natgillin/translations-raw huggingface dataset:
‘The request for an extension of the period specified, which you submitted on 9 July 2002, has not been accepted by OHIM because the reasons you give are not regarded as adequate for the extension of time-limits.
„OAPI nu a admis cererea dumneavoastră de prorogare a termenului depusă la 9 iulie 2002, întrucât motivele invocate nu sunt considerate valide pentru prorogarea unui termen.
In consequence of Rule 71[1] of Regulation [No 2868/95], extensions of periods specified are granted only when this is appropriate under the circumstances .
Având în vedere Norma 71 [alineatul (1)] din Regulament [nr. 2868/95], prorogarea termenelor se acordă doar atunci când circumstanțele o justifică.
You were granted two months to send the proof [of] use sought and OHIM takes the view that that period has been sufficient .
Întrucât ați beneficiat de un termen de două luni pentru a trimite dovezile solicitate privind utilizarea, OAPI apreciază că acest termen a fost suficient.
An extension would be acceptable only if exceptional or unforeseen circumstances had arisen.’
O prorogare ar fi admisibilă numai dacă au intervenit circumstanțe excepționale și neprevăzute”.
It is apparent from that letter that the Opposition Division took the view that the reasons submitted by the applicant in support of its request for an extension of the period specified did not bring to light circumstances which would make such an extension appropriate and that, in the absence of such circumstances, an extension was not possible.
Din această scrisoare rezultă că divizia de opoziție a apreciat că motivele invocate de reclamantă în susținerea cererii sale de prorogare nu au relevat circumstanțe de natură să justifice prorogarea termenului și că, în lipsa unor astfel de circumstanțe, prorogarea nu era posibilă.
In view of the fact, stated in paragraph 23 above, that the request for an extension did not contain a sufficient statement of reasons for the purposes of the second sentence of Rule 71(1) of Regulation No 2868/95, the applicant cannot criticise OHIM for not explaining in what respect the circumstances of the case — which the applicant had not specified — did not justify an extension.
Având în vedere constatarea de la punctul 23 de mai sus, că cererea de prorogare nu cuprindea o motivare suficientă potrivit prevederilor Normei 71 alineatul (1) a doua teză din Regulamentul nr. 2868/95, reclamanta nu ar putea reproșa OAPI că nu a explicat motivul pentru care circumstanțele din speță – neinvocate de reclamantă — nu justificau prorogarea.
The decision refusing the request could thus be limited to a mere statement that there were no valid reasons justifying an extension, which was sufficient to enable the applicant to understand why its request had been refused.
Prin urmare, decizia de respingere se putea limita la constatarea lipsei motivelor valide de natură să justifice o prorogare, ceea ce era suficient pentru a permite reclamantei să înțeleagă motivele pentru care i sa respins cererea.
It follows that the applicant’s second plea must be rejected.
Rezultă că al doilea motiv al reclamantei trebuie respins.
The third and fourth pleas, alleging infringement of Article 74(1) and (2) of Regulation No 40/94
Cu privire la al treilea și la al patrulea motiv, întemeiate pe încălcarea articolului 74 alineatele (1) și (2) din Regulamentul nr. 40/94
As the provisions the infringement of which is alleged by the third and fourth pleas are closely linked, it is appropriate to consider those two pleas together.
Întrucât prin al treilea și prin al patrulea motiv se invocă încălcarea unor dispoziții aflate în strânsă legătură, aceste două motive trebuie examinate împreună.
The applicant submits, in its written pleadings, that OHIM should have taken into account — in accordance with the principle of continuity in terms of functions between OHIM departments, which was expounded by the Court of First Instance in the context of the application of Article 74(1) of Regulation No 40/94 — the proof of use of the earlier marks which it had submitted on 6 September 2002.
Reclamanta precizează în înscrisurile sale că OAPI ar fi trebuit ca, în conformitate cu principiul continuității funcționale formulat de Tribunal în contextul aplicării articolului 74 alineatul (1) din Regulamentul nr. 40/94, să ia în considerare dovezile prezentate de către aceasta la 6 septembrie 2002 privind utilizarea mărcilor anterioare.
It maintains that the Board of Appeal must base its decision on all of the pleas relied on by the applicant, as well as all the applications that it has submitted, in the context both of the proceedings before the Opposition Division and of the appeal proceedings.
Aceasta apreciază că decizia camerei de recurs trebuie să se întemeieze pe toate motivele și cererile formulate de reclamantă, atât în procedura care sa aflat pe rolul diviziei de opoziție, cât și în procedura recursului.
At the hearing, while the applicant acknowledged that Article 74 of Regulation No 40/94 did not confer upon it any right to have the documents produced on 6 September 2002 taken into consideration, it did not formally withdraw its third plea.
În ședință, reclamanta a recunoscut că articolul 74 din Regulamentul nr. 40/94 nu îi conferea dreptul de ai fi luate în considerare documentele prezentate la 6 septembrie 2002, fără ca totuși să renunțe în mod formal la al treilea motiv.
Furthermore, the applicant submits that, in accordance with the interpretation of Article 74(2) of Regulation No 40/94 applied by the Court of Justice in OHIM v Kaul, the Board of Appeal enjoyed a measure of discretion with respect to the taking into account of those documents.
În plus, reclamanta susține că, în conformitate cu interpretarea articolului 74 alineatul (2) din Regulamentul nr. 40/94 reținută de Curte în Hotărârea OAPI/Kaul, citată anterior, camera de recurs dispunea de o marjă de apreciere în ceea ce privește luarea în considerare a documentelor menționate.
The applicant maintains that, by not taking into account the proof of use of the earlier marks produced after the expiry on 6 September 2002 of the period specified, OHIM failed to fulfil its obligation to exercise its discretion under that provision.
Aceasta apreciază că, prin neluarea în considerare a dovezilor privind utilizarea mărcilor anterioare prezentate după expirarea termenului, la 6 septembrie 2002, OAPI nu și-a îndeplinit obligația de a-și exercita puterea de apreciere care decurge din respectiva dispoziție.
According to the applicant, the contested decision does not show that the Board of Appeal exercised that discretion; rather, it contains only views as to the imprudence and lack of vigilance displayed by the applicant .
Întradevăr, în opinia reclamantei, decizia atacată nu dovedește că această putere a fost exercitată de camera de recurs, ci conține numai considerente referitoare la lipsa de prudență și de vigilență de care ar fi dat dovadă.
The Board of Appeal thus infringed Article 74(2) of Regulation No 40/94.
Camera de recurs ar fi încălcat de asemenea articolul 74 alineatul (2) din Regulamentul nr. 40/94.
Furthermore, in light of the fact that the Opposition Division did not give its decision until more than one and a half years had elapsed after the communication of 11 October 2002 rejecting the applicant’s evidence, the refusal to take into account the proof of use of the earlier marks which was produced after the expiry of the period specified is, contrary to the decision of the Second Board of Appeal of 15 December 2000 in Case R 714/1999-2 SAINCO v SAINCOSA, unlawful.
Pe de altă parte, având în vedere că de la comunicarea deciziei de înlăturare a dovezilor reclamantei din 11 octombrie 2002 și până la pronunțarea deciziei diviziei de opoziție a trecut mai mult de un an și jumătate, ar constitui un abuz refuzul de a lua în considerare dovezile privind utilizarea mărcilor anterioare, prezentate după expirarea termenului, contrar celor decise de Camera a doua de recurs, la 15 decembrie 2000, în cauza R 714/1999-2 SAINCO/SAINCOSA.
OHIM rejects the applicant’s arguments as regards the alleged obligation to take into account documents submitted out of time.
OAPI respinge argumentele reclamantei în ceea ce privește pretinsa obligație de a lua în considerare documentele prezentate tardiv.
As for the discretion attributed to OHIM, OHIM stated at the hearing that the second sentence of Rule 22(1) of Regulation No 2868/95, in the version applicable to the facts of the case, clearly states that if the opposing party does not provide proof of use before the time-limit expires, OHIM is to reject the opposition .
În ceea ce privește marja de apreciere de care dispune OAPI, acesta a precizat în ședință că Norma 22 alineatul (1) a doua teză din Regulamentul nr. 2868/95, în versiunea aplicabilă faptelor din speță, prevede în mod clar că OAPI poate respinge opoziția dacă persoana care a formulat opoziția nu prezintă dovada utilizării în termenul acordat.
In HIPOVITON (paragraph 56), the Court of First Instance has already held that that rule should not be interpreted as completely precluding the submission of new material once the time-limit has expired.
În Hotărârea HIPOVITON, citată anterior (punctul 56), Tribunalul ar fi statuat deja că această normă nu trebuie interpretată în sensul că este exclusă total posibilitatea de a prezenta elemente noi odată ce termenul a expirat.
According to OHIM, that approach was upheld in OHIM v Kaul (paragraph 43) by the Court of Justice, which, ruling on Article 74(2) of Regulation No 40/94, found that OHIM has a wide discretion as regards the taking into account of information submitted out of time.
În opinia OAPI, această abordare a fost confirmată în Hotărârea OAPI/Kaul, citată anterior (punctul 43), în care Curtea a apreciat, atunci când sa pronunțat cu privire la articolul 74 alineatul (2) din Regulamentul nr.
Against that background, OHIM submits that, according to the caselaw of the Court of Justice, where the administrative bodies have a discretion, review by the courts of the assessment made by those bodies is limited to checking that there has been no manifest error of assessment or misuse of powers.
În acest context, OAPI susține că, potrivit jurisprudenței Curții, atunci când administrația dispune de o marjă de apreciere, controlul instanței cu privire la aprecierea făcută de aceasta se limitează la verificarea lipsei unei erori vădite de apreciere, dar și a inexistenței abuzului de putere.
In paragraph 44 of OHIM v Kaul, the Court of Justice specified, by way of illustration, certain aspects which, in the exercise of its discretion under Article 74(2) of Regulation No 40/94, OHIM must take into account, such as the stage of the proceedings at which the late submission takes place.
La punctul 44 din Hotărârea OAPI/Kaul, citată anterior, Curtea ar fi prezentat incomplet anumite aspecte care trebuie luate în considerare de OAPI în ceea ce privește exercitarea puterii de apreciere în limitele articolului 74 alineatul (2) din Regulamentul nr. 40/94, și anume, printre altele, stadiul procedurii în care are loc prezentarea tardivă.
According to OHIM, it is also necessary to take into account the fact that the period referred to in Rule 22(1) of Regulation No 2868/95, in the version applicable to the facts of the case, is intended as a peremptory time-limit.
În opinia OAPI, este necesar să se ia în considerare și faptul că termenul menționat la Norma 22 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2868/95, în versiunea aplicabilă faptelor din speță, este conceput ca un termen de decădere.
According to OHIM, the stricter the application of the provisions to which Article 74(2) of Regulation No 40/94 relates, the more it is necessary to construe the latter provision narrowly.
Or, în opinia OAPI, este cu atât mai necesar să se interpreteze în mod restrictiv articolul 74 alineatul (2), cu cât dispozițiile la care se raportează acesta sunt de strictă aplicare.
The Court of Justice also found, in OHIM v Kaul, that the effectiveness of the provisions relating to time-limits must be preserved.
Curtea ar fi apreciat de asemenea în Hotărârea OAPI/Kaul, citată anterior, că efectul util al dispozițiilor privind termenele trebuie menținut.
Thus, in the present case, in order to preserve the effectiveness of Rule 22(1) of Regulation No 2868/95, Article 74(2) of Regulation No 40/94 must be narrowly construed.
Astfel, în speță, pentru a menține efectul util al Normei 22 alineatul (1), articolul 74 alineatul (2) ar trebui interpretat în mod restrictiv.
OHIM maintains that, in the contested decision, the Board of Appeal used its discretion.
În opinia OAPI, camera de recurs și-a exercitat puterea de apreciere în decizia atacată.
However, it is equally apparent from that wording that a party has no unconditional right to have facts and evidence submitted out of time taken into consideration by OHIM (OHIM v Kaul, paragraph 43).
În schimb, din modul de redactare menționat rezultă la fel de clar că invocarea sau prezentarea tardivă a faptelor și a probelor nu este de natură a conferi părții care procedează astfel un drept necondiționat ca respectivele fapte sau probe să fie luate în considerare de către OAPI (Hotărârea OAPI/Kaul, citată anterior, punctul 43).
It follows that, in any event, OHIM had no unconditional obligation to take into consideration the documents submitted out of time by the applicant on 6 September 2002.
Rezultă că OAPI nu avea în niciun caz obligația necondiționată de a lua în considerare documentele prezentate tardiv, la 6 septembrie 2002, de reclamantă.
Secondly, the possibility for parties to proceedings before OHIM to submit facts and evidence after the expiry of the periods specified for that purpose is conditional upon there being no provision to the contrary .
În al doilea rând, posibilitatea părților de a prezenta, în procedura în fața OAPI, fapte și dovezi după expirarea termenelor acordate în acest scop nu este necondiționată, ci depinde de inexistența unei dispoziții contrare, astfel cum rezultă de la punctul 42 din Hotărârea OAPI/Kaul, citată anterior.
It is only if that condition is met that OHIM has the discretion — attributed to it by the Court of Justice when interpreting Article 74(2) of Regulation No 40/94 — as regards the taking into account of facts and evidence submitted out of time.
Numai dacă această condiție este îndeplinită, OAPI dispune de o putere de apreciere în ceea ce privește luarea în considerare a faptelor și a dovezilor prezentate tardiv, putere recunoscută de Curte prin interpretarea articolului 74 alineatul (2) din Regulamentul nr. 40/94.
As it is, in the present case, there is a provision which precludes the taking into account of the material submitted to OHIM by the applicant on 6 September 2002, namely Article 43(2) and (3) of Regulation No 40/94, as implemented by Rule 22(1) of Regulation No 2868/95 in the version applicable to the facts of the case .
Or, în speță, există o dispoziție care exclude posibilitatea de a lua în considerare elementele prezentate de reclamantă în fața OAPI la 6 septembrie 2002, și anume articolul 43 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr.
Rule 22(1) of Regulation No 2868/95 provides as follows:
40/94, astfel cum a fost pus în aplicare prin Norma 22 alineatul (1) din Regulamentul nr.
‘Where, pursuant to Article 43(2) or (3) of Regulation [No 40/94], the opposing party has to furnish proof of use or show that there are proper reasons for non-use, [OHIM] shall invite him to provide the proof required within such period as it shall specify.
„Atunci când, în temeiul articolului 43 alineatul (2) sau (3) din [R]egulament[ul] [nr. 40/94], persoana care a formulat opoziția trebuie să facă dovada utilizării mărcii sau a existenței unor motive întemeiate pentru neutilizarea ei, [OAPI] o invită să prezinte respectiva dovadă în termenul acordat.
If the opposing party does not provide such proof before the time limit expires, [OHIM] shall reject the opposition.’
Dacă persoana care a formulat opoziția nu prezintă respectiva dovadă în termenul acordat, [OAPI] poate respinge opoziția”.
It is apparent from the second sentence of that provision that submission of proof of use of the earlier mark after the expiry of the period specified for that purpose results, in principle, in the rejection of the opposition without OHIM having a discretion in that regard.
Din a doua teză a acestei dispoziții rezultă că prezentarea dovezilor privind utilizarea mărcii anterioare după expirarea termenului acordat în acest sens atrage, în principiu, după sine respingerea opoziției, fără ca OAPI să aibă o marjă de apreciere în această privință.
Genuine use of the earlier mark is a preliminary matter which must accordingly be settled before a decision is taken on the opposition proper (Case T-112/03 L’Oréal vOHIM— Revlon (FLEXI AIR) [2005] ECR II-949, paragraph 26).
Întradevăr, utilizarea serioasă a mărcii anterioare reprezintă o problemă prealabilă care trebuie soluționată ca atare înainte de pronunțarea unei decizii asupra opoziției propriu-zise [Hotărârea Tribunalului din 16 martie 2005, L’Oréal/OAPI – Revlon (FLEXI AIR), T-112/03, Rec., p. II-949, punctul 26].
It is true that, as OHIM has stated, the Court of First Instance held in HIPOVITON (paragraph 56) that the second sentence of Rule 22(1) of Regulation No 2868/95 cannot be interpreted as precluding additional evidence from being taken into consideration where new factors emerge, even if such evidence is adduced after the expiry of that time-limit.
Este adevărat că, după cum a susținut OAPI, Tribunalul a apreciat în Hotărârea HIPOVITON, citată anterior (punctul 56), că Norma 22 alineatul (1) a doua teză nu poate fi interpretată în sensul că exclude luarea în considerare a elementelor probatorii suplimentare atunci când apar noi factori, chiar dacă aceste dovezi au fost prezentate după expirarea termenului.
However, the conditions for such evidence being taken into consideration have not been met in the present case .
Cu toate acestea, condițiile pentru luarea în considerare nu sunt îndeplinite în speță.
Firstly, the evidence submitted by the applicant on 6 September 2002 was not additional evidence, but constituted the initial and only proof submitted by the applicant of its use of the earlier marks.
Întradevăr, pe de o parte, dovezile prezentate de reclamantă la 6 septembrie 2002 nu erau dovezi suplimentare, ci primele și singurele dovezi privind utilizarea mărcilor anterioare prezentate de reclamantă.
Secondly, in the present case, there were no new factors capable of justifying the late submission of evidence, whether additional or not .
Pe de altă parte, în speță, nu existau noi factori susceptibili să justifice prezentarea tardivă a dovezilor, fie ele suplimentare sau nu.
It follows that OHIM did not have discretion in the present case as regards the taking into account of the evidence submitted by the applicant on 6 September 2002.
Rezultă că OAPI nu dispunea, în speță, de o marjă de apreciere în ceea ce privește luarea în considerare a dovezilor prezentate de reclamantă la 6 septembrie 2002.
The applicant’s third and fourth pleas must therefore be rejected.
Prin urmare, al treilea și al patrulea motiv ale reclamantei trebuie respinse.
The fifth plea, alleging infringement of the principle that the subjectmatter of an action is delimited by the application initiating proceedings, and of certain general provisions stemming from the nature of inter partes proceedings
Cu privire la al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului disponibilității, precum și pe anumite dispoziții generale care decurg din natura procedurii inter partes
The applicant submits that OHIM infringed the principle that the subjectmatter of an action is delimited by the application initiating proceedings, and certain general provisions which stem from the nature of inter partes proceedings and which are necessary to ensure the equal treatment of the opposing party and the applicant for the Community trademark .
Reclamanta susține că OAPI a încălcat principiul disponibilității, precum și anumite dispoziții generale care decurg din procedura inter partes și care impun garantarea egalității de tratament între partea care a formulat opoziția și solicitantul mărcii comunitare.
In particular, the applicant criticises the fact that OHIM did not refer the question of the additional period to the other party for its assessment, in accordance with Rule 71(2) of Regulation No 2868/95.
În particular, reclamanta critică faptul că problema termenului suplimentar nu a fost pusă de OAPI în discuția celeilalte părți, conform Normei 71 alineatul (2) din Regulamentul nr. 2868/95.
OHIM disputes the applicant’s arguments .
OAPI contestă argumentele reclamantei.
Rule 71(2) of Regulation No 2868/95 provides that, where there are two or more parties, OHIM may extend the period specified, subject to the agreement of the other parties.
Norma 71 alineatul (2) din Regulamentul nr. 2868/95 prevede că, atunci când există două sau mai multe părți, OAPI poate condiționa prorogarea termenului de acordul celorlalte părți.
In that regard, it is clear that the applicant’s assertion that if the other party to the proceedings before OHIM had consented to an extension of the period specified for submission of proof of use, the Opposition Division might have extended that period, stems from a misreading of that provision.
În această privință, se impune constatarea faptului că afirmația reclamantei, potrivit căreia un eventual acord al celeilalte părți în procedura care sa aflat pe rolul OAPI referitor la prorogarea termenului acordat pentru prezentarea dovezilor privind utilizarea ar fi putut determina divizia de opoziție să proroge respectivul termen, provine din interpretarea eronată a acestei dispoziții.
It is apparent from the overall scheme of Rule 71 that paragraph 2 thereof does not lay down a single condition sufficient for the extension of a period specified; rather, it adds another condition to those set out in paragraph 1 (that the extension must be requested by the party concerned before the expiry of the period specified and that it must be appropriate under the circumstances).
Întradevăr, din economia de ansamblu a Normei 71 decurge faptul că alineatul (2) nu prevede doar o singură condiție pentru prorogarea unui termen, ci adaugă la condițiile prevăzute la alineatul (1) o condiție suplimentară, și anume că prorogarea trebuie solicitată de partea interesată înainte de expirarea termenului acordat și că aceasta trebuie justificată de circumstanțe.
Accordingly, OHIM was right to find that, as the legal conditions for an extension of the period specified had not been met (see paragraph 23 above), there was no need to refer the question of an extension to the other party.
Prin urmare, OAPI a apreciat în mod întemeiat că nu era necesară punerea în discuția celeilalte părți a problemei privind prorogarea termenului, întrucât nu erau îndeplinite condițiile legale ale unei prorogări (a se vedea punctul 23 de mai sus).
It follows that the applicant’s fifth plea must be rejected.
Rezultă că este necesar să se respingă al cincilea motiv al reclamantei.
As all the applicant’s pleas have been rejected, the action must be dismissed in its entirety.
Întrucât toate motivele invocate de reclamantă au fost respinse, acțiunea trebuie respinsă în totalitate.
Since the applicant has been unsuccessful, and OHIM has applied for costs, the applicant must be ordered to pay the costs.
Întrucât reclamanta a căzut în pretenții, se impune obligarea acesteia la plata cheltuielilor de judecată, conform concluziilor OAPI.
THE COURT OF FIRST INSTANCE (Second Chamber) hereby:
TRIBUNALUL (Camera a doua) declară și hotărăște:
Delivered in open court in Luxembourg on 12 December 2007 .
Pronunțată astfel în ședință publică la Luxemburg, la 12 decembrie 2007.
A.W.H. Meij
Pentru președinte
Joined Cases T-101/05 and T-111/05
Cauzele conexate T-101/05 și T-111/05
BASF AG and UCB SAv Commission of the European Communities
BASF AG și UCB SA împotriva Comisiei Comunităților Europene