natgillin/translations-raw huggingface dataset:
On 6 August 2002, the appellant’s representatives consulted the administrative file at the Commission’s offices.
La 6 august 2002, reprezentanții recurentei au consultat dosarul administrativ la sediul Comisiei.
Firstly, the Commission concluded that it was appropriate to enter in the accounts the import duties that were the subjectmatter of the claim.
În primul rând, Comisia a concluzionat că înscrierea în evidența contabilă a taxelor la import care făceau obiectul cererii era justificată.
Secondly, the Commission concluded that it was appropriate to ‘repay’ import duties in respect of the part of the claim relating to the 16 invalid certificates since, in that regard, the appellant was in a special situation for the purposes of Article 239 of the CCC.
În al doilea rând, Comisia a concluzionat că era justificată recurgerea la „rambursarea” taxelor la import pentru partea de cerere referitoare la cele 16 certificate „nevalabile”, în măsura în care recurenta se găsea, în privința acestora, într-o situație specială în sensul articolului 239 din CVC.
Thirdly, with regard to the certificates at issue, the Commission concluded, on the other hand, that the circumstances relied on by the appellant could not give rise to a special situation for the purposes of Article 239 of the CCC.
În schimb, în al treilea rând, în privința certificatelor în litigiu, Comisia a concluzio- nat că împrejurările invocate de recurentă nu erau de natură să creeze o situație specială în sensul articolului 239 din CVC.
Consequently, in Article 2 of the contested decision, the Commission decided that it was not appropriate to ‘repay’ the import duties relating to those certificates, amounting to EUR 1 702 340.25.
În consecință, Comisia a decis, la articolul 2 din decizia în litigiu, că nu se justifica recurgerea la „rambursarea” taxelor la import aferente acestora în valoare de 1 702 340,25 euro.
The proceedings before the Court of First Instance and the judgment under appeal
Acțiunea în fața Tribunalului și hotărârea atacată
By application lodged at the Registry of the Court of First Instance on 29 January 2003, the applicant sought the annulment of Article 2 of the contested decision.
Prin cererea introductivă depusă la grefa Tribunalului la 29 ianuarie 2003, recurenta a solicitat anularea articolului 2 din decizia în litigiu.
In support of its action, the applicant put forward three pleas in law, alleging infringement of its rights of defence, of Article 239 of the CCC and of Article 220(2)(b) of the CCC respectively.
Recurenta a invocat trei motive în sprijinul concluziilor sale, întemeiate pe încălcarea dreptului la apărare, pe încălcarea articolului 239 din CVC și, respectiv, pe încălcarea articolului 220 alineatul (2) litera (b) din CVC.
The Court of First Instance dismissed the action in its entirety.
Tribunalul a respins acțiunea în integralitatea sa.
By it first plea, the applicant maintained that its rights of defence were infringed during the administrative procedure in that, although it had access to the file containing the documents on which the Commission had based the contested decision, it did not have access to documents which had a decisive influence on the Commission’s overall assessment of the situation.
Prin intermediul primului său motiv, recurenta a susținut că dreptul său la apărare a fost încălcat în cursul procedurii administrative în sensul că, deși a avut acces la dosarul care conținea elementele pe baza cărora Comisia și-a întemeiat decizia în litigiu, cu toate acestea, nu a avut acces la documente de o importanță decisivă pentru aprecierea globală făcută de Comisie asupra situației.
However, the Court of First Instance dismissed that plea on the grounds set out in paragraphs 87 to 102 of the judgment under appeal.
Cu toate acestea, Tribunalul a respins acest argument pentru motivele prezentate la punctele 87-102 din hotărârea atacată.
The second plea, alleging infringement of Article 239 of the CCC, is composed of four parts.
Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 239 din CVC, conține patru aspecte.
The first part concerns incorrect classification of A.TR.1 movement of goods certificate D 437214.
Primul aspect privește calificarea incorectă a certificatului de circulație A. TR. 1 D 437214.
The second and third parts set out, respectively, serious deficiencies attributable to the Turkish authorities and to the Commission in order to establish that there was a special situation for the purposes of that article.
Al doilea și al treilea aspect prezintă neîndeplinirile grave ale obligațiilor imputate autorităților turcești și, respectiv, cele imputate Comisiei în scopul de a dovedi existența unei situații speciale în sensul articolului menționat.
Lastly, the fourth part concerns lack of obvious negligence on the part of the applicant and the assessment of commercial risks.
În sfârșit, al patrulea aspect privește lipsa unei neglijențe evidente din partea recurentei și aprecierea riscurilor comerciale.
As regards the first part of that plea, after pointing out that determination of the origin of goods is based on a division of powers between the authorities of the exporting country and those of the importing country, inasmuch as origin is established by the authorities of the exporting country, the Court of First Instance first examined the correspondence exchanged between the Commission and the Italian and Turkish authorities.
În ceea ce privește primul aspect al acestui motiv, după ce a amintit că determinarea originii mărfurilor este întemeiată pe o repartizare a competențelor între autoritățile statului de export și cele ale statului de import, în sensul că originea este determinată de autoritățile statului de export, Tribunalul a analizat mai întâi corespondența schimbată între Comisie și autoritățile italiene și cele turcești.
In this connection, the Court of First Instance noted, in paragraph 122 of the judgment under appeal, that, with regard to the part of the contested decision concerning the certificates at issue, the Commission based its decision essentially on the Turkish authorities’ letter of 8 March 1999 to the Ravenna customs services.
În această privință, la punctul 122 din hotărârea atacată, Tribunalul a constatat că, în principal, Comisia sa întemeiat pe scrisoarea autorităților turcești din 8 martie 1999, adresată serviciului vamal din Ravenna, în ceea ce privește partea din decizia în litigiu referitoare la certificatele în cauză.
However, in comparing the wording of that letter and the wording of subsequent communications from the Turkish authorities, the Court of First Instance pointed out, in paragraphs 124 to 128 of the judgment under appeal, that there were ambiguities as to the classification of certificate D 437214 and that the Commission had not been in a position properly to conclude that that certificate had been forged prior to the adoption of the contested decision.
Cu toate acestea, comparând conținutul acestei scrisori cu cel al comunicărilor subsecvente ale autorităților turcești, Tribunalul a evidențiat, la punctele 124-128 din hotărârea atacată, existența unor ambiguități în ceea ce privește calificarea certificatului D 437214, arătând că, înainte de adoptarea deciziei în litigiu, Comisia nu a putut să ajungă în mod valabil la concluzia falsificării certificatului respectiv.
However, on the basis of a letter of 22 August 2003, and thus subsequent to the contested decision, in which the Turkish authorities confirmed the conclusions set out in their letter of 8 March 1999, the Court of First Instance held that that
Totuși, în temeiul unei scrisori din 22 august 2003, așadar ulterioară deciziei în litigiu, în care autoritățile turcești au confirmat concluziile lor cuprinse în scrisoarea din 8 martie 1999, Tribunalul a statuat în sensul că acest motiv, considerat în mod
Next, the Court of First Instance examined the second part of the second plea relating to various claims that there were deficiencies attributable to the Turkish authorities which are essentially based on the proposition that those authorities did in fact issue and endorse the certificates at issue.
În continuare, Tribunalul a analizat al doilea aspect al celui de al doilea motiv privind diferitele afirmații referitoare la neîndepliniri ale obligațiilor imputabile autorităților turcești, care se întemeiază în principal pe teza potrivit căreia autoritățile respective au eliberat și au vizat în mod efectiv certificatele în litigiu.
In that regard, the Court of First Instance, after observing, in paragraphs 150 to 152 of the judgment under appeal that, firstly, it lay within the exclusive competence of the Turkish authorities to determine whether documents they had issued were original or forged and that, secondly, those authorities had concluded that the certificates at issue were forged, rejected the applicant’s argument that the impressions of the stamps and signatures applied to the certificates at issue demonstrate that they were in all likelihood issued and authenticated by the Turkish authorities.
În această privință, după ce, la punctele 150-152 din hotărârea atacată, a considerat că, pe de o parte, constatarea caracterului original sau falsificat al documentelor emise de autoritățile turcești era de competența exclusivă a acestora și că, pe de altă parte, autoritățile respective au concluzionat în sensul caracterului falsificat al certificatelor în litigiu, Tribunalul a respins argumentul recurentei potrivit căruia amprentele ștampilelor și ale semnăturilor aplicate pe certificatele în litigiu dovedesc că acestea au fost eliberate și au fost autentificate, după toate probabilitățile, de autoritățile turcești.
Lastly, the Court of First Instance also observed that neither the Association Agreement nor the implementation provisions expressly provide that registers of certificates issued by the Turkish authorities are to be kept.
În sfârșit, acesta a subliniat că nici acordul de asociere, nici dispozițiile sale de aplicare nu prevăd în mod explicit ținerea de registre privind certificatele eliberate de autoritățile turcești.
However, it considered that that did not mean that the certificates were authentic because forgers would have every interest in using on forged certificates a registration number which corresponded with a lawful certificate.
Totuși, Tribunalul a apreciat că acest fapt nu ar face să se presupună că este vorba de certificate autentice, deoarece falsificatorii ar avea tot interesul să utilizeze pentru certificatele falsificate un număr de înregistrare ce corespunde unui certificat legal.
As regards the third part of the second plea, relating to a raft of claims in respect of failings attributable to the European Commission, the Court of First Instance relied on investigations carried out by UCLAF in Turkey to come to the conclusion that the Commission had in fact ensured that the Association Agreement was properly implemented.
În ceea ce privește al treilea aspect al celui de al doilea motiv, referitor la o serie de afirmații susținând neîndeplinirea unor obligații imputabilă Comisiei, Tribunalul sa bazat pe anchetele efectuate de UCLAF în Turcia pentru a ajunge la concluzia că, în mod efectiv, Comisia a vegheat la aplicarea adecvată a acordului de asociere.
The Court of First Instance also stated, in paragraph 240 of the judgment under appeal, that the applicant had not been able to establish that the Commission had encountered difficulties concerning the administrative assistance agreed upon with the Turkish authorities which would have justified bringing the matter before the Association Council or the EC-Turkey Customs Union Joint Committee (‘the Joint Committee’).
Tribunalul a constatat de asemenea, la punctul 240 din hotărârea atacată, că recurenta nu a fost în măsură să demonstreze că, în cadrul asistenței administrative convenite cu autoritățile turcești, Comisia a întâmpinat dificultăți care justificau sesizarea Consiliului de asociere sau a Comitetului mixt al uniunii vamale CE-Turcia (denumit în continuare „Comitetul mixt”).
Thereafter, the Court of First Instance held that the Association Agreement, the decisions of the Association Council and the applicable Community legislation did not lay down any obligation for specimens of stamps and signatures to be sent from one Contracting Party to another, for importers to be warned of doubts as to the validity of customs transactions effected by those importers under the system of preferential treatment and for UCLAF to adopt a particular method of investigation.
Tribunalul sa pronunțat ulterior în sensul că nici acordul de asociere, nici deciziile Consiliului de asociere, nici legislația comunitară aplicabilă nu au prevăzut o obligație de transmitere a specimenelor de ștampile și de semnături între părțile contractante, nici avertizarea importatorilor în caz de îndoieli cu privire la validitatea tranzacțiilor vamale efectuate de aceștia din urmă în cadrul unui regim preferențial, nici adoptarea de către UCLAF a unei anumite metode de investigație.
As for the fourth part of the second plea, relating to the lack of obvious negligence on the part of the applicant, the Court of First Instance rejected it as being of no consequence after pointing out that the Commission did not, in the part of the contested decision dealing with the certificates at issue, express its view on the issue of the applicant’s due care or negligence.
În ceea ce privește al patrulea aspect al celui de al doilea motiv care se referă la lipsa unei neglijențe evidente din partea recurentei, Tribunalul la respins ca fiind inoperant, după ce a evidențiat că, în partea din decizia în litigiu referitoare la certificatele în cauză, Comisia nu sa pronunțat asupra problemei diligenței sau a neglijenței recurentei.
The Court of First Instance also rejected the third plea, alleging infringement of Article 220(2)(b) of the CCC, given that the applicant had not been able to demonstrate that the acts of the competent authorities contributed to the issue or acceptance of the certificates at issue which had proved to be forged.
Tribunalul a respins și cel de al treilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 220 alineatul (2) litera (b) din CVC, dat fiind că recurenta nu a făcut dovada că un comportament activ din partea autorităților competente contribuise la întocmirea sau la acceptarea certificatelor în litigiu care sau dovedit a fi false.
Measures of organisation of procedure and measures of inquiry required
Cu privire la măsurile de organizare a procedurii și la activitățile de cercetare judecătorească necesare
Lastly, the Court of First Instance rejected the evidence offered in support and the measures of inquiry sought by the applicant such as, inter alia, its request to call upon the Commission to produce all the documents which the applicant considers it was not able to consult when it was given access to the administrative file.
În sfârșit, Tribunalul a respins propunerile de probe și activitățile de cercetare judecătorească solicitate de recurentă, cum ar fi, printre altele, cererea de a solicita Comisiei să prezinte toate documentele pe care recurenta consideră că nu a putut să le consulte în cadrul accesului la dosarul administrativ.
By its appeal the appellant claims that the Court should:
Prin recursul formulat, recurenta solicită Curții:
— allow the claims made at first instance, or in the alternative, refer the case back to the Court of First Instance for it to rule on the substance of the case;
— admiterea cererilor prezentate în primă instanță; în subsidiar, trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului pentru a se pronunța asupra fondului litigiului;
— allow the requests for measures of organisation of procedure made by the appellant in its written pleadings of 28 January 2003, 4 August 2003 and 11 August 2003, and
— admiterea cererilor privind luarea măsurilor de organizare a procedurii formulate de recurentă prin memoriile sale din 28 ianuarie 2003, din 4 august 2003 și din 11 august 2003, precum și
— order the defendant at first instance to pay the costs.
— obligarea pârâtei în procedura din primă instanță la plata cheltuielilor de judecată.
— uphold the form of order which the Commission sought at first instance; and
— admiterea concluziilor Comisiei prezentate în primă instanță și
— order the appellant to pay the costs, including the costs incurred at first instance.
— obligarea recurentei la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în primă instanță.
First, it submits that the Court of First Instance made an error of law in determining the division of powers between the exporting country and the importing country in
În primul rând, aceasta susține că Tribunalul a comis o eroare de drept atunci când a stabilit repartizarea competențelor între statul de export și statul de import în
Secondly, the appellant submits that there was infringement of its right of access to the file, which cannot be restricted to only the documents on which the Commission based the contested decision.
În al doilea rând, recurenta invocă o încălcare a dreptului său de acces la dosar care nu poate fi limitat doar la documentele pe baza cărora Comisia și-a întemeiat decizia în litigiu.
The appellant’s third and fourth grounds of appeal allege that the burden of proof was wrongly allocated because the Court of First Instance imposed on it the entire burden of proof but rejected its offers of evidence and the measures of inquiry it requested.
Al treilea și al patrulea motiv se întemeiază pe o repartizare eronată a sarcinii probei constând în aceea că Tribunalul iar fi impus recurentei în totalitate această sarcină, respingând propunerile sale de probe și activitățile de cercetare judecătorească pe care le solicitase.
Errors in the legal classification of the failings alleged against the Turkish authorities and the Commission form the subjectmatter of the fifth ground of appeal.
Erorile privind calificarea juridică a neîndeplinirii obligaților imputate autorităților turcești și Comisiei constituie obiectul celui de al cincilea motiv.
In that regard, the appellant puts forward a number of heads of complaints concerning the assessment of the certificates at issue as irregular or inauthentic, failure to send specimens of stamps or signatures, breach of the obligation to warn importers, the way in which the investigations in Turkey were carried out and the non-disclosure of the registration of the certificates at issue.
În această privință, recurenta invocă mai multe obiecții privind evaluarea certificatelor în litigiu ca fiind nelegale sau neautentice, netransmiterea specimenelor de ștampile și de semnături, încălcarea obligației de avertizare a importatorilor, modalitatea în care au fost efectuate investigațiile în Turcia și nedivulgarea înregistrării certificatelor în litigiu.
By its sixth ground of appeal, the appellant criticises the statement in the judgment under appeal that the Commission was not required to bring the matter before the Joint Committee or the Association Council.
Prin intermediul celui de al șaselea motiv, recurenta critică hotărârea atacată în măsura în care prin aceasta se statuează că Comisia nu era obligată să sesizeze Comitetul mixt sau Consiliul de asociere.
The seventh ground of appeal alleges that the Court of First Instance failed to have regard to the appellant’s legitimate interest in the annulment of the contested
Nerespectarea interesului său legitim pentru anularea deciziei în litigiu în ceea ce privește certificatul A. TR. 1 D 437214 constituie obiectul celui de al șaptelea motiv
C.A.S. v COMMISSION decision with respect to A.TR.1 certificate D 437214, and the eighth ground of appeal alleges that the Court of First Instance failed to assess considerations of equity and risks in the judgment under appeal.
C.A.S./COMISIA de recurs, în timp ce lipsa, în cadrul hotărârii atacate, a analizei considerațiilor de echitate și a riscurilor constituie obiectul celui de al optulea motiv.
Lastly, in the ninth ground of appeal, the appellant complains that the Court of First Instance infringed Article 220(2)(b) of the CCC.
În final, în cadrul celui de al nouălea motiv, recurenta reproșează Tribunalului că a încălcat articolul 220 alineatul (2) litera (b) din CVC.
First, it must be pointed out that the appellant submitted at the hearing that the implementation of Article 2 of the contested decision was only partly suspended and that it has paid a part of the import duty relating to the certificates at issue.
În primul rând, trebuie să se sublinieze că, în cadrul ședinței, recurenta a arătat că executarea articolului 2 din decizia în litigiu nu a fost suspendată decât parțial, o parte din taxele la import aferente certificatelor în litigiu fiind plătită de aceasta.
Consequently, the situation is one of both repayment of import duty, as regards the sums which were paid by the appellant, and remission of such duty, as regards the duty which was subsequently entered in the accounts, but which the appellant did not pay.
În consecință, ne aflăm în situația atât a rambursării taxelor la import, în ceea ce privește sumele care au fost plătite de recurentă, cât și a remiterii unor astfel de taxe, în ceea ce privește taxele înscrise ulterior în evidența contabilă, dar neplătite de recurentă.
Secondly, it must be stated that the appellant has put forward, in support of its appeal, a number of complaints relating both to infringement of essential procedural requirements and infringement of substantive rules.
În al doilea rând, trebuie să se sublinieze că, în susținerea recursului formulat, recurenta a invocat numeroase obiecții vizând atât încălcarea unor norme fundamentale de procedură, cât și nerespectarea normelor de fond.
However, in view of the specific circumstances of the present case, and apart from the grounds of appeal alleging infringement of the right of access to the file and of Article 220(2)(b) of the CCC, those complaints in essence challenge the Court of First Instance’s application of Article 239 of the CCC, in particular as regards the existence of a special situation within the meaning of that article.
Cu toate acestea, având în vedere împrejurările speciale ale speței și în afară de motivele întemeiate pe o încălcare a dreptului de acces la dosar și a articolului 220 alineatul (2) litera (b) din CVC, aceste obiecții echivalează, în esență, cu contestarea modului în care Tribunalul a aplicat articolul 239 din CVC, îndeosebi în ceea ce privește existența unei situații speciale în sensul acestui articol.
Therefore, those complaints as a whole must be examined at the outset.
Prin urmare, de la bun început, trebuie analizate toate aceste obiecții.
Infringement of Article 239 of the CCC
Cu privire la încălcarea articolului 239 din CVC
In essence, the appellant criticises the legal classification by the Court of First Instance of the failings attributable, first, to the Turkish authorities and, secondly, to the Commission.
Recurenta critică, în esență, calificarea juridică realizată de Tribunal cu privire la neîndeplinirile obligațiilor imputabile, pe de o parte, autorităților turcești și, pe de altă parte, Comisiei.
As regards the failings alleged against the Turkish authorities, the appellant submits that the Court of First Instance erred in law in respect of a number of aspects:
Referitor la neîndeplinirea obligațiilor imputabilă autorităților turcești, recurenta apreciază că Tribunalul a comis o eroare de drept sub mai multe aspecte:
— during the assessment of the certificates at issue, in particular of certificate A.TR.1 D 437214, in so far as those certificates were found to be forgeries;
— atunci când a evaluat certificatele în litigiu și în special certificatul A. TR. 1 D 437214 în sensul că acestea ar rezulta din acte de falsificare;
— as regards the failings of those authorities in relation to their obligations regarding specimens of the stamps and signatures which they use and the registration of certificates issued by them;
— în ceea ce privește neîndeplinirea de către aceste autorități a obligațiilor referitoare la specimenele ștampilelor și ale semnăturilor pe care le utilizează și la înregistrarea certificatelor pe care le eliberează;