natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The applicant relies in that regard not merely on the principle of care and attention and the principle of sound administration but also on a guarantee granted to the applicant by the Community legal order which may not be interpreted as restrictively as has been done in this case.
În această privință, reclamanta se întemeiază nu doar pe principiile diligenței și bunei administrări, dar și pe o garanție pe care ordinea juridică comunitară o acordă reclamantei, care nu ar putea fi interpretată într-un mod atât de restrictiv cum sa procedat în situația în speță.
The applicant also relies on the dismissal of the appeal for, allegedly, lack of locus standi on its part in order to point out that the Board of Appeal does not deny that the deficiency existed or that it still had doubts at the hearing as to the relevant factors in determining whether the applicant had locus standi.
În plus, reclamanta se sprijină pe respingerea recursului pentru motivul pretinsei sale lipse a calității procesuale pentru a sublinia că astfel camera de recurs nu contestă nici faptul că acest viciu exista, nici faptul că în ședință ar fi avut încă rezerve cu privire la elemente pertinente pentru aprecierea calității sale procesuale.
Secondly, the applicant contests the Board of Appeal’s interpretation of the expression ‘if possible’ in Article 49 of the implementing regulation.
În al doilea rând, reclamanta contestă modul în care camera de recurs a interpretat sintagma „și aceasta, dacă este posibil” din articolul 49 din regulamentul de aplicare.
In the applicant’s view, it was not for the Board of Appeal to consider whether the deficiency could be remedied easily and, even if it was required to carry out such a consideration, it still had to require the applicant to remedy the deficiency.
În opinia sa, camera de recurs nu are obligația să examineze dacă viciul poate fi ușor remediat și, chiar dacă ar trebui să efectueze o astfel de examinare, aceasta ar fi oricum obligată să solicite reclamantei rectificarea lipsei constatate.
Since it was for the party and not the Board of Appeal to seek to remedy the deficiency which had been found to exist, the Board of Appeal was not entitled to proceed immediately to a consideration of the question of whether the applicant was or was not in a position to remedy it.
Din moment ce persoana aflată în raport cu administrația, iar nu camera de recurs, ar avea sarcina să rectifice lipsa constatată, aceasta din urmă nu ar fi autorizată să examineze de la bun început dacă reclamanta ar fi sau nu în măsură să o rectifice.
Such an interpretation leads to arbitrariness inasmuch as the exercise of the party’s right is subject to the administration’s perception of the party’s capacity to exercise its right.
O astfel de interpretare ar conduce la arbitrar, întrucât exercitarea unui drept aparținând persoanei aflate în raport cu administrația ar fi subordonată percepției pe care o are administrația asupra capacității acelei persoane de a-și exercita dreptul.
Thirdly, the applicant points out that Article 49 of the implementing regulation is drafted in imperative terms when it provides that ‘the Board of Appeal shall so inform the appellant and shall require him to remedy the deficiencies found’.
În al treilea rând, reclamanta subliniază că articolul 49 din regulamentul de aplicare este redactat în mod imperativ atunci când prevede: „camera de recurs notifică acest fapt reclamantului și îl invită să rectifice lipsurile constatate”.
Thus, that article requires the Board of Appeal to inform the appellant of the deficiencies and request it to remedy them.
Astfel, acest articol ar obliga camera de recurs să notifice lipsa constatată și să invite să fie rectificată.
It did not fulfil those two obligations.
Or, camera nu ar fi respectat aceste două obligații.
On the other hand, in the applicant’s view, the Board of Appeal was not required to inform it that it had to produce documents in order to remedy the irregularity.
În schimb, în opinia reclamantei, camera de recurs nu are obligația să îi indice că ar trebui să prezinte documente pentru a rectifica lipsa constatată.
Article 49 of the implementing regulation does not require it, the production of documents being one of the many means at the party’s disposal to remedy the deficiency found to exist.
Întradevăr, articolul 49 din regulamentul de aplicare nu ar prevedea acest fapt, prezentarea documentelor nefiind decât unul dintre numeroasele mijloace aflate la dispoziția persoanei aflate în raport cu administrația pentru a rectifica lipsa constatată.
Fourthly, the applicant considers that informing it of the other parties’ objections to the admissibility of the appeal does not justify the Board of Appeal’s lack of care and attention in fulfilling its obligation under Article 49 of the implementing regulation.
În al patrulea rând, reclamanta apreciază că notificarea obiecțiilor celorlalte părți privind admisibilitatea recursului nu justifică lipsa de diligență a camerei de recurs în îndeplinirea obligației sale prevăzute la articolul 49 din regulamentul de aplicare.
The Board cannot make the fulfilment of its obligation subject to a consideration of the contents of the parties’ allegations nor act only if the parties make no reference to deficiencies referred to in Article 49 of the implementing regulation.
Camera nu ar putea să condiționeze respectarea obligației sale de examinarea conținutului susținerilor părților, și nici să acționeze doar în ipoteza în care părțile nu fac referire la lipsurile prevăzute la articolul 49 din regulamentul de aplicare.
The proceedings at issue are not a ‘private judicial procedure’.
Întradevăr, nu este vorba de o „procedură de justiție privată”.
Fifthly, the applicant considers that the Board of Appeal overlooked the administrative nature of the proceedings when it formed the view that permitting the applicant to remedy its lack of locus standi would amount to pre-judging an issue that was the subject of dispute between the parties.
În al cincilea rând, reclamanta consideră că natura administrativă a procedurii recursului este neglijată de către camera de recurs atunci când aceasta apreciază că permisiunea acordată reclamantei de a rectifica lipsa calității procesuale ar însemna antepronunțarea asupra unei probleme contestate de părți.
It points out that inadmissibility is a matter of public policy which the body before which the matter is brought must consider of its own motion.
Aceasta reamintește că inadmisibilitatea este o problemă de ordine publică, examinată din oficiu de organul sesizat cu recursul.
It is thus of no consequence whether or not a lack of locus standi has been raised by the parties.
Prin urmare, faptul că lipsa calității procesuale a fost invocată de părți ar fi irelevant.
Finally, the applicant indicated for the first time at the hearing before the Court that the only document transmitted to it by the Board of Appeal before the hearing was a decision, dated 27 June 2005, staying the proceedings in which, without prejudice to the final decision, the Board of Appeal did not take the view that the appeal was manifestly unfounded.
În ultimul rând, reclamanta a invocat, pentru prima dată în ședința de la Tribunal, faptul că singurul document comunicat de camera de recurs anterior desfășurării ședinței a fost o decizie de suspendare din 27 iunie 2005, prin care, fără a aduce atingere deciziei finale, camera de recurs nu a considerat recursul vădit nefondat.
It claims that, on the basis of that decision and the fact that Article 49(1) of the implementing regulation was not applied, it had a legitimate expectation that its locus standi had been sufficiently established prior to the hearing.
Reclamanta susține că, în baza acestei decizii, precum și a neaplicării articolului 49 alineatul (1) din regulamentul de aplicare, a avut încredere legitimă în faptul că existența calității sale procesuale fusese stabilită în mod suficient anterior ședinței.
The CPVO considers that the interpretation of Article 49 of the implementing regulation put forward by the applicant is without foundation.
OCSP apreciază că interpretarea propusă de reclamantă a articolului 49 din regulamentul de aplicare este lipsită de temei.
Since it considers that lack of locus standi is difficult to remedy, the CPVO contends that the reference to Article 49 of the implementing regulation made in Article 68 of the basic regulation can concern only the correction of purely formal errors.
Apreciind că lipsa calității procesuale este dificil de remediat, OCSP susține că trimiterea făcută de articolul 49 din regulamentul de aplicare la articolul 68 din regulamentul de bază nu poate viza decât remedierea erorilor strict de formă.
In addition, since the applicant replied during the written procedure to the intervener’s allegations concerning the absence of direct and individual concern, the question of the applicant’s locus standi had become a ‘question of substance’ in the case. It was thus unnecessary for
În plus, dat fiind că în cursul fazei scrise reclamanta a răspuns susținerilor intervenientei privind inexistența unei afectări directe și individuale, calitatea procesuală a reclamantei a devenit o „problemă de fond” în dosar.
JUDGMENT OF 31. 1.
HOTĂRÂREA DIN 31.1.2008 — CAUZA T-95/06
Moreover, in the CPVO’s view, accepting the powers of attorney granted by the individual growers would have amounted to permitting a new entity to become a party to the proceedings notwithstanding the fact that the period within which an appeal had to be brought had expired.
Pe de altă parte, în opinia OCSP, admiterea împuternicirilor încredințate de producătorii individuali ar fi însemnat să se permită unei noi entități să devină parte la procedură, deși termenul de recurs a expirat.
Having brought the appeal in its own name, the applicant could not rely at the hearing on powers of attorney granted by individual growers who were not directly members of its organisation.
Reclamanta nu se putea prevala în ședință de împuternicirile încredințate de producătorii individuali care nu sunt membri direcți ai organizației sale întrucât recursul a fost introdus în nume propriu.
In the intervener’s view, the Board of Appeal is not required to ascertain in advance whether it is clear from the documents produced by the applicant that it actually has locus standi.
În opinia intervenientei, camera de recurs nu are obligația de a verifica în prealabil dacă din documentele prezentate de reclamantă rezultă că aceasta are efectiv calitate procesuală.
It is for the applicant to invoke its locus standi and submit relevant evidence thereof.
Reclamantei iar reveni obligația să invoce calitatea sa procesuală și să prezinte elementele de probă aferente.
Article 49 of the implementing regulation requires the Board of Appeal to ascertain whether that formal condition has been fulfilled but does not require it to ascertain whether the applicant actually has locus standi.
Articolul 49 din regulamentul de aplicare ar obliga camera de recurs să verifice dacă această condiție de formă este îndeplinită, însă nu iar impune să verifice dacă reclamanta are efectiv calitate procesuală.
In the present branch of its argument, the applicant claims, on the one hand, that the Board of Appeal did not inform it that it considered that the applicant did not have locus standi and, on the other, did not call upon it to show that it had such locus standi.
Prin prezentul aspect, reclamanta reproșează camerei de recurs, pe de o parte, că nu ia notificat faptul că aprecia că reclamanta nu avea calitate procesuală și, pe de altă parte, că nu a invitat-o să își demonstreze calitatea procesuală.
First of all, it must be ascertained whether the Board of Appeal infringed, as the applicant alleges, Article 49(1) of the implementing regulation.
În primul rând, trebuie verificat dacă sa încălcat articolul 49 alineatul (1) din regulamentul de aplicare de către camera de recurs, astfel cum îi reproșează reclamanta.
It should, as a preliminary point, be noted that that provision requires the Board of Appeal, on the one hand, to ascertain whether the appeal complies with the provisions of the basic regulation and the implementing regulation and, on the other, to inform an appellant of the deficiencies found and require it to remedy them, if possible, within such period as it may specify.
În această privință, trebuie subliniat cu titlu introductiv că această dispoziție obligă camera de recurs, pe de o parte, să verifice conformitatea recursului cu dispozițiile regulamentelor de bază și de aplicare și, pe de altă parte, să notifice reclamantei lipsurile constatate și să o invite să le rectifice, dacă acest fapt este posibil, în termenul stabilit de către aceasta.
With regard to the obligation to ascertain whether the appeal complies with the provisions of the basic regulation and the implementing regulation, it should be noted that the other language versions of Article 49(1) of the implementing regulation refer to the compliance of the appeal with all the provisions of both regulations, whereas the French and Greek versions refer to a check by the Board of Appeal of compliance by the appeal only with Articles 67, 68 and 69 of the basic regulation and Article 45 of the implementing regulation.
În ceea ce privește obligația de verificare a conformității recursului cu dispozițiile regulamentelor de bază și de aplicare, trebuie remarcat că, în timp ce versiunile franceză și greacă ale articolului 49 alineatul (1) din regulamentul de aplicare se referă la controlul camerei de recurs cu privire la conformitatea recursului doar cu dispozițiile articolelor 67, 68 și 69 din regulamentul de bază, precum și cu cele ale articolului 45 din regulamentul de aplicare, celelalte versiuni lingvistice ale acestuia se referă la conformitatea recursului cu toate dispozițiile celor două regulamente.
With regard to the twofold obligation to inform and to request remedial action, it should be pointed out, first of all, that it can be seen from the Danish, Dutch, English, German, Italian and Spanish versions of Article 49(1) of the implementing regulation that the expression ‘if possible’ makes the obligation to inform and to request remedial action subject to the objective possibility that the deficiencies found can be rectified.
În ceea ce privește dubla obligație de a notifica și de a invita să rectifice, trebuie subliniat, în primul rând, că rezultă în special din versiunile în limbile daneză, engleză, germană, italiană, olandeză și spaniolă, ale articolului 49 alineatul (1) din regulamentul de aplicare că sintagma „și aceasta, dacă este posibil” condiționează obligația de a notifica și de a invita să rectifice de existența posibilității obiective de a rectifica lipsurile constatate.
Thus, contrary to what the applicant claims, that provision requires the Board of Appeal to assess whether it is possible for an appellant to remedy a deficiency in order to limit the request for remedial action to corrections which are possible.
Astfel, contrar celor susținute de reclamantă, această dispoziție obligă camera de recurs să evalueze posibilitatea reclamantei de a rectifica o lipsă pentru a limita invitațiile sale la cazurile în care remedierile sunt posibile.
Since the objective of the obligation to inform and to request remedial action laid down in Article 49(1) of the implementing regulation is to permit an appellant to remedy the deficiencies found by the Board of Appeal within the period specified, it must be possible for those deficiencies to be remedied.
Întradevăr, din moment ce obiectivul obligației de a notifica și de a invita să rectifice prevăzută la articolul 49 alineatul (1) din regulamentul de aplicare este de a permite reclamantei să rectifice, în termenele stabilite, lipsurile constatate de camera de recurs, rectificarea lipsurilor menționate trebuie să fie posibilă.
However, as the CPVO and the intervener point out, a lack of locus standi cannot be remedied.
Or, după cum susțin OCSP și intervenienta, nu se poate rectifica lipsa calității procesuale.
In addition, Article 49(1) of the implementing regulation designates the matters which are to be remedied as ‘irrégularités’ in French, ‘Mängel’ in German,
Pe de altă parte, articolul 49 alineatul (1) din regulamentul de aplicare desemnează ceea ce trebuie rectificat prin termenii „irrégularités” în limba franceză, „Mängel”
JUDGMENT OF 31. 1.
2868/95 al Comisiei din 13 decembrie 1995 de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr.
2008 — CASE T-95/06
189) și în articolul 10 alineatele (1) și (2) din Regulamentul (CE) nr.
‘deficiencies’ in English, ‘irregolarità’ in Italian, ‘mangler’ in Danish and ‘irregularidades’ in Portuguese, which suggests that this refers to the correction of formal errors (see, for example, the use of those terms in Rule 9(1) of Commission Regulation (EC) No 2868/95 of 13 December 1995 implementing Council Regulation (EC) No 40/94 on the Community trade mark (OJ 1995 L 303, p.
2245/2002 al Comisiei din 21 octombrie 2002 privind normele de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr.
Thus, the view must be taken that Article 49(1) of the implementing regulation did not oblige the Board of Appeal to require the applicant to remedy a lack of locus standi that it had established, inasmuch as that deficiency is a substantive defect which cannot be ‘rectified’ within the meaning of the second sentence of that provision and for which there is no remedy.
Prin urmare, trebuie apreciat că articolul 49 alineatul (1) din regulamentul de aplicare nu obliga camera de recurs să invite reclamanta să rectifice lipsa calității procesuale pe care o constatase, o astfel de lipsă constituind un viciu esențial care nu poate fi „rectificat” în sensul articolului 49 alineatul (1) teza a doua și care nu poate fi remediat.
Secondly, it must be considered that the obligation to inform is linked to that of requiring the applicant to remedy deficiencies capable of being remedied.
În al doilea rând, trebuie apreciat că obligația de a notifica este legată de aceea de a invita să rectifice lipsurile susceptibile de a fi rectificate.
Since Article 49(1) of the implementing regulation requires the Board of Appeal to ascertain whether the appeal complies with all the provisions of the basic regulation and the implementing regulation, it would otherwise be obliged to inform the applicant of all problems relating to admissibility, including those which could not be remedied, which would be contrary to the objective of that provision, as set out in paragraph 34 above.
Întradevăr, articolul 49 alineatul (1) din regulamentul de aplicare obligă camera de recurs să controleze conformitatea recursului cu toate dispozițiile regulamentelor de bază și de aplicare, în caz contrar, aceasta ar fi obligată să notifice orice problemă de admisibilitate, inclusiv pe cele care nu pot fi rectificate, ceea ce ar fi contrar obiectivului acestei dispoziții, astfel cum sa arătat la punctul 34 de mai sus.
Although, in specific situations, informing an appellant of a problem of admissibility which cannot be remedied may certainly protect that appellant from a decision based on reasoning which has not been subject to an exchange of views, such a general obligation to inform would most often be a burden for the Board of Appeal and, at the same time, ineffective, since that appellant would be unable to
Deși, în anumite situații, notificarea unei probleme de admisibilitate, care nu poate fi rectificată, poate, desigur, contribui la protejarea unui reclamant de o decizie întemeiată pe un raționament care nu a făcut obiectul unei dezbateri, o obligație atât de generală de a notifica s-ar dovedi, cel mai adesea, împovărătoare pentru camera de recurs și, în același timp, inoperantă
In addition, it must be borne in mind that, in this case, the applicant’s lack of locus standi had already been raised by the parties and was one of the elements in the case.
În plus, trebuie amintit că, în speță, lipsa calității procesuale a reclamantei fusese deja invocată de părți și a figurat printre elementele litigiului.
At the time of the application for leave to intervene, made on 24 February 2005, the applicant had been warned of the problem, with the effect that information from the Board of Appeal was no longer necessary for it to state its views.
Întradevăr, reclamanta fusese atenționată asupra acestei probleme chiar de la data formulării cererii de intervenție din 24 februarie 2005, astfel încât nu mai era necesară o notificare din partea camerei de recurs pentru ca aceasta să poată formula observații.
In its written statement of 14 April 2005, the applicant reacted to the intervener’s allegations and set out the reasons why it considered that it had locus standi.
Întradevăr, în memoriul său din 14 aprilie 2005, reclamanta a răspuns la afirmațiile intervenientei și a arătat motivele pentru care considera că avea calitate procesuală.
In addition, the intervener, in its written statement of 29 July 2005, set out its arguments as to why the applicant lacked locus standi and the CPVO also argued in its written statement that the applicant did not have locus standi.
În plus, în memoriul din 29 iulie 2005, intervenienta și-a precizat argumentele cu privire la lipsa calității procesuale a reclamantei, OCSP susținând de asemenea, în memoriul său, că reclamanta nu avea calitate procesuală.
Moreover, contrary to the applicant’s argument, the reference in Article 49(1) of the implementing regulation to Article 68 of the basic regulation does not contradict that interpretation because, when that provision is implemented, problems of a formal nature, which are amenable to remedy, may also arise.
Pe de altă parte, contrar celor susținute de reclamantă, referirea din cuprinsul articolului 49 alineatul (1) din regulamentul de aplicare la articolul 68 din regulamentul de bază nu se opune acestei interpretări, întrucât, în momentul punerii în aplicare a acestei dispoziții, este posibil de asemenea să survină probleme de formă, care pot fi rectificate.
For example, since that provision provides a legal remedy available to legal persons, they are required by Article 82 of the basic regulation to indicate the location of their seat or establishment, or the domicile of a procedural representative.
Spre exemplu, întrucât această dispoziție conferă persoanelor juridice acces la o cale de atac, acestea sunt obligate, conform articolului 82 din regulamentul de bază, să indice sediul sau unitatea lor sau chiar domiciliul unui mandatar.
If such information is omitted, the Board of Appeal will be required to inform an appellant thereof and require it to remedy the deficiency.
Dacă o astfel de indicație a fost omisă, camera de recurs este obligată să notifice această lipsă reclamantei și să o invite să o rectifice.
It follows that the Board of Appeal did not infringe Article 49(1) of the implementing regulation by not informing the applicant of its view that the applicant did not have locus standi and by not calling on it to remedy that deficiency.
Rezultă că nu sa încălcat articolul 49 alineatul (1) din regulamentul de aplicare de către camera de recurs atunci când nu a notificat reclamantei că aprecia că nu avea calitate procesuală și nu a invitat-o să o rectifice.
Secondly, with regard to the alleged infringement of the principle of care and attention and the principle of sound administration, it should be noted that the applicant did not mention any circumstances pointing to an infringement of those principles,
În al doilea rând, în ceea ce privește pretinsa încălcare a principiilor diligenței și bunei administrări, trebuie subliniat că reclamanta nu a precizat nicio împrejurare care să permită constatarea unei încălcări a acestor principii, alta decât faptul că nu
However, it is clear, in particular from paragraphs 34 to 40 above, that the Board of Appeal’s position in that regard fulfilled the requirements of Article 49(1) of the implementing regulation and it was therefore not in breach of the principle of care and attention and the principle of sound administration.
Or, camera de recurs nu a încălcat principiile diligenței și bunei administrări din moment ce rezultă, în special de la punctele 34-40 de mai sus, că poziția sa era conformă cu cerințele articolului 49 alineatul (1) din regulamentul de aplicare.