natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Concerning, next, the permanent advantage granted to RTP, the applicant claims that RTP benefits from an unlimited exemption from payment to all authorities of any charges and fees in respect of any act of inscription, registration or annotation.
HOTĂRÂREA DIN 26.6.2008 — CAUZA T-442/03 și onorariile pentru orice act de înscriere, de înregistrare sau de completare la toate autoritățile administrative.
Moreover, the Commission disputes that the exemption accorded by Article 11(2) of Law No 21/92 is ‘general’ in the sense of permanent in time.
În plus, Comisia contestă că scutirea acordată prin articolul 11 alineatul 2 din Legea nr. 21/92 este „generală”, în sensul că este permanentă în timp.
The Commission contends that, on several occasions, RTP paid notarial and registration charges related to changes in the company after its transformation into a public limited company (see, also, recital 126 of the contested decision).
Acesta susține că, în mai multe cazuri, RTP a achitat cheltuielile notariale și de înregistrare aferente modificărilor intervenite după transformarea sa în societate pe acțiuni [a se vedea de asemenea considerentul (126) al deciziei atacate].
The Court notes that the Commission’s argument consists, essentially, of the contention that Article 11(2) of Law No 21/92 is merely the application to a specific case of a general rule and that the requirement imposed by Article 87(1) EC that the aid should relate to a specific undertaking in order for it to be classified as State aid is thus not fulfilled in this case.
Tribunalul arată că argumentul Comisiei constă, în esență, în a susține că articolul 11 alineatul 2 din Legea nr. 21/92 nu este decât aplicarea unei norme generale la un caz particular și că, prin urmare, cerința specificității prevăzută la articolul 87 alineatul (1) CE pentru calificarea drept ajutor de stat nu este îndeplinită în speță.
That argument of the Commission is not convincing, in the light of the wording of Decree-Law No 404/90, Articles 1 and 2 of which state:
Acest argument al Comisiei nu este convingător, în măsura în care se face trimitere la modul de redactare a Decretului-Lege nr.
It is possible to grant to undertakings that, up to 31 December 1993, carry out acts of cooperation or concentration, an exemption from transfer tax on the transfer of fixed assets necessary for that concentration or that cooperation as well as emoluments and other statutory charges payable in the context of the performance of those acts.
Pentru întreprinderile care, până la 31 decembrie 1993, încheie acte de cooperare sau de concentrare economică, este posibilă aprobarea unei scutiri privind taxele de transfer referitoare la transmiterea imobilelor necesare acestei concentrări economice sau acestei cooperări, precum și onorariile și celelalte taxe legale datorate în cadrul încheierii acestor acte.
(a) The merger of two or more individual undertakings and/or corporations into a new company limited by shares [public limited company or private limited company], including the total assets of the undertakings or companies.
În sensul prezentului decret-lege, prin act de concentrare economică se înțelege: a) Fuziunea între două sau mai multe întreprinderi individuale și/sau societăți într-o nouă societate pe acțiuni sau pe părți sociale [SA sau SRL], care include întregul patrimoniu al întreprinderilor sau al societăților menționate.
(b) The incorporation by an undertaking, by a transfer in its favour, of all or part of the assets of another undertaking even if that other undertaking is not wound up.
b) Încorporarea de către o întreprindere, prin transmiterea în favoarea acesteia, a întregului patrimoniu al unei întreprinderi sau a unei părți din aceasta, chiar dacă această din urmă întreprindere nu este dizolvată.
(a) The creation of additional groups of undertakings in accordance with legislation in force for the provision of joint services, joint or cooperative purchase or sale, specialisation or rationalisation of production, market research, sales promotion, the acquisition and transfer of technical knowledge or practical arrangements,
În sensul prezentului decret-lege, prin act de cooperare se înțelege: a) Constituirea unor grupuri complementare de întreprinderi, conform legislației în vigoare, care au ca obiect prestarea de servicii comune, cumpărarea sau vânzarea în comun sau în cooperare, specializarea sau raționalizarea producției, prospectarea piețelor, promovarea vânzărilor, dobândirea sau transmiterea cunoștințelor tehnice sau de organizare aplicate, dezvoltarea de noi tehnici și de noi produse,
(b) The creation of legal persons governed by private law which are non-profit making through the association of public undertakings, of companies with public capital or mostly public capital or of companies and other persons governed by private law, with the object, in their respective sectors, of maintaining a technical assistance service, organising an information system, promoting standards and the quality of products and good technology of manufacturing processes and researching the prospects for the development of the sector.’
b) Constituirea de persoane juridice de drept privat fără scop lucrativ, prin intermediul asocierii întreprinderilor publice, a societăților cu capital public sau cu capital majoritar public, a societăților și a altor persoane de drept privat, având ca finalitate, în sectorul respectiv, menținerea unui serviciu de asistență tehnică, organizarea unui sistem de informare, promovarea standardizării, a calității produselor și a tehnologiei adecvate privind procedeele de fabricație, precum și, în mod general, studierea perspectivelor de evoluție a sectorului.”
That decree-law, which is indeed, on first analysis, a rule of general application, does not appear to cover the present case at all, namely the transformation of a company governed by public law into a public limited company.
Astfel, acest decret-lege care reprezintă în mod efectiv, după o primă analiză, o normă de aplicare generală nu pare nicidecum să fie aplicabil în prezenta cauză, și anume transformarea unei societăți de drept public în societate pe acțiuni.
It concerns the case of a concentration or cooperation between two or more undertakings.
Acest decret-lege privește cazurile de concentrare economică sau de cooperare dintre două sau mai multe întreprinderi.
At the hearing, in answer to a question from the Court, the applicant moreover explained, without being seriously challenged by the Commission, that that decree-law was in no way intended to apply to the present case.
De altfel, în cadrul ședinței, ca răspuns la o întrebare a Tribunalului, reclamanta a explicat, fără a fi contrazisă în mod serios de către Comisie, că acest decret-lege nu avea în niciun fel vocația de a se aplica în speță.
It does not therefore appear that a private undertaking which limits itself to changing its corporate form to that of a public limited company can rely on that text in order to obtain exemption from the statutory fees and charges relating to that transformation.
Prin urmare, nu reiese că o întreprindere privată care s-ar limita să își modifice forma socială în societate pe acțiuni ar putea să invoce acest text legal pentru a obține scutirea de taxe și de obligații legale aferente acestei transformări.
It follows that the contested decision, in recital 130, does not prove to the requisite legal standard that the exemption introduced by Article 11(2) of Law No 21/92 is merely the specific application to RTP of a general rule.
Rezultă că decizia atacată, în considerentul (130), nu stabilește corespunzător cerințelor legale că scutirea instituită prin articolul 11 alineatul (2) din Legea nr. 21/92 reprezintă numai aplicarea specială în privința RTP a unei norme generale.
Once again, as in the case of the ad hoc advantage, the Court notes that the Commission has not proved to the requisite legal standard that the measure at issue did not confer a specific advantage on RTP and that, accordingly, it did not constitute State aid.
De asemenea, în mod similar cazului avantajului punctual, Tribunalul constată că nu sa stabilit corespunzător cerințelor legale de către Comisie că măsura în cauză nu conferea RTP un avantaj specific și că, prin urmare, aceasta nu reprezenta ajutor de stat.
With regard to the Commission’s argument that the exemption is not permanent (see paragraph 73 above), it is probably well founded, but in no way alters the finding that the general nature of that exemption had not been proved to the requisite legal standard and, that being so, that it was thus not possible to conclude that that exemption did not constitute State aid.
În ceea ce privește argumentul Comisiei referitor la caracterul nepermanent al scutirii (a se vedea punctul 73 de mai sus), acesta este probabil întemeiat, însă nu schimbă cu nimic constatarea potrivit căreia caracterul general al acestei scutiri nu a fost dovedit corespunzător cerințelor legale și că nu era, prin urmare, posibil, în această situație, să se concluzioneze că această scutire nu reprezenta un ajutor de stat.
In the defence, the Commission puts forward the argument that, even if the Court were to find that RTP should bear the notarial, registration and publication charges which apply to private undertakings, the costs arising will be paid by the State itself and that it will not be possible for that ‘aid’ to be found to be unlawful, since, as it is indispensable for the creation of the undertaking, it is directly linked to the fulfilment of the public service remit.
În cadrul memoriului în apărare, Comisia invocă un argument potrivit căruia, deși Tribunalul ar considera că RTP ar trebui să suporte cheltuielile notariale, de înregistrare și de publicitate aplicate în cazul întreprinderilor private, costurile care ar rezulta ar fi suportate de însuși statul, fără ca aceste „ajutoare” să poată fi considerate ilegale, întrucât ar fi indispensabile constituirii întreprinderii, deoarece acestea ar fi direct legate de îndeplinirea misiunii de serviciu public.
If the Commission’s contention is correct — that RTP was transformed into a public limited company because the Portuguese Government considered that to be necessary for the proper performance, by RTP, of its public service remit — then it is logical, inasmuch as a notarial deed and the classic formalities may be necessary for that transformation and that transformation was not in itself advantageous for RTP, for the costs relating thereto to be borne in full by the State.
Dacă este adevărată afirmația Comisiei, potrivit căreia transformarea RTP în societate pe acțiuni a avut loc întrucât guvernul portughez a considerat-o necesară pentru îndeplinirea adecvată de către RTP a misiunii sale de serviciu public, atunci este normal ca aceste costuri aferente să fie integral asumate de către stat, în măsura în care, în vederea acestei transformări, sunt necesare un act notarial și formalități clasice, iar această transformare nu reprezintă, în sine, un avantaj pentru RTP.
Nevertheless, that contention by the Commission, which does not appear in the contested decision, is not accompanied by any evidence.
Totuși, această afirmație a Comisiei, care nu este cuprinsă în decizia atacată, nu este însoțită de nicio dovadă.
It cannot be ruled out that the Portuguese Government transformed RTP into a public limited company for reasons other than those connected with the proper performance of the public service remit.
Or, nu este exclus ca guvernul portughez să fi transformat RTP în societate pe acțiuni pentru alte motive decât cele privind buna executare a misiunii de serviciu public.
The Commission itself states in the defence that that transformation was not necessary.
Însăși Comisia consideră, în memoriul în apărare, că această transformare nu era necesară.
Accordingly, that argument of the Commission should be dismissed.
În aceste condiții, acest ultim argument al Comisiei trebuie respins.
Having regard to all of the foregoing considerations, the Court of First Instance finds that the first part of this plea, concerning tax exemptions, is well founded in law and must, therefore, be upheld.
Având în vedere toate considerațiile de mai sus, Tribunalul consideră că primul aspect al acestui motiv, referitor la scutirile fiscale, este întemeiat în drept și, prin urmare, trebuie admis.
The second part, alleging the failure to classify the payment facilities for the licence as State aid
Cu privire la al doilea aspect, întemeiat pe lipsa calificării facilităților de plată a redevenței drept ajutoare de stat
The seriousness of the penalty applicable contrasts with the leniency with which RTP was treated.
58/90”), întârzierea la plată a redevenței de către un operator privat către Portugal Telecom reprezintă un motiv de reziliere a licenței.
That contradicts the Commission’s argument that there was no difference between the network fees which Portugal Telecom charged to RTP and those it charged to the private operators, to the extent that the decisive element was the reasonable timelimit for requiring payment.
Aceasta ar contrazice argumentul Comisiei potrivit căruia nu a existat nicio diferență între redevențele impuse RTP și operatorilor privați de Portugal Telecom, în măsura în care elementul decisiv ar fi reprezentat de limita termenului rezonabil pentru solicitarea plății.
The acceptance by Portugal Telecom, whose majority shareholder from 1991 to 1997 was the Portuguese Republic, of late payments of the network fee by RTP thus constitutes State aid.
Acceptarea de către Portugal Telecom, în cadrul căreia Republica Portugheză ar fi fost acționar majoritar în perioada 19911997, a întârzierilor de plată a redevenței de către RTP ar reprezenta, așadar, ajutor de stat.
The allegation that Portugal Telecom did not waive recovery of those debts or its claim for default interest is not in itself sufficient to call that assessment into question.
Susținerea potrivit căreia Portugal Telecom nu a renunțat să își recupereze creanțele și să solicite dobânzi de întârziere nu ar fi suficientă pentru contestarea acestei aprecieri.
In the reply, the applicant claims that the Portuguese Republic was in control of Portugal Telecom until at least 1997 and that the agreements concluded between Portugal Telecom and RTP relate to March 1996 and December 1997.
În replică, reclamanta arată că Republica Portugheză a deținut controlul asupra Portugal Telecom cel puțin până în 1997 și că acordurile încheiate între Portugal Telecom și RTP se referă la lunile martie 1996 și decembrie 1997.
RTP was in a state of technical insolvency.
RTP s-ar fi aflat în situația de faliment tehnic.
The Commission states that it examined that point, but the applicant notes that the contested decision does not answer the questions which it asked in the administrative procedure concerning the date on which the debt to Portugal Telecom was settled, if at all, the amounts of default interest actually settled and the amount of RTP’s debt to Portugal Telecom as at the date of the request.
Comisia ar afirma că a examinat acest aspect, însă reclamanta constată că decizia atacată nu soluționează problemele pe care le-a invocat în cadrul procedurii administrative privind data lichidării eventuale a datoriei către Portugal Telecom, cuantumurile dobânzilor moratorii plătite efectiv și cuantumul datoriei RTP către Portugal Telecom la data cererii.
The fact that the Autoridade Nacional de Comunicações (Portuguese National Communications Authority; ‘Anacom’), responsible for ensuring respect for the pricing rules for the television broadcasting network, decided in 2003 to reduce the level of the network fee paid by television operators to Portugal Telecom in 2002 was not relevant to the examination of the period from 1992 to 1998.
Împrejurarea că Autoridade Nacional de Comunicações (Autoritatea națională portugheză de comunicații, denumită în continuare „Anacom”), responsabilă cu supravegherea aplicării regulilor tarifare pentru rețeaua de radiodifuziune, a decis, în 2003, să reducă cuantumul redevenței plătite de operatorii de televiziune către Portugal Telecom în 2002, nu ar prezenta niciun interes pentru examinarea perioadei 1992-1998.
The Commission contests the applicant’s position that the Portuguese Republic was not unconnected with Portugal Telecom’s acceptance of late payments and thus with the grant, allegedly, of terms of payment which were not available to RTP’s competitors.
Comisia contestă susținerea reclamantei potrivit căreia Republica Portugheză ar avea legătură cu acceptarea de către Portugal Telecom a întârzierilor de plată și, prin urmare, cu pretinsa acordare a unor condiții de plată inaccesibile concurenților RTP.
The Commission did not exclude a priori the involvement of public resources.
Comisia nu ar fi exclus a priori implicarea unor resurse publice.
However, having noted the absence of evidence of actual participation by the Portuguese authorities in the adoption of the agreements concerning the acceptance of payment deferrals, it was unable to find that such resources were implicated for the purposes of Article 87 EC.
Cu toate acestea, întrucât a constatat lipsa de indicii ale unei participări efective a autorităților portugheze la adoptarea acordurilor referitoare la acceptarea amânărilor de plată, Comisia nu ar fi putut concluziona cu privire la implicarea unor asemenea resurse în sensul articolului 87 CE.
In addition, Portugal Telecom’s behaviour before and after its privatisation in 1997 did not change.
În plus, comportamentul Portugal Telecom nu s-ar fi modificat nici înainte, nici după privatizarea acesteia din 1997.
Portugal Telecom continued, after its privatisation, to conclude agreements with RTP accepting late payments of RTP’s network fee.
Ulterior privatizării, Portugal Telecom ar fi continuat să încheie acorduri cu RTP, acceptând întârzieri de plată a redevenței de către RTP.
The main reason for these agreements was a disagreement as to the level of the annual network fee, connected with the interdependence of the two undertakings.
Principalul motiv al acestor acorduri ar consta într-un litigiu privind cuantumul redevenței anuale, la care se adaugă interdependența celor două întreprinderi.
That fact was moreover underlined by Anacom’s decision of 2003 pursuant to which Portugal Telecom was obliged to reduce its tariffs considerably.
De altfel, această împrejurare ar fi subliniată printr-o decizie a Anacom adoptată în 2003, potrivit căreia Portugal Telecom trebuia să își reducă tarifele în mod substanțial.
That shows that Portugal Telecom’s behaviour towards RTP was that of a private creditor.
Aceasta ar demonstra că atitudinea Portugal Telecom față de RTP a fost aceea a unui creditor privat.
In the rejoinder, the Commission indicates that the only reason for its reference to Anacom’s decision of 2003 was the fact that that decision stated that the main reason for the agreements between RTP and Portugal Telecom appeared to be a dispute over the level of the annual network fee and that that constituted additional evidence that Portugal Telecom’s behaviour was that which a private creditor would have adopted in the same situation.
În duplică, Comisia arată că trimiterea efectuată la decizia Anacom adoptată în 2003 este motivată numai de împrejurarea că această decizie sublinia că principalul motiv al acordurilor dintre RTP și Portugal Telecom părea să fi fost determinat de un litigiu privind cuantumul redevenței anuale și că acesta constituia un indiciu suplimentar în sensul că atitudinea Portugal Telecom fusese cea pe care ar fi adoptat-o un creditor privat într-o situație similară.
According to case-law, the imputability of a measure to the State cannot be inferred from the mere fact that the measure at issue was taken by a public undertaking (France v Commission, paragraph 43 above, paragraphs 51 and 57).
Potrivit jurisprudenței, imputabilitatea unei măsuri față de stat nu poate fi dedusă numai din împrejurarea că măsura în cauză a fost luată de o întreprindere publică (Hotărârea Franța/Comisia, punctul 43 de mai sus, punctele 51 și 57).
A public undertaking may act with more or less independence, according to the degree of autonomy left to it by the State.
O întreprindere publică poate acționa cu mai multă sau mai puțină independență, în funcție de gradul de autonomie acordat de către stat.
Therefore, the mere fact that a public undertaking is under State control is not sufficient for measures taken by that undertaking to be imputed to the State.
În consecință, simpla împrejurare că o întreprindere publică se află sub controlul statului nu este suficientă pentru a imputa statului măsurile adoptate de aceasta.
It is also necessary to examine whether the public authorities must be regarded as having been involved, in one way or another, in the adoption of those measures (France v Commission, paragraph 43 above, paragraph 52).
Este de asemenea necesar să se analizeze dacă trebuie considerat că autoritățile publice ar fi fost implicate, într-un mod sau în altul, în adoptarea acestor măsuri (Hotărârea Franța/Comisia, punctul 43 de mai sus, punctul 52).
On that point, it cannot be demanded that it be demonstrated, on the basis of a precise inquiry, that in the particular case the public authorities specifically incited the public undertaking to take the aid measures in question.
În această privință, nu se poate pretinde să se demonstreze, pe baza unor instrucțiuni precise, că autoritățile publice au incitat în mod concret întreprinderea publică să ia măsurile de ajutor în cauză.
In the first place, having regard to the fact that relations between the State and public undertakings are close, there is a real risk that State aid may be granted through the intermediary of those undertakings in a non-transparent way and in breach of the rules on State aid laid down by the Treaty (France v Commission, paragraph 43 above, paragraph 53).
Astfel, pe de o parte, având în vedere faptul că relațiile dintre stat și întreprinderile publice sunt strânse, există un risc real ca ajutoarele de stat să fie acordate prin intermediul acestora, într-un mod mai puțin transparent și cu nerespectarea regimului ajutoarelor de stat prevăzut în tratat (Hotărârea Franța/Comisia, punctul 43 de mai sus, punctul 53).
Moreover, it will, as a general rule, be very difficult for a third party, precisely because of the privileged relations existing between the State and a public undertaking, to demonstrate in a particular case that aid measures taken by such an undertaking were in fact adopted on the instructions of the public authorities (France v Commission, paragraph 43 above, paragraph 54).
Pe de altă parte, ca regulă generală, unui terț îi va fi foarte dificil, în special din cauza relațiilor privilegiate existente între stat și o întreprindere publică, să demonstreze într-un caz concret că măsurile de ajutor luate de o asemenea întreprindere au fost efectiv adoptate în urma instrucțiunilor autorităților publice (Hotărârea Franța/Comisia, punctul 43 de mai sus, punctul 54).
For those reasons, the Court, in paragraph 55 of the judgment in France v Commission, paragraph 43 above, held that it must be accepted that the imputability to the State of an aid measure taken by a public undertaking may be inferred from a set of indicators arising from the circumstances of the case and the context in which that measure was taken.
Pentru aceste motive, la punctul 55 din Hotărârea Franța/Comisia, punctul 43 de mai sus, Curtea consideră că trebuie admis că imputabilitatea față de stat a unei măsuri de ajutor luate de o întreprindere publică poate fi dedusă dintr-un ansamblu de indicii care rezultă din împrejurările cauzei și din contextul în care a intervenit această măsură.