natgillin/translations-raw huggingface dataset:
As stated by the Advocate General in point 22 of his Opinion, Article 4 of the Framework Directive follows from the principle of effective judicial protection, which is a general principle of Community law stemming from the constitutional traditions common to the Member States and which has been enshrined in Articles 6 and 13 of the European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms, signed in Rome on 4 November 1950 (Case C-432/05 Unibet [2007] ECR I-2271, paragraph 37 and the caselaw cited), pursuant to which it is for the courts of the Member States to ensure judicial protection of an individual’s rights under Community law (Unibet, paragraph 38 and the caselaw cited).
Astfel cum a arătat avocatul general la punctul 22 din concluzii, articolul 4 din directivacadru reprezintă o emanație a principiului protecției jurisdicționale efective, principiu general al dreptului comunitar, care decurge din tradițiile constituționale comune ale statelor membre și care a fost consacrat la articolele 6 și 13 din Convenția europeană de apărare a drepturilor omului și a libertăților fundamentale, semnată la Roma la 4 noiembrie 1950 (Hotărârea din 13 martie 2007, Unibet, C-432/05, Rep., p. I-2271, punctul 37 și jurisprudența citată), și în temeiul căruia instanțele statelor membre sunt cele care trebuie să asigure protecția jurisdicțională a drepturilor pe care justițiabilii le au în temeiul dreptului comunitar (Hotărârea Unibet, citată anterior, punctul 38 și jurisprudența citată).
In the case covered by Article 4 of the Framework Directive, the Member States are required to provide for a right of appeal before an appellate body in order to protect the rights which users and undertakings derive from the Community legal order.
În ipoteza avută în vedere la articolul 4 din directivacadru, statele membre sunt obligate să prevadă o cale de atac în fața unui organism jurisdicțional pentru a proteja drepturile pe care utilizatorii și întreprinderile le au în temeiul ordinii juridice comunitare.
It follows that the requirement to provide effective judicial protection, which is at the origin of Article 4 of the Framework Directive, must apply to both users and undertakings which may derive rights from the Community legal order, in particular from telecommunications directives, and whose rights are affected by a decision taken by a national regulatory authority.
Rezultă că obligația de a acorda o protecție jurisdicțională efectivă, care este prevăzută la articolul 4 din directivacadru, trebuie să se aplice și utilizatorilor, și întreprinderilor care pot beneficia de drepturi în temeiul ordinii juridice comunitare, în special în temeiul directivelor privind telecomunicațiile, și ale căror drepturi sunt vătămate printr-o decizie a unei autorități naționale de reglementare.
It is thus necessary to determine whether the users and undertakings operating in competition with an undertaking (formerly) having significant power on the relevant market may derive rights from the Community legal order, in particular from telecommunications directives, and whether their rights may be affected by a decision taken by a national regulatory authority which is not addressed to them. If that is the case, they should be entitled to a right of appeal in order to make that decision amenable to judicial review.
Trebuie, așadar, să se stabilească dacă utilizatorii și întreprinderile concurente ale unei întreprinderi care are (a avut) o putere semnificativă pe piața relevantă pot beneficia de drepturi potrivit ordinii juridice comunitare, în special în temeiul directivelor privind telecomunicațiile, și dacă drepturile acestora pot fi afectate ca urmare a unei decizii luate de o autoritate națională de reglementare care nu le este adresată, ipoteză în care ar trebui să beneficieze de dreptul de a exercita o cale de atac pentru a supune această decizie controlului jurisdicțional.
As pointed out by the Advocate General in point 29 of his Opinion, and as submitted by the applicant in the main proceedings and the Commission, certain specific obligations imposed on the undertaking with significant power on the relevant market in accordance with Article 16(3) and (4) of the Framework Directive and the provisions of the Access Directive which are cited therein are protective measures adopted in the interest of users and undertakings in competition with that undertaking with significant market power and are therefore capable of conferring rights on them.
Astfel cum a arătat avocatul general la punctul 29 din concluzii și cum a susținut reclamanta din acțiunea principală, precum și Comisia, anumite obligații specifice impuse întreprinderii cu putere semnificativă pe piața relevantă, în conformitate cu articolul 16 alineatele (3) și (4) din directivacadru, precum și cu dispozițiile Directivei privind accesul care sunt citate în cadrul acesteia, constituie măsuri de protecție prevăzute în interesul utilizatorilor și al întreprinderilor concurente ale acestei întreprinderi cu putere semnificativă și sunt, așadar, apte să garanteze drepturi acestora.
Those protective measures include, for example, those which may be adopted by national regulatory authorities under Article 8 of the Access Directive and the obligations of nondiscrimination between competitors and the obligations to give competitors access to specific network facilities and the use of such facilities, laid down respectively in Articles 10 and 12 of the latter directive.
Printre aceste măsuri de protecție figurează în special cele care pot fi adoptate de autoritatea națională de reglementare în conformitate cu articolul 8 din Directiva privind accesul, precum și obligații de nediscriminare între concurenți și obligații referitoare la accesul concurenților la infrastructura asociată rețelei și la utilizarea acesteia, prevăzute la articolele 10 și 12 din această din urmă directivă.
As regards, inter alia, those obligations to provide access to network facilities and the use of those facilities, Article 12(1) of the Access Directive provides that ‘a national regulatory authority may, in accordance with the provisions of Article 8, impose obligations on operators to meet reasonable requests for access to, and use of, specific network elements and associated facilities, inter alia in situations where the national regulatory authority considers that denial of access or unreasonable terms and conditions having a similar effect would hinder the emergence of a sustainable competitive market at the retail level, or would not be in the enduser’s interest’.
În ceea ce privește, în special, obligațiile referitoare la accesul la infrastructura specifică asociată rețelei și la utilizarea acestei infrastructuri, articolul 12 alineatul (1) din Directiva privind accesul prevede că „[o] autoritate națională de reglementare poate impune operatorilor, în conformitate cu dispozițiile articolului 8, obligații privind acceptarea cererilor rezonabile de acces la anumite elemente și la infrastructura specifică asociată și la utilizarea acestora, inter alia, în situații în care autoritatea națională de reglementare consideră că refuzul accesului sau termenii și condițiile nerezonabile cu efect similar pot împiedica crearea unei piețe de comerț cu amănuntul competitive și durabile sau că nu servește interesul utilizatorului final”.
As in the case of the obligation of nondiscrimination laid down in Article 10 of that directive, those obligations concerning the access of competitors to specific network facilities and the use thereof seek to enable interested competitors to benefit from such access.
Ca și obligația de nediscriminare prevăzută la articolul 10 din aceeași directivă, aceste obligații privind accesul concurenților la infrastructura specifică asociată rețelei și la utilizarea acesteia urmărește să acorde concurenților interesați un astfel de acces.
It follows that users or undertakings competing with an undertaking with significant power on the relevant market must be considered to be potential beneficiaries of the rights corresponding to the specific regulatory obligations imposed by a national regulatory authority on that undertaking with significant market power pursuant to Article 16 of the Framework Directive and the telecommunications directives
Rezultă că utilizatorii sau întreprinderile concurente ale unei întreprinderi cu putere semnificativă pe piața relevantă trebuie să fie considerați ca fiind beneficiarii potențiali ai drepturilor care corespund obligațiilor de reglementare specifice impuse de către o autoritate națională de reglementare acestei întreprinderi cu putere semnificativă în temeiul articolului 16 din directivacadru și în temeiul directivelor privind
TELE2 TELECOMMUNICATION cited therein.
TELE2 TELECOMMUNICATION telecomunicațiile citate în cadrul acestuia.
Consequently, those users and undertakings may be regarded as being ‘affected’, within the meaning of Article 4(1) of the Framework Directive, by decisions of that authority which amend or withdraw those obligations.
Prin urmare, acești utilizatori și aceste întreprinderi pot fi considerați ca fiind „afectați” („afectate”) în sensul articolului 4 alineatul (1) din directivacadru de deciziile luate de această autoritate, prin care se modifică sau se retrag obligațiile menționate.
Next, it should be pointed out that, under Article 8(2) of the Framework Directive, the national regulatory authorities must promote competition in the provision of electronic communications networks, electronic communications services and associated facilities and services by, inter alia, ensuring that there is no distortion or restriction of competition in the electronic communications sector.
Trebuie precizat apoi faptul că, în conformitate cu articolul 8 alineatul (2) din directivacadru, autoritățile naționale de reglementare trebuie să promoveze concurența în furnizarea rețelelor de comunicații electronice, a serviciilor de comunicații electronice și a serviciilor, precum și infrastructurilor asociate, în special asigurânduse că nu există niciun fel de denaturare sau restricție a concurenței în sectorul comunicațiilor electronice.
As noted by the Advocate General in point 24 of his Opinion, and as submitted by the Danish Government, a strict interpretation of Article 4(1) of the Framework Directive to the effect that that provision confers a right of appeal only on persons to whom the decisions of the national regulatory authorities are addressed would be difficult to reconcile with the general objectives and regulatory principles resulting, for those authorities, from Article 8 of that directive, particularly with the objective of promoting competition.
Or, astfel cum a precizat avocatul general la punctul 24 din concluzii și cum a subliniat guvernul danez, interpretarea strictă a articolului 4 alineatul (1) din directivacadru, potrivit căreia această dispoziție nu ar conferi dreptul la o cale de atac și altor persoane în afara destinatarilor deciziilor autorităților naționale de reglementare, ar fi cu greu compatibilă cu obiectivele generale și cu principiile de reglementare ce decurg, pentru aceste autorități, din articolul 8 din directiva menționată, îndeosebi cu obiectivul de promovare a concurenței.
It follows that Article 4(1) of the Framework Directive must be interpreted as granting a right of appeal also to persons other than the addressees of a decision taken by a national regulatory authority in the context of a market analysis.
Rezultă că articolul 4 alineatul (1) din directivacadru trebuie interpretat în sensul că urmărește să acorde dreptul la o cale de atac și altor persoane în afara destinatarilor unei decizii luate de o autoritate națională de reglementare în cadrul unei analize a pieței.
Thus, users and undertakings competing with an undertaking (formerly) having significant power on the market concerned must be regarded as being ‘affected’ for the purposes of that provision when their rights are potentially affected by such a decision.
Astfel, este necesar să fie considerați „afectați” în sensul acestei dispoziții utilizatorii și întreprinderile concurente ale unei întreprinderi care are (a avut) o putere semnificativă pe piața relevantă atunci când drepturile acestora pot fi afectate de o astfel de decizie.
As regards, next, the third sentence of Article 16(3) of the Framework Directive, that provision provides that the parties ‘affected’ by the withdrawal of sector-specific regulatory obligations are to be given an appropriate period of notice. An under-
În ceea ce privește, apoi, articolul 16 alineatul (3) a treia teză din directivacadru, această dispoziție prevede că părților cărora retragerea obligațiilor de reglementare specifice sectorului „le aduce atingere” li se acordă o perioadă de înștiințare adecvată.
JUDGMENT OF 21. 2.
HOTĂRÂREA DIN 21.2.2008 — CAUZA C-426/05
The same applies with regard to decisions imposing such obligations on such an undertaking, irrespective of the fact that Article 16(4) of that directive does not state so expressly.
Aceeași este, de altfel, situația deciziilor care instituie asemenea obligații pentru astfel de întreprinderi, indiferent de faptul că nu se face o mențiune expresă în acest sens în cuprinsul articolului 16 alineatul (4) din directiva menționată.
By contrast, the period of notice laid down in Article 16(3) of that directive acquires its full significance in relation to competing undertakings which, for their part, benefit from the obligations the withdrawal of which has been decided.
În schimb, înștiințarea prevăzută de articolul 16 alineatul (3) din aceeași directivă își regăsește întreaga semnificație pentru întreprinderile concurente în privința cărora obligațiile a căror retragere a fost decisă le erau benefice.
It follows that, in providing that a period of notice must be given, the Community legislature sought to protect, above all, competitors of the undertaking (formerly) having significant power on the market in their capacity as ‘affected’ parties.
Rezultă că legiuitorul comunitar, instituind măsura comunicării unei astfel de înștiințări, a urmărit să protejeze mai ales concurenții întreprinderii care are (a avut) o putere semnificativă pe piață în calitate de părți cărora această măsură „le aduce atingere”.
Furthermore, in that provision the Community legislature would otherwise have used the term ‘undertaking’, as in the second sentence of that provision, and not the term parties ‘affected’.
În plus, trebuie observat că, în caz contrar, legiuitorul nu ar fi făcut apel, în cadrul acestei dispoziții, la noțiunea de părți „cărora li se aduce atingere”, ci la aceea de „întreprinderi”, care figurează în a doua teză a aceluiași alineat.
Consequently, the rights of the competitors of an undertaking (formerly) having significant power on the relevant market are covered by Article 16(3) of the Framework Directive and those rights must therefore be regarded as stemming from both that provision and Article 4(1) of that directive.
În consecință, drepturile concurenților unei întreprinderi care are (a avut) o putere semnificativă pe piața relevantă sunt reglementate de articolul 16 alineatul (3) din directivacadru și că acestea trebuie, așadar, să fie considerate ca fiindu-le aplicabile atât această dispoziție, cât și articolul 4 alineatul (1) din aceeași directivă.
It must also be pointed out that, pursuant to Article 16(6) of the Framework Directive, measures taken under that provision are subject to the procedures laid down in, inter alia, Article 6 of that directive and that that latter provision contains, among other things, a right for the interested parties to comment on the draft measure within a reasonable period.
Trebuie amintit, în plus, că, în temeiul articolului 16 alineatul (6) din directivacadru, măsurile adoptate în conformitate cu această prevedere se supun procedurilor prevăzute în special la articolul 6 din directiva menționată și că această dispoziție prevede în special dreptul părților interesate de a prezenta observații cu privire la proiectul de măsuri într-un termen rezonabil.
It follows from all of the foregoing that the terms user ‘affected’ or undertaking ‘affected’ for the purposes of Article 4(1) of the Framework Directive and the term party ‘affected’ within the meaning of Article 16(3) of that directive must be interpreted as being applicable not only to an undertaking (formerly) having significant
Rezultă din toate cele expuse anterior că noțiunea de utilizator sau de întreprindere „afectat(ă)”, în înțelesul articolului 4 alineatul (1) din directivacadru, precum și aceea de parte „căreia i se aduce atingere” în înțelesul articolului 16 alineatul (3) din această directivă trebuie să fie interpretate în sensul că pot viza nu numai o întreprindere
TELE2 TELECOMMUNICATION power on the relevant market which is subject to a decision of a national regulatory authority taken in the context of a market analysis procedure referred to in Article 16 of that directive and to which that decision is addressed, but also users and undertakings in competition with such an undertaking which are not themselves addressees of that decision but the rights of which are adversely affected by it.
TELE2 TELECOMMUNICATION care are (a avut) o putere semnificativă pe piața relevantă, care face obiectul unei decizii luate de o autoritate națională de reglementare în cadrul unei proceduri de analiză a pieței vizate la articolul 16 din aceeași directivă și al cărei destinatar este, ci și utilizatorii și întreprinderile concurente ale unei astfel de întreprinderi, care nu sunt ei înșiși destinatarii acestei decizii, dar ale căror drepturi sunt afectate în mod defavorabil de aceasta.
Consequently, the submission of the Austrian and Slovene Governments that reading Article 4(1) of the Framework Directive in conjunction with recital 12 in the preamble thereto justifies, on its own, the finding that that directive grants the possibility of bringing an appeal only to the person who is actually the subject of the decision of the national regulatory authority and who is the addressee thereof cannot be upheld.
Prin urmare, nu poate fi acceptată teza susținută de guvernul austriac și de cel sloven potrivit căreia din simpla coroborare a articolului 4 alineatul (1) cu considerentul (12) al directivei-cadru se poate concluziona că această directivă prevede posibilitatea de a exercita o cale de atac numai pentru persoana care face efectiv obiectul unei decizii a autorității naționale de reglementare și al cărei destinatar este.
Admittedly, that recital states that ‘[a]ny party who is the subject of a decision by a national regulatory authority should have the right to appeal to a body that is independent of the parties involved.
Întradevăr, acest considerent prevede că „[o]rice parte care face obiectul unei decizii luate de autoritatea națională de reglementare ar trebui să aibă dreptul de a exercita o cale de atac în fața unui organism independent de părțile implicate.
This body may be a court’.
Acest organism poate fi un tribunal”.
Thus, that recital merely raises the possibility, for whoever is concerned by a decision of a national regulatory authority, of appealing against that decision.
Astfel, acest considerent se limitează să evoce posibilitatea oricărei persoane vizate printr-o decizie a unei autorități naționale de reglementare de a exercita o cale de atac împotriva acestei decizii.
However, the mere fact that that recital raises the possibility for the addressee of a decision to appeal against it in no way implies that such an appeal is excluded in relation to other undertakings, such as those in competition with the addressee.
Or, simpla evocare în acest considerent a posibilității destinatarului unei decizii de a exercita o cale de atac nu implică în niciun caz faptul că exercitarea unei astfel de căi de atac ar fi exclusă pentru alte întreprinderi, precum întreprinderile concurente ale destinatarului respectiv.
The Austrian and Slovene Governments also submit that, for the interpretation of the provisions concerned by the present reference for a preliminary ruling, account must be taken of the principle of effectiveness, inherent in Community law, which also encompasses the aspect relating to the speed at which specific regulatory decisions are implemented.
Guvernul austriac și cel sloven mai susțin că, pentru interpretarea dispozițiilor care fac obiectul prezentei întrebări preliminare, trebuie ținut seama de principiul efectivității, inerent dreptului comunitar, care include și aspectul privind rapiditatea punerii în aplicare a deciziilor de reglementare specifice.
Those governments thus appear to be attempting to demonstrate that the possibility of granting ‘interested parties’, within the meaning of
Astfel, aceste guverne doresc aparent să demonstreze că posibilitatea de a recunoaște „persoanelor interesate” în înțelesul articolului 8 din Legea generală privind procedura administrativă
Paragraph 8 of the 1991 General Law on Administrative Procedure, in the version published during 2004, rights reserved to ‘parties’ may extend significantly the total duration of the market analysis procedure, whereas the national regulatory authority must react as quickly as possible in order to cancel out imbalances liable to arise in markets with rapidly changing conditions.
HOTĂRÂREA DIN 21.2.2008 — CAUZA C-426/05 din 1991, în versiunea publicată în anul 2004, drepturi rezervate „părților” poate prelungi în mod considerabil durata totală a procedurii de analiză a pieței, în timp ce autoritatea națională de reglementare trebuie să reacționeze cât mai prompt cu putință pentru a compensa dezechilibrele ce pot apărea în piețele ale căror condiții se pot schimba rapid.
That argument cannot be upheld.
Această argumentare nu poate fi acceptată.
As has been pointed out in paragraph 17 above, Article 4 of the Framework Directive lays down the obligation to provide for a judicial or non-judicial right of appeal, but in no way concerns the non-adversarial administrative procedure which precedes the bringing of such an appeal.
Întradevăr, astfel cum sa amintit la punctul 17 din hotărârea de față, articolul 4 din directivacadru menționează obligația de a prevedea dreptul la exercitarea unei căi de atac, dar nu vizează în niciun fel procedura administrativă necontencioasă care precedă exercitarea unei astfel de căi de atac.
In the light of all of the foregoing considerations, the answer to the first question referred must be that the terms user ‘affected’ or undertaking ‘affected’ for the purposes of Article 4(1) of the Framework Directive and the term party ‘affected’ within the meaning of Article 16(3) of that directive must be interpreted as being applicable not only to an undertaking (formerly) having significant power on the relevant market which is subject to a decision of a national regulatory authority taken in the context of a market analysis procedure referred to in Article 16 of that directive and which is the addressee of that decision, but also to users and undertakings in competition with such an undertaking which are not themselves addressees of that decision but the rights of which are adversely affected by it.
Având în vedere totalitatea considerațiilor precedente, trebuie să se răspundă la prima întrebare adresată că noțiunea de utilizator sau de întreprindere „afectat(ă)”, în înțelesul articolului 4 alineatul (1) din directivacadru, precum și aceea de parte „căreia i se aduce atingere”, în înțelesul articolului 16 alineatul (3) din această directivă, trebuie să fie interpretate în sensul că pot viza nu numai o întreprindere care are (a avut) o putere semnificativă pe piața relevantă, care face obiectul unei decizii luate de o autoritate națională de reglementare în cadrul unei proceduri de analiză a pieței vizate la articolul 16 din aceeași directivă și al cărei destinatar este, ci și pe utilizatorii și întreprinderile concurente ale unei astfel de întreprinderi, care nu sunt ei înșiși destinatarii acestei decizii, dar ale căror drepturi sunt afectate în mod defavorabil de aceasta.