natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Grand Duchy of Luxembourg has acknowledged that this complaint is well founded and has stated that it has adopted Article 4 of the Law of 19 May 2006 amending the Law of 20 December 2002 (Mémorial A 2006, p.
Marele Ducat al Luxemburgului a recunoscut temeinicia acestui motiv și a indicat că a adoptat articolul 4 din Legea din 19 mai 2006 de modificare a Legii din 20 decembrie 2002 (Mémorial A 2006, p.
1806) in order to bring its national legislation into line with the relevant Community provisions.
1806) în scopul de asigura conformitatea legislației naționale cu dispozițiile comunitare relevante.
In this case it is not disputed that when the period prescribed in the reasoned opinion expired the Grand Duchy of Luxembourg had not adopted the measures necessary to ensure that point (a) of the first subparagraph of Article 3(1) had been fully transposed in its national law.
Or, în speță nu este contestat faptul că, la expirarea termenului stabilit în avizul motivat, Marele Ducat al Luxemburgului nu a adoptat măsurile necesare pentru a asigura transpunerea completă a articolului 3 alineatul (1) primul paragraf litera (a) din Directiva 96/71 în ordinea sa juridică națională.
Therefore, the Commission’s second complaint is well founded.
În consecință, al doilea motiv invocat de către Comisie este întemeiat.
The third complaint: infringement of Article 49 EC on account of the lack of clarity of the monitoring arrangements laid down in Article 7(1) of the Law of 20 December 2002
Cu privire la al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 49 CE din cauza lipsei de claritate a modalităților de control prevăzute la articolul 7 alineatul (1) din Legea din 20 decembrie 2002
By its third complaint, the Commission claims that, on account of its lack of clarity, Article 7(1) of the Law of 20 December 2002 is likely to give rise to legal uncertainty for undertakings wishing to post workers to Luxembourg.
Prin intermediul celui de al treilea motiv, Comisia arată că, din cauza lipsei sale de claritate, articolul 7 alineatul (1) din Legea din 20 decembrie 2002 ar fi susceptibil să conducă la o insecuritate juridică pentru întreprinderile care doresc să detașeze lucrători în Luxemburg.
Thus, the obligation for all undertakings to make available to the Labour and Mines Inspectorate on demand and within as short a period as possible the basic information necessary for monitoring purposes amounts, in the case of a posting, to a prior notification procedure incompatible with Article 49 EC.
Astfel, obligația oricărei întreprinderi de a pune la dispoziția Inspection du travail et des mines înainte de începerea muncii, la simpla cerere și în cel mai scurt termen posibil, informațiile esențiale, indispensabile unui control, este similară, în cazul unei detașări, cu o procedură de declarație prealabilă incompatibilă cu articolul 49 CE.
However, if that should not be the case, the text of the contested provision should nevertheless be amended in order to remove any legal ambiguity.
Cu toate acestea, dacă nu acesta va fi cazul, textul dispoziției în litigiu ar trebui totuși modificat pentru a înlătura orice ambiguitate juridică.
The Grand Duchy of Luxembourg takes the view that the text of Article 7(1) of the Law of 20 December 2002 is sufficiently clear and that, in any event, it does not impose any prior notification requirement.
Marele Ducat al Luxemburgului consideră că textul articolului 7 alineatul (1) din Legea din 20 decembrie 2002 este suficient de clar și că, în orice caz, acesta nu impune nicio obligație de declarație prealabilă.
In that connection, it takes the view that
În această privință, Marele Ducat al
First it must be noted that, since the Law of 20 December 2002 does not provide for any other communication of information between an undertaking which posts workers and the Labour and Mines Inspectorate, it is difficult to understand how the latter can request information from that undertaking before the commencement of the work, in so far as it cannot be aware of the presence of that undertaking in Luxembourg unless the latter has previously announced its arrival in some way.
În primul rând, trebuie să se constate că, întrucât Legea din 20 decembrie 2002 nu prevede nicio altă comunicare a informațiilor între întreprinderea care detașează lucrători și Inspection du travail et des mines, este dificil de conceput prin ce mijloc aceasta din urmă ar putea să ceară informații de la respectiva întreprindere înainte de începerea muncii, în măsura în care nu poate avea cunoștință de prezența întreprinderii respective pe teritoriul luxemburghez, fără ca aceasta să fi anunțat în prealabil, într-un mod oarecare, venirea sa.
Therefore, as the Advocate General notes in point 76 of her Opinion, the question arises as to the role accorded to an undertaking wishing to post workers, necessarily prior to any request for information from the Labour and Mines Inspectorate, and which, in any event, is not defined by the Law of 20 December 2002.
Prin urmare, astfel cum a arătat avocatul general la punctul 76 din concluzii, se pune problema rolului atribuit întreprinderii care dorește să detașeze lucrătorii, rol, în mod obligatoriu, prealabil oricărei cereri de informații care emană de la Inspection du travail et des mines și care, în orice caz, nu este definit prin Legea din 20 decembrie 2002.
On that basis, the interpretation of the expression ‘prior to the commencement of the work’ in Article 7(1) of that law, adopted by the Grand Duchy of Luxembourg, cannot be relevant.
Din acest motiv, interpretarea expresiei „înainte de începerea muncii” prevăzute la articolul 7 alineatul (1) din legea respectivă, reținută de Marele Ducat al Luxemburgului, nu ar putea fi pertinentă.
It is clear that such an expression means not only that the information must be provided on the actual day on which the work commences, but that it would also cover a somewhat longer period preceding that date.
Întradevăr, este evident că o astfel de expresie semnifică nu numai că informațiile trebuie să fie prezentate în ziua începerii muncii, ci că aceasta permite de asemenea luarea în considerare a unei perioade mai mult sau mai puțin lungi care precedă această zi.
Second, as the Advocate General noted, in point 74 of her Opinion, it follows from the provisions of the Law of 4 April 1974 on the Reorganisation of the Labour
În al doilea rând, astfel cum a arătat avocatul general la punctul 74 din concluzii, din dispozițiile Legii din 4 aprilie 1974 cu privire la reorganizarea Inspection du travail
486), to which reference is made in Article 9(2) of the Law of 20 December 2002 in respect of the definition of the monitoring powers of that authority, and, in particular from Articles 13 to 17 of the Law of 4 April 1974, that the Labour and Mines Inspectorate may order the immediate cessation of the posted worker’s activities if his employer does not comply with an order addressed to the employer to provide information.
486), la care se face trimitere la articolul 9 alineatul (2) din Legea din 20 decembrie 2002 pentru definirea competenței de control a acestei autorități, și în special din articolele 13-17 din Legea din 4 aprilie 1974, rezultă că Inspection du travail et des mines poate ordona încetarea imediată a activităților lucrătorului detașat dacă angajatorul acestuia nu se conformează somației de prezentare a informațiilor care îi este adresată.
Furthermore, Article 28 of that law provides that failure to comply with that obligation may give rise to criminal proceedings against the undertaking concerned.
De altfel, articolul 28 din legea respectivă prevede că nerespectarea acestei obligații este susceptibilă să atragă urmărirea penală a întreprinderii avute în vedere.
Having regard to those factors, it must be acknowledged that the prior notification procedure to be followed by an undertaking wishing to post workers to Luxembourg territory is not without ambiguities.
Având în vedere aceste elemente, trebuie subliniat că procedura de declarație prealabilă pe care trebuie să o urmeze o întreprindere care dorește să efectueze o detașare pe teritoriul luxemburghez nu este lipsită de ambiguități.
The ambiguities which characterise Article 7(1) of the Law of 20 December 2002 are likely to dissuade undertakings wishing to post workers to Luxembourg from exercising their freedom to provide services.
Or, aceste ambiguități care caracterizează articolul 7 alineatul (1) din Legea din 20 decembrie 2002 sunt susceptibile să descurajeze întreprinderile care doresc să detașeze lucrători în Luxemburg să își exercite libertatea de a presta servicii.
On the one hand, the extent of the rights and obligations of those undertakings is not clearly apparent from that provision.
Întradevăr, pe de o parte, întinderea drepturilor și a obligațiilor acestor întreprinderi nu rezultă în mod clar din această dispoziție.
On the other hand, undertakings which have failed to comply with the obligations laid down in that provision incur not inconsiderable penalties.
Pe de altă parte, întreprinderile care nu au respectat obligațiile prevăzute prin respectiva dispoziție riscă sancțiuni care nu sunt neglijabile.
Accordingly, since Article 7(1) of the Law of 20 December 2002 is incompatible with Article 49 EC on account of its lack of clarity and the ambiguities that it contains, the Commission’s third complaint is well founded.
În consecință, întrucât articolul 7 alineatul (1) din Legea din 20 decembrie 2002, prin lipsa sa de claritate și din cauza ambiguităților pe care le conține, este incompatibil cu articolul 49 CE, al treilea motiv invocat de către Comisie este întemeiat.
The fourth complaint: infringement of Article 49 EC by reason of the requirement that the undertakings designate an ad hoc agent residing in Luxembourg to retain the documents necessary for monitoring by the competent national authorities
Cu privire la al patrulea motiv, întemeiat pe o încălcare a articolului 49 CE din cauza obligației întreprinderilor respective de a desemna un mandatar ad-hoc cu reședința în Luxemburg în scopul păstrării documentelor necesare controalelor efectuate de autoritățile naționale competente
By its fourth complaint, the Commission takes the view that, by requiring undertakings whose registered office is outside Luxembourg territory and which post workers there to deposit, before the start of the posting, with an ad hoc agent residing in Luxembourg, the documents necessary for monitoring compliance with their obligations under the Law of 20 December 2002 and to leave them there for an indeterminate period after the provision of services has ceased, Article 8 of that Law constitutes a restriction on freedom to provide services.
Prin intermediul celui de al patrulea motiv, Comisia consideră că, obligând întreprinderile care au sediul social în afara teritoriului luxemburghez și care detașează lucrători pe acest teritoriu să depună, înainte de începerea detașării, pe lângă un mandatar ad-hoc cu reședința în Luxemburg, documentele necesare controlului privind îndeplinirea obligațiilor care le revin în aplicarea Legii din 20 decembrie 2002 și de a le lăsa acolo o perioadă nedeterminată după terminarea prestării, articolul 8 din această lege constituie o restricție privind libera prestare a serviciilor.
The system of cooperation and exchange of information provided for in Article 4 of Directive 96/71 makes such an obligation superfluous.
Întradevăr, sistemul de cooperare și de schimb de informații prevăzut la articolul 4 din Directiva 96/71 ar face superfluă o astfel de obligație.
The Grand Duchy of Luxembourg states, first of all, that the cooperation mechanism to which the Commission refers does not enable the competent administrative authorities to carry out ordinary checks with the necessary effectiveness.
Marele Ducat al Luxemburgului indică, mai întâi, că mecanismul de cooperare la care se referă Comisia nu permite autorităților administrative competente să efectueze controale obișnuite cu eficacitatea cerută.
Next, it contends that the contested national provision does not require any specific legal form with respect to the role of agent.
În continuare, acesta precizează că dispoziția națională contestată nu impune nicio formă juridică specifică în ceea ce privește atribuția de mandatar.
Lastly, apart from the deposit of the documents necessary for monitoring with the agent for a period following the posting, the documents do not have to be lodged until the day on when the provision of services concerned begins.
În sfârșit, în afara depunerii documentelor necesare controlului pe lângă un mandatar pentru o perioadă ulterioară detașării, depunerea acestor documente nu ar fi cerută decât din ziua în care începe prestarea avută în vedere.
It is not disputed that the obligation provided for in Article 8 of the Law of 20 December 2002 involves an additional administrative and financial burden for undertakings established in another Member State, so that the latter are not on an equal footing, from the point of view of competition, with employers established in the host Member State and they may be dissuaded from providing services in the latter Member State.
Nu este contestat că obligația prevăzută la articolul 8 din Legea din 20 decembrie 2002 presupune obligații administrative și financiare suplimentare pentru întreprinderile stabilite într-un alt stat membru, astfel încât acestea din urmă nu se află într-o poziție de egalitate, din punctul de vedere al concurenței, cu angajatorii stabiliți în statul membru gazdă și că acestea pot fi descurajate să furnizeze prestații în acest stat membru.
First, the contested provision requires that the agent with whom the documents are lodged reside in Luxembourg.
Întradevăr, pe de o parte, dispoziția contestată impune ca mandatarul la care sunt depuse documentele cerute să aibă reședința în Luxemburg.
Second, that provision lays down an obligation to retain the documents relating inter alia to the information referred to in Article 7 of the Law of 20 December 2002, without, however, defining the period over which those documents must be retained or specifying whether that obligation concerns only the period after the service is provided or whether it also concerns a period prior to its commencement.
Pe de altă parte, dispoziția respectivă stabilește o obligație de păstrare a documentelor referitoare, între altele, la informațiile prevăzute la articolul 7 din Legea din 20 decembrie 2002, fără a defini însă perioada în care aceste documente trebuie să fie păstrate și fără a preciza dacă o astfel de obligație privește numai perioada următoare furnizării prestării sau, de asemenea, o perioadă anterioară începerii prestării.
In order to justify such a restriction on freedom to provide services, the Grand Duchy of Luxembourg cites the need to ensure effective monitoring by the Labour and Mines Inspectorate of compliance with employment legislation.
Pentru a justifica o astfel de restricție privind libera prestare a serviciilor, Marele Ducat al Luxemburgului invocă necesitatea de a permite un control efectiv al respectării legislației muncii, prin intermediul Inspection du travail et des mines.
In that connection, the Court has held that the effective protection of workers may require that certain documents are kept at the place where the service is provided, or at least in an accessible and clearly identified place in the territory of the host Member State, so that they are available to the authorities of that State responsible for carrying out checks (see, to that effect, Arblade and Others, paragraph 61).
În această privință, Curtea a hotărât că protecția eficientă a lucrătorilor poate impune ca anumite documente să fie ținute, la locul prestării sau, cel puțin, într-un loc accesibil și identificat în mod clar de pe teritoriul statului membru gazdă, la dispoziția autorităților acestui stat, însărcinate să efectueze controalele (a se vedea în acest sens Hotărârea Arblade și alții, citată anterior, punctul 61).
However, the Court added, in paragraph 76 of Arblade and Others, that where there is an obligation to keep available and retain certain documents at the address of a natural person residing in the host Member State who holds them as the agent or representative of the employer by whom he has been designated, even after the employer has ceased to employ workers in that State, it is not sufficient, for the purposes of justifying such a restriction on the freedom to provide services, that the presence of such documents within the territory of the host Member State may make it generally easier for the authorities of that State to perform their supervisory task.
Curtea a adăugat însă la punctul 76 din Hotărârea Arblade și alții, citată anterior, cu privire la obligația de a ține la dispoziție și de a păstra anumite documente la domiciliul unei persoane fizice domiciliate în statul membru gazdă, care le păstrează în calitate de mandatar sau prepus al angajatorului care la desemnat, chiar și după ce angajatorul a încetat să încadreze lucrători în acest stat, că nu este suficient pentru a justifica o astfel de restricție privind libera prestare a serviciilor ca prezența documentelor pe teritoriul statului membru gazdă să fie de natură a facilita în general îndeplinirea misiunii de control a autorităților acestui stat.
It must also be shown that those authorities cannot carry out their supervisory task effectively unless the undertaking has, in that Member State, an agent or representative designated to retain the documents in question.
Este necesar de asemenea ca aceste autorități să nu fie în măsură să își execute misiunea de control în mod eficient fără ca această întreprindere să dispună în acest stat membru de un mandatar sau de un prepus care să păstreze documentele respective.
In that connection, the Court has held that a requirement that a natural person domiciled in the territory of a host Member State should retain documents cannot be justified (see, Arblade and Others, paragraph 77).
În această privință, Curtea a hotărât că o obligație de păstrare a documentelor la o persoană fizică domiciliată pe teritoriul statului membru gazdă nu poate fi justificată (a se vedea Hotărârea Arblade și alții, citată anterior, punctul 77).
In this case, the Grand Duchy of Luxembourg does not submit any specific evidence in support of the argument that only the retention of the documents concerned by an agent residing in Luxembourg enables the authorities to carry out the checks for which they are responsible.
În acest caz, Marele Ducat al Luxemburgului nu a prezentat niciun element concret în sprijinul tezei potrivit căreia numai păstrarea documentelor în cauză de către un mandatar cu reședința în Luxemburg ar permite autorităților respective să efectueze controalele care le revin.
In any event, a worker present in the place where the services were provided could be designated to ensure that documents necessary for monitoring purposes were made available to the competent national authorities, which would be a measure less restrictive of freedom to provide services and just as effective as the contested obligation.
În orice caz, desemnarea unui lucrător prezent la locul prestării serviciilor în scopul de a pune documentele necesare controlului la dispoziția autorităților naționale competente ar constitui o măsură mai puțin restrictivă cu privire la libera prestare a serviciilor și la fel de eficientă ca și obligația contestată.
For the rest, the Court noted, in paragraph 79 of Arblade and Others, that the organised system for cooperation and exchanges of information between Member States provided for in Article 4 of Directive 96/71 renders superfluous the retention of the documents in the host Member State after the employer has ceased to employ workers there.
Pe de altă parte, trebuie amintit că Curtea a subliniat, la punctul 79 din Hotărârea Arblade și alții, citată anterior, că sistemul organizat de cooperare și de schimb de informații între statele membre prevăzut la articolul 4 din Directiva 96/71 face superfluă păstrarea acestor documente în statul membru gazdă după ce angajatorul a încetat să încadreze acolo lucrători.
Consequently, the Grand Duchy of Luxembourg cannot require undertakings which post workers to do what is necessary to retain such documents on Luxembourg territory when the provision of services comes to an end.
În consecință, Marele Ducat al Luxemburgului nu ar trebui să impună întreprinderilor care detașează lucrători să ia măsurile necesare pentru păstrarea documentelor respective pe teritoriul luxemburghez la încheierea furnizării prestărilor de servicii.
Nor can such documents be required to be retained by an agent residing in Luxembourg in so far as, since the undertaking concerned is physically present on Luxembourg territory when the services are provided, the documents in question may be held by a posted worker.
Prin urmare, nu ar mai trebui să se solicite ca aceleași documente să fie păstrate de către un mandatar cu reședința în Luxemburg, în măsura în care, întreprinderea respectivă fiind prezentă în mod fizic pe teritoriul luxemburghez pe durata executării prestării de servicii, documentele în cauză pot fi păstrate în posesia unui lucrător detașat.
Lastly, it must be pointed out that, although Article 8(2) of the Law of 20 December 2002 does not expressly provide that documents necessary for monitoring purposes must be retained in Luxembourg before the commencement of work, that provision states that the identity of the agent must be communicated to the competent authorities prior to the employment activities envisaged at the latest.
În sfârșit, trebuie subliniat că, dacă articolul 8 alineatul (2) din Legea din 20 decembrie 2002 nu prevede în mod expres o obligație de păstrare în Luxemburg a documentelor necesare controlului, înainte de începerea muncii, această dispoziție precizează că identitatea mandatarului trebuie să fie comunicată autorităților competente cel mai târziu înainte de exercitarea activității salariate avute în vedere.
Therefore, the interpretation put forward by the Grand Duchy of Luxembourg, according to which the documents do not have to be available until the date on which the work commences, has no basis in the provision in question.
Prin urmare, interpretarea susținută de către Marele Ducat al Luxemburgului, potrivit căreia aceste documente nu ar trebui să fie disponibile decât în ziua începerii muncii, nu își găsește temeiul în dispoziția în litigiu.
In any event, such an obligation to retain such documents prior to the commencement of work would constitute an obstacle to freedom to provide services which the Grand Duchy of Luxembourg would have to justify by arguments other than mere doubts as to the effectiveness of the organised system of cooperation or exchanges of information between the Member States provided for in Article 4 of Directive 96/71.
În orice caz, o astfel de obligație de păstrare a documentelor respective anterior începerii muncii ar constitui un obstacol în calea liberei prestări a serviciilor, care ar trebui justificat de Marele Ducat al Luxemburgului cu alte argumente decât simple îndoieli cu privire la eficacitatea sistemului organizat de cooperare sau de schimb de informații între statele membre, prevăzut la articolul 4 din Directiva 96/71.
It is clear from the foregoing that, since Article 8 of the Law of 20 December 2002 is incompatible with Article 49 EC, the action must be upheld in its entirety.
Din cele de mai sus rezultă că, întrucât articolul 8 din Legea din 20 decembrie 2002 este incompatibil cu articolul 49 CE, acțiunea trebuie admisă în totalitate.
Accordingly, it must be held that:
În consecință, trebuie să se constate că:
— by declaring the provisions of points (1), (2), (8) and (11) of Article 1(1) of the Law of 20 December 2002 to be mandatory provisions falling under national public policy;
— prin declararea faptului că dispozițiile articolului 1 alineatul (1) punctele 1, 2, 8 și 11 din Legea din 20 decembrie 2002 constituie dispoziții imperative care sunt de domeniul ordinii publice naționale;
— by failing fully to transpose Article 3(1)(a) of Directive 96/71;
— prin transpunerea în mod incomplet a dispozițiilor articolului 3 alineatul (1) primul paragraf litera (a) din Directiva 96/71;