natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Before that court, Cliniche Futura Srl, a subsidiary of Dermoestética established in Genoa, at whose premises the contract at issue had been signed, applied for leave to intervene, arguing that the Italian legislation on television advertising for medical activities was contrary to the freedom of establishment enshrined in Article 43 EC.
În fața acestei instanțe, Cliniche Futura Srl, o filială a Dermoestética stabilită la Genova, la sediul căreia a fost încheiat contractul în litigiu și care a solicitat să intervină în cauză, a arătat că legislația italiană privind publicitatea prin televiziune pentru activitățile medicale era contrară libertății de stabilire prevăzută la articolul 43 CE.
OPINION OF BOT — CASE C-500/06 prior authorisation from each individual municipally and the opinion of the provincial professional association and to impose a ceiling on expenditure of 5% of declared income for the preceding year?
CONCLUZIILE AVOCATULUI GENERAL BOT — CAUZA C-500/06 unei autorizații prealabile emise de fiecare localitate, după consultarea prealabilă a ordinului profesional teritorial de referință, precum și o limită a sumei cheltuite echivalentă cu 5 % din venitul declarat în anul precedent?
(5) In any event, is the interpretative practice adopted by FNOMCEO incompatible with Articles 3(1)(g) EC, 4 EC, 98 EC, 10 EC, 81 EC and, possibly, Article 86 EC, in so far as the practice is permitted by a national law which requires the competent provincial professional associations to verify that advertisements by medical practitioners are transparent and accurate without indicating the criteria and procedures to be applied in exercising that authority?’
5) Practica interpretativă adoptată de FNOMCEO contravine, în orice caz, articolului 3 alineatul (1) litera (g) CE și articolelor 4 CE, 98 CE, 10 CE, 81 CE și, eventual, 86 CE, în condițiile în care această practică este permisă de o reglementare națională care solicită ordinelor profesionale competente la nivelul provinciilor să verifice transparența și veridicitatea mesajelor publicitare, fără a indica criteriile și modalitățile de exercitare a acestei competențe?”
(3) Is it contrary to Articles 43 EC and/or 49 EC for the broadcasting of advertisements providing information on medical and surgical treatments of a cosmetic nature in private health care establishments, duly authorised for that purpose, to be made subject to additional prior authorisation by the local authorities and/or professional associations?
3) Articolele 43 CE și/sau 49 CE se opun ca difuzarea publicității informative privind tratamentele medicale și chirurgicale de natură estetică efectuate în unități medicale private autorizate conform legii în acest scop să fie supusă unei autorizații prealabile suplimentare emise de autoritățile administrative locale și/sau de ordinele profesionale?
A — The purpose of the questions referred to the Court and their admissibility
A — Cu privire la obiectul întrebărilor preliminare și la admisibilitatea acestora
The questions referred by the Giudice di Pace di Genova may be divided into two groups.
Întrebările adresate de instanța de trimitere pot fi împărțite în două grupuri.
The first group is composed of the first, second and third questions.
Primul grup este constituit din prima, a doua și a treia întrebare.
By those three questions, the national court is seeking to ascertain whether the 1992 Law is compatible with Articles 43 EC and 49 EC in so far as it prohibits the broadcasting of advertisements for medical and surgical treatments of a cosmetic nature on national television networks.
Prin intermediul acestor trei întrebări, instanța de trimitere urmărește să aprecieze compatibilitatea Legii din 1992 cu articolele 43 CE și 49 CE, în măsura în care interzice publicitatea pentru tratamentele medicale și chirurgicale de natură estetică pe canalele de televiziune cu difuzare națională.
I share the Commission’s opinion as to the admissibility of both groups of questions.
Împărtășim opinia Comisiei privind admisibilitatea celor două grupuri de întrebări.
The second group of questions covers the fourth and fifth questions.
Cel de al doilea grup de întrebări cuprinde întrebările a patra și a cincea.
Those two questions concern a code of conduct adopted by FNOMCEO and the practice adopted by that federation in applying the code.
Aceste două întrebări privesc un cod deontologic adoptat de FNOMCEO și practica adoptată de această federație în aplicarea acestui cod.
Their purpose is to ascertain whether the code and the practice are compatible with a number of provisions of the Treaty, in particular Article 81 EC, which prohibits agreements between undertakings which are incompatible with the common market.
Acestea au ca obiect să aprecieze compatibilitatea codului menționat și a acestei practici cu mai multe dispoziții ale tratatului, în special cu articolul 81 CE, care interzice înțelegerile între întreprinderi care sunt incompatibile cu piața comună.
The Italian Government argues that all of the questions are inadmissible, on the ground that the national court did not take account of the fact that Decree-Law No 223 of 4 July 2006, 14 repealed the laws and regulations prohibiting the professions and those engaged in intellectual work from providing information by way of advertising.
Guvernul italian susține inadmisibilitatea tuturor acestor întrebări, cu motivația că instanța de trimitere nu ar fi luat în considerare abrogarea, prin Decretul-lege nr. 223 din 4 iulie 2006 14, a actelor cu putere de lege și a actelor administrative care interzic persoanelor care exercită profesii liberale și intelectuale să efectueze publicitate informativă.
By way of preliminary remark, it must be recalled that, according to settled caselaw, in proceedings for a preliminary ruling, it is solely for the national court before which the dispute has been brought, and which must assume responsibility for the subsequent judicial decision, to determine in the light of the particular circumstances of the case both the need for a preliminary ruling in order to enable it to deliver judgment and the relevance of the questions which it submits to the Court.
În această privință, trebuie să reamintim că, potrivit unei jurisprudențe constante, în cadrul procedurii preliminare, numai instanța națională care este sesizată cu acțiunea principală și care trebuie să își asume răspunderea pentru hotărârea judecătorească ce urmează a fi pronunțată are competența să aprecieze, luând în considerare particularitățile cauzei, atât necesitatea unei hotărâri preliminare pentru a fi în măsură să pronunțe propria hotărâre, cât și pertinența întrebărilor pe care le adresează Curții.
Consequently, where the questions submitted concern the interpretation of Community law, the Court of Justice is, in principle, bound to give a ruling. 15
În consecință, în cazul în care întrebările adresate au ca obiect interpretarea dreptului comunitar, Curtea este, în principiu, obligată să se pronunțe 15.
It also contends that the third to fifth questions are not relevant to the resolution of the main proceedings because the non-performance of the contract between Dermoestética and Advertising Media is due to the position adopted by the latter and not to a refusal on the part of the Canale 5 television company.
Guvernul italian arată de asemenea că întrebările a treia-a cincea nu sunt pertinente pentru soluția din acțiunea principală, întrucât neexecutarea contractului încheiat între Dermoestética și Advertising Media este determinată de poziția adoptată de aceasta din urmă, și nu de un refuz din partea societății de televiziune Canale 5.
It is only where it is quite obvious that the interpretation of a provision of Community law that is sought by the national court bears no relation to the actual facts of the main action or its purpose or where the Court does not have before it the factual or legal material necessary to give a useful answer to the questions submitted to it that those questions may be declared inadmissible. 16
Numai dacă este evident că interpretarea normei comunitare solicitată de instanța națională nu are nicio legătură cu realitatea sau cu obiectul acțiunii principale sau atunci când Curtea nu dispune de elementele de fapt sau de drept necesare pentru a răspunde în mod util întrebărilor care iau fost adresate, acestea pot fi declarate inadmisibile 16.
The Commission considers that the first group of questions is admissible. On the
În ceea ce privește Comisia, aceasta apreciază că primul grup de întrebări este
15 — See, in particular, Case C-318/00 Bacardi-Martini and Cellier des Dauphins [2003] ECR I-905, paragraph 41 and the caselaw cited.
15 — A se vedea în special Hotărârea din 21 ianuarie 2003, Bacardi-Martini și Cellier des Dauphins (C-318/00, Rec., p. I-905, punctul 41 și jurisprudența citată).
4, hereinafter referred to as ‘Decree-Law No 223/2006’.
4, denumit în continuare „Decretul-lege nr. 223/2006”.
16 — Ibidem (paragraph 43 and the caselaw cited therein).
16 — Ibidem (punctul 42 și jurisprudența citată).
In addition, the question whether the contested provisions of the 1992 Law are compatible with Articles 43 EC and 49 EC is not manifestly irrelevant to the outcome of the dispute in the main proceedings.
În plus, problema conformității dispozițiilor în litigiu din Legea din 1992 cu articolele 43 CE și 49 CE nu este în mod vădit lipsită de pertinență pentru soluționarea acțiunii principale.
In addition, in the procedure laid down in Article 234 EC providing for cooperation between the national courts and the Court of Justice, the functions of the Court of Justice and the national courts are clearly separate and the latter has exclusive jurisdiction to interpret its national legislation. 17
În plus, în cadrul procedurii de cooperare între instanțe prevăzute la articolul 234 CE, atribuțiile Curții și cele ale instanței de trimitere sunt în mod clar delimitate și este numai de competența acesteia din urmă de a interpreta legislația națională 17.
If those articles, or one of them, must be interpreted as meaning that they preclude provisions, such as those introduced by the 1992 Law, which prohibit television advertising, the national court must set aside such provisions, in accordance with the caselaw on the primacy of rules of Community law which are directly applicable. 19
Întradevăr, dacă aceste articole, sau unul dintre ele, ar trebui să fie interpretate în sensul că se opun dispozițiilor care prevăd o interzicere a publicității prin televiziune, precum cea introdusă prin Legea din 1992, astfel de dispoziții ar trebui să fie înlăturate de instanța națională, în conformitate cu jurisprudența privind efectele priorității unei norme de drept comunitar care este direct aplicabilă 19.
In the light of those considerations, the first group of questions is indeed admissible.
Având în vedere aceste considerații, rezultă că primul grup de întrebări este admisibil.
It is for the referring court to assess the effects of Decree-Law No 223 on the resolution of the main proceedings and not the government of the Member State from which the reference is made.
Întradevăr, este de competența instanței de trimitere să evalueze efectele Decretuluilege nr. 223/2006 asupra soluționării acțiunii principale, și nu de competența guvernului statului membru al acestei instanțe 18.
18In referring these questions to the Court of Justice for a preliminary ruling, the Giudice di Pace di Genova considered that Decree-law No 223, Article 12 of which it sets out, did not prevent the application of the 1992 Law to the case before it.
Sesizând Curtea cu soluționarea prezentei trimiteri preliminare, Giudice di pace di Genova a apreciat că acest decret-lege, din care, de altfel, a citat articolul 12, nu punea în discuție aplicarea Legii din 1992 în cauza aflată pe rolul său.
It is not for the Court to challenge that assessment.
Nu este de competența Curții să repună în discuție această apreciere.
On the other hand, I share the Commission’s doubts as to the admissibility of the second group of questions.
În schimb, împărtășim îndoielile Comisiei în ceea ce privește admisibilitatea celui de al doilea grup de întrebări.
The Italian Government’s argument that Decree-law No 223 repealed the provisions of the 1992 Law prohibiting advertising, as it did all laws and regulations prohibiting the professions and those engaged in intellectual work from providing information by way of advertising, cannot therefore be accepted and deprive the first group of questions of their purpose.
Argumentul guvernului italian potrivit căruia decretul-lege menționat ar fi abrogat dispozițiile Legii din 1992 care interzic publicitatea, precum și toate actele cu putere de lege și actele administrative care interzic persoanelor care exercită profesii liberale și activități intelectuale să efectueze publicitate informativă nu poate, așadar, să fie reținut și lasă fără obiect primul grup de întrebări.
The purpose of that group of questions is to ascertain whether a code of conduct adopted by a federation of doctors and that federation’s practice in applying the code are compatible with Community law.
Întradevăr, acest grup de întrebări are ca obiect să aprecieze conformitatea cu dreptul comunitar a unui cod deontologic adoptat de o federație de medici și a practicii adoptate de această federație în aplicarea acestui cod.
However, the Giudice di Pace di Genova has not provided any details as to the content of that code or that practice.
Cu toate acestea, instanța de trimitere nu a furnizat niciun indiciu privind conținutul codului menționat și această practică.
Nor did it explain how the Court’s examination of that code and that practice would be relevant to the outcome of the main proceedings.
Aceasta nu a explicat nici în ce măsură analiza efectuată de Curte a acestui cod și a practicii menționate ar fi pertinentă pentru soluția acțiunii principale.
17 — See, in particular, Case C-295/97 Piaggio [1999] ECR I-3735, paragraph 29 and the caselaw cited.
17 — A se vedea în special Hotărârea din 17 iunie 1999, Piaggio (C-295/97, Rec., p. I-3735, punctul 29 și jurisprudența citată).
18 — Case C-153/02 Neri [2003] ECR I-13555, paragraph 35.
18 — Hotărârea din 13 noiembrie 2003, Neri (C-153/02, Rec., p.
19 — Case 106/77 Simmenthal [1978] ECR 629, paragraph 21.
19 — Hotărârea din 9 martie 1978, Simmenthal (106/77, Rec., p.
Since rules on television advertising for medical treatments have been harmonised in Directive 89/552, it is necessary to consider whether the compatibility of the provisions of the 1992 Law at issue must be examined in the light of that directive or the provisions of the Treaty on freedom of movement.
În măsura în care publicitatea prin televiziune în materia tratamentelor medicale a făcut obiectul unei armonizări prin Directiva 89/552, trebuie să analizăm dacă compatibilitatea dispozițiilor în litigiu ale Legii din 1992 trebuie să fie examinată în lumina acestei directive sau în lumina dispozițiilor tratatului privind libertățile de circulație.
Indeed, it would appear to be obvious that those questions are irrelevant since, according to the information supplied by the referring court, Advertising Media explained that it was impossible for it to fulfil its contractual obligations because of the 1992 Law, in so far as it prohibited the broadcasting of all advertisements for medical and surgical treatments of a cosmetic nature carried out in private health care establishments on national television networks, and not because of the code adopted by FNOMCEO or its practice in applying it.
Această lipsă de pertinență poate chiar să pară ca fiind evidentă în lumina faptului că, în conformitate cu informațiile furnizate de instanța de trimitere, Advertising Media a explicat că se află în imposibilitatea de a-și îndeplini obligațiile contractuale din cauza Legii din 1992, în măsura în care aceasta interzice orice publicitate pentru tratamente medicale și chirurgicale de natură estetică efectuate în unități medicale private pe canale de televiziune cu difuzare națională, și nu din cauza codului adoptat de FNOMCEO și a practicii care decurge din acesta.
The relevant provisions of Community law
Dispozițiile de drept comunitar relevante
That is why I propose that the Court should decide that the fourth and fifth questions are manifestly irrelevant to the outcome of the main proceedings and should be declared inadmissible.
Din aceste motive, propunem Curții să rețină că întrebările a patra și a cincea sunt în mod evident lipsite de pertinență pentru soluționarea acțiunii principale și ar trebui să le declare inadmisibile.
Article 14(1) of Directive 89/552 expressly prohibits television advertising for medicinal products and medical treatment available only on prescription in the Member State within whose jurisdiction the broadcaster falls.
Reamintim că articolul 14 alineatul (1) din Directiva 89/552 interzice în mod expres orice formă de publicitate prin televiziune pentru produse medicamentoase și tratamente medicale disponibile numai pe bază de prescripție medicală în statul membru sub a cărui jurisdicție se află postul de emisie.
B — The first three questions
B — Cu privire la primele trei întrebări preliminare
The question is therefore whether the 1992 Law, to the extent that it prohibits the broadcasting of advertisements for medical and surgical treatments of a cosmetic nature carried out in private health care establishments on national television networks, is an implementation of Article 14(1) of Directive 89/552.
Așadar, este vorba despre a aprecia dacă Legea din 1992, în măsura în care interzice publicitatea pentru tratamentele medicale și chirurgicale de natură estetică efectuate în unități medicale private pe canalele de televiziune cu difuzare națională, reprezintă o punere în aplicare a articolului 14 alineatul (1) din Directiva 89/552.
The directive does not give a more precise definition of the medical treatments which are covered by the ban on television advertising laid down in Article 14(1).
Această directivă nu definește în mod mai exact tratamentele medicale care sunt avute în vedere de interdicția de publicitate prin televiziune prevăzută la articolul 14 alineatul (1) din aceasta.
At the hearing, the Commission stated that the concept of ‘medical treatment’ in that article must be interpreted by analogy with that of ‘medicinal products available only on prescription’.
În cadrul ședinței, Comisia a arătat că noțiunea „tratamente medicale” prevăzută la acest articol trebuia să fie interpretată prin analogie cu noțiunea „produse medicamentoase disponibile pe bază de prescripție medicală”.
The concept at issue thus corresponds to acts performed by a doctor on the basis of a prescription issued by another doctor.
Noțiunea în cauză ar corespunde astfel actelor efectuate de un medic pe baza prescripției eliberate de un alt medic.
In the field of plastic surgery, it covers, for example, operations intended to rectify the consequences of an accident or to correct a congenital deformity.
În domeniul chirurgiei estetice, această noțiune ar acoperi, de exemplu, operațiile destinate să repare consecințele unui accident sau să corecteze o malformație congenitală.
On the other hand, it does not apply to acts performed solely at the patient’s request.
Dimpotrivă, aceasta nu s-ar aplica actelor efectuate numai la solicitarea pacientului.
If the question whether plastic surgery is or is not covered by Article 14(1) of Dir -ective 89/552 were to be decided on the basis of whether the operation was prescribed by another doctor or decided upon by the patient himself, it would not be possible to determine in advance in every case whether the treatment is covered by the prohibition in that article.
Astfel, a admite că o intervenție de chirurgie estetică ar fi sau nu ar fi avută în vedere la articolul 14 alineatul (1) din Directiva 89/552 în funcție de aspectul dacă această intervenție a fost prescrisă de un alt medic sau a fost hotărâtă chiar de către pacient nu ar permite să se stabilească în toate cazurile, în avans, dacă un tratament este sau nu este acoperit de interdicția prevăzută la acest articol.
An operation, such as the re-modelling of the nose or the breasts, could be prescribed by a doctor in order to rectify the consequences of an accident or following an illness.
Astfel, un act chirurgical precum remodelarea nasului sau a sânilor poate fi prescris de un medic pentru a repara consecințele unui accident sau ca urmare a unei boli.
It could also be performed solely at the request of the patient, because that person has decided, for purely aesthetic reasons, to alter his face or that part of his anatomy and, in that case, the doctor’s role is to ascertain whether the operation is in fact compatible with the patient’s state of health.
Acesta poate fi de asemenea efectuat numai la cererea unui pacient, întrucât acesta a hotărât, din motive pur estetice, să își modifice fața sau această parte din anatomia sa și, în acest caz, intervenția medicului constă în verificarea compatibilității acestei intervenții cu starea de sănătate a pacientului.
For its part, the Netherlands Government argues that, by definition, all medical treatment requires the intervention of a doctor, with the result that the words ‘available only on prescription’ adds nothing to the concept of medical treatment.
În ceea ce privește guvernul olandez, acesta susține că, prin definiție, toate tratamentele medicale necesită intervenția unui medic, astfel încât formularea „disponibile numai pe bază de prescripție medicală” nu adaugă nimic în plus noțiunii de tratamente medicale.
It also points out that the Member States may adopt stricter rules than those provided for in Article 14 of Directive No 89/552.
Acest guvern arată de asemenea că statele membre pot să adopte măsuri mai restrictive decât cele prevăzute la articolul 14 din Directiva 89/552.
The criterion of a prescription, as presented by the Commission, does not therefore permit a correct implementation of the prohibition laid down in Article 14(1) of Directive 89/552.
Criteriul prescripției medicale, astfel cum este prezentat de Comisie, nu ar permite, așadar, să se pună în mod corect în aplicare interdicția prevăzută la articolul 14 alineatul (1) din Directiva 89/552.
Implementation of the prohibition requires the types of treatment for which television advertising is prohibited to be identified in advance.
Punerea în aplicare a acestei interdicții implică, întradevăr, să se cunoască în avans care sunt tipurile de tratamente medicale pentru care este interzisă publicitatea prin televiziune.
The concept of ‘medical treatment’ within the meaning of Article 14(1) of the directive, in the same way as that of ‘medicinal product’ in the same article must, in my opinion, be understood as covering treatments in respect of which, as such, all forms of television advertising are prohibited.
Noțiunea „tratamente medicale” în sensul articolului 14 alineatul (1) din această directivă, la fel ca și noțiunea „produse medicamentoase” prevăzută la același articol, trebuie, în opinia noastră, să fie înțeleasă în sensul că acoperă tratamente care sunt excluse ca atare de la orice formă de publicitate prin televiziune.
By referring in Article 14(1) of Direct- ive 89/552 to medicinal products and medical treatment available only on prescription, the Community legislature intended, in my opinion, to limit the prohibition of television advertising to medicinal products and medical treatment which may be administered only with the authorisation of a doctor, in accordance with the legislation of the Member State concerned.
Menționând la articolul 14 alineatul (1) din Directiva 89/552 produsele medicamentoase și tratamentele medicale disponibile numai pe bază de prescripție medicală, legiuitorul comunitar, în opinia noastră, a dorit să limiteze interdicția privind publicitatea prin televiziune la produsele medicamentoase și la tratamentele medicale a căror administrare este supusă autorizării unui medic, în conformitate cu legislația statului membru în cauză.