natgillin/translations-raw huggingface dataset:
According to the information relating to courts and redress procedures pursuant to Article 68 of Regulation No 2201/2003 (OJ 2005 C 40, p.
Rezultă din informațiile privind instanțele și căile de atac, comunicate în conformitate cu articolul 68 din Regulamentul nr. 2201/2003 (JO 2005, C 40, p.
It is apparent from that information that an application for a declaration of enforceability of a judgment issued by a court of a Member State other than the Republic of Lithuania, pursuant to Article 28(1) of the Regulation, must be lodged before the Lietuvos apeliacinis teismas.
Rezultă din informațiile menționate că o cerere de încuviințare a executării unei hotărâri judecătorești pronunțate de o instanță dintr-un alt stat membru decât Republica Lituania, în aplicarea articolului 28 alineatul (1) din regulament, trebuie formulată în fața Lietuvos apeliacinis teismas.
Pursuant to Article 72, the Regulation is to apply essentially from 1 March 2005.
Potrivit articolului 72, regulamentul se aplică, în substanță, de la 1 martie 2005.
The Regulation does not apply in respect of the Kingdom of Denmark.
Regulamentul nu se aplică în privința Regatului Danemarcei.
Mrs Rinau, a Lithuanian national, and Mr Rinau, a German national, married on 27 July 2003 and resided in Bergfeld (Germany).
Doamna Rinau, de cetățenie lituaniană, și domnul Rinau, de cetățenie germană, sau căsătorit la 27 iulie 2003 și au avut domiciliul la Bergfelde (Germania).
Their daughter, Luisa, was born on 11 January 2005.
Fiica acestora, Luisa, sa născut la 11 ianuarie 2005.
In the course of March 2005 the spouses began to live sep -arately, Luisa remaining with her mother.
În cursul lunii martie a anului 2005, soții Rinau au început să locuiască separat, Luisa rămânând să locuiască la mamă.
It was then that, according to the order for reference, divorce proceedings were initiated before the Amtsgericht Oranienburg (Oranienburg Local Court) (Germany).
Potrivit deciziei de trimitere, la acest moment a fost inițiată o procedură de divorț în fața Amtsgericht Oranienburg (Tribunalul Cantonal din Oranienburg, Germania).
On 21 July 2006, having obtained Mr Rinau’s consent to leaving Germany with their daughter for two weeks’ holidays, Mrs Rinau travelled with Luisa and a son from an earlier relationship to Lithuania, where she has remained ever since.
La 21 iulie 2006, după ce a obținut permisiunea domnului Rinau de a părăsi teritoriul german alături de fiica acestora pentru o vacanță de două săptămâni, doamna Rinau a intrat împreună cu fiica și cu un fiu, născut dintr-o primă relație, în Lituania, unde a rămas până în prezent.
On 14 August 2006, the Amtsgericht Oranienburg provisionally awarded custody of Luisa to her father.
La 14 august 2006, Amtsgericht Oranienburg a încredințat-o provizoriu pe Luisa tatălui acesteia.
On 11 October 2006, the Brandenburgisches Oberlandesgericht (Higher Regional Court of Land Brandenburg) (Germany) dismissed Mrs Rinau’s appeal and upheld the decision of the Amtsgericht Oranienburg.
La 11 octombrie 2006, Brandenburgisches Oberlandesgericht (Germania) a respins apelul declarat de doamna Rinau și a menținut hotărârea pronunțată de Amtsgericht Oranienburg.
On 30 October 2006, Mr Rinau applied to the Klaipėdos apygardos teismas (Klaipėda Regional Court) (Lithuania) in order to obtain the return of his daughter to Germany, relying on the 1980 Hague Convention and the Regulation.
La 30 octombrie 2006, domnul Rinau sa adresat Klaipėdos apygardos teismas (Tribunalul Regional din Klaipėda) (Lituania) pentru a obține înapoierea fiicei sale în Germania, invocând prevederile Convenției de la Haga din 1980 și ale regulamentului.
That court dismissed the application by a decision of 22 December 2006.
Printr-o decizie pronunțată la 22 decembrie 2006, tribunalul sus-menționat a respins cererea.
According to information provided to the Court of Justice at the hearing, the decision of 22 December 2006 was transmitted to the German central authority by Mr Rinau’s lawyer, and that authority itself forwarded that decision to the Amtsgericht Oranienburg.
Potrivit informațiilor furnizate Curții cu ocazia ședinței, Decizia din 22 decembrie 2006 a fost trimisă autorității centrale germane de către avocatul domnului Rinau, iar autoritatea în cauză a comunicat ea însăși decizia către Amtsgericht Oranienburg.
Subsequent to that transmission, the Lithuanian central authority sent a translation of that decision into German.
După efectuarea acestei comunicări, autoritatea centrală lituaniană a transmis o traducere în limba germană a deciziei.
By a decision of 15 March 2007, the Lietuvos apeliacinis teismas overturned the decision of the Klaipėdos apygardos teismas and ordered that the child be returned to Germany.
Printr-o decizie pronunțată la 15 martie 2007, Lietuvos apeliacinis teismas a reformat decizia pronunțată de Klaipėdos apygardos teismas și a dispus înapoierea copilului în Germania.
In the course of April 2007, the Klaipėdos apygardos teismas made an order suspending the enforcement of the decision of the Lietuvos apeliacinis teismas of 15 March 2007.
În cursul lunii aprilie a anului 2007, Klaipėdos apygardos teismas a pronunțat o ordonanță de suspendare a executării Deciziei din 15 martie 2007 a Lietuvos apeliacinis teismas.
The latter court set aside that order by a decision of 4 June 2007.
Această din urmă instanță a anulat ordonanța menționată prin Hotărârea din 4 iunie 2007.
As was made clear at the hearing, the enforcement of the decision of 15 March 2007 has been suspended several times.
Astfel cum sa precizat cu ocazia ședinței, executarea Deciziei din 15 martie 2007 a fost suspendată în repetate rânduri.
On 4 June 2007 and 13 June 2007 respectively, Mrs Rinau and the Head of the Public Prosecution Service of the Republic of Lithuania applied to the Klaipėdos apygardos teismas to have the proceedings reopened, relying on new circumstances and the interest of the child in accordance with the first paragraph of Article 13 of the 1980 Hague Convention.
La 4 iunie 2007, doamna Rinau și, respectiv, la 13 iunie 2007, procurorul general al Republicii Lituania au solicitat Klaipėdos apygardos teismas redeschiderea procedurii, invocând împrejurări noi și interesul copilului în sensul articolului 13 primul paragraf din Convenția de la Haga din 1980.
On 19 June 2007, that court dismissed those applications on the ground that the jurisdiction to adjudicate on them did not belong to it, but to the German courts.
La 19 iunie 2007, tribunalul sesizat a respins cererile respective pentru motivul că în acest caz competența nu îi revenea, ci aparținea instanțelor germane.
Mrs Rinau lodged an appeal against that dismissal, but the Lietuvos apeliacinis teismas upheld the decision by a decision of 27 August 2007.
Întrucât doamna Rinau a declarat apel împotriva acestei hotărâri de respingere, Lietuvos apeliacinis teismas a menținut hotărârea prin Decizia din 27 august 2007.
Both those decisions were quashed by the Lietuvos Aukščiausiasis Teismas by a judgment of 7 January 2008, which referred the applications back to the Klaipėdos apygardos teismas.
Ultimele două decizii menționate au fost casate de Lietuvos Aukščiausiasis Teismas prin Hotărârea din 7 ianuarie 2008, prin care sa dispus retrimiterea cererilor formulate către Klaipėdos apygardos teismas.
By a decision of 21 March 2008, the Klaipėdos apygardos teismas once again dismissed the applications for a reopening.
Prin Decizia din 21 martie 2008, Klaipėdos apygardos teismas a respins din nou aceste cereri.
That decision was upheld by the Lietuvos apeliacinis teismas by a decision of 30 April 2008.
Hotărârea pronunțată cu această ocazie a fost menținută de către Lietuvos apeliacinis teismas prin Decizia din 30 aprilie 2008.
On an application by Mrs Rinau, the Lietuvos Aukščiausiasis Teismas decided, on 26 May 2008, to adjudicate in cassation on those decisions and suspended the enforcement of the decision of 15 March 2007 requiring the return of Luisa to Germany pending its decision on the substance of the case.
La cererea doamnei Rinau, Lietuvos Aukščiausiasis Teismas a decis, la 26 mai 2008, să se pronunțe în recurs asupra acestor decizii și a dispus suspendarea executării Deciziei din 15 martie 2007 prin care sa dispus înapoierea minorei Luisa în Germania până la momentul când va pronunța propria sentință asupra fondului.
Meanwhile, by a judgment of 20 June 2007, the Amtsgericht Oranienburg granted the divorce of Mr and Mrs Rinau.
Între timp, prin Hotărârea din 20 iunie 2007, Amtsgericht Oranienburg a pronunțat divorțul soților Rinau.
It awarded permanent custody of Luisa to Mr Rinau.
Instanța a încredințat-o definitiv pe minora Luisa domnului Rinau.
Taking into consideration in particular the decision of 22 December 2006 of the Klaipėdos apygardos teismas refusing the return of the child, the Amtsgericht Oranienburg took account of the content of that decision and of the submissions made and ordered Mrs Rinau to send the child back to Germany and to leave her in the custody of Mr Rinau.
Luând în principal în considerare Decizia din 22 decembrie 2006 a Klaipėdos apygardos teismas de refuz al înapoierii copilului, Amtsgericht a ținut cont de conținutul acestei decizii, precum și de argumentele prezentate și a dispus ca doamna Rinau să înapoieze copilul în Germania și să îl încredințeze domnului Rinau.
Mrs Rinau was not present at the hearing of that court, but she was represented there and made submissions.
Doamna Rinau nu a participat la ședința desfășurată în fața acestei instanțe, dar a fost reprezentată și a prezentat observații.
On the same day, the Amtsgericht Oranienburg annexed to its decision a certificate issued pursuant to Article 42 of the Regulation.
În aceeași zi, Amtsgericht Oranienburg a completat hotărârea pronunțată cu un certificat emis în temeiul articolului 42 din regulament.
On 20 February 2008, the Brandenburgisches Oberlandesgericht dismissed the appeal lodged by Mrs Rinau against the judgment of the Amtsgericht Oranienburg, upheld that judgment in relation to Luisa’s custody and held that Mrs Rinau was already bound to return the child to Germany.
La 20 februarie 2008, Brandenburgisches Oberlandesgericht a respins apelul declarat de doamna Rinau împotriva hotărârii menționate mai sus, a menținut hotărârea în ceea ce privește încredințarea minorei Luisa și a constatat că exista deja obligația doamnei Rinau de a readuce copilul în Germania.
Mrs Rinau was present at the hearing and made submissions.
Doamna Rinau a participat la ședință și a prezentat observații.
Mrs Rinau lodged an application before the Lietuvos apeliacinis teismas for nonrecognition of the judgment of the Amtsgericht Oranienburg of 20 June 2007, in so far as it had awarded custody of Luisa to Mr Rinau and ordered Mrs Rinau to return the child to her father and to leave her in his custody.
Doamna Rinau a introdus o cerere la Lietuvos apeliacinis teismas prin care solicita refuzul recunoașterii Hotărârii din 20 iunie 2007 a Amtsgericht Oranienburg, în măsura în care această hotărâre dispusese încredințarea minorei Luisa către domnul Rinau și o obligase pe mamă să înapoieze și să încredințeze copilul tatălui.
On 14 September 2007, the Lietuvos apeliacinis teismas made an order by which it found Mrs Rinau’s application inadmissible.
La 14 septembrie 2007, Lietuvos apeliacinis teismas a pronunțat o ordonanță prin care declara inadmisibilă cererea formulată de doamna Rinau.
According to that court, the certificate issued by the Amtsgericht Oranienburg pursuant to Article 42 of the Regulation stated that all the conditions necessary to the issue of such a certificate, as set out in Article 42(2), had been satisfied.
Potrivit acestei instanțe, certificatul eliberat de Amtsgericht Oranienburg în temeiul articolului 42 din regulament indica faptul că toate condițiile necesare pentru eliberarea unui astfel de certificat, prevăzute la alineatul (2) al articolului menționat, erau îndeplinite.
Taking the view that the judgment, in so far as it ordered the return of the child to Germany, ought to have been directly enforced pursuant to the provisions of Section 4 of Chapter III of the Regulation, without the need for special exequatur proceedings for the recognition and enforcement of judicial decisions, the Lietuvos apeliacinis teismas held that it was necessary to declare inadmissible Mrs Rinau’s application for nonrecognition of the part of the judgment ordering her to return the child to Mr Rinau and to leave her in his custody.
Considerând că hotărârea menționată, în măsura în care dispunea înapoierea copilului în Germania, ar fi trebuit pusă în executare direct, în temeiul prevederilor capitolului III secțiunea 4 din regulament, fără a fi necesară procedura specială de exequatur pentru recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești, Lietuvos apeliacinis teismas a decis că trebuie să se declare inadmisibilitatea cererii doamnei Rinau prin care aceasta solicita refuzul recunoașterii părții din Hotărârea din 20 iunie 2007 a Amtsgericht Oranienburg prin care era obligată să înapoieze și să încredințeze copilul tatălui.
Mrs Rinau then lodged an appeal on a point of law before the Lietuvos Aukščiausiasis Teismas to have that order set aside and a fresh decision adopted granting her application for nonrecognition of the judgment of the Amtsgericht Oranienburg of 20 June 2007, in so far as that judgment awarded custody of Luisa to Mr Rinau and ordered Mrs Rinau to return the child to her father and to leave her in his custody.
Ca urmare, doamna Rinau a declarat recurs la Lietuvos Aukščiausiasis Teismas, prin care solicita anularea ordonanței sus-menționate și pronunțarea unei noi decizii de admitere a cererii de refuz al recunoașterii Hotărârii din 20 iunie 2007 a Amtsgericht Oranienburg, în măsura în care această hotărâre o încredința pe minora Luisa domnului Rinau și o obliga pe doamna Rinau să înapoieze și să încredințeze copilul tatălui.
In these circumstances the Lietuvos Aukščiausiasis Teismas decided to stay the proceedings and to refer the following questions to the Court for a preliminary ruling:
În aceste condiții, Lietuvos Aukščiausiasis Teismas a decis să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarele întrebări preliminare:
The urgent procedure
Cu privire la procedura de urgență
By an order of 21 May 2008, lodged at the Court Registry on 22 May 2008, the Lietuvos Aukščiausiasis Teismas requested that the reference for a preliminary ruling be dealt with under the urgent procedure provided for in Article 104b of the Rules of Procedure.
Prin Ordonanța din 21 mai 2008, depusă la grefa Curții la 22 mai 2008, Lietuvos Aukščiausiasis Teismas a solicitat ca trimiterea preliminară să fie judecată potrivit procedurii de urgență prevăzute la articolul 104b din Regulamentul de procedură.
The referring court reasoned that request by reference to recital 17 in the preamble to the Regulation, which refers to the return without delay of a child which has been removed or retained, and to Article 11(3) of that regulation, which sets a deadline of six weeks for the court to which an application for return is made to issue its judgment.
Instanța de trimitere a motivat această cerere făcând trimitere la considerentul (17) al regulamentului, care menționează înapoierea fără întârziere a unui copil răpit, și la articolul 11 alineatul (3) din același regulament, care stabilește un termen de șase săptămâni în care instanța sesizată cu o cerere de înapoiere trebuie să pronunțe hotărârea.
The referring court finds that it is necessary to act urgently on the ground that any delay would be very unfavourable to the relationship between the child and the parent with whom she does not live.
Instanța națională constată necesitatea de a acționa cu celeritate pentru motivul că orice întârziere ar fi extrem de defavorabilă pentru relațiile dintre copil și părintele cu care acesta nu locuiește.
The damage to that relationship could be irreparable.
Degradarea acestor relații s-ar putea dovedi ireparabilă.
The referring court also relies on the need to protect the child against any possible harm and the need to ensure a fair balance between the interests of the child and those of her parents, which is another reason for having recourse to the urgent procedure.
Instanța de trimitere invocă de asemenea necesitatea protejării copilului împotriva unui eventual prejudiciu ce iar putea fi cauzat și necesitatea de a asigura un echilibru corect între interesele copilului și cele ale părinților săi, ceea ce ar impune deopotrivă recurgerea la procedura de urgență.
On a proposal from the Judge-Rapporteur and after hearing the Advocate General, the Third Chamber of the Court decided to allow the referring court’s request that the reference for a preliminary ruling be dealt with under an urgent procedure.
La propunerea judecătorului raportor, după ascultarea avocatului general, Camera a treia a Curții a hotărât să admită cererea instanței de trimitere de judecare a trimiterii preliminare potrivit procedurii de urgență.
The Convention of 27 September 1968 on Jurisdiction and the Enforcement of Judgments in Civil and Commercial Matters (OJ 1978 L 304, p.
Convenția din 27 septembrie 1968 privind competența judiciară și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO 1972, L 299, p.
36), which has subsequently been amended on several occasions, sought to facilitate the recognition and enforcement of judgments in civil and commercial matters as between the Contracting States.
32), modificată ulterior în mai multe rânduri, avea ca obiectiv facilitarea recunoașterii și executării hotărârilor judecătorești în materie civilă și comercială între statele contractante.
To that end, it introduced rules on jurisdiction and procedures for the recognition and enforcement of judgments in those matters.
În acest scop, convenția a instituit norme de competență și proceduri de recunoaștere și de executare a hotărârilor pronunțate în această materie.
Those rules were based on the principle of the trust of the courts of one Contracting State in the decisions taken by the courts of another Contracting State and vice versa.
Normele menționate se întemeiau pe principiul încrederii din partea instanțelor unui stat contractant în hotărârile adoptate de către instanțele unui alt stat contractant și reciproc.
According to Article 1 thereof, that convention is not to apply as regards the status or legal capacity of natural persons and rights in property arising out of a matrimonial relationship.
Potrivit articolului 1, convenția nu se aplică în ceea ce privește starea sau capacitatea juridică a persoanelor fizice și regimurile matrimoniale.
The 1980 Hague Convention was adopted on the basis that the interests of children are of paramount importance in matters relating to their custody and that it is necessary to protect children internationally from the harmful effects of their wrongful removal or retention and to establish procedures to ensure their prompt return to the State of their habitual residence, as well as to secure protection for rights of access.
Având în vedere faptul că interesul copilului este de importanță primordială în orice problemă privind încredințarea sa și că acesta trebuie protejat, pe plan internațional, împotriva efectelor dăunătoare ale unei deplasări sau rețineri ilicite și trebuie să se întocmească proceduri în vederea garantării imediatei înapoieri a copilului în statul
The guiding principles of the conventions referred to in the two previous paragraphs were taken over, in matrimonial matters and matters of parental responsibility, by the Regulation.
Abordarea prezentă în cele două convenții menționate la punctele precedente a fost preluată, în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești, de regulament.
The Regulation is applicable in civil matters relating to divorce, legal separation or marriage annulment and to the attribution, exercise, delegation, restriction or termination of parental responsibility.
Acesta se aplică materiilor civile privind, pe de o parte, divorțul, separarea de drept și anularea căsătoriei și, pe de altă parte, privind atribuirea, exercitarea, delegarea și retragerea totală sau parțială a răspunderii părintești.
Under recital 21 in the preamble thereto, the Regulation is based on the idea that the recognition and enforcement of judgments given in a Member State must be based on the principle of mutual trust and the grounds for nonrecognition must be kept to the minimum required.
Potrivit considerentului (21) al regulamentului, acesta are ca temei concepția potrivit căreia recunoașterea și executarea hotărârilor pronunțate întrun stat membru trebuie să se bazeze pe principiul încrederii reciproce, iar motivele de refuz al recunoașterii trebuie reduse la minimul necesar.
According to recitals 12 and 13 in the preamble thereto, the Regulation is based on the idea that the best interests of the child must prevail and, under recital 33, the Regulation seeks to ensure respect for the fundamental rights of the child, as set out in Article 24 of the Charter of Fundamental Rights of the European Union.
Potrivit considerentelor (12) și (13) ale regulamentului, acesta se întemeiază pe concepția potrivit căreia interesul superior al copilului trebuie să primeze și, în temeiul considerentului (33), regulamentul asigură respectarea drepturilor fundamentale ale copilului, astfel cum acestea sunt prevăzute de articolul 24 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.
The Regulation seeks, in particular, to deter child abductions between Member States and, in cases of abduction, to obtain the child’s return without delay.
În special, regulamentul urmărește să descurajeze răpirile de copii între statele membre și, în caz de răpire, să se obțină înapoierea fără întârziere a copilului.
Under recital 17 in the preamble thereto, the Regulation complements the provisions of the 1980 Hague Convention, which nevertheless remains applicable.
Potrivit considerentului (17) al regulamentului, acesta completează dispozițiile Convenției de la Haga din 1980, care rămâne, cu toate acestea, aplicabilă.
Pursuant to Article 60, the Regulation is to take precedence over the 1980 Hague Convention.
În temeiul articolului 60, regulamentul prevalează asupra Convenției de la Haga din 1980.
The questions referred for a preliminary ruling should be answered in the light of the observations and principles recalled in paragraphs 47 to 54 of this judgment.
Răspunsul la întrebările preliminare trebuie formulat în lumina observațiilor și a principiilor amintite la punctele 4754 din prezenta hotărâre.
The fourth to sixth questions
Cu privire la întrebările a patra-a șasea
By its fourth to sixth questions, which it is appropriate to examine together and first, the referring court is essentially asking whether the adoption by a court of the Member State of origin of a decision that the child be returned and the issue of the certificate under Article 42 of the Regulation comply with the objectives of and procedures under that regulation where a court of the Member State where the child is wrongfully retained has taken a decision that the child be returned to the Member State of origin.
Prin intermediul întrebărilor a patra-a șasea, care trebuie analizate împreună și înaintea celorlalte, instanța de trimitere solicită, în esență, să se stabilească dacă adoptarea unei decizii privind înapoierea copilului și eliberarea certificatului menționat la articolul 42 din regulament de către o instanță din statul membru de origine sunt conforme cu obiectivele și procedurile din regulament, în cazul în care o instanță din statul membru în care este reținut în mod ilicit copilul a pronunțat o hotărâre de înapoiere a copilului în statul membru de origine.