doisprezece membri, cu excepia Marii Britanii, adoptă Carta comunitară a drepturilor sociale fundamentale ale lucrătorilor.
It was inspired by the European Social Charter and certain International Labour Organisation conventions. On 22 November 1989 Parliament deplored
Aceasta își are sursa de inspiraie în Carta socială europeană și în anumite convenii ale Organizaiei Internaionale a
The Intergovernmental Conference consisted of government representatives who negotiated reform of the treaties.
CIG reunește reprezentanii guvernelor însărcinate cu reformarea tratatelor.
Parliament’s role in drawing up the Charter of Fundamental Rights
Participarea activă a Parlamentului la elaborarea Cartei drepturilor fundamentale
MEPs played an important role at the Convention to draw up the Charter.
Parlamentarii au avut un loc important în cadrul Conveniei însărcinate cu redactarea Cartei.
For the first time in the process of reforming the treaties, MEPs, national MPs, the Commission and personal representatives of the Heads of State worked together to move the EU forward.
Pentru prima dată în procesul de reformă a tratatelor, parlamentarii europeni și cei naionali, Comisia Europeană și reprezentanii personali ai șelor de state lucrau în comun pentru a face ca Uniunea să progreseze.
It was also the first time that the European Parliament was fully associated with a process that might lead to a decision with ‘constitutional’ implications.
A fost primul caz în care Parlamentul European a fost pe deplin asociat întrun proces care putea conduce la o decizie cu implicaie „constituională”.
This fullled one of Parliament’s earliest aspirations as it saw the adoption of such a Charter as one of its constitutional priorities.
Prima reuniune a delegaiei Parlamentului European la Convenia privind elaborarea Cartei Drepturilor Fundamentale.
The European Parliament delegation at the Convention for drafting the Charter of Fundamental Rights, which held its first meeting on 17 December 1999.
În iunie 1999, Consiliul European, reunit la Köln, a accelerat procesul, hotărând, la cererea Parlamentului și sub imboldul președiniei germane, să reunească un grup de lucru însărcinat cu elaborarea unei Carte a drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.
It was unanimously agreed that Parliament’s delegation, chaired by Íñigo Méndez de Vigo, played a decisive role
Potrivit opiniei unanime, delegaia Parlamentului, prezidată de Inigo Mendez de
in the Convention’s work.
principiul democraiei și pe principiul statului de drept”.
Rights are set out in six chapters: Dignity, Freedoms, Equality, Solidarity, Citizens’ Rights and Justice.
Vigo, a jucat un rol hotărâtor în cadrul lucrărilor Conveniei.
Parliament, Nicole Fontaine, on 7 December 2000 in Nice, during the ocial proclamation of the Charter of Fundamental Rights of the European Union by the European Parliament, the Commission and the Council of the European Union.
Uniuni”, declara președinta Parlamentului, Nicole Fontaine, la 7 decembrie 2000 la Nisa, cu ocazia proclamării ociale a Cartei drepturilor fundamentale a Uniunii Europene de către Parlamentul European, Comisie și Consiliul Uniunii Europene.
Incorporating the Charter in the Treaties
Poziiile parlamentarilor cu privire la probleme eseniale precum protecia drepturilor sociale, egalitatea între femei și bărbai, bioetica, dreptul la căsătorie și la familie au inuenat lucrările în mod decisiv.
The Presidents of the three institutions sign the Charter of Fundamental Rights in Nice.
Președinii celor trei instituii semnează Carta Drepturilor Fundamentale la Nisa.