natgillin/translations-raw huggingface dataset:
SPAIN v COUNCIL ciple, be able to have access to the Community Courts more than once.
CONCLUZIILE AVOCATULUI GENERAL BOT — CAUZA C-442/04 ca regulă generală, decât de o singură posibilitate de acces la instanța comunitară 20.
20 any party to proceedings the right to challenge, for the purpose of obtaining the annulment of a decision of direct and individual concern to that party, the validity of previous acts of the institutions which form the legal basis of the decision which is under challenge, if that party was not entitled under Article [230 EC] to bring a direct action challenging those acts by which it was thus affected without having been in a position to ask that they be declared void’. 17
dreptul de a contesta, în vederea obținerii anulării unei decizii care o privește în mod direct și individual, validitatea actelor instituționale anterioare care constituie temeiul juridic al deciziei atacate, dacă această parte nu ar dispune de dreptul de a introduce, în temeiul articolului [230 CE], o acțiune directă împotriva respectivelor acte, ale căror consecințe le suportă astfel fără să fi fost în măsură să solicite anularea acestora” 17.
According to that line of reasoning, the fact of considering an incidental challenge to be out of time is designed to penalise the negligent conduct of applicants who have failed to make use of the action for annulment in order to challenge a decision, even though they have certainly had the possibility of doing so. 21
Potrivit acestei logici, decăderea din dreptul de a introduce o contestație incidentă vine să sancționeze comportamentul neglijent al reclamantului care a omis să utilizeze calea acțiunii în anulare pentru a contesta o decizie, deși dispunea în mod cert de această posibilitate 21.
That judgment introduced into the relationship between the action for annulment and the plea of illegality a rationale based on the principle that legal remedies should be mutually compensatory.
Această hotărâre a introdus, în cadrul raporturilor dintre acțiunea în anulare și excepția de nelegalitate, o logică a compensării căilor legale 18.
18y making the admissibility of a plea of illegality dependent upon the lack of an alternative legal remedy, the Court gave that plea a subordinate character. 19
Prin subordonarea admisibilității excepției de nelegalitate unei condiții privind absența unui căi legale alternative, Curtea a conferit acestei excepții un caracter subsidiar 19.
Thus, like ordinary applicants, the privileged applicants cannot, in an action for annulment of a decision, raise a plea of illegality in respect of an earlier measure of the same kind, annulment of which they could have sought directly.
De aceea, asemenea reclamanților obișnuiți, reclamanții privilegiați nu pot invoca, pe cale de excepție, în cadrul unei acțiuni în anulare îndreptate împotriva unei decizii, nelegalitatea unui act anterior având aceeași natură a cărui anulare ar fi putut să o solicite în mod direct.
In the Court’s view, the contrary approach would permit the timelimits for bringing proceedings laid down in the fifth paragraph of Article 230 EC to be circumvented.
Potrivit Curții, admiterea soluției contrare ar face posibilă eludarea termenului de exercitare a acțiunii prevăzut la articolul 230 al cincilea paragraf CE 22.
22 That principle of the inviolability of decisions which have not been challenged within those timelimits is set aside only where the allegedly unlawful measure contains such serious and manifest defects that it could be deemed non-existent. 23
Acest principiu al intangibilității deciziilor necontestate în termenul menționat nu este înlăturat decât în ipoteza în care actul pretins nelegal ar fi afectat de vicii atât de grave și de evidente, încât ar putea fi calificat drept act inexistent 23.
By thus making the admissibility of a plea of illegality conditional upon the direct route to the Community Courts being closed, the Community judicature seeks to prevent that remedy from offering negligent applicants a second chance.
Subordonând astfel admisibilitatea excepției de nelegalitate lipsei accesului direct la judecata comunitară, instanța comunitară urmărește să evite ca această cale legală să îi ofere reclamantului neglijent o a doua șansă.
That has given rise to a principle of the unity of judicial protection, by virtue of which a litigant should not, in prin-
Rezultă de aici un principiu al unicității protecției jurisdicționale, în temeiul căruia un justițiabil nu ar trebui să dispună,
21 — That time bar was first raised against a negligent applicant in the context of a reference for a preliminary ruling on validity (TWD Textilwerke Deggendorf, paragraphs 23 to 25).
21 — Această decădere a fost inițial opusă reclamantului neglijent în cadrul unei trimiteri pentru aprecierea validității (Hotărârea TWD Textilwerke Deggendorf, citată anterior, punctele 23-25).
The following year, the Court of First Instance transposed that reasoning to the plea of illegality (TWD v Commission, paragraph 103).
Anul următor, Tribunalul de Primă Instanță al Comunităților Europene a aplicat acest raționament în cadrul excepției de nelegalitate (Hotărârea TWD/Comisia, citată anterior, punctul 103).
22 — See, in particular, Spain v Commission (paragraph 17).
22 — A se vedea în special Hotărârea Spania/Comisia, citată anterior (punctul 17).
7, point 22.
7, punctul 22.
23 — Case 226/87 Commission v Greece [1988] ECR 3611, paragraph 16).
23 — Hotărârea din 30 iunie 1988, Comisia/Grecia (226/87, Rec., p.
Is that reasoning, based on the principle that legal remedies should be mutually compensatory, also relevant where a plea of illegality is raised in regard to a regulation?
Acest raționament, întemeiat pe compensarea căilor legale, este relevant și în cazul în care o excepție de nelegalitate este invocată împotriva unui regulament?
However, once a plea of illegality is raised by a privileged applicant in regard to a regulation, a line of reasoning in terms of the above principle becomes irrelevant in so far as it infringes the terms of Article 241 EC.
În schimb, atunci când excepția de nelegalitate a unui regulament este invocată de un reclamant privilegiat, raționamentul în sensul compensării căilor de drept își pierde relevanța, în măsura în care ar conduce la nerespectarea textului articolului 241 CE.
An affirmative answer can be given where such a plea of illegality is raised by an ordinary applicant.
Răspunsul este afirmativ atunci când o astfel de excepție de nelegalitate este invocată de un reclamant obișnuit.
In that situation, the possibility of an incidental challenge compensates for the restricted access which non-privileged applicants have to the action for annulment of legislative measures.
Într-adevăr, în această situație, posibilitatea unei contestații incidente vine să compenseze limitarea accesului reclamanților neprivilegiați la acțiunea în anularea actelor normative.
In regard to a measure which is truly of general application, the annulment of which they cannot, in principle, directly apply for, ordinary applicants cannot be accused of a lack of care and in consequence they have a right to challenge the measure incidentally. 24
În prezența unui veritabil act de aplicabilitate generală a cărui anulare nu o pot solicita, în principiu, în mod direct, reclamanților obișnuiți nu li se poate imputa lipsa de diligență și beneficiază, prin urmare, de dreptul de a exercita o contestație incidentă 24.
Indeed, since the Member States and the Community institutions have almost unlimited access to the action for annulment, such a line of reasoning — which makes the admissibility of a plea of illegality conditional upon it being impossible to bring an action directly before the Community Courts — would inevitably have the effect of denying privileged applicants any right to challenge a measure incidentally.
Într-adevăr, din moment ce statele membre și instituțiile comunitare dispun de un acces aproape nelimitat la acțiunea în anulare, un astfel de raționament, care condiționează admisibilitatea unei excepții de nelegalitate de imposibilitatea de a accede direct la instanța comunitară, ar avea drept consecință, în mod inevitabil, negarea oricărui drept al reclamanților privilegiați de a formula o contestație incidentă 25.
25 That would constitute an obvious infringement of the terms of Article 241 EC which, it should not be forgotten, gives any party the right to invoke the inapplicability of a regulation before the Court, notwithstanding the fact that the timelimits laid down in the fifth paragraph of Article 230 EC have expired. 26
Acest lucru ar constitui o nerespectare vădită a textului articolului 241 CE, care, reamintim, conferă oricărei părți dreptul, neafectat de expirarea termenului prevăzut la articolul 230 al cincilea paragraf CE, de a invoca în fața Curții inaplicabilitatea unui regulament 26.
It is certainly because of the ‘insuperable’ nature of the wording of that provision 27 that the Court, prompted by a number
Din cauza, cu siguranță, a caracterului insurmontabil al acestei formulări literale 27,
25 — See L. Coutron, op. cit., p. 393.
25 — A se vedea Coutron, L., op. cit., p. 393.
That reasoning seems to me to be consistent with the logic informing the system of legal remedies in Community law and compatible with the terms of Article 241 EC, which permits any party to raise incidentally the inapplicability of a regulation.
Un astfel de raționament ni se pare coerent în raport cu sistematizarea căilor de drept comunitar și compatibil cu textul articolului 241 CE, care permite oricărei părți să invoce inaplicabilitatea unui regulament pe cale incidentă.
By thus confirming that an ordinary applicant may challenge, incidentally, a measure of general application, the Court’s caselaw reconciles with the terms of Article 241 EC the logic of the principle that legal remedies should be mutually compensatory.
Confirmând astfel posibilitatea unui reclamant obișnuit de a contesta pe cale incidentă un act de aplicabilitate generală, jurisprudența Curții reușește să concilieze logica compensării căilor legale cu textul articolului 241 CE.
26 — See the Opinion of Advocate General Slynn in Case 181/85 France v Commission [1987] ECR 689.
26 — A se vedea în acest sens Concluziile prezentate de avocatul general Slynn în cauza în care sa pronunțat Hotărârea din 12 februarie 1987, Franța/Comisia (181/85, Rec., p. 689).
24 — See, to that effect, Case C-241/95 Accrington Beef and Others [1996] ECR I-6699, paragraphs 15 and 16).
27 — Pentru a relua expresia utilizată de avocatul general Mancini la pagina 5343 din Concluziile prezentate în cauza în care sa pronunțat Hotărârea din 27 septembrie 1988, Grecia/Consiliul (204/86, Rec., p. 5323).
27 — To adopt the expression used by Advocate General Mancini at p.
24 — A se vedea în acest sens Hotărârea din 12 decembrie 1996, Accrington Beef și alții (C-241/95, Rec., p.
5343 of his Opinion in Case 204/86 Greece v Council [1988] ECR 5323.
I-6699, punctele 15 și 16).
of its Advocates General, 28 has progressively accepted that a privileged applicant may, in the course of an action for annulment, raise an objection of illegality in regard to a regulation. 29
CONCLUZIILE AVOCATULUI GENERAL BOT — CAUZA C-442/04 generali 28, a admis treptat că un reclamant privilegiat poate invoca, în cadrul unei acțiuni în anulare, o excepție de nelegalitate a unui regulament 29.
If the terms of Article 241 EC prevent the lack of care of a privileged applicant, which has not brought an action for the annulment of a regulation within the time-limits, from being relied on against it in order to declare inadmissible a plea of illegality raised in regard to the same measure, I think that the same must, a fortiori, apply where a Member State has brought an action within the timelimits but that action has been dismissed on the ground that its claim for partial annulment was inadmissible.
Astfel, în cazul în care textul articolului 241 CE se opune ca lipsa de diligență a unui reclamant privilegiat, care nu a introdus o acțiune în anularea unui regulament în termenul prevăzut, să îi poată fi opusă acestuia pentru a declara inadmisibilă o excepție de nelegalitate invocată împotriva unui astfel de act, aceeași soluție se impune, în opinia noastră, a fortiori atunci când un stat membru a introdus o acțiune în anulare în termenul prevăzut, însă acțiunea sa a fost respinsă pentru motivul inadmisibilității cererii sale de anulare parțială.
It is thus irrelevant to argue, as the Council and the Commission do, that the plea of illegality raised by the Kingdom of Spain in regard to Regulation No 1954/2003 is inadmissible inasmuch as that Member State could have brought a direct action for the annulment of that regulation.
Prin urmare, nu este relevantă susținerea Consiliului și a Comisiei potrivit căreia excepția de nelegalitate a Regulamentului nr. 1954/2003 invocată de Regatul Spaniei este inadmisibilă în măsura în care acest stat membru avea posibilitatea de a exercita direct o acțiune în anularea acestui regulament.
In my view, that argument must be rejected all the more forcefully where a privileged applicant has exercised its right of action, but the action has been dismissed on
În opinia noastră, această argumentație trebuie cu atât mai mult respinsă în cazul în care un reclamant privilegiat și-a exercitat dreptul la acțiune, însă acțiunea sa a fost respinsă pentru motivul inadmisibilității cererii sale de anulare parțială.
In short, I do not find it consistent with the Court’s caselaw on the admissibility of pleas of illegality to penalise more severely — that is to say, by declaring its action out of time — a privileged applicant which has exercised a degree of care that could be described as imperfect (as is the case of the Kingdom of Spain in the present proceedings) than one whose conduct could be characterised as evincing a lack of care.
În definitiv, nu considerăm că ar fi coerent, în raport cu jurisprudența Curții în materie de admisibilitate a excepției de nelegalitate, faptul de a sancționa mai sever, respectiv prin decădere, reclamantul privilegiat care a făcut dovada unei diligențe care ar putea fi calificată ca imperfectă, cum este cazul Regatului Spaniei în prezenta procedură, față de reclamantul al cărui comportament ar putea fi considerat ca lipsit de diligență.
28 — See, in particular, p.
28 — A se vedea în special p.
414 of the Opinion of Advocate General Roemer in Case 32/65 Italy v Council and Commission [1966] ECR 389; p.
600 din Concluziile prezentate de avocatul general Roemer în cauza în care sa pronunțat Hotărârea din 13 iulie 1966, Italia/Consiliul și Comisia (32/65, Rec., p. 563), p.
See also the same line of reasoning in paragraphs 36 to 54 of the Opinion of Advocate General Mengozzi in Case C-91/05 Commission v Council, still pending before the Court.
A se vedea de asemenea, pe linia aceluiași raționament, punctele 3654 din Concluziile prezentate de avocatul general Mengozzi la 19 septembrie 2007 în cauza Comisia/Consiliul (C-91/05), pendinte în fața Curții.
29 — Several judgments only implicitly recognise the right of privileged applicants to challenge a regulation indirectly in the course of an action for annulment (see Italy v Council and Commission, France v Commission and Greece v Council).
29 — Mai multe hotărâri admit doar în mod implicit dreptul reclamanților privilegiați de a formula, în cadrul unei acțiuni în anulare, o contestație împotriva unui regulament pe cale incidentă (a se vedea Hotărârile citate anterior Italia/Consiliul și Comisia, Franța/Comisia și Grecia/Consiliul).
I conclude from those considerations that the terms of Article 241 EC permit, to a very large degree, a Member State to invoke the inapplicability of a regulation, even, in my opinion, where it has already brought an action for the partial annulment of the regulation, but that action has been declared inadmissible.
Deducem din aceste elemente că textul articolului 241 CE permite unui stat membru, pe scară foarte largă, să invoce inaplicabilitatea unui regulament, inclusiv, în opinia noastră, atunci când a introdus deja o acțiune în anularea parțială a unui astfel de regulament, însă această acțiune a fost declarată inadmisibilă.
Whether or not the plea of illegality raised by the Kingdom of Spain was out of time in his reply, 33unless it is based on matters of law or of fact which come to light in the course of the procedure, in accordance with the first subparagraph of Article 42(2) of the Rules of Procedure of the Court. 34
Cu privire la existența sau inexistența caracterului tardiv al excepției de nelegalitate invocate de Regatul Spaniei riului în replică 33, cu excepția cazului în care anumite elemente de drept sau de fapt au apărut în cursul procedurii, în conformitate cu prevederile articolului 42 alineatul (2) primul paragraf din Regulamentul de procedură al Curții 34.
With regard to this question, it must first be pointed out that one of the conditions for the admissibility of a plea of illegality is that the applicant must make his incidental challenge in a clear and reasoned manner. 30
În ceea ce privește această chestiune, este necesar mai întâi să arătăm că printre condițiile de admisibilitate a unei excepții de nelegalitate se află cea în temeiul căreia reclamantul care introduce o contestație pe cale incidentă trebuie să o formuleze în mod clar și motivat 30.
It should also be pointed out that the Court has decided that although that provision allows an applicant, in exceptional circumstances, to introduce new pleas in law in support of the form of order sought in the application, it does not in any way provide for the possibility of an applicant’s changing the form of order sought. 35
În plus, trebuie să arătăm că, potrivit Curții, deși această dispoziție îi permite unui reclamant să invoce, în mod excepțional, motive noi în susținerea concluziilor formulate în actul de sesizare a instanței, aceasta nu prevede deloc posibilitatea ca un reclamant să formuleze concluzii noi 35.
Thus, a plea of illegality which is not accompanied by a summary of the plea and which does not include a statement of reasons must be declared inadmissible. 31
Astfel, o excepție de nelegalitate care nu cuprinde o expunere sumară a motivului și care nu este motivată trebuie să fie declarată inadmisibilă 31.
In the light of those requirements, the Community judicature has already accepted that a plea of illegality may be raised implicitly.
În lumina acestor cerințe, instanța comunitară a admis deja că o excepție de nelegalitate poate fi invocată în mod implicit.
The ‘essential arguments in law’ must therefore be mentioned in the application and may thus, where appropriate, be developed in the reply. 32
Prin urmare, este necesar ca „elementele esențiale ale argumentării în drept” să fie menționate în cerere, ceea ce va face posibilă, dacă va fi cazul, dezvoltarea acestora în replică 32.
It should be pointed out that such recognition in no way detracts from the obligation to state reasons for a plea of illegality once
Trebuie subliniat că această recunoaștere nu afectează în niciun fel obligația de motivare a excepției de nelegalitate, din moment
Moreover, the prohibition on introducing new pleas in law in the course of proceedings prevents an applicant from raising a plea of illegality for the first time
Pe de altă parte, interzicerea invocării de motive noi pe parcursul procesului împiedică reclamantul să ridice, pentru prima dată, o excepție de nelegalitate în stadiul memo-
30 — See, on that subject, L. Coutron, op. cit., pp. 102 to 104.
30 — A se vedea în această privință Coutron, L., op. cit., p. 102-104.
33 — The Court has also decided that the subjectmatter of the dispute is to be stated in the application and a plea of illegality is inadmissible at the stage of the reply (Joined Cases 87/77, 130/77, 22/83, 9/84 and 10/84 Salerno and Others v Commission and Council [1985] ECR 2523, paragraph 37).
33 — Curtea a hotărât astfel că cererea de sesizare a instanței este cea care determină cadrul unui litigiu și că o excepție de nelegalitate este inadmisibilă în stadiul replicii [Hotărârea din 11 iulie 1985, Salerno și alții/Comisia și Consiliul (87/77, 130/77, 22/83, 9/84 și 10/84, Rec., p. 2523, punctul 37)].
34 — See, in particular, Case C-135/92 Fiskano v Commission [1994] ECR I-2885, paragraphs 31 to 33).
34 — A se vedea în special Hotărârea din 29 iunie 1994, Fiskano/Comisia (C-135/92, Rec., p. I-2885, punctele 31-33).
See also Case F-59/05 De Smedt v Commission [2006] ECR-SC I-A-0 and II-0, paragraph 77).
A se vedea de asemenea Hotărârea Tribunalului Funcției Publice din 19 octombrie 2006, De Smedt/Comisia (F-59/05, RecFP, p.
35 — Case 125/78 GEMA v Commission [1979] ECR 3173, paragraph 26).
35 — Hotărârea din 18 octombrie 1979, GEMA/Comisia (125/78, Rec., p.
32 — See X v ECB, paragraphs 115 et seq.
32 — Hotărârea Tribunalului X/BCE, citată anterior (punctul 115 și următoarele).
SPAIN v COUNCIL secondly, to obtain the annulment of Regulation No 1415/2004 in so far as it implements Articles 3 and 6 of the former regulation.
CONCLUZIILE AVOCATULUI GENERAL BOT — CAUZA C-442/04 ce admitem că acest motiv reiese cu claritate din argumentația dezvoltată în cadrul cererii, chiar dacă reclamantul nu ar fi menționat în mod expres că invocă o excepție de nelegalitate în temeiul articolului 241 CE 36.
the plea appears to be clearly evident from the arguments put forward in the application, even if the applicant has not expressly indicated that it is raising a plea of illegality under Article 241 EC. 36
pe care acestea se întemeiază, urmăresc, în prima etapă a raționamentului, să conteste cu precizie legalitatea articolelor 3, 4 și 6 din Regulamentul nr.
Applying those requirements to the present case, it is clear that, as the Council and the Commission substantially accept, the two main grounds relied upon by the Kingdom of Spain in its application and the arguments on which they are based are intended, in the first place, to challenge, in a precise manner, the legality of Articles 3, 4 and 6 of Regulation No 1954/2003 and then,
Dacă aplicăm aceste cerințe prezentei cauze, se impune constatarea că, după cum admit în esență Consiliul și Comisia, cele două motive invocate de Regatul Spaniei în cererea formulată, precum și argumentele
It should also be noted that it is clear from the Council’s defence that the Council understood that the main thrust of the argument put forward by the Kingdom of Spain in its application was to challenge the legality of Articles 3 and 6 of Regulation No 1954/2003.
De altfel, trebuie subliniat că din memoriul în apărare al Consiliului reiese că acesta a înțeles faptul că esența argumentației dezvoltate de Regatul Spaniei în cererea formulată constă în contestarea legalității articolelor 3 și 6 din Regulamentul nr. 1954/2003 39.
39 Both parties were thus certain that an implicit plea of illegality had been raised.
Excepția de nelegalitate implicită are, prin urmare, un caracter cert pentru ambele părți.
36 — Case T-262/94 Baiwir v Commission [1996] ECR-SC I-A-257 and II-739, paragraph 37).
36 — Hotărârea Tribunalului din 6 iunie 1996, Baiwir/Comisia (T-262/94, RecFP, p.
In the view of the Court of First Instance, ‘the caselaw makes it possible to consider that a plea of illegality may be raised implicitly in so far as it is relatively clear from the application that the applicant is in fact raising such a plea’.
I-A-257 și II-739, punctul 37). Potrivit Tribunalului, „jurisprudența permite să se considere că excepția de nelegalitate a fost invocată implicit, în măsura în care faptul că reclamantul invocă un astfel de motiv reiese cu destulă claritate din cerere”.
It follows that, even if the Kingdom of Spain did not, at the stage of the application,
Rezultă că, deși Regatul Spaniei nu a menționat în mod expres, în stadiul cererii,
See also L. Coutron, op. cit., p. 103.
A se vedea de asemenea Coutron, L., op. cit., p. 103.
For another example of the implicit plea of illegality, see Case T-173/04 Carius v Commission [2006] ECR-SC I-A-0 and II-0, paragraphs 44 to 60).
Pentru un alt exemplu privind excepția de nelegalitate implicită, a se vedea Hotărârea Tribunalului din 25 octombrie 2006, Carius/Comisia (T-173/04, RecFP, p. I-A-243 și II-1269, punctele 44-60).