natgillin/translations-raw huggingface dataset:
21 — See Case 41/74 Van Duyn [1974] ECR 1337, paragraphs 18 and 19.
21 — A se vedea Hotărârea din 4 decembrie 1974, Van Duyn (41/74, Rec., p.
22 — It can be found in numerous Community law provisions, of which at the level of primary law, in particular, Articles 30 EC, 39(3) EC, 46 EC, 55 EC and 58(1)(b) EC have acquired significance as ’limitations on the fundamental freedoms’ which under certain conditions permit restrictions on the free movement of goods, persons, services and capital guaranteed under primary law.
22 — Această noțiune se regăsește în numeroase dispoziții de drept comunitar, între care, la nivelul dreptului primar, au dobândit importanță cu titlu de „restricții ale libertăților fundamentale” în special articolul 30 CE, articolul 39 alineatul (3) CE, articolele 46 CE și 55 CE și articolul 58 alineatul (1) litera (b) CE, și care permit, în anumite condiții, restricții de la libera circulație a mărfurilor, persoanelor, a serviciilor și a capitalului, garantate prin dreptul primar.
In addition, the concept of public policy has effect in secondary law either as a derogation or as an interpretative and clarifying secondary law application (see on that point Schneider, H., Die öffentliche Ordnung als Schranke der Grundfreiheiten im EG-Vertrag, Baden-Baden, 1998, p. 53).
În plus, noțiunea de ordine publică este utilizată în dreptul derivat fie ca excepție, fie ca drept derivat cu rol de interpretare și precizare (a se vedea în acest sens Schneider, H., Die öffentliche Ordnung als Schranke der Grundfreiheiten im EG-Vertrag, Baden-Baden, 1998, p. 53).
As regards the precise conditions governing recourse to that discretion, Declaration No 10 of the Council and of the Commission made at the time of the adoption of Directive 96/71 clarified the concept of public policy in stating that ’the expression “public policy provisions” should be construed as covering those mandatory rules from which there can be no derogation and which, by their nature and objective, meet the imperative requirements of the public interest’.
Cu privire la condițiile exacte pentru recurgerea la această autorizare, noțiunea de ordine publică a făcut obiectul unei precizări prin Declarația nr. 10 a Consiliului și a Comisiei formulată cu ocazia adoptării Directivei 96/71, în sensul că aceasta ar trebui considerată ca acoperind, printre altele, „dispoziții obligatorii de la care nu se poate deroga și care, prin natura și scopul lor, îndeplinesc cerințele imperative ale interesului public”.
On the basis of the foregoing considerations, I take the view that it is not open to Member States to require service providers established in other Member States to comply with all binding provisions of their employment law.
În temeiul considerentelor enunțate, considerăm că statele membre nu sunt libere să impună în mod unilateral prestatorilor de servicii stabiliți într-un alt stat membru toate dispozițiile obligatorii din propriul drept al muncii 25.
25In the interests of the broadest possible implementation of the principle of the freedom to provide services the Commission must be supported in its view that the declaration covers only such terms and conditions of employment prescribed by law as are indispensable for the national legal order
În interesul unei garantări cât mai extinse a liberei prestări a serviciilor, se reține argumentul Comisiei care arată că pot fi avute în vedere numai condițiile de muncă și de încadrare în muncă prevăzute legal, cu caracter indispensabil pentru ordinea
In my view, there is no reason not to interpret Article 3(10) of Directive 96/71 in the light of that declaration.
Din punctul nostru de vedere, nu există argumente care să nu permită o interpretare a articolului 3 alineatul (10) din Directiva 96/71 din perspectiva acestei explicații.
As regards the admissibility of using a declaration recorded in the minutes of the Council for the purposes of interpreting secondary law, the Court has held that possibility to be excluded only in such cases where no reference is made to the content of the declaration in the wording of the provision in question and thus it has no legal significance.
Cu privire la admisibilitatea invocării declarațiilor formulate într-un proces-verbal al Consiliului pentru interpretarea dreptului derivat, Curtea a afirmat că acest demers nu ar fi aplicabil numai în situația în care textul dispoziției respective nu face nicio trimitere la conținutul declarației și nu prezintă astfel nicio importanță juridică 23.
23 In that context it must be observed that Declaration No 10 does not conflict with the concept of public policy; rather it contributes to determining the content of the derogation.
În acest sens, se constată că Declarația nr. 10 nu contravine noțiunii de ordine publică, ci mai degrabă contribuie la definirea conținutului excepției.
In referring to ’imperative requirements of the public interest’ the declaration is in conformity with the caselaw developed by the Court on the inherent limits on the fundamental freedoms which are also applicable to cases of transnational posting of workers.
Prin invocarea „cerințelor imperative ale interesului public”, aceasta corespunde și jurisprudenței Curții cu privire la barierele imanente ale libertăților fundamentale aplicabile și în cazurile de detașare transfrontalieră a lucrătorilor. Contrar argu-
24 — A refusal to accept the statement contained in Declaration No 10, emanating as it does from the Council in its institutional capacity and thus additionally from the Luxembourg Government, would be contrary to the legal principle ’venire contra factum proprium nemini licet’, according to which a person is estopped from arguing contrary to his own conduct.
24 — O opinie contrară tezei din Declarația nr. 10, deși fiind formulată de Consiliu ca instituție și, prin aceasta, și de guvernul luxemburghez, ar reprezenta o încălcare a principiului de drept venire contra factum proprium nemini licet, în sensul că nimeni nu poate adopta o atitudine contrară conduitei proprii.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-319/06 of the Member States.
CONCLUZIILE AVOCATULUI GENERAL TRSTENJAK — CAUZA C-319/06 juridică a statelor membre 26.
26 It must be examined in more detail whether the contested provisions meet that requirement.
Se impune o examinare individuală a respectării acestei cerințe de către dispozițiile atacate.
document established pursuant to Directive 91/533 provided for in point (1) of Article 1(1) of the Law of 20 December 2002, the Commission must be supported in its submission that, in principle, the host State is not responsible for monitoring compliance with the provisions of Directive 91/533.
articolul 1 alineatul (1) punctul 1 din Legea din 20 decembrie 2002, trebuie susținut argumentul Comisiei, care arată că statul gazdă nu are în principiu obligația de a controla respectarea dispozițiilor Directivei 91/533.
The provisions of points (1), (2), (8) and (11) of Article 1(1) of the Law of 20 December 2002
Dispozițiile articolului 1 alineatul (1) punctele 1, 2, 8 și 11 din Legea din 20 decembrie 2002
— Requirement of a written contract of employment or corresponding document established pursuant to Directive 91/533
— Cerința unui contract de muncă scris sau a unui document echivalent în temeiul Directivei 91/533
As regards the requirement of a written contract of employment or corresponding
În ceea ce privește cerința unui contract de muncă scris sau a unui document echivalent în temeiul Directivei 91/533, prevăzut la
Directive 91/533 serves to harmonise those provisions on the form of employment relationships which some Member States have adopted, having regard to the increase in the number of types of employment relationship, with a view to protecting employees against possible infringements of their rights and to create greater transparency in respect of employment relationships.
Directiva 91/533 urmărește armonizarea dispozițiilor cu privire la forma raporturilor de muncă adoptate de anumite state membre, ca urmare a diversității tot mai mari a raporturilor de muncă, pentru protecția lucrătorilor salariați împotriva unei eventuale încălcări a drepturilor lor și pentru a oferi o transparență mai mare asupra raporturilor de muncă 27.
27 That includes the proof, referred to by the parties, of an employer’s compliance with its obligation arising through the combined effect of Article 2(1) and Article 3(1) of Directive 91/533 to inform an employee in writing of the essential aspects of the contract or employment relationship and of the conditions of his posting abroad in accordance with Article 4(1) of Directive 91/533.
Din această categorie face parte notificarea menționată de părți cu privire la respectarea de către angajator a obligației instituite prin articolul 2 alineatul (1) coroborat cu articolul 3 alineatul (1) din Directiva 91/533, de a aduce în scris la cunoștința lucrătorului salariat elementele esențiale ale contractului sau ale raportului de muncă, precum și informații legate de detașarea sa în sensul articolului 4 alineatul (1) din Directiva 91/533.
An employer discharges its obligation of proof where it issues documents containing the
Angajatorul își respectă obligația de informare în cazul în care emite documentele cuprinzând informațiile necesare
42, does not mention Declaration No 10.
42, nu menționează Declarația nr. 10.
Accordingly, the terms and conditions of employment of the host State may be extended only on condition that ’a real and sufficiently serious risk to fundamental social interests exists’. Däubler, W., ’Die Entsende-Richtlinie und ihre Umsetzung in das deutsche Recht’, cited in footnote 10, p.
Astfel, ar fi posibilă extinderea condițiilor de muncă și de încadrare în muncă ale statului gazdă numai cu condiția existenței unei „amenințări reale și suficient de grave care afectează un interes fundamental al societății”. Däubler, W., „Die Entsende-Richtlinie und ihre Umsetzung in das deutsche Recht”, citat la nota de subsol 10, p.
615, points out that by no means does every term of a collective agreement applicable to domestic undertakings extend to service providers from other Member States.
615, susține că nu este permisă sub nicio formă extinderea asupra prestatorilor de servicii din alte state membre a tuturor condițiilor de muncă prevăzute în convențiile colective pentru întreprinderile interne.
Rather, in his view, the Directive is concerned with minimum wages and minimum holiday entitlements, such that, for example, the higher rates of pay for skilled workers, customary wage supplements, occupational pensions, etc. are irrelevant.
Mai degrabă este vorba despre salariul minim și concediul minim, astfel încât salariile mai mari ale unui muncitor calificat, suplimentele curente, pensia ocupațională etc. nu prezintă nicio importanță.
From those observations it may be concluded that although Directive 96/71 establishes a core set of provisions concerning minimum standards of protection, at the same time, however, it seeks as far as possible to avoid public policy restrictions on the freedom to provide services.
Astfel, se concluzionează că Directiva 96/71 urmărește adoptarea unui nucleu minim de norme de protecție, evitând, pe cât posibil, restricțiile privind libera prestare a serviciilor din considerente de ordine publică.
27 — Directive 91/533 aims also to implement point 9 of the Community Charter of Fundamental Social Rights for Workers, according to which the conditions of employment of every worker of the European Community must be stipulated in laws, a collective agreement or a contract of employment, according to arrangements applying in each country.
27 — De asemenea, Directiva 91/533 urmărește transpunerea punctului 9 din Carta comunitară a drepturilor sociale fundamentale ale lucrătorilor, potrivit căruia condițiile de muncă pentru fiecare lucrător salariat din Comunitatea Europeană trebuie prevăzute într-o lege, convenție colectivă sau contract de muncă, în conformitate cu regimul propriu fiecărei țări.
COMMISSION v LUXEMBOURG necessary information and gives them to the employee before the latter departs.
COMISIA/LUXEMBURG și dacă le înmânează lucrătorului înainte de plecarea acestuia 28.
28 effected has already made use of its monitoring powers, having regard to the harmonisation pursued by Directive 91/533, it follows that no scope exists for any host State competence in that regard.
de detașare sa prevalat deja de atribuțiile sale de control, din perspectiva armonizării prevăzute prin Directiva 91/533, nu se mai aplică o eventuală competență a statului gazdă.
No such competence can be derived from Directive 91/533.
O astfel de competență nu poate fi dedusă nici din Directiva 91/533.
Neither, can it be justified by reason of the fact that Luxembourg categorises observance of the abovementioned obligations on the provision of information as rules protecting public policy objectives.
Aceasta nu poate fi bazată nici pe faptul că Luxemburg a apreciat respectarea obligațiilor de informare menționate anterior ca fiind norme necesare pentru protecția ordinii publice.
Such a requirement, as provided for by point (1) of Article 1(1) of the Law of 20 December 2002, cannot be included within the core Community terms and conditions of employment established by Article 3(1) of Directive 96/71.
O asemenea cerință, în sensul prevăzut la articolul 1 alineatul (1) punctul 1 din Legea din 20 decembrie 2002, nu poate fi inclusă în nucleul condițiilor comunitare de muncă și de încadrare în muncă prevăzute la articolul 3 alineatul (1) din Directiva 96/71.
The legislative decision not to include the obligations to supply information required by Directive 91/533 in the list established by Article 3(1) of Directive 96/71 must be respected. 29
Este necesară respectarea deciziei legiuitorului de a nu include obligațiile de informare în sensul Directivei 91/533 în enumerarea din articolul 3 alineatul (1) din Directiva 96/71 29.
According to the final recital in the preamble to the directive ’Member States are to adopt the laws, regulations and legislative provisions necessary to comply with this Directive or are to ensure that both sides of industry set up the necessary provisions by agreement, with Member States being obliged to take the necessary steps enabling them at all times to guarantee the results imposed by this Directive’.
Conform ultimului considerent, „statele membre adoptă actele cu putere de lege și actele administrative necesare aducerii la îndeplinire a prezentei directive sau se asigură că partenerii sociali stabilesc dispozițiile necesare prin acord, statele membre fiind obligate să adopte orice dispoziție necesară care să le permită garantarea, în orice moment, a rezultatelor impuse de prezenta directivă”.
As follows from that wording itself, the obligation of transposition incumbent on the Member States exceeds mere legislative activity and encompasses the implementation of those provisions, including monitoring of compliance.
Așa cum rezultă chiar din text, obligația de transpunere a statelor membre depășește limita unei simple activități legislative, fiind inclusă punerea în aplicare a acestor dispoziții, inclusiv controlul respectării acestora.
The same obligation is incumbent on Member States in the event of workers being posted and, in that regard, in accordance with Article 4(1) of Directive 91/533, measures must be taken to ensure that employees receive additional information in advance of their posting concerning the conditions thereof.
Aceeași obligație revine statului membru în cauză în situațiile de detașare a lucrătorilor salariați, fiind necesar să se asigure, în sensul articolului 4 alineatul (1) din Directiva 91/533, că lucrătorul obține în prealabil informații suplimentare legate de condițiile detașării sale.
If the State from which the posting is
În cazul în care statul
Finally, the observations of the Luxembourg Government concerning the legislative procedure leading to the adoption of Directive 2006/123 must be rejected as irrelevant as regards examination of this complaint.
În cele din urmă, explicațiile guvernului luxemburghez cu privire la procesul legislativ care a condus la adoptarea Directivei 2006/123 vor fi respinse ca irelevante pentru examinarea acestui motiv.
The Luxembourg Law of 20 December 2002 at issue is connected neither in terms of content nor time with Directive 2006/123.
Nu există nicio legătură materială sau temporală între Legea luxemburgheză din 20 decembrie 2002 în litigiu și Directiva 2006/123.
Rather, it is solely concerned with the transposition of Directive 96/71.
Aceasta se rezumă la transpunerea Directivei 96/71.
28 — Under Article 2(1) and Article 3(1) of Directive 91/533, an employer is obliged to inform an employee in writing of the essential aspects of the contract or employment relationship not later than two months after the commencement of employment.
28 — Angajatorul are obligația, în sensul articolului 2 alineatul (1) coroborat cu articolul 3 alineatul (1) din Directiva 91/533, de a aduce la cunoștința lucrătorului salariat, în termen de cel mult două luni de la începerea activității acestuia, elementele esențiale ale contractului sau ale raportului de muncă.
Article 2(2) sets out the minimum requirements concerning the information to be supplied.
Cu privire la obligația de informare, articolul 2 alineatul (2) din Directiva 91/533 menționează o limită minimă.
In addition, under Article 4(1) of Directive 91/533, in the case of employees who are required to work in a country or countries other than the Member State whose law and/or practice governs the contract or employment relationship, the written proof must include information on (i) the duration of the employment abroad, (ii) the currency to be used for the payment of remuneration, (iii) where appropriate, the benefits in cash or in kind attendant on the employment abroad and, where appropriate, the conditions governing the employee’s repatriation; in these cases, too, such information on the currency to be used for the payment of remuneration and the benefits attendant on the employment abroad may be given in the form of a reference to the laws, regulations and administrative or statutory provisions or collective agreements.
În plus, în sensul articolului 4 alineatul (1) din Directiva 91/533, dacă unui lucrător i se solicită să își exercite activitatea în una sau în mai multe țări, altele decât statul membru ale cărui legislație și practică reglementează contractul sau raportul de muncă, documentul scris trebuie să cuprindă cel puțin (i) durata angajării în străinătate, (ii) moneda în care urmează să se facă plata remunerației sale, (iii) dacă este cazul, prestațiile în bani sau în natură care însoțesc angajarea în străinătate, (iv) dacă este cazul, condițiile care reglementează repatrierea salariatului, iar în aceste situații, informațiile pot fi furnizate, dacă este cazul, sub forma unei trimiteri la actele cu putere de lege, la actele administrative sau la alte norme obligatorii ori la convențiile colective care reglementează aceste aspecte.
Those documents must reach the employee’s possession before his departure.
Aceste documente trebuie să intre în posesia lucrătorului salariat înainte de plecare. A se vedea în acest sens Fuchs, M., și Marhold, F., Europäisches Arbeitsrecht, citată la nota de subsol 16, p.
29 — On the legal relationship between Directive 96/71 and Directive 2006/123, see my observations in footnote 9.
29 — Cu privire la raportul juridic dintre Directiva 96/71 și Directiva 2006/123, a se vedea explicațiile de la nota de subsol 9.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-319/06
CONCLUZIILE AVOCATULUI GENERAL TRSTENJAK — CAUZA C-319/06 acestei prevederi de instanțele naționale 30.
— Automatic adjustment of pay in accordance with developments in the cost of living
În acest sens, argumentul Comisiei va fi respins ca neîntemeiat.
With regard to the automatic adjustment of pay in accordance with developments in the cost of living established by point (2) of Article 1(1) of the Law of 20 December 2002, the Luxembourg Government argues that the provision aims to protect employees and contributes to the maintenance of good labour relations in Luxembourg.
Cu privire la adaptarea automată a „remunerației” la evoluția costului vieții, prevăzută la articolul 1 alineatul (1) punctul 2 din Legea din 20 decembrie 2002, guvernul luxemburghez susține că ar fi destinată protecției lucrătorilor salariați și ar contribui la menținerea păcii sociale în Luxemburg.
It contends that such automatic adjustment is implicitly covered by Article 3(1) of Directive 96/71.
Acesta susține că o asemenea adaptare automată ar fi prevăzută implicit la articolul 3 alineatul (1) din Directiva 96/71.
— Compliance with the rules on parttime and fixedterm work
— Respectarea reglementării muncii cu timp parțial și a muncii pe durată determinată
The Commission’s complaint, however, is not directed against the automatic nature of that mechanism but against the indisputable fact that Luxembourg law provides for a general adjustment of ’pay’ which includes both real wages and minimum rates of pay.
Obiecția Comisiei nu este îndreptată însă împotriva caracterului automat al acestui mecanism, ci vizează aspectul necontestat că, în sensul legislației luxemburgheze, se realizează cu caracter general o adaptare a „remunerației”, fiind incluse atât salariul real, cât și salariul minim.
In its letter of 30 August 2004 the Luxembourg Government had already indicated that under Luxembourg law the minimum wage was also subject to the general adjustment mechanism.
Chiar prin scrisoarea din 30 august 2004, guvernul luxemburghez a afirmat că salariul minim face de asemenea obiectul mecanismului de adaptare, în sensul legislației luxemburgheze.
In the Commission’s view, however, that does not conform to the requirements of Article 3(1)(c) of Directive 96/71 which refers simply to ’minimum rates of pay’.
În opinia Comisiei, această situație nu corespunde cerințelor prevăzute la articolul 3 alineatul (1) litera (c) din Directiva 96/71, în care este menționat exclusiv „salariul minim”.
162, indicate that the scope of national laws, regulations or administrative provisions must be assessed in the light of the interpretation placed on them by national courts.
162, arată că domeniul de aplicare al legilor, regulamentelor sau actelor administrative va fi interpretat în funcție de interpretarea conferită de instanțele naționale.
If a national provision is capable of different interpretations — one consistent with Community law and another not — it is incumbent on the Commission to prove that the national courts do not interpret the provision at issue in accordance with Community law.
În cazul în care dispoziția națională permite interpretări diferite – una care încalcă dreptul comunitar, iar alta conformă dreptului comunitar –, Comisia trebuie să dovedească faptul că instanțele naționale nu interpretează dispoziția respectivă în acord cu dreptul comunitar.
However, in the present case the wording of point (2) of Article 1(1) of the Law of 20 December 2002 is unambiguous and does not allow for other interpretations pointing to an infringement of Article 3(1)(c) of Directive 91/533.
În speță, textul articolului 1 alineatul (1) punctul 2 din Legea din 20 decembrie 2002 este însă fără echivoc și nu lasă loc pentru o interpretare diferită, care ar justifica o încălcare a articolului 3 alineatul (1) litera (c) din Directiva 91/533.
The Commission is correct in its assertion that the wording of the Luxembourg legislation transposing Directive 96/71 differs from that of the Directive.
Astfel se confirmă argumentul Comisiei în sensul că norma luxemburgheză de transpunere diferă de textul Directivei 96/71.
In determining whether a provision of national law conflicts
Pentru a aprecia dacă o dispoziție națională contravine dreptului comunitar se va ține cont de interpretarea conferită
COMMISSION v LUXEMBOURG home State, thus rendering the provision of services in Luxembourg less advantageous to foreign undertakings.
COMISIA/LUXEMBURG ciilor în Luxemburg devine mai puțin atractivă pentru întreprinderile din alte state.