natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The initiation of the second phase of the procedure does not therefore necessarily result in a veto decision by the Commission .
Deschiderea celei de a doua etape de procedură nu se încheie, așadar, în mod necesar printr-o decizie de veto a Comisiei.
It should be pointed out that the role of other NRAs following notification of the draft measure is, unlike that of the Commission, limited to making comments under Article 7(3) of Directive 2002/21.
Trebuie precizat că rolul celorlalte ANR ca urmare a notificării unui proiect de măsură se limitează, spre deosebire de cel al Comisiei, la formularea de observații în temeiul articolului 7 alineatul (3) din Directiva 2002/21.
Other NRAs do not have the power to request the notifying NRA to withdraw its draft measure.
Întradevăr, celelalte ANR nu sunt competente să ceară retragerea proiectului de măsură de la ANR care la notificat.
— The legal nature of a letter under Article 7(3) of Directive 2002/21
— Cu privire la natura juridică a unei scrisori în conformitate cu articolul 7 alineatul (3) din Directiva 2002/21
The contested act in this case is a Commission’s letter of comments on the basis of Article 7(3) of Directive 2002/21.
Actul atacat în cauza de față este o scrisoare cu observațiile Comisiei, întemeiată pe articolul 7 alineatul (3) din Directiva 2002/21.
Vodafone submits that the contested act produces legal effects that are binding on it and capable of affecting its interests within the meaning of the caselaw cited at paragraph 69 above.
Vodafone consideră că actul atacat produce efecte juridice obligatorii, care sunt de natură a afecta interesele sale în sensul jurisprudenței citate la punctul 69 de mai sus.
In the first place, it states that, by adopting the contested act, the Commission approved draft measure ES/2005/0330 and decided not to impose the additional moratorium of two months provided for in Article 7(4) of Directive 2002/21 and not to open the second phase of the procedure provided for in that provision, thereby depriving it of its procedural rights .
În primul rând, aceasta afirmă că, prin adoptarea actului atacat, Comisia a aprobat proiectul de măsură ES/2005/0330 și a decis să nu impună termenul suplimentar de două luni prevăzut la articolul 7 alineatul (4) din Directiva 2002/21 și să nu deschidă cea de a doua etapă a procedurii prevăzute de aceeași dispoziție, privând-o astfel de unele drepturi procedurale.
In this respect, it should be noted that Article 8(2) of Directive 2002/21 requires NRAs, inter alia, to promote competition in the provision of electronic communications networks, electronic communications services and associated facilities and services.
În această privință, trebuie amintit că articolul 8 alineatul (2) din Directiva 2002/21 impune ANR obligația, inter alia, de a promova concurența în furnizarea rețelelor de comunicații electronice, a serviciilor de comunicații electronice și a serviciilor și infrastructurilor asociate.
Draft measure ES/2005/0330, which falls under Article 16(4) of Directive 2002/21, seeks to achieve that objective by imposing specific regulatory obligations on the three public mobile communications network operators active in Spain, which, according to the CMT, jointly have significant market power.
Proiectul de măsură ES/2005/0330, care intră sub incidența articolului 16 alineatul (4) din Directiva 2002/21, urmărește realizarea acestui obiectiv prin impunerea de obligații de reglementare specifice celor trei operatori din rețeaua de comunicații mobile publice care își desfășoară activitatea pe piața Spaniei și care, potrivit CMT, dispun împreună de o putere semnificativă pe piață.
Under the procedure leading to the adoption of a final measure by the NRA under Article 16(4) of Directive 2002/21, the NRA concerned notifies, in accordance with Article 7(3) of Directive 2002/21, its draft measure to the Commission and other NRAs ‘to give them the opportunity to comment’ (recital 15 in the preamble to Directive 2002/21).
În cadrul procedurii care conduce la adoptarea unei măsuri finale de către ANR, potrivit articolului 16 alineatul (4) din Directiva 2002/21, ANR în cauză notifică, în conformitate cu articolul 7 alineatul (3) din Directiva 2002/21, proiectul său de măsură către Comisie și către celelalte ANR „pentru a le oferi ocazia de a face observații” [considerentul (15) al Directivei 2002/21].
The procedure under Article 7(3) of Directive 2002/21 therefore constitutes a consultation and cooperation procedure between the notifying NRA, on the one hand, and other NRAs and the Commission on the other .
Procedura de la articolul 7 alineatul (3) din Directiva 2002/21 constituie astfel o procedură de consultare și de cooperare între ANR care efectuează notificarea, pe de o parte, și Comisia, pe de altă parte.
It is true, as Article 1(1) of Directive 2002/21 states, that the intervention of the Commission and of other NRAs under the procedure of Article 7 of Directive 2002/21 is ‘to ensure the harmonised application of the regulatory framework throughout the Community’.
Desigur, după cum prevede articolul 1 alineatul (1) din Directiva 2002/21, intervenția Comisiei și a celorlalte ANR în cadrul procedurii de la articolul 7 din Directiva 2002/21 „asigur[ă] o aplicare armonizată a cadrului de reglementare pe teritoriul Comunității”.
However, that does not mean that the Commission’s comments under Article 7(3) of Directive 2002/21 produce binding legal effects.
Cu toate acestea, această împrejurare nu implică faptul că observațiile formulate de Comisie potrivit articolului 7 alineatul (3) din Directiva 2002/21 produc efecte juridice obligatorii.
First, on the one hand, whilst it is true that Directive 2002/21 assigns an important role to the Commission in the context of the procedures to ensure the harmonised application of the regulatory framework throughout the Community, the fact remains that, in accordance with Article 7(2) and Article 8(3)(d) of Directive 2002/21, NRAs are to ensure the consistent application of the regulatory framework by cooperating with each other and with the Commission in a transparent manner.
În primul rând, pe de o parte, deși este adevărat că Directiva 2002/21 atribuie Comisiei un rol important în cadrul procedurilor care urmăresc să asigure aplicarea armonizată a cadrului de reglementare pe teritoriul Comunității, nu este mai puțin adevărat că, în conformitate cu articolul 7 alineatul (2) și cu articolul 8 alineatul (3) litera (d) din Directiva 2002/21, ANR, cooperând reciproc și cu Comisia într-un mod transparent, asigură aplicarea consecventă a cadrului de reglementare.
On the other hand, it must be noted that the legal effects of a letter under Article 7(3) of Directive 2002/21 are clearly set out at Article 7(5), according to which the notifying NRA ‘shall take the utmost account of comments of other [NRAs] and the Commission’.
Pe de altă parte, trebuie constatat că efectele juridice ale unei scrisori în conformitate cu articolul 7 alineatul (3) din Directiva 2002/21 sunt precizate cu claritate la alineatul (5) al respectivei prevederi, potrivit căreia ANR care efectuează notificarea „ține seama în cea mai mare măsură de observațiile formulate de alte [ANR] și de Comisie”.
That wording underlines the nonbinding nature of a Commission letter under Article 7(3) of Directive 2002/21.
Această formulare pune în evidență caracterul neobligatoriu al unei scrisori a Comisiei în temeiul articolului 7 alineatul (3) din Directiva 2002/21.
Article 7(5) of Directive 2002/21 does not therefore provide that the Commission’s comments are to prevail over those of other NRAs.
Astfel, trebuie precizat că articolul 7 alineatul (5) din Directiva 2002/21 nu prevede nicio preponderență a observațiilor Comisiei în raport cu cele prezentate de celelalte ANR.
In this respect, Paragraph 17 of Recommendation 2003/561 states that ‘[w]here a[n] [NRA] that has received comments from the Commission or another [NRA] made in accordance with Article 7(3) of Directive 2002/21 …, adopts the draft measure, on the Commission’s request it shall provide information to the Commission and other [NRAs] of the manner in which it took the utmost account of the comments made’.
În această privință, punctul 17 din Recomandarea 2003/561 prevede că „[a]tunci când o [ANR] căreia Comisia sau o altă [ANR] ia adresat observații, în conformitate cu dispozițiile articolului 7 alineatul (3) din Directiva 2002/21, […] adoptă proiectul de măsură, aceasta o informează, la cererea Comisiei, pe cea din urmă și pe celelalte [ANR] de modul în care a ținut seama în cea mai mare măsură de aceste observații”.
Accordingly, in a case where the comments of an NRA and of the Commission are contradictory, the notifying NRA would not infringe Article 7(5) of Directive 2002/21 by following, after careful review of the various comments, the approach proposed by the other NRA and not that proposed by the Commission .
Așadar, în ipoteza în care observațiile unei ANR și cele ale Comisiei sunt contradictorii, ANR care efectuează notificarea nu ar încălca articolul 7 alineatul (5) din Directiva 2002/21 dacă ar urma, după examinarea atentă a diferitelor observații, abordarea propusă de cealaltă ANR, și nu pe aceea propusă de Comisie.
Moreover, if, as Vodafone claims, the Commission had the power to authorise the national measure notified under Article 7(3) of Directive 2002/21, it would not be sufficient, in such a case, for the NRA to take the utmost account of the Commission’s ‘decision’ since, under Article 249 EC, such a decision would be binding in its entirety upon the addressee thereof.
Pe de altă parte, în cazul în care, după cum susține Vodafone, Comisia ar fi competentă să autorizeze măsura națională notificată în cadrul articolului 7 alineatul (3) din Directiva 2002/21, nu ar fi suficient, într-o asemenea ipoteză, ca ANR să țină seama în cea mai mare măsură de „decizia” Comisiei, din moment ce, potrivit articolului 249 CE, o astfel de decizie ar fi obligatorie în toate elementele sale pentru destinatarul acesteia.
Second, the fact that the Commission may, in the circumstances referred to in Article 7(4) of Directive 2002/21, initiate the second phase of the procedure, which may lead to a veto decision, does not however mean that it is the Commission’s letter of comments pursuant to Article 7(3) of that directive that entitles the NRA concerned to adopt the proposed national measure.
În al doilea rând, faptul că, în circumstanțele prevăzute de articolul 7 alineatul (4) din Directiva 2002/21, Comisia poate deschide a doua etapă a procedurii, care poate conduce la o decizie de veto, nu implică în același timp faptul că scrisoarea cu observațiile Comisiei, potrivit articolului 7 alineatul (3) din directiva menționată, este cea care conferă ANR în cauză dreptul de a adopta măsura națională preconizată.
It must be recalled in that connection that draft measure ES/2005/0330, which the CMT notified in this case to the Commission and to the other NRAs, constitutes a measure referred to in Article 16(4) of Directive 2002/21.
Trebuie amintit în acest sens că proiectul de măsură ES/2005/0330 pe care CMT la notificat, în speță, Comisiei și celorlalte ANR constituie o măsură prevăzută de articolul 16 alineatul (4) din Directiva 2002/21.
That provision directly authorises the NRA concerned to adopt the measure in question insofar as it provides that where an NRA determines that a market is not effectively competitive it ‘shall identify undertakings with significant market power on that market’ and ‘shall on such undertakings impose appropriate specific regulatory obligations’.
Or, această prevedere autorizează direct ANR în cauză să adopte măsura respectivă prin faptul că prevede că o ANR care stabilește că o piață nu este efectiv concurențială „identifică întreprinderile cu putere semnificativă pe piața respectivă” și „impune acestora obligații de reglementare specifice adecvate”.
Even if, in the circumstances specified in Article 7(4) of Directive 2002/21, the Commission may require the NRA concerned to withdraw a notified draft measure where the measure would create a barrier to the single market or would be incompatible with Community law and in particular the policy objectives that NRAs should follow, the exercise by the NRA of the powers which it derives directly from Article 16(4) of Directive 2002/21 requires no ‘authorisation’ on the part of the Commission .
Chiar dacă, în circumstanțele specifice de la articolul 7 alineatul (4) din Directiva 2002/21, Comisia poate cere ANR în cauză să retragă un proiect de măsură notificat atunci când măsura ar crea o barieră în calea pieței unice sau ar fi incompatibilă cu dreptul comunitar și în special cu obiectivele de natură politică pe care ANR trebuie să le respecte, exercitarea de către ANR a competențelor pe care le deduce direct din dispozițiile articolului 16 alineatul (4) din Directiva 2002/21 nu necesită nicio „autorizare” din partea Comisiei.
Furthermore, no provision of Directive 2002/21 states that the fact that the Commission does not initiate the second phase of the procedure is to be regarded as equivalent to an approval of the notified draft measure authorising the NRA to act.
Pe de altă parte, nicio dispoziție din Directiva 2002/21 nu prevede că faptul că a doua etapă a procedurii nu este inițiată de Comisie ar fi asimilat cu aprobarea proiectului de măsură notificat, care autorizează ANR să acționeze.
Third, having regard to the advisory role assigned to the Commission and to the other NRAs under the procedure of Article 7(3) of Directive 2002/21, a Commission letter of comments under that provision constitutes a preparatory Community act in the context of a procedure which leads to the adoption of a national measure by the NRA concerned.
În al treilea rând, având în vedere rolul consultativ atribuit Comisiei și celorlalte ANR în cadrul procedurii de la articolul 7 alineatul (3) din Directiva 2002/21, o scrisoare cu observațiile Comisiei în temeiul prevederii menționate constituie un act comunitar pregătitor în cadrul unei proceduri care conduce la adoptarea unei măsuri naționale de către ANR în cauză.
However, it is apparent from settled caselaw that preparatory acts adopted by the Community institutions cannot be the subject of an independent action for annulment (Netherlands v Commission, cited in paragraph 69 above, paragraph 35; Case T-311/04 Buendía Sierra v Commission [2006] ECR II-4137, paragraph 98).
Or, reiese dintr-o jurisprudență constantă că actele pregătitoare adoptate de instituțiile comunitare nu pot fi supuse unei acțiuni în anulare autonome (Hotărârea Țările de Jos/Comisia, punctul 69 de mai sus, punctul 35, Hotărârea Tribunalului din 19 octombrie 2006, Buendía Sierra/Comisia, T-311/04, Rec., p. II-4137, punctul 98).
Indeed, Commission intervention under Article 7(3) of Directive 2002/21 does not lead to the adoption of a definitive Community act which may be the subject of a direct action before the Community judicature.
Întradevăr, o intervenție a Comisiei în temeiul articolului 7 alineatul (3) din Directiva 2002/21 nu conduce la adoptarea unui act comunitar final care să poată fi supus unei acțiuni directe în fața instanțelor comunitare.
However, contrary to what Vodafone claims, the right to effective judicial protection does not require an action to lie before the Court of First Instance against a letter of comments pursuant to Article 7(3) of Directive 2002/21.
Cu toate acestea, prin opoziție cu ceea ce susține Vodafone, dreptul la o protecție jurisdicțională efectivă nu impune condiția ca o acțiune să fie introdusă în fața Tribunalului împotriva unei scrisori cu observații în temeiul articolului 7 alineatul (3) din Directiva 2002/21.
To that effect, it must be pointed out that Article 4 of Directive 2002/21 requires Member States to set up an appeal mechanism against decisions of their NRAs before an independent body.
Trebuie precizat în acest sens că articolul 4 din Directiva 2002/21 obligă statele membre să stabilească un mecanism cu ajutorul căruia să poată fi atacate deciziile ANR în fața unui organism independent.
It is stated that where that appeal body is not judicial in character, ‘its decision shall be subject to review by a court or tribunal within the meaning of Article 234 of the Treaty’.
Se precizează că în cazul în care organismul în fața căruia se exercită calea de atac nu are caracter jurisdicțional, „decizia poate fi supusă examinării de către o instanță de judecată în sensul articolului 234 din tratat”.
Directive 2002/21 thus organises a full system of judicial protection .
Directiva 2002/21 organizează astfel un sistem complet de protecție jurisdicțională.
On the one hand, where, as in the present case, the Commission’s role is limited to consultation in the context of the procedure under Article 7(3) of Directive 2002/21 which leads, in principle, to the adoption of a decision by the NRA concerned, a right of appeal lies to the national court or tribunal concerned, which, in accordance with Article 234 EC, may refer questions to the Court of Justice for a preliminary ruling on the interpretation of the applicable Community regulatory framework.
Pe de o parte, atunci când, precum în speță, rolul Comisiei este limitat la o consultare în cadrul procedurii prevăzute la articolul 7 alineatul (3) din Directiva 2002/21 care conduce, în principiu, la adoptarea unei decizii de către ANR în cauză, o cale de atac poate fi exercitată în fața instanței naționale competente, care, în conformitate cu articolul 234 CE, poate adresa Curții întrebări preliminare privind interpretarea cadrului de reglementare comunitar aplicabil.
It should be noted that Vodafone has lodged an appeal before the Tribunal Supremo against the CMT’s decision.
Trebuie subliniat că Vodafone a formulat o acțiune în fața Tribunal Supremo împotriva deciziei CMT.
Since a reference for a preliminary ruling under Article 234 EC may also relate to nonbinding Community acts (see, to that effect, Case C-322/88 Grimaldi [1989] ECR 4407, paragraph 8, and Case C-94/91 Wagner [1992] ECR I-2765, paragraphs 16 and 17), the national court or tribunal concerned could, by means of such a reference, ascertain inter alia whether the Commission’s letter of comments pursuant to Article 7(3) of Directive 2002/21 is based on a correct interpretation of Community law.
4407, punctul 8, și Hotărârea Curții din 8 aprilie 1992, Wagner, C-94/91, Rec., p. I-2765, punctele 16 și 17), instanța națională în cauză, datorită unei astfel de trimiteri, ar putea verifica în special dacă scrisoarea cu observațiile Comisiei în temeiul articolului 7 alineatul (3) din Directiva 2002/21 se întemeiază pe o interpretare corectă a dreptului comunitar.
On the other hand, if the Commission exercises its right of veto under Article 7(4), the procedure does not lead to a national decision, but to the adoption of a Community act having binding legal effects and an action can be brought before the Court of First Instance .
Pe de altă parte, în cazul în care Comisia își exercită dreptul de veto în temeiul articolului 7 alineatul (4), procedura nu conduce la adoptarea unei decizii naționale, ci la adoptarea unui act comunitar cu efecte juridice obligatorii și care poate fi supus unei căi de atac în fața Tribunalului.
In the second place, Vodafone seeks to establish the binding nature of a Commission letter pursuant to Article 7(3) of Directive 2002/21 by emphasising the right of veto available to the Commission under Article 7(4) of that directive, which purportedly demonstrates that it has a decisionmaking role under Article 7.
În al doilea rând, Vodafone încearcă să dovedească natura coercitivă a unei scrisori a Comisiei în temeiul articolului 7 alineatul (3) din Directiva 2002/21 prin evidențierea dreptului de veto de care dispune Comisia potrivit articolului 7 alineatul (4) din directiva menționată, care ar demonstra faptul că aceasta exercită o funcție de decizie în cadrul articolului 7.
In that regard, it must be pointed out that Article 7(4) of Directive 2002/21 enables the Commission to ‘take a decision requiring the [NRA] concerned to withdraw the draft measure’.
În acest sens, trebuie amintit că articolul 7 alineatul (4) din Directiva 2002/21 permite Comisiei să „adopte o decizie prin care să ceară [ANR] în cauză să retragă proiectul de măsură”.
Even if the actual exercise of the right of veto gives rise to binding legal effects in that the NRA in question would no longer be entitled to adopt the proposed measure, it must be considered that non-exercise of the right of veto can be treated as non-adoption of a decision which does not give rise to any binding legal effect (see, to that effect, Case C-27/04 Commission v Council [2004] ECR I-6649, paragraphs 31 to 34).
Chiar dacă exercitarea efectivă a dreptului de veto generează efecte juridice obligatorii prin faptul că [ANR] respectivă nu ar mai avea dreptul de a adopta măsura preconizată, trebuie considerat că neexercitarea dreptului de veto poate fi asimilată cu o neadoptare a deciziei care nu generează niciun efect juridic obligatoriu (a se vedea în acest sens Hotărârea Curții din 13 iulie 2004, Comisia/Consiliul, C-27/04, Rec., p. I-6649, punctele 31-34).
It follows that if, as it did in the present case, the Commission merely makes comments in accordance with Article 7(3) of Directive 2002/21 and does not exercise its right of veto provided for in Article 7(4), the Commission’s intervention does not have any binding legal effects.
Rezultă că, în cazul în care Comisia, precum a procedat în speță, se limitează să formuleze observații în conformitate cu articolul 7 alineatul (3) din Directiva 2002/21 și nu își exercită dreptul de veto prevăzut la articolul 7 alineatul (4), intervenția Comisiei rămâne lipsită de efecte juridice obligatorii.
If the NRA decides to adopt the national measure, the binding legal effects deriving from that measure are attributable to the NRA in question and not to the Commission’s comments or the fact that the procedure under Article 7(4) of Directive 2002/21 is not set in motion.
Dacă ANR decide să adopte măsura națională, efectele juridice obligatorii care decurg din această măsură trebuie atribuite ANR în cauză, și nu observațiilor Comisiei sau neinițierii procedurii de la articolul 7 alineatul (4) din Directiva 2002/21.
On that point, the procedures under Article 7(3) and (4) of Directive 2002/21 are distinguishable from State aid and merger review procedures, in respect of which the applicable legal framework provides expressly that non-exercise by the Commission of its powers within a certain period amounts to an implied authorisation decision.
Cu privire la acest aspect, procedurile prevăzute la articolul 7 alineatele (3) și (4) din Directiva 2002/21 se deosebesc de procedurile în materie de ajutoare de stat și de control al concentrărilor pentru care cadrul juridic aplicabil prevede explicit că neexercitarea de către Comisie a competențelor sale într-un anumit termen echivalează cu o decizie implicită de autorizare.
However, no provision of Directive 2002/21 provides that non-exercise by the Commission of its powers under Article 7(4) of Directive 2002/21 amounts to an implied decision to authorise the national measure.
Cu toate acestea, nicio dispoziție din Directiva 2002/21 nu prevede că neexercitarea de către Comisie a competenței pe care o deține în temeiul articolului 7 alineatul (4) din Directiva 2002/21 echivalează cu o decizie implicită de autorizare a măsurii naționale.
In the absence of any provision of Community law prescribing a period on the expiry of which an implied decision is deemed to arise and establishing the content of that decision, non-adoption of a decision by a Community institution cannot be regarded as an act open to challenge under Article 230 EC (see, to that effect, Commission v Council, cited in paragraph 105 above, paragraphs 32 and 34).
Or, în lipsa unei prevederi de drept comunitar care să stabilească un termen la expirarea căruia se consideră că a intervenit o decizie implicită și care să definească conținutul deciziei respective, neadoptarea unei decizii de către o instituție comunitară nu poate fi considerată drept un act atacabil în sensul articolului 230 CE (a se vedea în acest sens Hotărârea Comisia/Consiliul, punctul 105 de mai sus, punctele 32 și 34).