natgillin/translations-raw huggingface dataset:
They argued that it was clear from the purpose of Regulation No 2499/82, which was to benefit wine producers, that the latter should be regarded as the actual and sole intended recipients of the aid provided for in that regulation.
Recurentele au susținut că din obiectivul Regulamentului nr. 2499/82, care urmărea să favorizeze producătorii de vin, rezultă că aceștia trebuiau considerați ca fiind adevărații și singurii destinatari ai ajutorului prevăzut de acest regulament.
The choice afforded to Member States between the procedures provided for in Articles 9 and 10 respectively of that regulation for payment of the aid by the intervention agency could not undermine that purpose.
Posibilitatea acordată statelor membre de a alege între procedurile prevăzute la articolele 9 și, respectiv, 10 din acest regulament nu ar putea afecta acest obiectiv.
In particular, in the procedure provided for in Article 9 of the abovementioned regulation, the security provided by
În special, în cadrul procedurii prevăzute la articolul 9 din regulamentul menționat anterior, cauțiunea constituită de distilator avea rolul de a asigura
COMMISSION v CANTINA SOCIALE DI DOLIANOVA AND OTHERS the distiller was intended to ensure that the preventive distillation operation as a whole was in order, in particular as regards actual payment of the aid to producers.
COMISIA/CANTINA SOCIALE DI DOLIANOVA ȘI ALȚII corectitudinea întregii operațiuni de distilare preventivă, în special în ceea ce privește plata efectivă a ajutorului către producători.
Any other interpretation would amount to a breach of the principle of equal treatment laid down in Article 12 EC.
Orice altă interpretare ar avea ca rezultat încălcarea principiului egalității de tratament consacrat prin articolul 12 CE.
That view was, they argued, confirmed by the successive Commission regulations laying down provisions relating to preventive distillation in respect of the following wine years.
Acest punct de vedere ar fi confirmat, în opinia recurentelor, de regulamentele succesive adoptate de Comisie prin care au fost stabilite prevederi referitoare la distilarea preventivă în ceea ce privește următorii ani viticoli.
The Commission pointed out that, in its judgment of 27 January 1989, which had acquired the force of res judicata, the Tribunale civile di Roma had not accepted that the applicants had a claim to the security.
Comisia a subliniat că, în Hotărârea din 27 ianuarie 1989, care a dobândit autoritate de lucru judecat, Tribunale civile di Roma nu a acceptat că recurentele ar avea dreptul de a pretinde plata cauțiunii.
The Commission inferred from this that, as the applicants had no claim over the security retained by AIMA, there could likewise be no entitlement once that amount had been refunded to the Commission.
Comisia a dedus din aceasta că, întrucât recurentele nu aveau dreptul de a pretinde plata cauțiunii încasate de AIMA, acestea nu puteau pretinde plata sumei respective nici după ce aceasta a fost restituită Comisiei.
In the alternative, the Commission observed that AIMA’s approval of the contracts entered into between the applicants and DAI did not alter the private law nature of those contracts.
În subsidiar, Comisia a menționat că aprobarea de către AIMA a contractelor încheiate între recurente și DAI nu schimba natura privată a acestor contracte.
It followed that the Commission’s alleged obligations with regard to the applicants were of a noncontractual nature.
Prin urmare, pretinsele obligații ale Comisiei față de recurente ar fi de natură extracontractuală.
Consequently, any action against the Community was timebarred under Article 46 of the Statute of the Court of Justice, as the security was paid to AIMA on 16 January 1990 and refunded to the EAGGF during the 1991 financial year.
În consecință, orice acțiune împotriva Comunității ar fi prescrisă, în conformitate cu articolul 46 din Statutul Curții de Justiție, întrucât valoarea cauțiunii a fost plătită AIMA la 16 ianuarie 1990, fiind restituită FEOGA în cursul exercițiului financiar 1991.
Moreover, according to the applicants’ written replies to the questions from the Court of First Instance, the proceedings for unjust enrichment brought before the Tribunale civile di Cagliari were suspended in order to enable the parties to reach amicable agreement on the apportionment of the costs, following the results of the Commission investigation mentioned in point 37 above.
În plus, potrivit răspunsurilor scrise ale recurentelor la întrebările adresate de Tribunal, acțiunea întemeiată pe îmbogățirea fără justă cauză introdusă în fața Tribunale civile di Cagliari a fost suspendată, pentru a le permite părților să ajungă pe cale amiabilă la un acord cu privire la repartizarea cheltuielilor de judecată, ca urmare a rezultatelor cercetărilor efectuate de Comisie, menționate la punctul 37 de mai sus.
That investigation had revealed that AIMA had, contrary to what it claimed before and during the abovementioned proceedings, refunded the security to the EAGGF.
Aceste cercetări au evidențiat faptul că AIMA, contrar față de ceea ce susținuse înaintea și în cursul acțiunii menționate anterior, restituise FEOGA valoarea cauțiunii.
In the applicants’ view, those proceedings had thereby become devoid of purpose, since it was apparent that AIMA therefore could not have gained any unjust enrichment.
În opinia recurentelor, această acțiune devenise, așadar, lipsită de obiect, întrucât reieșea astfel că nu a putut avea loc o îmbogățire fără justă cauză în favoarea AIMA.
OPINION OF MS SHARPSTON — CASE C-51/05 P and/or by way of compensation for damage within the meaning of Article 235 EC 15to pay the applicants compensation equivalent to the amounts owed to them by DAI.
CONCLUZIILE AVOCATULUI GENERAL SHARPSTON — CAUZA C-51/05 P prejudiciului produs, în temeiul articolului 235 CE 15, la plata către recurente a unor despăgubiri în valoare egală cu sumele neplătite ale creanțelor acestora împotriva DAI.
The Court of First Instance ruled that the first two heads of claim were inadmissible. 16
Tribunalul a hotărât că primele două capete de cerere erau inadmisibile 16.
With regard to the third head of claim, the Commission put forward three grounds of inadmissibility.
În ceea ce privește al treilea capăt de cerere, Comisia a invocat trei motive de inadmisibilitate.
Lastly, in a written reply to a question from the Court of First Instance, the applicants stated that the insolvency proceedings had been concluded during 2000.
În final, în cadrul unui răspuns scris la o întrebare adresată de Tribunal, recurentele au afirmat că procedura de faliment se încheiase în cursul anului 2000.
They had taken part in the distribution as preferential creditors due to their status as an agricultural cooperative, under Article 2751a(5a) and Article 2776 of the Italian Civil Code.
Acestea participaseră, în calitate de creditori privilegiați, la distribuirea sumelor realizate, datorită statutului lor de cooperativă agricolă, potrivit articolului 2751a alineatul 5a și articolului 2776 din Codul civil italian.
Under that distribution they received payment of 39% of the acknowledged debts owed by DAI.
În cadrul acestei distribuiri, recurentele au obținut plata sumelor corespunzătoare creanțelor admise față de DAI în proporție de 39 % din valoarea acestora.
Following that distribution, the amounts of their outstanding debts were: ITL 72 797 022 (EUR 37 597) in the case of Cantina sociale di Dolianova, ITL 54 412 685 (EUR 28 102) in the case of Cantina Trexenta, ITL 350 554 208 (EUR 181 046) in the case of Cantina sociale Marmilla, ITL 133 888 664 (EUR 69 148) in the case of Cantina sociale Santa Maria La Palma and ITL 37 212 737 (EUR 19 219) in the case of Cantina sociale del Vermentino.
În urma acestei distribuiri, valoarea creanțelor rămase neonorate era de: 72 797 022 ITL (37 597 EUR), în ceea ce privește Cantina sociale di Dolianova, 54 412 685 ITL (28 102 EUR), în ceea ce privește Cantina Trexenta, 350 554 208 ITL (181 046 EUR), în ceea ce privește Cantina sociale Marmilla, 133 888 664 ITL (69 148 EUR), în ceea ce privește Cantina sociale Santa Maria La Palma, și 37 212 737 ITL (19 219 EUR), în ceea ce privește Cantina sociale del Vermentino.
The total outstanding debt was thus ITL 648 865 316 (EUR 335 094).
Valoarea totală a creanțelor neonorate era, așadar, de 648 865 316 ITL (335 094 EUR).
First, it argued that in the management of the support measures provided for under the common agricultural policy, there was no direct relationship between the Community and economic operators.
În primul rând, Comisia a susținut că, în ceea ce privește gestionarea măsurilor de sprijin prevăzute în cadrul politicii agricole comune, nu ar exista niciun raport direct între Comunitate și agenții economici.
In the present case, there was therefore no conduct attributable to the Commission, so that the conditions for referral of the matter to the Court under the second paragraph of Article 288 EC were not met. 17
Nu s-ar putea vorbi, așadar, în speță, despre o conduită imputabilă Comisiei, astfel încât nu ar fi îndeplinite condițiile pentru sesizarea Curții în temeiul articolului 288 al doilea paragraf CE 17.
The judgment of the Court of First Instance
Hotărârea Tribunalului
The Court of First Instance found that the conduct for which the Commission was criticised was in essence that, under the
Tribunalul a constatat că, în speță, conduita imputată Comisiei consta în principal în faptul că, în cadrul sistemului de
15 — Article 235 EC confers jurisdiction on the Community judicature in disputes relating to compensation for damage provided for in the second paragraph of Article 288 EC.
15 — Articolul 235 CE conferă instanței comunitare competența de a judeca litigiile care au ca obiect repararea prejudiciilor menționate la articolul 288 al doilea paragraf CE.
That paragraph provides that, in the case of noncontractual liability, ‘the Community shall, in accordance with the general principles common to the laws of the Member States, make good any damage caused by its institutions or by is servants in the performance of their duties’.
Această din urmă dispoziție prevede că, în ceea ce privește răspunderea extracontractuală, „Comunitatea este obligată să repare, în conformitate cu principiile generale comune ordinilor juridice ale statelor membre, prejudiciile cauzate de instituțiile sale sau de agenții săi în exercițiul funcțiunilor lor”.
16 — Paragraphs 58 to 84 of the judgment of the Court of First Instance.
16 — Punctele 58-84 din hotărârea Tribunalului.17 — Punctul 85.
By application to the Court of First Instance lodged on 12 October 1998 the applicants brought proceedings against the Commission (i) seeking annulment of the contested letter under Article 230 EC; (ii) alleging that the Commission’s failure to adopt a decision regarding the grant of the Community aid concerned to the applicants was an unlawful failure to act contrary to Article 232 EC and (iii) ordering the Commission on the ground of unjust enrichment
Prin cererea adresată Tribunalului la 12 octombrie 1998, recurentele au formulat o acțiune împotriva Comisiei prin care solicitau: (i) anularea scrisorii în litigiu, în temeiul articolului 230 CE; (ii) constatarea faptului că neadoptarea de către Comisie a unei decizii privind acordarea în favoarea recurentelor a ajutorului comunitar în cauză constituia o abținere de a acționa nelegală contrară articolului 232 CE și (iii) obligarea Comisiei, pentru motivul îmbogățirii fără justă cauză și/sau cu titlu de reparare a
COMMISSION v CANTINA SOCIALE DI DOLIANOVA AND OTHERS system for payment of aid provided for in Article 9 — which differed in that aspect from the system provided for in Article 10 — of Regulation No 2499/82 did not guarantee, particularly in the event of the insolvency of the distiller, payment to the producers concerned of the aid included in the minimum buyingin price for wine delivered to that distiller and distilled in accordance with the provisions of that regulation.
COMISIA/CANTINA SOCIALE DI DOLIANOVA ȘI ALȚII plată a ajutorului prevăzut la articolul 9 – care se deosebea sub acest aspect de sistemul prevăzut la articolul 10 –, Regulamentul nr. 2499/82 nu garanta, în special în situația insolvabilității distilatorului, plata către producători a ajutorului inclus în prețul minim de achiziție pentru vinul livrat respectivului distilator și distilat în conformitate cu prevederile acestui regulament.
The Commission was the author of Regulation No 2499/82.
Comisia este autorul Regulamentului nr. 2499/82.
The unlawfulness thus alleged was therefore attributable to the Commission.
Prin urmare, nelegalitatea astfel invocată era imputabilă Comisiei 18.
18 The Commission has not challenged that ruling in the present appeal.
Comisia nu a contestat această concluzie în cadrul prezentului recurs.
Secondly, the Commission argued that the applicants enjoyed effective judicial protection before the national courts.
În al doilea rând, Comisia a susținut că recurentele beneficiau de o protecție jurisdicțională efectivă în fața instanțelor naționale.
In particular, they could have brought an action for payment against the intervention agency before a national court as in Unifrex.
Astfel, recurentele ar fi putut formula în fața unei instanțe naționale o acțiune împotriva organismului de intervenție, având ca obiect obligarea la efectuarea plății, conform Hotărârii Unifrex/Comisia și Consiliul 19.
19In their action for unjust enrichment in the present case against AIMA (pending before the Tribunale civile di Cagliari), the applicants would be able to suggest to the national court that it should refer a question for a preliminary ruling under Article 234 EC in order to enable the Court of Justice to consider the validity of the regulatory provisions concerned. 20
În prezenta cauză, în cadrul acțiunii formulate împotriva AIMA pentru îmbogățire fără justă cauză (acțiune aflată pe rolul Tribunale civile di Cagliari), recurentele ar putea sugera instanței naționale să formuleze o cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare în temeiul articolului 234 CE, pentru a permite Curții să examineze validitatea prevederilor reglementării în cauză 20.
The Court of First Instance referred to settled caselaw to the effect that an action for damages under Article 235 EC must be appraised with regard to the entire system for the judicial protection of the individual established by the Treaty.
acțiune în despăgubiri formulată în temeiul articolului 235 CE trebuie examinată din perspectiva întregului sistem de protecție jurisdicțională a particularilor instituit prin tratat.
Where an individual considered that he had been harmed by the lawful application of Community legislation which he considered to be unlawful and the event giving rise to the alleged damage was therefore attributable exclusively to the Community, the admissibility of such an action for damages could, in certain cases, be subject to the prior exhaustion of national remedies.
Atunci când o persoană se consideră lezată de aplicarea corectă a unei reglementări comunitare pe care o consideră nelegală, iar faptul cauzator al pretinsului prejudiciu este, așadar, imputabil exclusiv Comunității, admisibilitatea unei astfel de acțiuni în despăgubiri ar putea fi condiționată, în anumite cazuri, de epuizarea prealabilă a căilor de atac interne.
It was none the less a necessary precondition that those national remedies gave effective protection to the individuals concerned and that they were capable of leading to compensation for the damage alleged.
Pentru aceasta este însă necesar ca aceste căi de atac interne să asigure o protecție efectivă a drepturilor persoanelor în cauză și să fie apte să ducă la repararea pretinsului prejudiciu cauzat.
In particular, the admissibility of an action for damages based on Article 235 EC could not be subject to the prior exhaustion of national remedies where, even if the disputed Community rules were declared invalid by a preliminary ruling of the Court of Justice, the national courts could not allow an action for payment — or any other appropriate action — without the prior intervention of the Community legislature, owing to the lack of a Community provision authorising the competent national agencies to pay the amounts sought.
În special, admisibilitatea unei acțiuni în despăgubiri întemeiate pe articolul 235 CE nu ar putea depinde de epuizarea prealabilă a căilor de atac interne atunci când, chiar dacă reglementarea comunitară contestată ar fi declarată nevalidă printr-o hotărâre preliminară pronunțată de Curte, instanțele naționale nu ar putea admite o acțiune având ca obiect obligarea la plată – sau orice altă acțiune corespunzătoare – înainte ca legiuitorul comunitar să intervină, ca urmare a inexistenței unei prevederi comunitare care să permită organismelor naționale competente să plătească sumele solicitate.
In those circumstances, the exercise of rights by individuals who considered they had been harmed was rendered excessively difficult before the national courts.
În aceste condiții, exercitarea drepturilor persoanelor care se consideră lezate ar deveni excesiv de dificilă în fața instanțelor naționale.
It would therefore not be in keeping with either the proper administration of justice and the requirements of procedural efficiency or the condition relating to the absence of an effective domestic remedy to compel the individuals concerned to exhaust national legal remedies and to wait until a final decision was made on their claim, after the Community institutions concerned had, if necessary, amended or supplemented the relevant Community provisions in compliance with a prelimin-
Ar fi, așadar, contrar atât dezideratului bunei administrări a justiției și celui privind eficiența procedurii, cât și condiției privind inexistența unei căi de atac eficiente în dreptul intern ca persoanele interesate să fie obligate să epuizeze căile de atac interne și să aștepte pronunțarea unei hotărâri definitive cu privire la cererea lor, după ce instituțiile comunitare în cauză au modificat sau, după caz, au completat prevederile comunitare aplicabile pentru a executa o hotărâre preli-
OPINION OF MS SHARPSTON — CASE C-51/05 P ary ruling of the Court of Justice that those provisions were invalid. 21
CONCLUZIILE AVOCATULUI GENERAL SHARPSTON — CAUZA C-51/05 P minară prin care Curtea a constatat nevaliditatea acestor prevederi 21.
Third, the Commission had argued that the claims for compensation were in any event timebarred under Article 46 of the Statute of the Court of Justice, applicable to the proceedings before the Court of First Instance under Article 53 of that Statute.
În al treilea rând, Comisia a susținut că cererile de despăgubire erau în orice caz prescrise în temeiul articolului 46 din Statutul Curții de Justiție, aplicabil procedurii desfășurate în fața Tribunalului potrivit articolului 53 din acest statut.
Article 46 provides that proceedings in matters arising from noncontractual liability are barred after a period of five years from the event giving rise thereto.
Articolul 46 prevede că acțiunile formulate în materie de responsabilitate extracontractuală se prescriu după cinci ani de la producerea faptului care a stat la baza lor.
That limitation period began to run from the time the applicants became aware of the event giving rise to the damage.
Acest termen de prescripție ar fi început să curgă din momentul în care recurentele au luat cunoștință de faptul cauzator de prejudicii.
In the present case, whether that event was the incorrect application of the Community regulations or the unlawfulness of those regulations, the applicants became aware of it at the latest at the time of such application (i.e., in June 1983).
În speță, indiferent dacă acest fapt este reprezentat de aplicarea incorectă a reglementării comunitare sau de nelegalitatea acesteia, recurentele ar fi luat cunoștință de acesta cel mai târziu la momentul la care a avut loc această aplicare (și anume în luna iunie 1983).
Neither the judgment of the Tribunale civile di Rome of 27 January 1989 nor the subsequent judgments of the Corte d’appello in Rome or the Corte di Cassazione could have interrupted that limitation period.
Nici hotărârea pronunțată de Tribunale civile di Roma la 27 ianuarie 1989, nici hotărârile ulterioare pronunțate de Corte d’appello di Roma sau de Corte suprema di cassazione nu puteau să fi întrerupt această prescripție.
In the present case, contrary to the Commission’s assertion, the applicants did not enjoy any effective judicial protection before the national courts.
În speță, contrar afirmațiilor Comisiei, recurentele nu au beneficiat de o protecție jurisdicțională efectivă în fața instanțelor naționale.
Without prejudice to the possible merits of the applicants’ claims, in the legal context of the present case a national court was not in any event authorised to order AIMA to pay the applicants the Community aid in question unless Regulation No 2499/82 was rectified retrospectively.
Făcând abstracție de aprecierea eventualei temeinicii a cererii recurentelor, în contextul juridic al prezentei cauze, o instanță națională nu avea în orice caz posibilitatea de a obliga AIMA la plata către recurente a ajutorului comunitar în cauză decât în urma unei eventuale modificări, cu efect retroactiv, a Regulamentului nr. 2499/82.
As the Court of First Instance had already held, 22that would require the Commission to adopt a regulation.
Astfel cum a fost deja constatat de Tribunal 22, aceasta ar necesita adoptarea de către Comisie a unui regulament.
Even if the Court of Justice were to find, in the context of a preliminary ruling, that some of the provisions of Regulation No 2499/82 were invalid, only intervention by the Community legislature (as the Commission pointed out in its defence) would make it possible to adopt a legal basis authorising such payment. 23
Chiar în cazul în care Curtea ar constata, printr-o hotărâre preliminară, nevaliditatea unora dintre prevederile Regulamentului nr. 2499/82, numai intervenția legiuitorului comunitar (astfel cum a recunoscut Comisia în cadrul memoriului său în apărare) ar face posibilă adoptarea unui act care să constituie temeiul juridic care să permită efectuarea unei astfel de plăți 23.
The Court of First Instance dismissed that argument.
Tribunalul a respins acest argument.
It ruled that the Commission was required to make good the damage sustained by the applicants following the insolvency of DAI, as a result of the absence of a procedure that would guarantee, under the system introduced by Article 9 of Regulation No 2499/82, payment to the producers concerned of the Community aid provided for in that regulation.
Potrivit hotărârii acestuia, Comisia era obligată să repare prejudiciul suferit de recurente, ca urmare a insolvabilității DAI, din cauza lipsei unui mecanism în măsură să garanteze, în cadrul sistemului instituit prin articolul 9 din Regulamentul nr. 2499/82, plata către producătorii vizați a ajutorului comunitar prevăzut de acest regulament.
The Court of First Instance accordingly concluded that the plea alleging that effective domestic remedies existed must be rejected.
Prin urmare, Tribunalul a ajuns la concluzia că motivul întemeiat pe existența unor căi de atac interne eficiente trebuie respins 24.
24Again, the Commission has not challenged that ruling in the present appeal.
Nici această concluzie nu este contestată de Comisie în cadrul prezentului recurs.
21 — Paragraphs 115 to 117.22 — See paragraph 77 of the judgment.23 — Paragraph 118.24 — Paragraph 120.
21 — Punctele 115-117.22 — A se vedea punctul 77 din hotărâre.23 — Punctul 118.24 — Punctul 120.
More particularly, the Court of First Instance found that the period of limitation began to run when the damage resulting from the total or partial absence of payment of Community aid was suffered for certain by the applicants.
Mai precis, Tribunalul a stabilit că termenul de prescripție a început să curgă din momentul în care recurentele au suferit în mod cert prejudiciul rezultat din lipsa totală sau parțială a plății ajutorului comunitar.
DAI should have paid them the minimum buyingin price by the end of
DAI ar fi trebuit să plătească prețul minim de achiziție cel târziu la sfârșitul lunii iunie