natgillin/translations-raw huggingface dataset:
On the basis of this clarification from the German Government, it would seem possible to deduce that the examination and classification of image storage media by the competent German authority are not a true obligation imposed on suppliers but simply a duty, compliance with which removes the marketing restrictions under Paragraph 12(3) of the JuSchG for image storage media not examined by that authority, in particular exempting a supplier who wishes to sell such goods by mail order from the need to adopt measures that will render the mail order ‘protected’. 7
Pare să se poată deduce din această precizare făcută de guvernul german că controlul și clasificarea videogramelor de către autoritățile competente germane nu fac obiectul unei veritabile obligații pentru furnizori, ci constituie pur și simplu formalități facultative, a căror îndeplinire face să devină inaplicabile restricțiile prevăzute la articolul 12 alineatul 3 din JuSchG privind comercializarea videogramelor care nu au fost controlate de acest organism, scutind, în special, un furnizor care dorește să vândă această marfă prin corespondență de recurgerea la măsuri care să transforme corespondența într-una „protejată” 7.
Hence the domestic rules in question entail neither an obligation to submit imported image storage media to a domestic examination and classification procedure and to label them in accordance with that
Legislația națională în cauză nu cuprinde, prin urmare, nici obligația de a supune videogramele importate unei proceduri naționale de control și de clasificare și de a le eticheta în conformitate cu această clasificare, nici
7 — Moreover, I cannot deduce from the text of the JuSchG available on the website of the Bundesministerium für Familie, Senioren, Frauen und Jugend (Federal Ministry of the Family, Senior Citizens, Women and Young Persons), in particular from Paragraph 14 on ‘Labelling of films and film and game programmes’, that there is an obligation to submit image storage media for sale in Germany to examination and classification by the competent German authority.
7 — De altfel, nu reușim să identificăm în textul JuSchG, care este disponibil pe site-ul internet al Bundesministerium für Familie, Senioren, Frauen und Jugend (Ministerul german pentru familie, cetățeni vârstnici, femei și tineret), în special în articolul 14, privind „Marcajul filmelor și al programelor de filme și jocuri”, existența unei obligații de a supune videogramele destinate vânzării în Germania controlului și clasificării de către autoritățile competente germane.
In addition, Paragraphs 27 and 28 of the JuSchG, which lay down penalties for infringements of the provisions of the JuSchG, impose no penalty for the failure to submit an image storage medium to examination by the competent German authority.
În plus, articolele 27 și 28 din JuSchG, care stabilesc sancțiunile pentru încălcările dispozițiilor aceleiași legi, nu prevăd nicio sancțiune pentru cazul în care o videogramă nu a fost supusă controlului autorităților menționate.
The prohibition of mail order sales under Paragraph 12(3)(2) of the JuSchG is therefore part of a regulatory system designed to prevent children and adolescents from coming into contact with or gaining access to image storage media that have not been examined by the competent German authority or which that authority has classified as ‘Not suitable for young persons’.
Interdicția vânzării prin corespondență prevăzută la articolul 12 alineatul 3 punctul 2 din JuSchG face parte, prin urmare, dintrun sistem normativ destinat să evite intrarea în contact sau accesul copiilor sau adolescenților la videograme care nu au fost controlate de autoritățile competente germane sau care nu au fost clasificate de acestea ca fiind interzise minorilor.
This is confirmed by the fact, emphasised by the German Government, that that prohibition is not absolute, since as can be seen from Paragraph 1(4) of the JuSchG, it relates only to transactions by post or electronic means without personal contact between the provider and the purchaser or without safeguards to ensure that the product is not delivered to children or adolescents.
Dovada acestui fapt este, astfel cum a subliniat cu fermitate guvernul german, împrejurarea că această interdicție nu este absolută, în măsura în care, astfel cum reiese din articolul 1 alineatul 4 din JuSchG, aceasta privește numai operațiunile efectuate pe cale poștală sau electronică, fără contact personal între persoana care face livrarea și cumpărător sau fără să se garanteze că marfa nu va fi livrată unor copii sau adolescenți.
The German Government has stated that image storage media not examined by the competent German authority or which that authority has classified as ‘Not suitable for young persons’ may also be sold legally by mail order in Germany if appropriate
Guvernul menționat a precizat că și videogramele care nu au fost controlate de autoritățile competente germane sau care nu au fost clasificate de acestea ca fiind interzise minorilor pot fi vândute în mod legal prin corespondență în Germania în cazul în care se garantează,
OPINION OF MR MENGOZZI — CASE C-244/06
CONCLUZIILE AVOCATULUI GENERAL MENGOZZI — CAUZA C-244/06 dispozițiile acestei măsuri de armonizare, și nu în raport cu cele prevăzute de dreptul primar, în special de articolele 28 CE și 30 CE 8.
Community level must be assessed in the light of the provisions of the harmonising measure and not those of primary law, in particular Articles 28 EC and 30 EC. 8 classification, nor a prohibition of the sale of imported image storage media not submitted to that procedure and labelling, nor an absolute ban on their sale by mail order.
interdicția de a vinde videograme importate care nu au fost supuse procedurii și etichetării respective și nici nu interzice în mod absolut recurgerea la vânzarea prin corespondență pentru comercializarea acestora.
In the context of the present reference for a preliminary ruling, mention has been made of Directive 2000/31 and Directive 97/7/EC of the European Parliament and of the Council of 20 May 1997 on the protection of consumers in respect of distance contracts 9as Community harmonisation measures that may be relevant.
Directiva 2000/31 și Directiva 97/7/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 mai 1997 privind protecția consumatorilor cu privire la contractele la distanță 9 au fost invocate în cadrul prezentei proceduri cu titlu de măsuri comunitare de armonizare care ar putea fi relevante.
However, it remains a fact that Paragraph 12(3) of the JuSchG imposes, for image storage media not submitted to the national examination and classification procedure, whether imported or not, a relative prohibition on the provision of the goods, in other words one applying to a particular category of potential purchasers (young persons), coupled with a prohibition of their sale outside of commercial premises and in sales outlets which customers do not usually enter, and makes mail order sales subject to restrict ive conditions designed to prevent young persons from purchasing such goods.
Nu este mai puțin adevărat că articolul 12 alineatul 3 din JuSchG prevede în esență, în ceea ce privește videogramele care nu au fost supuse procedurii naționale de control și de clasificare, indiferent dacă acestea au fost sau nu au fost importate, o interdicție relativă privind actele de dispoziție, respectiv o interdicție care privește o categorie determinată de cumpărători potențiali (minorii) care este asociată, pentru aceleași mărfuri, cu o interdicție de vânzare în afara incintelor comerciale, în punctele de vânzare în care clienții nu intră de obicei și care supune vânzarea prin corespondență unor condiții restrictive, destinate să excludă minorii din categoria cumpărătorilor.
B — The potential relevance of Community harmonisation measures
B — Cu privire la importanța eventuală a măsurilor comunitare de armonizare
As regards Directive 2000/31, I would point out first of all that it seeks to contribute to the proper functioning of the internal market by creating, as far as electronic commerce is concerned, a legal framework to ensure the free movement of information society services between Member States.
În ceea ce privește Directiva 2000/31, reamintim mai întâi că aceasta are ca obiectiv să contribuie la buna funcționare a pieței interne prin crearea, în materie de comerț electronic, a unui cadru juridic care să asigure libera circulație a serviciilor societății informaționale între statele membre.
As indicated in Article 1(2) of the directive, it approximates only ‘certain national provisions on information society services relating to the internal market, the establishment of service providers, commercial communications, electronic contracts, the liability of intermediaries, codes of conduct,
Astfel cum prevede articolul 1 alineatul (2), aceasta apropie numai „anumite dispoziții de drept intern aplicabile serviciilor societății informaționale în ceea ce privește piața internă, stabilirea furnizorilor de servicii, comunicările comerciale, contractele încheiate prin mijloace electronice, răspunderea intermediarilor, codurile de conduită, soluționarea extrajudiciară a litigiilor,
As pointed out by the Commission, it must first be remembered that a national measure in a sphere which has been the subject of exhaustive harmonisation at
Mai întâi, trebuie amintit, astfel cum a procedat Comisia, că orice măsură națională adoptată într-un sector care face obiectul unei armonizări exhaustive la nivel comunitar trebuie apreciată în raport cu
DYNAMIC MEDIEN out-of-court dispute settlements, court actions and cooperation between Member States’. 10
DYNAMIC MEDIEN acțiunile în justiție și cooperarea între statele membre.” 10
The court of reference and the German and United Kingdom Governments have pointed out that Directive 2000/31 expressly leaves scope for the national authorities to take steps to protect young persons.
Instanța de trimitere, precum și guvernul german și cel al Regatului Unit au subliniat faptul că Directiva 2000/31 lasă în mod expres autorităților naționale o marjă de manevră în scopul protecției minorilor.
They have noted that, under the first indent of Article 3(4)(a)(i) thereof, the Member States may take measures necessary for reasons of ‘public policy’, in particular the ‘protection of minors’, with regard to a particular information society service, such as the sale of goods via the internet.
Acestea au arătat că, potrivit articolului 3 alineatul (4) litera (a) punctul (i) prima liniuță din această Directivă, statele membre pot adopta măsuri necesare pentru apărarea „ordinii publice”, în special pentru „protecția minorilor”, în cazul unui serviciu determinat al societății informaționale, cum ar fi vânzarea de mărfuri pe internet.
I observe, however, that the reference to Article 3(4) of Directive 2000/31 is irrelevant in the present case.
Trebuie să arătăm, cu toate acestea, că referirea la articolul 3 alineatul (4) din Directiva 2000/31 este lipsită de relevanță în speță.
Whilst it is acknowledged that the sale of goods via the internet constitutes an ‘information society service’ within the meaning of the directive in question 11and that a domestic rule such as the prohibition of mail order sales under Paragraph 12(3)(2) of the JuSchG falls within the ‘coordinated field’ of the directive, 12 none of the parties intervening before the Court has stated, nor have I been able to ascertain, which specific provision in the directive in question may have implemented the exhaustive harmonisation of domestic legislation on the protection of young persons in connection with mail order sales of goods via the internet that would preclude verification of the compatibility of the prohibition with Articles 28 EC and Article 30 EC.
Or, chiar dacă admitem că vânzarea de bunuri prin internet constituie un „serviciu al societății informaționale” în sensul Directivei 2000/31 11și că o dispoziție de drept intern precum interdicția vânzării prin corespondență prevăzută la articolul 12 alineatul 3 punctul 2 din JuSchG face parte din „domeniul coordonat” definit în această directivă 12, niciuna dintre părțile care au intervenit în fața Curții nu a precizat, și nici noi nu reușim să discernem, care dintre normele conținute în directiva menționată ar fi realizat, eventual, această armonizare exhaustivă a dispozițiilor de drept intern privind protecția minorilor în cadrul vânzării de bunuri prin corespondență pe internet, fapt care ar exclude verificarea compatibilității interdicției menționate anterior cu articolele 28 CE și 30 CE.
10 — Emphasis added.
10 — Sublinierea noastră.
11 — This appears to be the thrust of recital 18 in the preamble to the directive, according to which ‘[i]nformation society services span a wide range of economic activities which take place online’, which ‘can, in particular, consist of selling goods online’.
11 — Considerentul (18) al Directivei 2000/31, potrivit căruia „[s]erviciile societății informaționale cuprind o gamă largă de activități economice care se desfășoară online”, care „pot consta, în special, din vânzări de bunuri online”, pare să pledeze în acest sens.
12 — Under Article 2(h) of the directive, the coordinated field covers ‘requirements laid down in Member States’ legal systems applicable to information society service providers or information society services, regardless of whether they are of a general nature or specifically designed for them’, ‘requirements with which the service provider has to comply in respect of’ both the taking-up and pursuit of the activity of an information society service (in particular the ‘requirements concerning the behaviour of the service provider, … the quality or content of the service including those applicable to advertising and contracts’).
12 — Potrivit articolului 2 litera (h) din Directiva 2000/31, „domeniul coordonat” acoperă „cerințele specificate în cadrul legislativ din statele membre, aplicabile furnizorilor de servicii ale societății informaționale, indiferent dacă sunt de natură generală sau concepute special pentru aceștia”, cerințe pe care furnizorul de servicii trebuie să le respecte și care privesc atât accesul la activitatea unui serviciu al societății informaționale, cât și desfășurarea acestei activități (în special „cerințele privind comportamentul furnizorului de servicii, cerințe legate de calitatea sau conținutul serviciului, inclusiv în materie de publicitate și contracte”).
Article 3 contains the so-called ‘internal market clause’, which essentially permits the providers of information society services to operate throughout the territory of the Community while remaining subject to the provisions of the Member State in which they are established as far as matters within the field coordinated by the directive are concerned.
Articolul 3 menționat cuprinde așa-numita clauză „a pieței interne”, în temeiul căreia, în esență, furnizorii de servicii ale societății informaționale își pot desfășura activitatea pe teritoriul Comunității Europene, fiind în același timp supuși, în ceea ce privește domeniul coordonat prevăzut de Directiva 2000/31, dispozițiilor statului membru în care sau stabilit.
Article 3(1) provides that ‘[e]ach Member State shall ensure that the information society services provided by a service provider established on its territory comply with the national provisions applicable in the Member State in question which fall within
Astfel, alineatul (1) al acestui articol prevede că „[f]iecare stat membru garantează că serviciile societății informaționale prestate de un furnizor de servicii stabilit pe teritoriul său respectă dispozițiile de drept intern aplicabile în statul
OPINION OF MR MENGOZZI — CASE C-244/06 the coordinated field’. At the same time, Article 3(2) lays down that ‘Member States may not, for reasons falling within the coordinated field, restrict the freedom to provide information society services from another Member State’.
CONCLUZIILE AVOCATULUI GENERAL MENGOZZI — CAUZA C-244/06 urmare, acelea pe care un stat membru le poate adopta prin derogare de la interdicția, prevăzută la alineatul (2) al acestui articol, de a restrânge, pentru motive ce țin de domeniul coordonat, „libera circulație a serviciilor societății informaționale din alte state membre” 13.
therefore those that a Member State may adopt in derogation from the prohibition, laid down in Article 3(2), on restricting, for reasons falling within the field coordinated by the directive, ‘the freedom to provide information society services from another Member State’. 13
membru în cauză și relevante pentru domeniul coordonat”. Corelativ, alineatul (2) al aceluiași articol prevede că „[s]tatele membre nu pot restrânge libera circulație a serviciilor societății informaționale din alte state membre invocând motive relevante pentru domeniul coordonat”.
Since Avides is a provider established in Germany, 14the prohibition of mail order sales under Paragraph 12(3)(2) of the JuSchG constitutes, in relation to the defendant, a national provision of the home State within the meaning of Article 3(1) of Directive 2000/31, and not a provision restricting the freedom to provide information society services from another Member State, within the meaning of Article 3(2) of that directive.
Or, dat fiind că Avides este un furnizor de servicii stabilit în Germania 14, interdicția de vânzare prin corespondență prevăzută la articolul 12 alineatul 3 punctul 2 din JuSchG ar constitui, în ceea ce îl privește, o dispoziție de drept intern a statului de origine în sensul articolului 3 alineatul (1) din Directiva 2000/31, iar nu o măsură care restrânge libera circulație a unui serviciu al societății informaționale din alt stat membru în sensul articolului 3 alineatul (2) din directiva menționată.
However, the directive provides that ‘notwithstanding the rule on the control [of such services] at source’, ‘it is legitimate’, under the conditions established in the direct ive, ‘for Member States to take measures to restrict the free movement of information society services’ (recital 24).
Directiva 2000/31 prevede, cu toate acestea, în considerentul (24), că, în pofida normei privind controlul la sursă al serviciilor societății informaționale, este legitim, în condițiile stabilite de prezenta directivă, ca statele membre să adopte măsuri de limitare a liberei circulații a serviciilor societății informaționale.
Article 3(4), to which the court of reference and the German and United Kingdom Governments refer, lays down the conditions in question, in particular circumscribing the publicinterest grounds that may be invoked to justify such restrictive measures and making their adoption conditional on compliance with particular procedural formalities, such as requesting the Member State in which the service provider is established to take action and notifying the intention to adopt the measures in question to that Member State and to the Commission, which has a duty to verify that the measures are compatible with Community law.
Articolul 3 alineatul (4) din această directivă, invocat de instanța de trimitere, precum și de guvernul german și de cel al Regatului Unit, stabilește condițiile menționate anterior prin precizarea, în special, a motivelor de interes public care pot fi invocate pentru a justifica astfel de măsuri restrictive și prin subordonarea adoptării acestor măsuri respectării anumitor formalități procedurale, cum ar fi o cerere de intervenție adresată statului membru de origine al furnizorului de servicii și notificarea intenției de a adopta aceste măsuri statului respectiv și Comisiei (care trebuie să verifice compatibilitatea măsurilor în cauză cu dreptul comunitar).
Hence, the rules under Article 3(2) and (4) of Directive 2000/31 play no part in an assessment of whether the prohibition of mail order sales is compatible with Community law, in that it is applicable to a business, such as Avides, established on the national territory.
Regimul instituit la articolul 3 alineatele (2) și (4) din Directiva 2000/31 nu intră, prin urmare, în discuție pentru verificarea compatibilității cu dreptul comunitar a interdicției citate anterior a vânzării prin corespondență, atât timp cât se aplică unui operator stabilit pe teritoriul național, precum Avides.
13 — Emphasis added.
13 — Sublinierea noastră.
14 — Article 2(c) of Directive 2000/31 states that for the purposes of the directive ‘established service provider’ means ‘a service provider who effectively pursues an economic activity using a fixed establishment for an indefinite period’, ‘[t]he presence and use of the technical means and technologies required to provide the service … not, in themselves, constitut[ing] an establishment of the provider’.
14 — Articolul 2 litera (c) din Directiva 2000/31 prevede că, în sensul acestei directive, prin „furnizor de servicii stabilit” se înțelege un „furnizor de servicii care desfășoară efectiv o activitate economică utilizând un sediu stabil pe o perioadă nedeterminată. Prezența și folosirea mijloacelor tehnice și a tehnologiilor necesare furnizării serviciului nu constituie, în sine, sediu al prestatorului”.
The provisions designed to ensure ‘the protection of minors’ in accordance with Article 3(4) of Directive 2000/31 are
Măsurile care au ca obiectiv asigurarea „protecției minorilor” în sensul articolului 3 alineatul (4) din Directiva 2000/31 sunt, prin
Treaty, and in particular with Articles 28 EC and 30 EC; in fact, it expressly provides for such a check. 16
DYNAMIC MEDIEN exhaustivă în ceea ce privește vânzarea de bunuri prin corespondență și nu împiedică adoptarea de către statele membre a unor măsuri mai severe decât permite articolul 14 în vederea protecției consumatorilor, în schimb, prevede în mod expres examinarea compatibilității acestor măsuri cu dispozițiile tratatului, în special cu articolele 28 CE și 30 CE 16.
The provisions of Directive 2000/31 are therefore not relevant in the present case.
Dispozițiile Directivei 2000/31 nu sunt, prin urmare, relevante în prezenta cauză.
They could prove applicable, in place of Articles 28 EC and 30 EC, for assessing whether the prohibition in question is compatible with Community law in so far as it is applicable to businesses established in Member States other than Germany that make sales via the internet in Germany, but, as I have pointed out, that aspect falls outside the scope of the case before the court of reference.
Cel mult, acestea s-ar putea dovedi relevante, în locul articolelor 28 CE și 30 CE, pentru verificarea compatibilității cu dreptul comunitar a interdicției în cauză în măsura în care aceasta se aplică unor operatori stabiliți în alte state membre decât Republica Federală Germania și care efectuează vânzări prin internet în Germania; însă, după cum am subliniat, acesta este un aspect care nu intră în obiectul cauzei cu care a fost sesizată instanța de trimitere.
I am therefore of the opinion that the directives in question do not preclude the need to examine whether the prohibition of mail order sales of image storage media not examined and classified by the competent German authority, as laid down in Paragraph 12(3)(2) of the JuSchG, is compatible with Articles 28 EC and 30 EC.
Prin urmare, considerăm că Directivele 2000/31 și 97/7 nu exclud necesitatea examinării compatibilității cu articolele 28 CE și 30 CE a interdicției prevăzute la articolul 12 alineatul 3 punctul 2 din JuSchG de a vinde prin corespondență videograme care nu au fost supuse controlului și clasificării de către autoritățile competente germane.
C — The applicability of Article 28 EC in the present case: measure having an effect equivalent to a quantitative restriction on imports?
C — Cu privire la aplicabilitatea articolului 28 CE în prezenta cauză: măsură cu efect echivalent unei restricții cantitative la import?
As regards Directive 97/7, I note that the prohibition of mail order sales under Paragraph 12(3)(2) of the JuSchG appears to fall within the scope of that directive.
Cu privire la Directiva 97/7, trebuie să remarcăm că interdicția de vânzare prin corespondență prevăzută la articolul 12 alineatul 3 punctul 2 din JuSchG pare să intre în domeniul de aplicare al acesteia 15.