natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Commission has therefore failed to submit sufficiently documented and detailed proof that the German authorities were
În opinia noastră, schimbul de corespondență dintre părți cu privire la caracterul generic sau negeneric al denumirii „parmesan” în cadrul procedurii precontencioase trebuie să fie interpretat ca un mijloc de apărare invocat în cursul procedurii legale și nu poate fi interpretat în sine drept un refuz de a proteja DOP înregistrată „Parmigiano Reggiano”.
31 — The question whether a Member State has failed to fulfil its obligations must be determined by reference to the situation prevailing in the Member State at the end of the period laid down in the reasoned opinion.
31 — Problema existenței unei neîndepliniri a obligațiilor trebuie apreciată în funcție de situația statului membru astfel cum se prezenta aceasta la expirarea perioadei stabilite în avizul motivat.
Therefore I consider that the Commission’s claim should be dismissed.
În consecință, considerăm că acțiunea Comisiei trebuie respinsă.
COMMISSION v GERMANY
COMISIA/GERMANIA privire la cheltuielile de
Procedure, the unsuccessful party is to pay the costs if they have been applied for in the successful party’s pleadings.
VII — Cu judecată în pretenții este obligată, la cerere, la plata cheltuielilor de judecată.
However, Germany has not applied in its pleadings for the costs to be borne by the Commission.
Cu toate acestea, Germania nu a solicitat obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.
Under Article 69(2) of the Rules of
Potrivit articolului 69 alineatul (2) din Regulamentul de procedură, partea care cade
I am, therefore, of the opinion that the Court should:
Prin urmare, în opinia noastră, Curtea ar trebui:
(1) dismiss the action;
1) să respingă acțiunea;
(2) order each party to bear its costs.
2) să oblige fiecare parte să suporte propriile cheltuieli de judecată.
JUDGMENT OF THE COURT (Grand Chamber)26 February 2008 *
HOTĂRÂREA CURȚII (Marea Cameră)
In Case C-132/05,
26 februarie 2008 *
ACTION under Article 226 EC for failure to fulfil obligations, brought on 21 March 2005,
În cauza C-132/05, având ca obiect o acțiune în constatarea neîndeplinirii obligațiilor formulată în temeiul articolului 226 CE, introdusă la 21 martie 2005,
Commission of the European Communities, represented by E. de March, S. Grünheid and B. Martenczuk, acting as Agents, with an address for service in Luxembourg, applicant, supported by:
Comisia Comunităților Europene, reprezentată de domnul E. de March, de doamna S. Grünheid și de domnul B. Martenczuk, în calitate de agenți, cu domiciliul ales în Luxemburg, recurentă, susținută de:
Czech Republic, represented by T. Boček, acting as Agent,
Republica Cehă, reprezentată de domnul T. Boček, în calitate de agent,
Italian Republic, represented by I.M. Braguglia, acting as Agent, assisted by G. Aiello, avvocato dello Stato, with an address for service in Luxembourg, interveners, v
Republica Italiană, reprezentată de domnul I. M. Braguglia, în calitate de agent, asistat de domnul G. Aiello, avvocato dello Stato, cu domiciliul ales în Luxemburg, interveniente, împotriva
Federal Republic of Germany, represented by M. Lumma and A. Dittrich, acting as Agents, assisted by M. Loschelder, Rechtsanwalt, defendant, supported by:
Republicii Federale Germania, reprezentată de domnii M. Lumma și A. Dittrich, în calitate de agenți, asistați de M. Loschelder, Rechtsanwalt, pârâtă, susținută de:
Kingdom of Denmark, represented by J. Molde, acting as Agent, with an address for service in Luxembourg,
Regatul Danemarcei, reprezentat de domnul J. Molde, în calitate de agent, cu domiciliul ales în Luxemburg,
Republic of Austria, represented by E. Riedl, acting as Agent, with an address for service in Luxembourg, interveners,
Republica Austria, reprezentată de domnul E. Riedl, în calitate de agent, cu domiciliul ales în Luxemburg, interveniente,
THE COURT (Grand Chamber), composed of V. Skouris, President, C.W.A. Timmermans, A. Rosas, K. Lenaerts and U. Lõhmus, Presidents of Chambers, J.N. Cunha Rodrigues (Rapporteur), K. Schiemann, P. Kūris, E. Juhász, E. Levits and A. Ó Caoimh, Judges,
CURTEA (Marea Cameră), compusă din domnul V. Skouris, președinte, domnii C. W. A. Timmermans, A. Rosas, K. Lenaerts și U. Lõhmus, președinți de cameră, domnii J. N. Cunha Rodrigues (raportor), K. Schiemann, P. Kūris, E. Juhász, E. Levits și A. Ó Caoimh, judecători, avocat general: domnul J. Mazák, grefier: domnul B. Fülöp, administrator, având în vedere procedura scrisă și în urma ședinței din 13 februarie 2007, după ascultarea concluziilor avocatului general în ședința din 28 iunie 2007, pronunță prezenta
By its application, the Commission requests the Court to declare that, by formally refusing to proceed against the use, on its territory, of the name ‘Parmesan’ on the labelling of products which do not comply with the requirements of the specification for the protected designation of origin (PDO) ‘Parmigiano Reggiano’, thereby favouring the appropriation of the reputation of the genuine, Communitywide
Prin cererea introductivă, Comisia Comunităților Europene solicită Curții să constate că, prin refuzul formal de a sancționa, pe teritoriul său, utilizarea denumirii „parmesan” pe eticheta produselor care nu îndeplinesc cerințele caietului de sarcini al denumirii de origine protejată (denumită în continuare „DOP”) „Parmigiano Reggiano”, favorizând astfel utilizarea abuzivă a renumelui de care beneficiază
COMMISSION v GERMANY protected product, the Federal Republic of Germany has failed to fulfil its obligations under Article 13(1)(b) of Council Regulation (EEC) No 2081/92 of 14 July 1992 on the protection of geographical indications and designations of origin for agricultural products and foodstuffs (OJ 1992 L 208, p. 1).
COMISIA/GERMANIA produsul autentic protejat la nivel comunitar, Republica Federală Germania nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 13 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CEE) nr. 2081/92 al Consiliului din 14 iulie 1992 privind protecția indicațiilor geografice și a denumirilor de origine ale produselor agricole și alimentare (JO L 208, p. 1).
Article 2 of Regulation No 2081/92 provides:
Articolul 2 din Regulamentul nr. 2081/92 prevede:
(a) designation of origin: means the name of a region, a specific place or, in exceptional cases, a country, used to describe an agricultural product or a foodstuff:
(a) «denumire de origine»: reprezintă numele unei regiuni, al unui loc specific sau, în cazuri excepționale, al unei țări, utilizat pentru descrierea unui produs agricol sau alimentar:
— originating in that region, specific place or country, and
— originar din această regiune, loc specific sau țară și
— the quality or characteristics of which are essentially or exclusively due to a particular geographical environment with its inherent natural and human factors, and the production, processing and preparation of which take place in the defined geographical area;
— a cărui calitate sau ale cărui caracteristici sunt în mod esențial sau exclusiv datorate unui anumit mediu geografic cu factorii săi naturali și umani inerenți și ale cărui producție, prelucrare și preparare au loc în aria geografică delimitată;
Article 3(1) of the regulation is worded as follows:
Articolul 3 alineatul (1) din acest regulament are următorul cuprins:
‘Names that have become generic may not be registered.
„Denumirile devenite generice nu pot fi înregistrate.
To establish whether or not a name has become generic, account shall be taken of all factors, in particular:
Pentru a stabili dacă o denumire a devenit sau nu generică, se va ține cont de toți factorii, în special de:
— the existing situation in the Member State in which the name originates and in areas of consumption,
— situația existentă în statul membru de unde provine numele și cea existentă în zonele de consum,
According to Article 4(2)(g) of Regulation No 2081/92, the product specification shall include at least ‘details of the inspection structures provided for in Article 10’.
Potrivit articolului 4 alineatul (2) litera (g) din Regulamentul nr. 2081/92, caietul de sarcini include cel puțin „detaliile privind structurile de control prevăzute la articolul 10”. [traducere neoficială]
Article 5(3) and (4) of the regulation states:
La articolul 5 alineatele (3) și (4) din acest regulament se prevede:
Article 10 of the regulation provides:
Articolul 10 din regulamentul menționat prevede:
Member States shall send the Commission lists of the authorities and/or bodies approved and their respective powers.
Statele membre vor transmite Comisiei listele cu autoritățile și/sau organismele aprobate, precum și competențele acestora.
The Commission shall publish those particulars in the Official Journal of the European Communities.
Comisia va publica respectivele coordonate în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene.
If an inspection structure uses the services of another body for some inspections, that body must offer the same guarantees.
Dacă o structură de control utilizează serviciile unui alt organism pentru realizarea anumitor controale, acesta din urmă trebuie să prezinte aceleași garanții.
In that event the designated inspection authorities and/or approved private bodies shall, however, continue to be responsible vis-à-vis the Member State for all inspections.
În acest caz, autoritățile de control desemnate și/sau organismele private aprobate sunt în continuare responsabile în fața statului membru pentru toate controalele efectuate.
As from 1 January 1998, in order to be approved by the Member States for the purpose of this Regulation, private bodies must fulfil the requirements laid down in standard EN 45011 of 26 June 1989.
Începând cu 1 ianuarie 1998, pentru a fi aprobate de către un stat membru în sensul prezentului regulament, organismele trebuie să îndeplinească condițiile definite în standardul EN 45011 din 26 iunie 1989.
It shall inform the Commission, which shall publish in the Official Journal of the European Communities a revised list of approved bodies.
Acesta informează Comisia, care publică în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene o listă revizuită a organismelor aprobate.
Under Article 13 of the regulation:
Potrivit articolului 13 din același regulament:
1) and to Part A of the annex thereto, ‘Parmigiano Reggiano’ is to be a PDO with effect from 21 June 1996.
44) și al secțiunii A din anexa la regulamentul menționat, denumirea „Parmigiano Reggiano” constituie o DOP începând de la 21 iunie 1996.
Following a complaint filed by several economic operators, the Commission requested the German authorities, by letter of 15 April 2003, to give clear instructions to the government bodies responsible for the combating of fraud to bring to an end the marketing on German territory of products designated as ‘Parmesan’ which did not comply with the specification for the PDO ‘Parmigiano Reggiano’.
Ca urmare a unei reclamații din partea mai multor operatori economici, Comisia, prin scrisoarea din 15 aprilie 2003, a solicitat autorităților germane să dea instrucțiuni clare organelor responsabile de reprimarea fraudelor pentru a face să înceteze comercializarea pe teritoriul german a produselor denumite „parmesan” neconforme cu caietul de sarcini al DOP „Parmigiano Reggiano”.
Since the term ‘Parmesan’, according to the Commission, was a translation of the PDO ‘Parmigiano Reggiano’, its use constituted a breach of Article 13(1)(b) of the regulation.
Întrucât termenul „parmesan” reprezintă, în opinia Comisiei, traducerea DOP „Parmigiano Reggiano”, utilizarea acestuia ar constitui o încălcare a articolului 13 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 2081/92.
The German Government replied by letter of 13 May 2003 that, although the term ‘Parmesan’ had historical roots in the region of Parma, it had become a generic name for hard cheeses of diverse origins, grated or intended to be grated, distinct from the PDO ‘Parmigiano Reggiano’.
Republica Federală Germania a răspuns prin scrisoarea din 13 mai 2003 că termenul „parmesan”, desigur inițial legat din punct de vedere istoric de regiunea Parma, devenise o denumire generică referitoare la brânzeturi dure de diverse proveniențe, rase sau destinate a fi rase, și distincte de DOP „Parmigiano Reggiano”.
For that reason, its use did not infringe Regulation No 2081/92.
Din acest motiv, utilizarea acestui termen nu ar constitui o încălcare a Regulamentului nr. 2081/92.
On 17 October 2003, the Commission sent the Federal Republic of Germany a letter of formal notice, to which it replied by letter of 17 December 2003.
La 17 octombrie 2003, Comisia a adresat Republicii Federale Germania o scrisoare de punere în întârziere căreia acest stat membru ia răspuns printr-o scrisoare din 17 decembrie 2003.
Not being satisfied by the explanations rendered by the Federal Republic of Germany, on 30 March 2004, the Commission issued a reasoned opinion inviting it to take the measures necessary to comply with the opinion within two months of its notification.
Întrucât a considerat explicațiile furnizate de Republica Federală Germania nesatisfăcătoare, Comisia a emis, la 30 martie 2004, un aviz motivat prin care invita acest stat membru să ia măsurile necesare pentru a se conforma într-un termen de două luni de la notificarea avizului.
By letter of 15 June 2004, the Federal Republic of Germany informed the Commission that it adhered to its previous position.
Prin scrisoarea din 15 iunie 2004, Republica Federală Germania a comunicat Comisiei că își menținea poziția anterioară.
In those circumstances, the Commission decided to bring the present action.
În aceste condiții, Comisia a decis să introducă prezenta acțiune.
By order of the President of the Court of 6 September 2005, the Italian Republic on the one hand, and the Kingdom of Denmark and the Republic of Austria, on the other hand, were given leave to intervene in support of the forms of order sought by the Commission and by the Federal Republic of Germany respectively.
Prin Ordonanța președintelui Curții din 6 septembrie 2005, sa admis intervenția Republicii Italiene, pe de o parte, și a Regatului Danemarcei, precum și a Republicii Austria, pe de altă parte, în sprijinul concluziilor Comisiei și, respectiv, ale Republicii Federale Germania.
By order of the President of the Court of 15 May 2006, the Czech Republic was given leave to intervene in support of the form of order sought by the Commission.
Prin Ordonanța președintelui Curții din 15 mai 2006, sa admis intervenția Republicii Cehe în sprijinul concluziilor Comisiei.
In support of its action, the Commission relies on a single ground of complaint relating to the Federal Republic of Germany’s failure to proceed against the use, on its territory, of the name ‘Parmesan’ on the labelling of products which do not comply with the requirements of the specification for the PDO ‘Parmigiano Reggiano’.
În susținerea acțiunii sale, Comisia invocă un singur motiv, întemeiat pe refuzul Republicii Federale Germania de a sancționa, pe teritoriul său, utilizarea denumirii „parmesan” pe eticheta produselor care nu îndeplinesc cerințele caietului de sarcini al DOP „Parmigiano Reggiano”.
The Federal Republic of Germany denies the failure to fulfil obligations on three grounds:
Republica Federală Germania contestă faptul că nu și-ar fi îndeplinit obligațiile pe baza a trei categorii de motive:
— first, a designation of origin is protected under Article 13 of Regulation No 2081/92 only in the exact form in which it is registered;
— în primul rând, o denumire de origine nu este protejată în temeiul articolului 13 din Regulamentul nr. 2081/92 decât în forma exactă în care este înregistrată;
— second, the use of the word ‘Parmesan’ does not infringe the protection of the designation of origin ‘Parmigiano Reggiano’, and
— în al doilea rând, utilizarea termenului „parmesan” nu reprezintă o încălcare a protecției denumirii de origine „Parmigiano Reggiano” și
— third, it is not bound to proceed on its own motion against infringements of Article 13 of the Regulation.
— în al treilea rând, nu este ținută să sancționeze din oficiu încălcarea articolului 13.
Protection of compound designations
Cu privire la protecția denumirilor compuse
The Commission claims that the system of Community protection is underpinned by the principle that the registration of a designation containing several terms confers the protection of Community law both on the constituent elements of the compound designation and on the designation as a whole.
Comisia subliniază că sistemul de protecție comunitară este întemeiat pe principiul potrivit căruia înregistrarea unei denumiri care cuprinde mai mulți termeni conferă protecție de drept comunitar atât elementelor constitutive ale denumirii compuse, cât și acesteia în ansamblul său.
The effective protection of compound designations therefore implies that, in principle, all the constituent elements of a compound designation are protected against abuse.
Protecția efectivă a denumirilor compuse ar implica, în consecință, ca, în principiu, toate elementele constitutive ale unei denumiri compuse să fie protejate împotriva utilizărilor abuzive.
The Commission is of the opinion that, in order to guarantee such protection, Regulation No 2081/92 does not require registration of every element of a compound designation intended to be protected, but assumes that each element enjoys intrinsic protection.
Comisia apreciază că, pentru a garanta această protecție, Regulamentul nr. 2081/92 nu impune înregistrarea fiecăruia dintre elementele unei denumiri compuse susceptibile de a fi protejată, ci pornește de la principiul că fiecare dintre elemente beneficiază de o protecție intrinsecă.
That interpretation was confirmed by the Court in Joined Cases C-129/97 and C-130/97 Chiciak and Fol [1998] ECR I-3315.
O astfel de interpretare ar fi fost confirmată de Curte în Hotărârea din 9 iunie 1998, Chiciak și Fol (C-129/97 și C-130/97, Rec., p. I-3315).
The Commission argues that the principle of the protection of all the constituent elements of a compound designation is subject to only one exception, provided for in the second indent of Article 13(1) of Regulation No 2081/92, whereby the use of a single element of a compound designation is not regarded as an infringement of Article 13(1)(a) and (b) of the regulation if the element concerned is the name of an agricultural product or of a foodstuff which is considered to be generic.
Comisia susține că principiul protecției tuturor elementelor constitutive ale unei denumiri compuse nu admite decât o excepție, prevăzută la articolul 13 alineatul (1) al doilea paragraf din Regulamentul nr. 2081/92, și anume aceea că utilizarea unui element izolat al unei denumiri compuse nu este considerată contrară articolului 13 alineatul (1) literele (a) și (b) din regulamentul menționat în cazul în care elementul respectiv este denumirea unui produs agricol sau alimentar considerată o denumire generică.
That provision would be superfluous if the various constituent elements of designations registered exclusively in the form of compound designations were to be considered as not enjoying any protection.
Or, această dispoziție ar fi superfluă dacă s-ar putea considera că diferitele elemente constitutive ale denumirilor care sunt înregistrate numai sub forma unor denumiri compuse nu beneficiază de nicio protecție.
Furthermore, a single constituent element of a compound designation does not enjoy the protection of Regulation No 2081/92 if the Member States concerned indicated, when notifying the compound designation at issue, that protection was not requested for certain parts of that designation.
În plus, un element constitutiv izolat al unei denumiri compuse nu ar beneficia de protecția conferită de Regulamentul nr. 2081/92 în cazul în care statele membre respective au indicat, atunci când au comunicat denumirea compusă în cauză, că protecția nu era solicitată pentru anumite părți ale acestei denumiri.
The Commission took that into account when it adopted Regulation No 1107/96, by declaring as appropriate in a footnote that protection of part of the designation concerned was not requested.
Comisia ar fi ținut cont de acest fapt atunci când a adoptat Regulamentul nr. 1107/96, precizând, după caz, într-o notă de subsol, că protecția nu era solicitată pentru o parte a denumirii în cauză.
In the case of the designation ‘Parmigiano Reggiano’, no footnote was inserted in relation to either of those constituent elements.
În cazul denumirii „Parmigiano Reggiano”, niciunul dintre aceste două elemente constitutive nu ar fi făcut obiectul unei note de subsol.
The Federal Republic of Germany replies that a PDO enjoys the protection of Article 13 of Regulation No 2081/92 only in the exact form in which it is registered.
Republica Federală Germania susține că o DOP nu beneficiază de protecție în temeiul articolului 13 din Regulamentul nr. 2081/92 decât în forma exactă în care este înregistrată.
The opposite contention cannot be inferred from the Court’s judgment in Chiciak and Fol, notwithstanding the Commission’s argument to that effect.
Spre deosebire de ceea ce susține Comisia, din Hotărârea Chiciak și Fol, citată anterior, nu ar putea fi dedusă teza contrară.
Furthermore, according to the Federal Republic of Germany, in the context of Case C-66/00 Bigi [2002] ECR I-5917, the Italian Republic itself expressly confirmed that it had purposely not registered the designation ‘Parmigiano’.
În plus, în contextul cauzei în care a fost pronunțată Hotărârea din 25 iunie 2002, Bigi (C-66/00, Rec., p. I-5917), însăși Republica Italiană ar fi confirmat în mod expres că a renunțat să înregistreze denumirea „Parmigiano”.
In those circumstances, in the absence of registration, the designation ‘Parmigiano’ is not protected by Community law.
În aceste condiții, în lipsa înregistrării, aceasta nu ar intra sub incidența protecției conferite de dreptul comunitar.
In that regard, the eighth recital in the preamble to Regulation No 1107/96 states that ‘certain Member States have made it known that protection was not requested for some parts of designations and this should be taken into account’.
În această privință, din cel de al optulea considerent al Regulamentului nr. 1107/96 reiese că „anumite state membre au făcut cunoscut că, pentru anumite părți de denumiri, protecția nu era solicitată și că trebuie să se țină seama de aceasta”.
It must however be pointed out that the lack of a declaration that, for certain elements of a designation, the protection conferred by Article 13 of Regulation No 2081/92 was not requested, cannot constitute a sufficient basis for determining the scope of that protection (see, to that effect, Chiciak and Fol, paragraph 37).
Trebuie să se arate, cu toate acestea, că inexistența unei declarații care să ateste că, pentru anumite componente ale unei denumiri, nu a fost solicitată protecția conferită de articolul 13 din Regulamentul nr. 2081/92 nu poate constitui o bază suficientă pentru a determina întinderea protecției respective (a se vedea în acest sens Hotărârea Chiciak și Fol, citată anterior, punctul 37).
Under the system of protection created by Regulation No 2081/92, questions concerning the protection to be accorded to the various constituent parts of a name, in particular the question whether a generic name or a constituent part protected against the practices referred to in Article 13 of that regulation may be concerned, are matters which fall for determination by the national court on the basis of a detailed analysis of the facts presented before it by the parties concerned (Chiciak and Fol, paragraph 38).
În cadrul sistemului de protecție instituit de Regulamentul nr. 2081/92, problemele referitoare la protecția care trebuie acordată diferitelor componente ale unei denumiri și în special problema dacă în cauză este vorba, eventual, despre o denumire generică sau despre o componentă protejată împotriva practicilor avute în vedere la articolul 13 din regulamentul menționat sunt chestiuni pe care instanța națională este competentă să le aprecieze în temeiul unei analize detaliate a contextului de fapt prezentat acesteia de părțile interesate (Hotărârea Chiciak și Fol, citată anterior, punctul 38).