natgillin/translations-raw huggingface dataset:
On the substance, the Court of First Instance annulled the contested decision, on the ground that, being a decision within the meaning of Article 249 EC, it was vitiated by lack of powers.
Pe fond, Tribunalul a anulat actul în litigiu pentru motivul că, reprezentând o decizie în sensul articolului 249 CE, acesta este viciat prin lipsa competenței.
The College of Commissioners had not been consulted and the Director-General who signed the contested decision had received no specific power from the College.
Întradevăr, colegiul membrilor Comisiei nu a fost consultat și directorul general semnatar al acestui act nu a primit nicio abilitare specifică din partea acestui colegiu.
Forms of order sought by the parties
Concluziile părților
— give final judgment by declaring that the application before the Court of First Instance was inadmissible, and
— pronunțarea unei hotărâri definitive prin constatarea faptului că acțiunea formulată la Tribunal era inadmisibilă și
— order Infront to pay the Commission’s costs at first instance and on appeal.
— obligarea societății Infront la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Comisie în procedura în primă instanță și din recurs.
— dismiss the appeal, or
— respingerea recursului sau
— refer the case back to the Court of First Instance for judgment in accordance with the judgment of the Court of Justice as to law; and
— trimiterea cauzei Tribunalului pentru a pronunța o hotărâre conformă cu jurisprudența Curții și
— order the Commission to pay its own and Infront’s costs relating to the proceedings before this Court and the Court of First Instance.
— obligarea Comisiei la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a cheltuielilor de judecată efectuate de Infront în procedura aflată pe rolul Curții și al Tribunalului.
The appeal
Cu privire la recurs
The fourth paragraph of Article 230 EC provides that any natural or legal person may institute proceedings against a decision which, although in the form of a decision addressed to another person, is of direct and individual concern to the former.
În temeiul articolului 230 al patrulea paragraf CE, orice persoană fizică sau juridică poate formula o acțiune împotriva deciziilor care, deși luate sub aparența unui regulament sau a unei decizii adresate unei alte persoane, o privesc în mod direct și individual.
In support of its appeal, the Commission pleads two grounds of appeal alleging misapplication of the two latter requirements.
În susținerea recursului, Comisia invocă două motive întemeiate pe nerespectarea acestor două ultime condiții.
Prior to examining those grounds of appeal, it is necessary to define the scope and effect of Article 3a of Directive 89/552 and of the contested decision.
Înainte de a examina aceste motive, este necesar să precizăm efectele și sfera de aplicare a articolului 3a din Directiva 89/552 și ale actului în litigiu.
Under Article 3a(1) of Directive 89/552, each Member State may take measures in accordance with Community law to ensure that broadcasters under its jurisdiction do not broadcast on an exclusive basis events which are regarded by that Member State as being of major importance for society in such a way as to deprive a substantial proportion of the public in that Member State of the possibility of following them via live coverage or deferred coverage on free television.
Potrivit articolului 3a alineatul (1) din această directivă, fiecare stat membru poate adopta măsuri, în conformitate cu dreptul comunitar, pentru a asigura că emițătorii aflați sub jurisdicția sa nu difuzează în mod exclusiv evenimentele pe care acest stat le consideră de importanță majoră pentru societate, astfel încât să priveze o parte substanțială a publicului statului membru de posibilitatea de a le urmări în direct sau înregistrate, la televiziunea cu acces liber.
To that end, the Member State concerned is to draw up a list of such events.
În acest scop, statul membru în cauză elaborează o listă de astfel de evenimente.
Article 3a(2) of Directive 89/552 requires the Commission to verify that those measures are compatible with Community law and to publish them in the Official Journal.
Articolul 3a alineatul (2) din directiva menționată impune Comisiei să verifice dacă respectivele măsuri sunt compatibile cu dreptul comunitar și să le publice în Jurnalul Oficial.
Article 3a(3) puts in place a mutual recognition mechanism by which the other Member States must ensure that broadcasters under their jurisdiction do not circumvent measures adopted pursuant to Article 3a(1) by another Member State, approved by the Commission and published in the Official Journal.
Alineatul (3) al articolului menționat instituie un mecanism de recunoaștere reciprocă potrivit căruia statele membre trebuie să se asigure că emițătorii aflați sub jurisdicția lor nu se sustrag de la măsurile adoptate în aplicarea alineatului (1) al aceluiași articol de către un alt stat membru, aprobate de Comisie și publicate în Jurnalul Oficial.
That is also stated in the 19th recital in the preamble to Directive 97/36, from the terms of which it is evident that Article 3a of Directive 89/552 is intended to prevent the possibility of circumvention of national measures protecting a legitimate general interest.
Tocmai acestea sunt (deopotrivă) prevăzute și de al nouăsprezecelea considerent al Directivei 97/36, din termenii căruia rezultă că articolul 3a din Directiva 89/552 urmărește să împiedice eventuala ocolire a măsurilor naționale destinate să protejeze un interes general legitim.
Pursuant to that legislation, the Commission informed the United Kingdom, by the contested decision, of the approval of the measures it had adopted and of their subsequent publication in the Official Journal.
În aplicarea acestei reglementări, Comisia a informat Regatul Unit, prin actul în litigiu, cu privire la aprobarea măsurilor pe care acest stat membru i le notificase și cu privire la publicarea lor subsecventă în Jurnalul Oficial.
As the Court of First Instance held, that decision thus closed the verification procedure which the Commission was required to carry out under Article 3a(2) of Directive 89/552.
După cum a constatat Tribunalul, acest act a încheiat astfel procedura de verificare pe care Comisia era obligată să o efectueze în temeiul articolului 3a alineatul (2) din Directiva 89/552.
The publication in the Official Journal of those measures informed the other Member States of their existence and enabled them to comply with their obligations under Article 3a(3) of Directive 89/552.
Publicarea în Jurnalul Oficial a măsurilor menționate a permis celorlalte state membre să ia cunoștință de acestea și să se conformeze obligațiilor ce le revin în temeiul articolului 3a alineatul (3) din aceeași directivă.
The contested decision therefore triggered the mutual recognition mechanism under Article 3a(3) of Directive 89/552 and, consequently, activated the other Member States’ obligation to ensure that broadcasters under their jurisdiction did not circumvent the measures adopted by the United Kingdom pursuant to Article 3a(1).
Actul în litigiu a declanșat, așadar, mecanismul de recunoaștere reciprocă prevăzut la articolul 3a alineatul (3) din Directiva 89/552 și, în consecință, a activat obligația celorlalte state membre de a se asigura că emițătorii aflați sub jurisdicția lor nu se sustrag de la măsurile adoptate de Regatul Unit în aplicarea alineatului (1) al acestui articol.
It is in the light of those considerations that the Commission’s grounds of appeal must be examined.
Tocmai în lumina acestor considerente este necesar să examinăm motivele invocate de Comisie.
The first ground of appeal, alleging misapplication of the requirement of direct concern
Cu privire la primul motiv, întemeiat pe încălcarea condiției referitoare la interesul direct
The Commission submits that the Court of First Instance erroneously applied the caselaw mentioned in paragraph 22 of the present judgment, which defines the requirement of direct concern under the fourth paragraph of Article 230 EC.
Comisia susține că Tribunalul a aplicat în mod eronat jurisprudența menționată la punctul 22 din prezenta hotărâre, care precizează condiția referitoare la interesul direct, prevăzută la articolul 230 al patrulea paragraf CE.
First of all, the contested decision does not affect Infront’s legal situation.
Mai întâi, actul în litigiu nu ar avea incidență asupra situației juridice a societății Infront.
It requires the Member States other than the United Kingdom to ensure that broadcasters under their jurisdiction do not deprive a substantial proportion of the public in that Member State of the possibility of following certain designated events on free television.
Acesta ar impune statelor membre, altele decât Regatul Unit, obligația de a lua măsuri astfel încât emițătorii aflați sub jurisdicția lor să nu priveze o parte substanțială a publicului acestui stat membru de posibilitatea de a urmări anumite evenimente desemnate pe un canal de televiziune „cu acces liber”.
For that purpose, legal obligations are therefore to be imposed only on such broadcasters.
În acest scop, numai unor astfel de emițători le sunt, așadar, impuse obligații legale.
Assuming that a pay television company established in a Member State other than the United Kingdom wished to bid for the exclusive television broadcasting rights in question, the legal restrictions which are imposed on it could lead it to refrain from doing so.
Presupunând că o societate de televiziune cu acces cu plată stabilită într-un stat membru, altul decât Regatul Unit, ar dori eventual să facă o ofertă pentru a dispune de drepturile exclusive de difuzare prin programe de televiziune în cauză, restricțiile juridice care îi sunt impuse ar putea să o determine să renunțe.
Consequently, Infront would have fewer potential purchasers and probably find itself in a worse business situation than it had envisaged, and that would be not because of a change in its legal position, but solely because it would not be in a position to find the purchaser it could have hoped for.
În consecință, Infront ar avea mai puțini ofertanți potențiali și s-ar afla probabil într-o situație comercială mai puțin avantajoasă decât cea pe care o avusese în vedere, și aceasta nu din cauza unei modificări a poziției sale juridice, ci numai din cauza faptului ca nu ar fi în măsură să găsească cumpărătorul pe care l-ar fi putut spera.
It would therefore suffer the indirect economic consequences of the contested decision, whereas its legal position would remain unaltered.
Societatea ar suporta astfel consecințele economice indirecte ale actului în litigiu, în timp ce poziția sa juridică ar rămâne neschimbată.
Next, even those economic consequences are completely uncertain, since there was no broadcaster established in a Member State other than the United Kingdom which would be willing to pay the considerable sum demanded by Infront for the right to broadcast in the United Kingdom the designated events for which it holds the exclusive television broadcasting rights.
În continuare, chiar și aceste consecințe economice ar fi complet nesigure, întrucât nu ar exista emițători stabiliți într-un stat membru, altul decât Regatul Unit, care ar fi dispuși să plătească suma considerabilă solicitată de Infront pentru dreptul de difuzare în Regatul Unit a evenimentelor desemnate pentru care aceasta deține drepturile exclusive de difuzare prin programe de televiziune.
The Court of First Instance should have required Infront to prove the plausibility of such a factual situation and the probability of economic loss arising from the contested decision.
Or, Tribunalul ar fi trebuit să solicite societății Infront să dovedească plauzibilitatea unei astfel de situații de fapt și probabilitatea unui prejudiciu economic ce rezultă din actul în litigiu.
By failing to apply the appropriate burden of proof, it again fell into error of law.
Prin abținerea de la a impune sarcina probei adecvată, Tribunalul ar fi comis de asemenea o eroare de drept.
Finally, the Court of First Instance wrongly found that the Member States have no discretion in the implementation of the obligations laid down by Article 3a(3) of Directive 89/552.
În sfârșit, Tribunalul ar fi considerat în mod eronat că statele membre nu dispuneau de nicio marjă de apreciere în executarea obligațiilor prevăzute la articolul 3a alineatul (3) din Directiva 89/552.
Admittedly, the identity of the events considered to be of major
Cu siguranță, identitatea evenimentelor considerate
However, the extent to which such an event will be broadcast, in practice, in accordance with the interests of that Member State, largely depends on the legislation and the decision-making structure adopted by each Member State under Article 3a(3).
Cu toate acestea, măsura în care un astfel de eveniment va fi difuzat, în practică, în conformitate cu interesele acestui stat membru ar depinde în mare măsură de legislația și de structura decizională adoptate de fiecare stat membru în temeiul articolului 3a alineatul (3) menționat.
That provision itself states that the task entrusted to the Member States must be achieved ‘by appropriate means, within the framework of their legislation’.
Această dispoziție ar prevedea ea însăși că sarcina încredințată statelor membre trebuie să se realizeze „prin mijloacele adecvate, în cadrul legislației lor”.
The results in each Member State may be very different depending on the approach followed in each particular case.
Or, rezultatele obținute în fiecare stat membru ar putea fi foarte diferite în funcție de abordarea urmată în fiecare caz specific.
In those circumstances, the implementation of the contested decision by Member States other than the United Kingdom involves the exercise of a broad discretion.
În aceste condiții, punerea în aplicare a actului în litigiu de către statele membre, altele decât Regatul Unit, ar presupune exercitarea unei marje de apreciere considerabile.
Infront submits that the Court of First Instance correctly concluded that the contested decision is of direct concern to it.
În opinia societății Infront, Tribunalul a concluzionat în mod corect că actul în litigiu o privește în mod direct.
First, it must be determined whether the contested decision directly affects Infront’s legal situation.
În primul rând, este necesar să se aprecieze dacă actul în litigiu produce în mod direct efecte asupra situației juridice a societății Infront.
Under Articles 98 and 101 of the Broadcasting Act, a broadcaster which wishes to broadcast, exclusively and live, a designated event must, if the service is intended to be received in all or part of the United Kingdom, obtain the ITC’s consent.
Din articolele 98 și 101 din Legea privind radiodifuziunea rezultă că un emițător care dorește să difuzeze, în exclusivitate și în direct, un eveniment desemnat trebuie să obțină consimțământul CIT, din moment ce serviciul este destinat să fie recepționat pe întreg teritoriul Regatului Unit sau pe o parte a acestuia.
Under the Independent Television Commission Code on Sports and other Listed Events, as amended, the factors on which the ITC’s consent depends are essentially that the sale of the television broadcasting rights was the subject of a public announcement and that broadcasters had a genuine opportunity to acquire those rights on terms which were fair and reasonable.
Potrivit Codului Comisiei Independente a Televiziunii cu privire la evenimente sportive și la alte evenimente înscrise pe listă, astfel cum a fost modificat, factorii care condiționează acest consimțământ sunt, în esență, constituiți din împrejurările că vânzarea drepturilor de transmisie prin programe de televiziune a făcut obiectul unui anunț public și că emițătorii au dispus de o posibilitate reală de a achiziționa aceste drepturi în condiții rezonabile și echitabile.
As has been stated in paragraphs 35 to 39 of the present judgment, Member States other than the United Kingdom must, because of the contested decision, ensure that broadcasters under their jurisdiction do not circumvent the measures adopted by the United Kingdom pursuant to Article 3a(1) of Directive 89/552 and, therefore, that they do not broadcast designated events notwithstanding the requirements of those measures.
Astfel cum sa constatat la punctele 35-39 din prezenta hotărâre, statele membre, altele decât Regatul Unit, sunt obligate, prin actul în litigiu, să se asigure că emițătorii aflați sub jurisdicția lor nu se sustrag de la măsurile adoptate de acest stat membru în aplicarea articolului 3a alineatul (1) din Directiva 89/552 și, prin urmare, că aceștia nu difuzează evenimentele desemnate în pofida cerințelor măsurilor respective.
It follows that those Member States must ensure that such broadcasters do not broadcast those events, exclusively and live, to the United Kingdom public if they acquired the television broadcasting rights to those events through a sale procedure which did not take account of the criteria mentioned in the preceding paragraph.
Rezultă că aceste state membre sunt obligate să ia măsuri astfel încât emițătorii menționați să nu difuzeze, în exclusivitate și în direct, aceste evenimente destinate publicului Regatului Unit din moment ce și-au achiziționat drepturile de difuzare prin programe de televiziune a respectivelor evenimente în cadrul unei proceduri de vânzare care nu ține cont de criteriile menționate la punctul precedent.
The measures adopted by the United Kingdom and approved by the contested decision thus impose certain restrictions on broadcasters where they envisage broadcasting designated events for which Infront acquired exclusive rights.
Măsurile adoptate de Regatul Unit și aprobate prin actul în litigiu impun astfel emițătorilor menționați un anumit număr de limite atunci când aceștia intenționează să difuzeze evenimente desemnate pentru care Infront a achiziționat drepturi exclusive.
Since those restrictions are linked to the circumstances in which those broadcasters acquire the television broadcasting rights to designated events from Infront, the effect of the measures adopted by the United Kingdom and the contested decision is to subject the rights held by Infront to new restrictions which did not exist when it acquired those broadcasting rights and which render their exercise more difficult.
În măsura în care aceste limite sunt legate de condițiile în care acești emițători achiziționează de la Infront drepturile de difuzare prin programe de televiziune a evenimentelor desemnate, măsurile adoptate de Regatul Unit și actul în litigiu au drept consecință să adauge la drepturile deținute de această societate noi restricții care nu existau la momentul în care aceasta a achiziționat respectivele drepturi de difuzare și care fac mai dificilă exercitarea acestora din urmă.
Thus, the contested decision directly affects Infront’s legal situation.
Astfel, actul în litigiu afectează în mod direct situația juridică a societății Infront.
The Commission asserts none the less that the reality of such effects on Infront’s legal situation is not established because there was no broadcaster established in the Member States other than the United Kingdom which would, in the absence of the contested decision, be interested in purchasing the television broadcasting rights held by Infront and which would be prevented or dissuaded from acquiring them because of the adoption of that decision.
Comisia afirmă totuși că nu sa stabilit existența în realitate a unor astfel de incidențe asupra situației juridice a societății Infront, întrucât nu există emițători stabiliți în state membre, altele decât Regatul Unit, care, în lipsa actului în litigiu, ar fi interesați de achiziționarea de drepturi de difuzare prin programe de televiziune deținute de Infront și care ar fi împiedicați sau descurajați să le achiziționeze din cauza adoptării acestui act.
In addition, the Court of First Instance reversed the burden of proof in that regard.
În plus, Tribunalul ar fi inversat sarcina probei cu privire la acest aspect.
The Community legislature inserted Article 3a(3) in Directive 89/552 precisely because circumstances can exist in which broadcasters under the jurisdiction of a Member State purchase exclusive television broadcasting rights to an event considered to be of major importance for society by another Member State and broadcast it to the public in that Member State under conditions which deprive a substantial proportion of that public of the possibility of following it.
Trebuie constatat că legiuitorul comunitar a inserat articolul 3a alineatul (3) în Directiva 89/552 tocmai pentru motivul că pot exista situații în care emițători aflați sub jurisdicția unui stat membru achiziționează drepturi exclusive pentru difuzarea prin programe de televiziune a unui eveniment considerat de importanță majoră pentru societate de un alt stat membru și îl difuzează către publicul acestui din urmă stat prin modalități care privează o parte semnificativă a acestui public de posibilitatea de al urmări.
The Court of First Instance ruled on that aspect in paragraphs 148 and 149 of the judgment under appeal.
Tribunalul sa pronunțat cu privire la acest subiect la punctele 148 și 149 din hotărârea atacată.
First, it took note of several cases of cross-frontier broadcasts of events considered to be of major importance for society in which broadcasters had acted in that manner.
Pe de o parte, acesta sa bazat pe mai multe cazuri de difuzări transfrontaliere de evenimente considerate de importanță majoră pentru societate în care emițătorii au acționat în modul respectiv.
Second, it considered that the Commission had not made out its allegations that the specificity of the television broadcasting market in the United Kingdom precludes, in the circumstances of this case, such situations. In
Pe de altă parte, Tribunalul a apreciat că nu au fost susținute afirmațiile Comisiei potrivit cărora specificitatea pieței difuzării programelor de televiziune în Regatul Unit ar exclude, în speță, asemenea situații.
COMMISSION v INFRONT WM the light of those matters, the Court of First Instance concluded that the television broadcasting rights in that Member State to the FIFA World Cup finals would not necessarily have been acquired by broadcasters established in that same State.
COMISIA/INFRONT WM prin programe de televiziune în acest stat membru a etapei finale a Campionatului Mondial de Fotbal al FIFA nu ar fi fost în mod necesar achiziționate de emițători stabiliți în același stat.
By so doing, the Court of First Instance did not reverse the burden of proof on the parties.
Prin aceasta, Tribunalul nu a inversat sarcina probei care revenea părților.
It made an unfettered assessment of the facts which were intended to establish the reality of cross-frontier broadcasting of the designated events.
Acesta a procedat la o apreciere suverană a faptelor care urmăreau să stabilească existența în realitate a difuzărilor transfrontaliere ale evenimentelor desemnate.
In that regard, the Court of First Instance is free to take account of the fact that a party has refrained from adducing evidence in support of its own allegations (see Case C-214/05 P Rossi v OHIM [2006] ECR I-7057, paragraph 23).
Or, în această privință, Tribunalul este liber să țină cont de faptul că o parte se abține să furnizeze elemente în sprijinul propriilor afirmații (a se vedea Hotărârea din 18 iulie 2006, Rossi/OAPI, C-214/05 P, Rec., p. I-7057, punctul 23).
Moreover it is settled caselaw that an appeal lies on points of law only and that the Court of First Instance thus has exclusive jurisdiction to find and appraise the relevant facts and assess the evidence.
În plus, potrivit jurisprudenței constante, recursul se limitează la probleme de drept și Tribunalul este, așadar, singurul competent să constate și să aprecieze faptele pertinente, precum și să evalueze probele.