natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the order for reference, the Hoge Raad der Nederlanden held that the Gerechtshof te ’s-Hertogenbosch was right to rule that, for the purposes of collecting transfer duty, Ms Arens-Sikken was deemed to have acquired, in its entirety, the share in the immovable property assigned to her by virtue of Netherlands inheritance law.
În decizia de trimitere, aceasta din urmă constată că Gerechtshof te ’s-Herto-genbosch a apreciat în mod temeinic că, în vederea perceperii impozitului pe transferul proprietăților imobiliare, se consideră că reclamanta din acțiunea principală a primit, potrivit dreptului succesoral olandez, cota integrală din bunul imobil care ia fost atribuit.
It held that, under the Netherlands rules on transfer duty, Ms Arens-Sikken may not deduct overendowment debts for the purposes of determining the basis of assessment (just as she may not deduct a proportion of all debts included in the estate).
Această instanță constată că, potrivit regimului olandez al impozitelor pe transferul proprietăților imobiliare, pentru a stabili baza de impozitare, persoana interesată nu poate să deducă datoriile legate de o atribuire excedentară (astfel cum nu poate să deducă nici o cotă proporțională din toate datoriile care intră în succesiune).
By contrast, if Ms Arens-Sikken’s husband had been residing in the Netherlands at the time of his death, she would have been able to have the overendowment debts (and all debts attaching to the estate) taken into account in the determination of the basis of assessment for the inheritance duties which would have been payable in that situation.
În schimb, dacă soțul doamnei Arens-Sikken ar fi avut reședința în Țările de Jos la data decesului său, aceasta ar fi putut să obțină luarea în considerare a datoriilor legate de o atribuire excedentară (la fel ca și toate datoriile aferente succesiunii) la calcularea bazei impozitelor pe succesiune care ar fi putut să fie datorate în această ipoteză.
In those circumstances, the Hoge Raad der Nederlanden was uncertain whether the non-deductibility of overendowment debts in the determination of the basis of assessment for transfer duty amounts to an unlawful restriction on the free movement of capital.
În aceste împrejurări, instanța de trimitere a adresat o întrebare cu privire la aspectul dacă, în cadrul stabilirii bazei impozitului pe transferul proprietăților imobiliare, caracterul nedeductibil al datoriilor legate de o atribuire excedentară constituie o restricție nelegală privind libera circulație a capitalurilor.
Since it considered that the dispute raised questions of interpretation of Community law, the Hoge Raad der Nederlanden decided to stay the proceedings and to refer the following questions to the Court for a preliminary ruling:
Apreciind că litigiul cu care a fost sesizat ridică probleme de interpretare a dreptului comunitar, Hoge Raad der Nederlanden a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarele întrebări preliminare:
‘(1) Must Articles 73b and 73d of the … Treaty … be interpreted as precluding a Member State from taxing the inheritance under inheritance law of immovable property situated in that Member State and forming part of the estate of a person resident in another Member State at the time of his death on the basis of the value of the immovable property without account being taken of overendowment debts owed by the inheritor by reason of a testamentary parental partition inter vivos?
„1) Articolele 73b și 73d din tratat […] trebuie interpretate în sensul că se opun ca un stat membru să perceapă un impozit pe dobândirea pe cale succesorală a unui bun imobil situat în acest stat membru și inclus în masa succesorală a unei persoane care, la data decesului său, avea reședința într-un alt stat membru, impozit calculat în funcție de valoarea acestui imobil, fără a lua în considerare datoriile legate de o atribuire excedentară, asumate de către beneficiar în temeiul unui testament-partaj?
(2) If the answer to the previous question is in the affirmative and if it must also be determined by means of a comparison whether and, if so, to what extent overendowment debts must be taken into account, what method of comparison… must be used in a case such as the present to determine whether the inheritance duty which would have been levied if the testator had been resident in the Netherlands at the time of his death would have been less than the transfer duty?
2) În eventualitatea unui răspuns afirmativ la întrebarea precedentă și în cazul în care, în plus, ar trebui stabilit prin comparație dacă și în ce măsură trebuie ținut seama de datoriile legate de o atribuire excedentară, ce metodă de comparație […] este aplicabilă, într-o ipoteză precum cea din speță, pentru a determina dacă impozitele pe succesiune, care ar fi fost percepute în cazul în care de cuius, la data decesului său, ar fi avut reședința în Țările de Jos, ar fi fost inferioare cuantumului impozitului pe transferul proprietăților imobiliare?
(3) Does it make any difference to the analysis of the obligation possibly imposed by the EC Treaty on the Member State in which the immovable property is situated to permit the deduction of the overendowment debts in whole or in part whether that deduction leads to a smaller concession to prevent double taxation in the Member State which considers itself to have authority to tax the estate by virtue of the testator’s place of residence?’
3) În aprecierea eventualei existențe a unei obligații, asumată în temeiul Tratatului [CE] de statul membru în care este situat bunul imobil, de a permite deducerea în tot sau în parte a datoriilor legate de o atribuire excedentară, trebuie să se țină seama de faptul că această deducere ar putea conduce la o compensație pentru evitarea dublei impuneri mai puțin ridicate în statul membru care se consideră competent din punct de vedere fiscal în ceea ce privește succesiunea după criteriul locului de reședință al lui de cuius?”
Questions 1 and 2
Cu privire la prima și la a doua întrebare
By those questions, the referring court asks, in essence, whether the combined provisions of Articles 73b and 73d of the Treaty are to be interpreted as precluding rules of a Member State, such as those at issue in the main proceedings, concerning the assessment of inheritance duties and transfer duties payable in respect of an immovable property situated in that Member State which, for the assessment of those duties, make no provision for the deductibility of overendowment debts resulting from a testamentary parental partition inter vivos where the person whose estate is being administered was residing, at the time of death, not in that State, in which the immovable property is situated, but in another Member State, whereas provision is made for such deductibility where the person concerned was residing, at the time of death, in the firstmentioned State.
Prin intermediul acestor întrebări, instanța de trimitere solicită, în esență, să se stabilească dacă dispozițiile coroborate ale articolelor 73b și 73d din tratat trebuie să fie interpretate în sensul că se opun unei reglementări a unui stat membru, precum este cea din acțiunea principală, referitoare la calcularea impozitelor pe succesiune și pe transferul proprietăților imobiliare datorate pentru un bun imobil situat în acest stat membru, care, la calcularea impozitelor menționate, nu prevede caracterul deductibil al datoriilor legate de o atribuire excedentară rezultată dintr-un partaj testamentar de ascendent, în cazul în care persoana a cărei succesiune este deschisă nu avea reședința, la data decesului său, în statul în care este situat acest bun imobil, ci în alt stat membru, atât timp cât acest caracter deductibil este prevăzut în cazul în care persoana respectivă avea, la data decesului său, reședința în statul în care este situat bunul imobil respectiv.
If the answer to that question is in the affirmative and in the light of Gerritse and Barbier, the referring court also asks what method of comparison must be used in a situation such as that at issue in the main proceedings in order to determine whether the inheritance duty which would have been levied if the person whose estate is being administered had been resident in the Netherlands at the time of death would have been less than the transfer duty.
În cazul unui răspuns afirmativ la această întrebare și având în vedere Hotărârile citate anterior Gerritse și Barbier, instanța de trimitere solicită, în plus, să se stabilească metoda de comparație care este aplicabilă într-o situație precum cea în cauză în acțiunea principală pentru a determina dacă cuantumul impozitelor pe succesiune care ar fi fost perceput, în ipoteza în care persoana a cărei succesiune este deschisă ar fi avut reședința, la data decesului său, în Țările de Jos, ar fi fost inferior cuantumului impozitului pe transferul proprietăților imobiliare.
Article 56(1) EC lays down a general prohibition on restrictions on the movement of capital between Member States (Joined Cases C-463/04 and C-464/04 Federconsumatori and Others [2007] ECR I-10419, paragraph 19 and the caselaw cited).
Articolul 56 alineatul (1) CE prevede o interdicție cu caracter general a restricțiilor privind circulația capitalurilor între statele membre (Hotărârea din 6 decembrie 2007, Federconsumatori și alții, C-463/04 și C-464/04, Rep., p. I-10419, punctul 19 și jurisprudența citată).
In that regard, the Court — noting, in particular, that inheritances consisting in the transfer to one or more persons of assets left by a deceased person or, in other words, a transfer to the heirs of ownership of the various items of property, rights, and so on which make up those assets fall under heading XI of Annex I to Directive 88/361, entitled ‘Personal capital movements’ — has held that an inheritance is a movement of capital for the purposes of Article 56 EC, except in cases where its constituent elements are confined within a single Member State (see Barbier, paragraph 58; van Hilten-van der Heijden, paragraph 42; and Jäger, paragraph 25).
În această privință, Curtea, amintind în special că succesiunile, care constau în transmiterea către una sau către mai multe persoane a patrimoniului lăsat de o persoană decedată sau, cu alte cuvinte, într-un transfer către moștenitori al proprietății asupra diferitelor bunuri, drepturi etc., care alcătuiesc acest patrimoniu, sunt cuprinse în rubrica XI din anexa I la Directiva 88/361, intitulată „Circulația capitalului cu caracter personal”, a hotărât că succesiunile constituie mișcări de capital în sensul articolului 56 CE, cu excepția cazurilor în care elementele constitutive ale acestora se regăsesc în interiorul unui singur stat membru (a se vedea Hotărârile citate anterior Barbier, punctul 58, van Hiltenvan der Heijden, punctul 42, și Jäger, punctul 25).
A situation in which a person resident in Italy at the time of death leaves to persons resident in Italy or, as the case may be, in other Member States, an immovable property situated in the Netherlands and the subject of a transfer duty assessment in the Netherlands is certainly not a situation purely internal to a Member State.
O situație în care o persoană care are reședința în Italia la data decesului său lasă moștenire altor persoane, care au reședința în Italia sau, după caz, în alte state membre, un bun imobil situat în Țările de Jos și care face obiectul calculării impozitelor pe transferul proprietăților imobiliare în Țările de Jos nu constituie nicidecum o situație pur internă.
Consequently, the inheritance at issue in the main proceedings constitutes a movement of capital for the purposes of Article 56(1) EC.
În consecință, succesiunea în discuție în acțiunea principală reprezintă o mișcare de capital în sensul articolului 56 alineatul (1) CE.
It is necessary to examine, first, whether, as the Commission of the European Communities maintains, national rules such as those at issue in the main proceedings amount to a restriction on the movement of capital.
Trebuie să se analizeze mai întâi dacă, astfel cum susține Comisia Comunităților Europene, o reglementare națională precum cea în cauză în acțiunea principală constituie o restricție privind circulația capitalurilor.
In that regard, it should be borne in mind from the outset that, under the Netherlands rules, where the person whose estate is being administered was residing, at the time of death, in a Member State other than the Kingdom of the Netherlands, the overendowment debts resulting from a testamentary parental partition inter vivos, such as those assumed by Ms Arens-Sikken in the case in the main proceedings, cannot be deducted in the assessment of transfer duties relating to an immovable property left by way of inheritance.
În această privință, cu titlu preliminar, trebuie să se reamintească faptul că, în conformitate cu reglementarea olandeză, în cazul în care persoana a cărei succesiune este deschisă are reședința, la data decesului său, într-un alt stat membru decât Regatul Țărilor de Jos, datoriile legate de o atribuire excedentară în temeiul unui partaj testamentar de ascendent, astfel cum sunt cele asumate de către doamna Arens-Sikken în acțiunea principală, nu pot fi deduse la calcularea impozitelor pe transferul proprietăților imobiliare legate de un bun imobil lăsat moștenire.
Consequently, the transfer duties which Ms Arens-Sikken was required to pay as a result of acquiring the immovable property through inheritance had to be assessed on the basis of a value of NLG 475 000, that is, the full value of that property.
În consecință, impozitul pe transferul proprietăților imobiliare pe care reclamanta din acțiunea principală trebuia să îl achite ca urmare a dobândirii bunului imobil prin succesiune trebuia să fie calculat asupra unei valori de 475 000 NLG, și anume asupra valorii integrale a bunului respectiv.
By contrast, if the person whose estate is being administered was residing in the Netherlands at the time of death, the assessment of inheritance duties payable in respect of an immovable property acquired by way of inheritance does take such debts into account.
În schimb, în cazul în care aceeași persoană are reședința în Țările de Jos la decesul său, calcularea impozitelor pe succesiune datorate asupra unui bun imobil dobândit pe cale succesorală ia în considerare astfel de datorii.
Thus, in a situation identical to that of Ms Arens-Sikken, in which there are four other heirs and an immovable property worth NLG 475 000 left by way of inheritance, the inheritance duties payable by the spouse assuming the overendowment debts would be assessed on the basis of NLG 95 000, representing one-fifth of the value of that property.
Într-o situație identică celei a reclamantei din acțiunea principală, caracterizată prin prezența a altor patru moștenitori și a unui bun imobil lăsat moștenire în valoare de 475 000 NLG, impozitele pe succesiune pe care ar trebui să le achite soțul care și-a asumat datoriile legate de atribuirea excedentară ar fi calculate asupra unui cuantum de 95 000 NLG, reprezentând o cincime din valoarea bunului respectiv.
It follows from the caselaw of the Court that the effect of national rules which determine the value of immovable property for the purposes of assessing the amount of tax payable when it is acquired through inheritance may be not only to discourage the purchase of immovable property situated in the Member State concerned, but also to reduce the value of the inheritance of a resident of a Member State other than that in which that property is situated (see, to that effect, Barbier, paragraph 62, and Jäger, paragraph 30).
Din jurisprudența Curții reiese că prevederile naționale care stabilesc valoarea unui bun imobil în vederea calculării cuantumului impozitului datorat în cazul dobândirii prin succesiune pot fi de natură nu numai să descurajeze cumpărarea de bunuri imobile situate în statul membru respectiv, ci pot avea de asemenea ca efect diminuarea valorii succesiunii unui rezident al unui alt stat membru decât cel în care se găsesc bunurile menționate (a se vedea în acest sens Hotărârile citate anterior Barbier, punctul 62, și Jäger, punctul 30).
As regards inheritances, the caselaw has confirmed that the measures prohibited by Article 56(1) EC as being restrictions on the movement of capital include those the effect of which is to reduce the value of the inheritance of a resident of a State other than the Member State in which the assets concerned are situated and which taxes the inheritance of those assets (van Hilten-van der Heijden, paragraph 44, and Jäger, paragraph 31).
În ceea ce privește cazul succesiunilor, jurisprudența a confirmat că măsurile interzise prin articolul 56 alineatul (1) CE, în măsura în care reprezintă restricții privind circulația capitalurilor, includ acele măsuri care au ca efect diminuarea valorii succesiunii unui rezident al unui alt stat decât statul membru în care se găsesc bunurile respective și în care este impozitată succesiunea bunurilor menționate (Hotărârile citate anterior van Hiltenvan der Heijden, punctul 44, și Jäger, punctul 31).
It is true that, in circumstances such as those of the case before the referring court, for the purposes of applying the national rules, the taxable value of the immovable property left by way of inheritance remains the same, whether or not deductions are allowed in order to take account of a testamentary parental partition inter vivos.
Desigur, într-o situație precum cea din acțiunea principală, în vederea aplicării reglementării naționale, valoarea impozabilă a bunului imobil moștenit rămâne aceeași, indiferent dacă deducerile sunt sau nu sunt admise pentru a ține seama de partajul testamentar de ascendent.
Nevertheless, as the Commission correctly maintained, as regards the method of assessment used to determine the amount of tax actually payable, the Netherlands rules make a distinction between persons who, at the time of death, were residing in the Member State concerned and those who, at the time of death, were not.
Cu toate acestea, nu este mai puțin adevărat că, astfel cum a arătat Comisia în mod temeinic, în ceea ce privește metoda de calcul utilizată în vederea determinării impozitului datorat efectiv, reglementarea olandeză efectuează o distincție între persoanele care, la data decesului lor, aveau reședința în statul membru în cauză și cele care, la aceeași dată, nu erau rezidente în acel stat.
As is apparent from paragraphs 34 and 35 of the present judgment, if a resident of the Netherlands had left an immovable property situated there to five heirs, and had also entered into a testamentary parental partition inter vivos, the overall tax burden linked to that property would be shared by all the heirs, whereas, following the death of a nonresident, such as the husband of Ms Arens-Sikken, the overall tax burden is borne by one heir alone.
Într-adevăr, astfel cum rezultă de la punctele 34 și 35 din prezenta hotărâre, dacă un rezident ar fi lăsat moștenire către cinci moștenitori un bun imobil situat în Țările de Jos și ar fi încheiat de asemenea un partaj testamentar de ascendent, sarcina fiscală totală legată de acest bun imobil ar fi repartizată tuturor moștenitorilor, în timp ce, în urma decesului unui nerezident, precum soțul reclamantei din acțiunea principală, sarcina fiscală totală este suportată de către un singur moștenitor.
As the Commission noted, in the first situation there would be a number of heirs and the amount paid by each of them would not necessarily exceed the threshold(s) for a higher rate of taxation, depending on the value of the immovable property concerned.
Astfel cum a constatat Comisia, în primul caz ar exista o pluralitate de moștenitori, iar suma primită de către fiecare dintre aceștia nu ar depăși în mod necesar, ținând seama de valoarea bunului imobil în cauză, pragul sau pragurile de aplicare a unui nivel de impozitare mai ridicat.
By contrast, a levy based on the full value of an immovable property and imposed on a single heir who has assumed the overendowment debts resulting from a testamentary parental partition inter vivos could lead — and, arguably, would lead — to a higher rate of taxation being applied.
În schimb, o prelevare efectuată asupra valorii totale a unui bun imobil și pusă în sarcina unui singur moștenitor, care și-a asumat datoriile legate de o atribuire excedentară rezultată dintr-un partaj testamentar de ascendent, ar putea să conducă, chiar ar conduce în mod inevitabil, la aplicarea unui nivel de impozitare mai ridicat.
It follows that, on account of the progressive nature of the tax bands provided for under the Netherlands rules — which, as the Commission pointed out at the hearing, is not in itself improper — national rules such as those at issue in the main
În consecință, ca urmare a caracterului progresiv al tranșelor de impozitare prevăzute de reglementarea olandeză care, astfel cum a subliniat Comisia în cadrul ședinței, nu este criticabil în sine, o reglementare națională precum cea în cauză în acțiunea
That conclusion cannot be called into question by the Netherlands Government’s argument that the rules which are applied in the Netherlands do not involve any restriction, as the difference in treatment invoked by Ms Arens-Sikken results from the way in which powers of taxation are allocated between the Member States.
Această concluzie nu poate fi pusă în discuție prin argumentul guvernului olandez potrivit căruia reglementarea aplicată în Țările de Jos nu implică nicio restricție din moment ce diferența de tratament invocată de către reclamanta din acțiunea principală rezultă din repartizarea competenței fiscale între statele membre.
That circumstance is irrelevant in the light of the criteria resulting from the caselaw referred to in paragraphs 36 and 37 of the present judgment.
Într-a -devăr, această împrejurare este irelevantă prin raportare la criteriile care decurg din jurisprudența citată la punctele 36 și 37 din prezenta hotărâre.
Moreover, the difference in treatment as regards the taking into account of overendowment debts flows solely from the application of the Netherlands rules at issue (see also, to that effect, Jäger, paragraph 34).
În plus, diferența de tratament în luarea în considerare a datoriilor legate de o atribuire excedentară decurge numai din aplicarea reglementării olandeze în cauză (a se vedea de asemenea, în acest sens, Hotărârea Jäger, citată anterior, punctul 34).
The Netherlands Government contends, however, that overendowment debts should not be regarded as directly linked to an immovable property, within the meaning of the judgments in Gerritse and Barbier.
Guvernul olandez arată totuși că datoriile legate de o atribuire excedentară nu trebuie să fie considerate ca fiind legate în mod direct de bunul imobil în sensul Hotărârilor citate anterior Gerritse și Barbier.
Those debts are not debts forming part of the estate, but debts assumed by the surviving spouse which arise after the death of the deceased in consequence of his will.
Aceste datorii nu ar fi datorii care fac parte din succesiune, ci datorii asumate de către soțul supraviețuitor, născute după decesul persoanei în cauză ca efect al testamentului lăsat de aceasta din urmă.
Such debts do not encumber the immovable property, and creditors of the surviving spouse who assumes the overendowment debt would be unable to claim any right in rem in respect of that property.
Datoriile respective nu ar greva bunul imobil, iar creditorii soțului supraviețuitor care își asumă datoria legată de atribuirea excedentară nu ar putea să invoce niciun drept real asupra acestui bun imobil.