natgillin/translations-raw huggingface dataset:
‘Employment conditions’ within the meaning of Clause 4 of the framework agreement on fixedterm work include conditions of an employment contract that relate to remuneration.
Condițiile de încadrare în muncă în sensul clauzei 4 din Acordulcadru privind munca pe durată determinată cuprind și condițiile privind remunerațiile, stabilite într-un contract de muncă.
The same applies to conditions of an employment contract concerning pensions, provided that the latter are in the nature of a retirement or occupational pension awarded by the employer.
Aceeași concluzie este valabilă și cu privire la condițiile unui contract de muncă referitoare la pensii, în măsura în care acestea din urmă prezintă caracterul unei pensii pentru limită de vârstă sau al unei pensii acordate de angajator.
On the basis of the foregoing considerations I would suggest to the Court that it answer the questions posed by the Labour Court in Dublin as follows:
Având în vedere considerațiile anterioare, propunem Curții să răspundă la întrebările adresate de Labour Court Dublin după cum urmează:
(1) In accordance with the principles of equivalence and effectiveness, a national court is required to apply directly effective provisions of Community law where, although it has not been given express jurisdiction to do so under domestic law, it does have jurisdiction to apply national transposing legislation enacted subsequently in respect of those provisions, and, in respect of the period before that legislation was enacted, individuals would otherwise be able to rely directly on those provisions only before other domestic courts and only on less favourable terms.
„1) Conform principiilor echivalenței și efectivității, o instanță națională este obligată să aplice dispoziții ale dreptului comunitar ce au efect direct în cazul în care, deși nu i sa acordat în mod expres competență în acest sens în temeiul dreptului național, dispune însă de competența de aplicare a unei legi naționale de transpunere adoptate pe baza dispozițiilor respective, în caz contrar, un particular având posibilitatea de a invoca direct dispozițiile respective, pentru perioada anterioară adoptării legii naționale de transpunere, numai în fața altor instanțe naționale și numai în condiții mai puțin favorabile.
(2) Unlike Clause 5(1) of the framework agreement on fixedterm work annexed to Directive 1999/70/EC, Clause 4(1) of the Framework Agreement does satisfy all the requirements for its direct application.
2) Spre deosebire de clauza 5 punctul 1 din Acordulcadru privind munca pe durată determinată din anexa la Directiva 1999/70/CE, clauza 4 punctul 1 din acest acord-cadru îndeplinește toate condițiile pentru aplicarea sa directă.
(3) Article 10 EC and the third paragraph of Article 249 EC, in conjunction with Clause 5(1) of the framework agreement on fixedterm work, do not preclude a Member State, in its capacity as employer, from renewing individual fixedterm employment contracts for relatively extended fixed terms in the period between the deadline for transposing Directive 1999/70 and the date of its actual transposition into domestic law.
3) Articolul 10 CE și articolul 249 al treilea paragraf CE coroborate cu clauza 5 punctul 1 din Acordulcadru privind munca pe durată determinată nu împiedică un stat membru, în calitatea sa de angajator, să reînnoiască, pe durate determinate relativ lungi, contracte de muncă individuale pe durată determinată între data expirării termenului de transpunere a Directivei 1999/70 și data transpunerii efective a acesteia în legislația națională.
(4) ‘Employment conditions’ within the meaning of Clause 4 of the framework agreement on fixedterm work include conditions of an employment contract that relate to remuneration.
4) Condițiile de încadrare în muncă în sensul clauzei 4 din Acordulcadru privind munca pe durată determinată cuprind și condițiile privind remunerațiile, stabilite într-un contract de muncă.
The same applies to conditions of an employment contract concerning pensions, provided that the latter are in the nature of a retirement or occupational pension awarded by the employer.
Aceeași concluzie este valabilă și cu privire la condițiile unui contract de muncă referitoare la pensii, în măsura în care acestea din urmă prezintă caracterul unei pensii pentru limită de vârstă sau al unei pensii acordate de angajator.”
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Labour Court (Ireland), made by decision of 12 June 2006, received at the Court on 19 June 2006, in the proceedings
În cauza C-268/06, având ca obiect o cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată în temeiul articolului 234 CE de Labour Court (Irlanda), prin Decizia din 12 iunie 2006, primită de Curte la 19 iunie 2006, în procedura
Impact v
Impact împotriva
THE COURT (Grand Chamber), composed of V. Skouris, President, A. Rosas, K. Lenaerts (Rapporteur), G. Arestis, U. Lõhmus and L. Bay Larsen, Presidents of Chambers, P. Kūris, E. Juhász, A. Borg Barthet, J. Klučka and A. Ó Caoimh, Judges,
CURTEA (Marea Cameră), compusă din domnul V. Skouris, președinte, domnii A. Rosas, K. Lenaerts (raportor), G. Arestis, U. Lõhmus și L. Bay Larsen, președinți de cameră, domnii P. Kūris, E. Juhász, A. Borg Barthet, J. Klučka și A. Ó Caoimh, judecători, avocat general: doamna J. Kokott, grefier: doamna K. Sztranc-Sławiczek, administrator, având în vedere procedura scrisă și în urma ședinței din 5 decembrie 2007, luând în considerare observațiile prezentate:
— Impact, by B. O’Moore SC, M. Bolger BL, and D. Connolly, Solicitor,
— pentru Impact, de domnul B. O’Moore, SC, de doamna M. Bolger, BL, și de domnul D. Connolly, solicitor;
— Ireland, by D. O’Hagan and M. Heneghan, acting as Agents, assisted by A. Collins SC, and by A. Kerr and F. O’Dubhghaill BL,
— pentru Irlanda, de domnii D. O’Hagan și M. Heneghan, în calitate de agenți, asistați de domnul A. Collins, SC, precum și de domnii A. Kerr și F. O’Dubhghaill, BL;
— the United Kingdom Government, by E. O’Neill, K. Smith and I. Rao, acting as Agents, assisted by R. Hill, Barrister,
— pentru guvernul Regatului Unit, de doamnele E. O’Neill, K. Smith și I. Rao, în calitate de agenți, asistate de domnul R. Hill, barrister;
— the Commission of the European Communities, by M. van Beek and J. Enegren, acting as Agents, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 9 January 2008, gives the following
— pentru Comisia Comunităților Europene, de domnii M. van Beek și J. Enegren, în calitate de agenți, după ascultarea concluziilor avocatului general în ședința din 9 ianuarie 2008, pronunță prezenta
This reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of Clauses 4 and 5 of the framework agreement on fixedterm work concluded on 18 March 1999 (‘the framework agreement’), which is annexed to Council Directive 1999/70/EC of 28 June 1999 concerning the framework agreement on fixedterm work concluded by ETUC, UNICE and CEEP (OJ 1999 L 175, p.
Cererea de pronunțare a unei hotărâri preliminare privește interpretarea clauzelor 4 și 5 din Acordulcadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat la 18 martie 1999 (denumit în continuare „acordul-cadru”), care figurează în anexa la Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind Acordulcadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP (JO L 175, p. 43, Ediție specială, 05/vol. 5, p.
The reference was made in proceedings brought by the Irish trade union Impact, acting on behalf of Irish civil servants, against the government departments which employ them concerning, first, the pay and pension conditions applied to those civil servants on the basis of their status as fixedterm workers and, second, the conditions for the renewal of certain fixedterm contracts by one of those government departments.
Această cerere a fost formulată în cadrul unui litigiu între sindicatul irlandez Impact, care acționează în numele funcționarilor publici irlandezi, și ministerele care încadrează în muncă acești funcționari, având ca obiect, pe de o parte, condițiile privind remunerațiile și pensiile aplicate acestor funcționari în temeiul statutului lor de lucrător cu contract pe durată determinată și, pe de altă parte, condițiile de reînnoire a anumitor contracte pe durată determinată de către unul dintre aceste ministere.
Directive 1999/70 is founded on Article 139(2) EC and its purpose, as provided in Article 1, is ‘to put into effect the framework agreement … concluded … between the general crossindustry organisations (ETUC, UNICE and CEEP) annexed hereto’.
Directiva 1999/70 se întemeiază pe articolul 139 alineatul (2) CE și, conform articolului 1, are drept scop „punerea în aplicare a acorduluicadru […], încheiat […] între organizațiile de tip confederativ generale CES, UNICE și CEEP, anexat la prezenta directivă”.
According to the first paragraph of Article 2 of the directive:
Potrivit articolului 2 primul paragraf din această directivă:
‘Member States shall bring into force the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with this Directive by 10 July 2001, or shall ensure that, by that date at the latest, management and labour have introduced the necessary measures by agreement, the Member States being required to take any necessary measures to enable them at any time to be in a position to guarantee the results imposed by this Directive.
„Statele membre adoptă și pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare aducerii la îndeplinire a prezentei directive până la data de 10 iulie 2001 sau se asigură că, până la această dată, partenerii sociali adoptă dispozițiile necesare prin acord, statele membre fiind obligate să adopte orice dispoziție necesară care să le permită garantarea în orice moment a rezultatelor impuse de prezenta directivă.
They shall forthwith inform the Commission thereof.’
Statele membre informează de îndată Comisia în acest sens.”
In accordance with Article 3, the directive entered into force on 10 July 1999, the date of its publication in the Official Journal of the European Communities.
În temeiul articolului 3, directiva menționată a intrat în vigoare la 10 iulie 1999, data publicării în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene.
As provided in Clause 1, the purpose of the framework agreement ‘is to:
Conform clauzei 1 din acordulcadru, „obiectivul [acestuia] este:
(b) establish a framework to prevent abuse arising from the use of successive fixedterm employment contracts or relationships’.
(b) stabilirea unui cadru pentru împiedicarea abuzurilor care pot rezulta din folosirea raporturilor sau a contractelor de muncă pe durată determinată succesive”.
Clause 4 of the framework agreement, entitled ‘Principle of non-discrimination’, provides:
Clauza 4 din acordulcadru, intitulată „Principiul nediscriminării”, prevede:
Clause 5 of the framework agreement, relating to ‘[m]easures to prevent abuse’, states:
Clauza 5 din acordulcadru, privind „[m]ăsurile de prevenire a abuzurilor” prevede:
(a) objective reasons justifying the renewal of such contracts or relationships;
(a) motive obiective care să justifice reînnoirea unor asemenea contracte sau raporturi de muncă;
(c) the number of renewals of such contracts or relationships.
(c) numărul de reînnoiri ale unor asemenea contracte sau raporturi de muncă.
(b) shall be deemed to be contracts or relationships of indefinite duration.’
(b) sunt considerate contracte sau raporturi de muncă pe durată nedeterminată.”
The framework agreement also contains a clause relating to ‘[p]rovisions on implementation’, which provides, in Clause 8(5):
De asemenea, acordulcadru cuprinde clauza 8 referitoare la „[d]ispozițiile privind punerea în aplicare”, al cărei punct 5 prevede:
Directive 1999/70 was transposed into Irish law by the Protection of Employees (Fixed-Term Work) Act 2003 (‘the 2003 Act’).
Directiva 1999/70 a fost transpusă în ordinea juridică irlandeză prin Legea din 2003 privind protecția salariaților (muncă pe durată determinată) [Protection of Employees (Fixed – Term Work) Act 2003, denumită în continuare „Legea din 2003”)].
Section 6 of the 2003 Act transposes Clause 4 of the framework agreement.
Articolul 6 din Legea din 2003 transpune clauza 4 din acordul-cadru.
The combined provisions of sections 2(1) and 6(1) of the 2003 Act secure pay and pension rights for fixedterm employees that are equal to those of comparable permanent employees.
Dispozițiile coroborate ale articolului 2 alineatul 1 și ale articolului 6 alineatul 1 din legea menționată garantează salariaților cu contract pe durată determinată drepturi la remunerație și la pensie egale cu cele ale salariaților permanenți comparabili.
Section 9 of the 2003 Act transposes Clause 5 of the framework agreement.
Articolul 9 din Legea din 2003 transpune clauza 5 din acordul-cadru.
Section 9(1) provides that the fixedterm contract of an employee who, on or after the passing of the 2003 Act, has completed his or her third year of continuous employment with
Articolul 9 alineatul 1 prevede că un contract de muncă pe durată determinată al unui salariat care, la data adoptării acestei legi sau ulterior acestei date, a împlinit al treilea an
Under section 9(3) of the 2003 Act, any term of a fixedterm employment contract which purports to contravene section 9(1) is to have no effect and the contract in question is to be deemed to be a contract of indefinite duration.
În temeiul articolului 9 alineatul 3 din această lege, orice condiție cuprinsă într-un contract de muncă ce încalcă alineatul 1 al acestui articol este lipsită de efect, iar contractul în discuție este considerat încheiat pe durată nedeterminată.
An employer may nevertheless derogate from the requirements of sections 6 and 9 of the 2003 Act if there are objective grounds for doing so.
Cu toate acestea, din motive obiective, un angajator poate deroga de la obligațiile care decurg din articolele 6 și 9 din Legea din 2003.
The meaning of ‘objective grounds’ is amplified in section 7 of the 2003 Act.
Noțiunea de motive obiective este explicată la articolul 7 din această lege.
Section 14(1) of the 2003 Act provides that an employee or the trade union of which the employee is a member may present a complaint alleging a breach of the 2003 Act to a Rights Commissioner, who is required to investigate the complaint and give a decision in writing.
Articolul 14 alineatul 1 din Legea din 2003 prevede că un angajat sau sindicatul al cărui membru este poate adresa o cerere întemeiată pe o încălcare a legii menționate unui rights commissioner, care este obligat să analizeze cererea și să emită o decizie în scris.
Where the complaint is upheld, the Rights Commissioner may order redress in the terms provided for by section 14(2) of the 2003 Act, namely, inter alia, compensation of up to two years’ remuneration.
Dacă cererea este admisă, acesta poate acorda o despăgubire conform modalităților prevăzute la articolul 14 alineatul 2 din legea menționată, și anume în special o indemnizație care poate fi echivalentă cu salariul pe doi ani.
Section 15 of the 2003 Act provides that the parties may bring an appeal before the Labour Court against the decision of a Rights Commissioner.
Articolul 15 din Legea din 2003 prevede posibilitatea de a declara apel împotriva deciziei unui rights commissioner la Labour Court.
An appeal against the decision of the Labour Court may be brought before the High Court.
Împotriva deciziei pronunțate în apel poate fi declarat recurs la High Court.
The office of Rights Commissioner and the Labour Court were established by the Industrial Relations Act 1969 and the Industrial Relations Act 1946 respectively.
Rights commissioners și Labour Court au fost instituiți prin Legile din 1969 și, respectiv, din 1946 în materie de raporturi de muncă (Industrial Relations Act 1969 și Industrial Relations Act 1946).
Various Irish statutes, including the 2003 Act, confer jurisdiction upon them to hear and determine disputes between employers and employees.
Diferite legi irlandeze, printre care Legea din 2003, le acordă competență pentru a judeca litigiile dintre angajatori și angajați.
However, according to the order for reference, neither the Rights Commissioners nor the Labour Court
Cu toate acestea, potrivit indicațiilor cuprinse în decizia de trimitere, nici rights commissioners, nici Labour Court nu sunt în mod expres competente pentru a se pronunța
IMPACT have express jurisdiction to determine a claim based on a directly effective provision of Community law unless that provision comes within the scope of the legislation conferring jurisdiction upon them.
IMPACT asupra unei cereri întemeiate pe o dispoziție de drept comunitar care are efect direct, cu excepția cazului în care această dispoziție intră în domeniul de aplicare al legislației pe care se întemeiază competența acestora.
The facts of the case in the main proceedings and the questions referred for a preliminary ruling
Situația de fapt din acțiunea principală și întrebările preliminare
In the main proceedings, Impact is acting on behalf of 91 of its members (‘the complainants in the main proceedings’) employed in various Irish government departments (‘the respondents in the main proceedings’) on the basis of successive fixedterm employment contracts for periods which commenced before 14 July 2003, the date on which the 2003 Act entered into force, and which continued beyond that date.
În acțiunea principală, Impact acționează în numele a 91 dintre membrii săi (denumiți în continuare „reclamanții din acțiunea principală”), încadrați în muncă în diferite ministere irlandeze (denumite în continuare „pârâtele din acțiunea principală”) în temeiul unor contracte pe durată determinată succesive având durate care au început să curgă înainte de 14 iulie 2003, data intrării în vigoare a Legii din 2003, și care au fost prelungite după această dată.
The complainants in the main proceedings are all unestablished civil servants and, under Irish regulations governing employment in the civil service, are subject to a different scheme to that which is applicable to established civil servants.
Reclamanții din acțiunea principală sunt toți funcționari netitulari și, în temeiul reglementării irlandeze privind încadrarea în funcția publică, fac obiectul unui regim distinct de cel aplicabil funcționarilor titulari.
The order for reference states that the complainants in the main proceedings consider the latter scheme to be more favourable than that which is applicable to them.
În decizia de trimitere se precizează că, în opinia reclamanților respectivi, regimul aplicabil funcționarilor titulari este mai avantajos decât cel care le este aplicabil reclamanților.
Some of the complainants in the main proceedings had less than three continuous years’ service as fixedterm employees and are claiming employment conditions equal to those of comparable permanent employees; the others had more than three continuous years’ service and are claiming, in addition to equality of employment conditions, a contract of indefinite duration.
Unii dintre reclamanții din acțiunea principală au împlinit mai puțin de trei ani de serviciu neîntrerupt în calitate de salariați cu contract pe durată determinată și pretind condiții de încadrare în muncă egale cu cele ale salariaților permanenți comparabili, în timp ce ceilalți reclamanți din acțiunea principală au împlinit mai mult de trei ani de serviciu neîntrerupt și pretind, pe lângă egalitatea condițiilor de încadrare în muncă, și un contract pe durată nedeterminată.
According to the order for reference, the purpose of the fixedterm contracts at issue was to meet the temporary needs of the respondents in the main proceedings and to cover situations in which permanent funding for the posts involved could not be
Conform deciziei de trimitere, contractele pe durată determinată în discuție aveau drept scop să răspundă unor nevoi temporare ale pârâtelor din acțiunea principală și să facă față unor situații în care nu putea fi garantată o finanțare permanentă a
The general practice of the respondents in the main proceedings was to renew those contracts for periods of between one and two years.
Practica generală a pârâtelor menționate consta în reînnoirea acestor contracte pe durate cuprinse între un an și doi ani.
However, in the period immediately before the 2003 Act entered into force, one of the respondents in the main proceedings renewed the contracts of a certain number of the complainants in the main proceedings for a fixed term of up to eight years.
Cu toate acestea, în cursul perioadei imediat anterioare intrării în vigoare a Legii din 2003, unul dintre ministerele pârâte din acțiunea principală a reînnoit contractele unui anumit număr de reclamanți din acțiunea principală pe o durată determinată de până la opt ani.
Taking the view that the respondents in the main proceedings, in their capacity as employers, had contravened the provisions of the 2003 Act and Directive 1999/70 to the detriment of the complainants in the main proceedings, Impact initiated proceedings before a Rights Commissioner on behalf of those complainants.
Întrucât a apreciat că pârâtele din acțiunea principală încălcaseră, în calitate de angajatori, dispozițiile Legii din 2003 și pe cele ale Directivei 1999/70 în detrimentul reclamanților din acțiunea principală, Impact a intentat în numele acestora din urmă o acțiune la un rights commissioner.
In those proceedings, it alleged, first, infringement of the entitlement of the complainants in the main proceedings to equal treatment in respect of pay and pension rights with established civil servants — the latter being regarded, according to the complainants in the main proceedings, as comparable permanent workers — and, second, that the successive renewals of fixedterm contracts constituted an abuse.
În cadrul acestei acțiuni, Impact a invocat, pe de o parte, o încălcare a dreptului acestora la un tratament egal, în privința remunerației și a drepturilor la pensie, cu cel acordat funcționarilor titulari considerați, în opinia reclamanților din acțiunea principală, salariați permanenți comparabili și, pe de altă parte, caracterul abuziv al reînnoirilor succesive ale contractelor pe durată determinată.
The complaints thus presented were based on Clauses 4 and 5 of the framework agreement as regards the period between 10 July 2001, the deadline for transposing Directive 1999/70, and 14 July 2003, the date on which the provisions transposing the directive into Irish law entered into force.
Cererile astfel prezentate sau întemeiat pe clauzele 4 și 5 din acordulcadru, în ceea ce privește perioada cuprinsă între 10 iulie 2001, data expirării termenului de transpunere a Directivei 1999/70, și 14 iulie 2003, data intrării în vigoare a dispozițiilor care asigură transpunerea acesteia în ordinea juridică irlandeză.
As regards the period after 14 July 2003, the complaints were based on section 6 of the 2003 Act.
Pentru perioada ulterioară datei de 14 iulie 2003, aceste cereri sau întemeiat pe articolul 6 din Legea din 2003.
The respondents in the main proceedings challenged the jurisdiction of the Rights Commissioner to entertain the complaints in question in so far as they were based on Directive 1999/70.
Pârâtele din acțiunea principală au contestat competența rights commissioner de a judeca cererile în discuție, în măsura în care acestea se întemeiau pe Directiva 1999/70.
They contended that the Rights Commissioner’s jurisdiction was confined to adjudicating on complaints based on domestic law.
Acestea au susținut în această privință că rights commissioner menționat avea competența de a se pronunța numai asupra cererilor întemeiate pe dreptul intern.
They also claimed that Clauses 4 and 5 of the framework agreement — which are neither unconditional nor sufficiently precise — could not be relied upon by individuals before national courts.
Pârâtele au susținut de asemenea că clauzele 4 și 5 din acordulcadru, care nu sunt nici necondiționate, nici suficient de precise, nu puteau fi invocate de către particulari în fața instanțelor naționale.