natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Furthermore, a list was annexed to that declaration setting out all the documents to which the appellant’s representative had had access.
În plus, la această declarație a fost anexată o listă ce enumera toate documentele la care reprezentantul recurentei a avut acces.
On the basis of that list, the Court concluded that the appellant had indeed consulted various documents which, according to its submissions, it had been unable to consult.
În temeiul acestei liste, Tribunalul a constatat că recurenta a consultat efectiv diferite documente pe care, conform afirmației sale, nu le-a putut consulta.
Rejecting that plea in law, the Court held, in paragraph 88 of the contested judgment, that, in that context, the principle of respect for the rights of the defence implies only that the party concerned be placed in a position in which it may effectively make its views known as regards the evidence — including the documents — used against it by the Commission as a basis for the decision, and that there is therefore no requirement for Commission, acting on its own initiative, to grant access to all the documents which may have some connection with the case at issue when an application for remission is referred to it.
În respingerea motivului respectiv, Tribunalul, la punctul 88 din hotărârea atacată, a statuat că, în acest domeniu, principiul respectării dreptului la apărare presupune doar ca persoana interesată să își poată face cunoscut în mod util punctul de vedere asupra elementelor de la dosar, între care sunt incluse documentele reținute împotriva sa de Comisie pentru a-și întemeia decizia, iar acest principiu nu reclamă acordarea de către Comisie, din proprie inițiativă, a accesului la toate documentele ce au o legătură eventuală cu cazul de speță cu care este sesizată în cadrul unei cereri de remitere.
As to the correspondence exchanged by the Commission and UCLAF with the Turkish authorities and the national customs authorities of the Member States, the Court held that there was no evidence to suggest that the Commission based the contested decision on any documents other than those in the file to which the applicant had access at the consultation on 6 August 2002.
Cât privește schimbul de comunicări între Comisie și UCLAF cu autoritățile turce și cu autoritățile vamale naționale ale statelor membre, Tribunalul a statuat că niciun element nu permite să se presupună că Comisia și-a întemeiat decizia în litigiu pe alte documente decât cele care se găseau în dosarul la care recurenta a avut acces în cadrul consultării din 6 august 2002.
The second plea in law, which alleged infringement of Article 239 of the CCC and was also rejected by the Court of First Instance, is composed of four parts.
Al doilea motiv, de asemenea respins de Tribunal, este întemeiat pe încălcarea articolului 239 din CVC și cuprinde patru aspecte.
The first part concerns incorrect classification of A.TR.1 movement of goods certificate D 437214.
Primul aspect privește calificarea incorectă a certificatului de circulație A.TR.1 D 437214.
The second and third parts relate,
Al doilea și al treilea aspect prezintă neîndepliniri grave ale obligațiilor de către
The Court then held, in paragraph 92, that the fact that the documents to which the appellant had been unable to obtain access during the administrative procedure were not expressly mentioned in the contested decision did not preclude the fact that the contested decision may have been based on some of those documents.
Ulterior, la punctul 92, Tribunalul a hotărât că, deși documentele la care recurenta nu a avut acces pe parcursul procedurii administrative nu sunt menționate în mod explicit în decizia în litigiu, nu se exclude ca anumite documente să fi putut sta la baza deciziei în litigiu.
This could not apply to all of the voluminous correspondence to which the appellant referred, since at least some of those documents simply related to the background to the case at issue.
Nu s-ar putea admite că aceeași situație este incidentă și pentru ansamblul corespondenței vaste la care se referă recurenta, deoarece aceste documente, cel puțin unele dintre ele, au numai o simplă legătură cu contextul în care se încadrează cauza.
With regard to those documents ‘relating to the background’, the Court of First Instance held that, where documents which have not been used as the basis of a contested decision are not communicated, any failure to communicate them is irrelevant, given that such documents cannot, in any case, have any bearing on the contested decision.
Cu privire la documentele „care au o legătură cu contextul”, Tribunalul a decis că, în situația în care nu au fost transmise documente ce nu au stat la baza deciziei în litigiu, eventuala lor netransmitere nu este relevantă, dat fiind că asemenea documente nu pot să aibă efect asupra deciziei în litigiu.
Accordingly, it rejected the first plea in law as irrelevant, in so far as it concerned the failure to communicate such documents.
În consecință, primul motiv, în măsura în care privește netransmiterea unor asemenea documente, a fost respins ca neîntemeiat.
C.A.S. v COMMISSION where the annulment of the decision could only lead to the adoption of another decision identical in substance to the annulled decision (paragraph 133).
C.A.S./COMISIA viciu de formă, în cazul în care anularea deciziei nu ar putea determina decât adoptarea unei noi decizii, identice pe fond cu decizia anulată (punctul 133).
respectively, to serious deficiencies attributable to the Turkish authorities and those attributable to the Commission.
autoritățile turce și, respectiv, de către Comisie pentru a justifica existența unei situații speciale în sensul articolului 239 din CVC.
Lastly, the fourth part concerns lack of obvious negligence on the part of the appellant and the assessment of commercial risks.
În sfârșit, al patrulea aspect privește lipsa unei neglijențe vădite din partea recurentei și aprecierea riscurilor comerciale.
The Court then examined the second part of the second plea in law, alleging various deficiencies attributable to the Turkish authorities, which were essentially based on the proposition that the Turkish authorities did in fact issue and endorse the certificates at issue.
În continuare, Tribunalul a analizat al doilea aspect al celui de al doilea motiv privind diferitele afirmații referitoare la neîndepliniri ale obligațiilor imputabile autorităților turce, care se întemeiază în principal pe teza potrivit căreia autoritățile respective au eliberat și au vizat în mod efectiv certificatele în litigiu.
With regard to the first part of the second plea in law, the Court first recalled that determination of the origin of goods is based on a division of powers between the authorities of the exporting country and those of the importing country, origin being established by the authorities of the exporting country, and then examined the correspondence between the Commission, the Italian authorities and the Turkish authorities.
În ceea ce privește primul aspect al celui de al doilea motiv, Tribunalul a reamintit pentru început că determinarea originii mărfurilor este întemeiată pe o repartizare a competențelor între autoritățile statului de export și cele ale statului de import, în sensul că originea este determinată de autoritățile statului de export, fiind examinată ulterior corespondența dintre Comisie, autoritățile italiene și cele turce.
In that regard, the Court noted in paragraph 122 that the Commission based the part of its contested decision concerning the forged certificates essentially on the Turkish authorities’ letter of 8 March 1999 to the Ravenna customs services.
În această privință, la punctul 122, Tribunalul a constatat că, în principal, Comisia sa întemeiat pe scrisoarea autorităților turce din 8 martie 1999, adresată serviciului vamal din Ravenna, în ceea ce privește partea din decizia în litigiu referitoare la certificatele falsificate.
However, the Court noted that a comparison between the wording of that letter and the wording of subsequent communications from the Turkish authorities disclosed ambiguities as to the classification of certificate D 437214 and that the Commission was not in a position properly to conclude that certificate D 437214 had been forged prior to the adoption of the contested decision (paragraphs 124 and 128).
Cu toate acestea, comparând conținutul acestei scrisori cu cel al comunicărilor subsecvente ale autorităților turce, Tribunalul a evidențiat existența unor ambiguități în ceea ce privește calificarea certificatului D 437214, arătând că, înainte de adoptarea deciziei în litigiu, Comisia nu a putut să ajungă în mod valabil la concluzia falsificării certificatului D 437214 (punctele 124 și 128).
However, that consideration did not suffice to annul the contested decision, in the light of the content of a letter of 22 August 2003, that is, dating from the time after the decision at issue, in which the Turkish authorities confirmed their conclusions contained in their letter of 8 March 1999 because the appellant could not be regarded as having any legitimate interest in the annulment of a decision on the ground of a procedural defect
Totuși, în temeiul unei scrisori din 22 august 2003, așadar, ulterioară deciziei în litigiu, în care autoritățile turce au confirmat concluziile cuprinse în scrisoarea din 8 martie 1999, acest motiv nu era suficient pentru a determina anularea deciziei în litigiu, deoarece recurenta nu avea niciun interes legitim să anuleze o decizie pentru un
In this connection, in paragraphs 150 to 152 of the contested judgment, the Court first pointed out that, on the one hand, it lay within the exclusive competence of the Turkish authorities to determine whether documents they had issued were original or forged, and that, on the other, those author -ities had concluded that the certificates at issue were forged. It then rejected the appellant’s argument that the stamps and signatures applied to the certificates at issue demonstrate that they were in all likelihood issued and authenticated by the Turkish authorities.
În această privință, după ce, la punctele 150-152 din hotărârea atacată, a considerat că, pe de o parte, constatarea caracterului original sau falsificat al documentelor emise de autoritățile turce era de competența exclusivă a acestora și că, pe de altă parte, autoritățile respective au concluzionat în sensul caracterului falsificat al certificatelor în litigiu, Tribunalul a respins argumentul recurentei potrivit căruia amprentele ștampilelor și ale semnăturilor aplicate pe certificatele în litigiu dovedesc că acestea au fost eliberate și au fost autentificate, după toate probabilitățile, de autoritățile turce.
Moreover, neither the Association Agreement nor the implementation provisions expressly provide that registers of the certificates issued by the Turkish authorities are to be kept (paragraph 161).
De asemenea, nici Acordul de asociere, nici dispozițiile sale de aplicare nu prevăd în mod explicit ținerea de registre privind certificatele eliberate de autoritățile turce (punctul 161).
The Court further observed that presentation of documents which prove to be forgeries does not of itself permit it to be concluded that there was some kind of collusion between the exporters and the customs authorities which issued them (paragraphs 167
În continuare, Tribunalul a susținut că prezentarea de documente care se dovedesc a fi false nu permite, prin ea însăși, să se ajungă la concluzia existenței unei anume înțelegeri secrete între exportatori și autoritățile vamale
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-204/07 P view on the issue of the applicant’s due care or negligence, the Court rejected the fourth part of the second plea in law, alleging that there was no obvious negligence on the part of the appellant, as being of no consequence (paragraphs 295 and 296).
CONCLUZIILE AVOCATULUI GENERAL TRSTENJAK — CAUZA C-204/07 P ce le eliberează (punctele 167 și 168).
and 168). Finally, the Court held that the Turkish authorities had not failed to fulfil their obligations to provide administrative assistance and that the appellant’s argument was not substantiated by any evidence (paragraphs 216 to 218).
În cele din urmă, Tribunalul a decis că autoritățile turce nu și-au încălcat obligația de asistență administrativă și că argumentul recurentei nu este sprijinit de niciun element de probă (punctele 216-218).
The third plea in law
Cu privire la al treilea motiv
The Court then rejected the third plea in law, alleging infringement of Article 220(2)(b) of the CCC, since the appellant had not been able to demonstrate that the acts of the competent authorities contributed to the issue or acceptance of the certificates at issue which proved to be forged (paragraphs 303 to 307).
Ulterior, Tribunalul a respins și al treilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 220 alineatul (2) litera (b) din CVC, dat fiind că recurenta nu a putut face dovada că un comportament activ din partea autorităților competente contribuise la întocmirea sau la acceptarea certificatelor în litigiu care sau dovedit a fi false (punctele 303-307).
Measures of organisation of procedure and measures of inquiry requested
Cu privire la măsurile de organizare a procedurii și la activitățile de cercetare judecătorească necesare
In this regard, the Court first recalled the investigations conducted by UCLAF in Turkey and held that it had not been established that the Commission had encountered difficulties concerning the administrative assistance agreed upon with the Republic of Turkey which would have justified a reference to the Association Council or the Customs Union Joint Committee (paragraphs 238 to 240).
În acest sens, Tribunalul a amintit mai întâi investigațiile efectuate de UCLAF în Turcia și a concluzionat că nu sa demonstrat că în cadrul asistenței administrative convenite cu Republica Turcia, Comisia a întâmpinat dificultăți care ar fi justificat sesizarea Consiliului de asociere sau a Comitetului mixt al uniunii vamale (punctele 238-240).
The Court then held that neither the Association Agreement, nor the decisions of the Association Council, nor the applicable Community legislation laid down any obligation for specimens of stamps and signatures to be sent from one Contracting Party to another (paragraphs 249 to 257), for importers to be warned of doubts as to the validity of customs transactions effected by those importers under the system of preferential treatment (paragraph 270) or for a specific method of investigation to be adopted by UCLAF (paragraph 284).
Tribunalul sa pronunțat ulterior în sensul că nici Acordul de asociere, nici deciziile Consiliului de asociere, nici legislația comunitară aplicabilă nu au prevăzut o obligație de transmitere a specimenelor de ștampile și de semnături între părțile contractante (punctele 249-257), nici avertizarea importatorilor în caz de îndoieli cu privire la validitatea tranzacțiilor vamale efectuate de aceștia din urmă în cadrul unui regim preferențial (punctul 270), nici adoptarea de către UCLAF a unei anumite metode de investigație (punctul 284).
Having found that, in the part of the contested decision dealing with forged certificates, the Commission did not express its
În ceea ce privește al patrulea aspect al celui de al doilea motiv întemeiat pe lipsa unei neglijențe vădite din partea recurentei,
Finally, the Court of First Instance rejected the evidence offered and the measures of inquiry requested by the appellant either as having no purpose or as being neither relevant nor necessary for the purpose of ruling in the case (paragraphs 314 to 333).
În sfârșit, Tribunalul a respins propunerile de probă și activitățile de cercetare judecătorească solicitate de recurentă ca fiind fără obiect sau nefiind nici pertinente, nici necesare pentru soluționarea litigiului (punctele 314-333).
C — Proceedings before the Court of Justice and forms of order sought by the parties
C — Procedura în fața Curții și concluziile părților
By document of 22 June 2007 registered at the Registry of the Court of Justice on 25 June 2007, the Commission lodged a response, in which it claims that the Court should
Prin memoriul din 22 iunie 2007, depus la 25 iunie 2007 la grefa Curții, Comisia a transmis un memoriu în răspuns, în care solicită:
By application of 13 April 2007 lodged at the Registry of the Court of Justice on 16 April 2007, the appellant brought the present appeal.
Recurenta a formulat recursul în prezenta cauză prin memoriul din 13 aprilie 2007, depus la 16 aprilie 2007 la grefa Curții.
— dismiss the appeal in its entirety;
— respingerea recursului în integralitatea sa;
— uphold in their entirety the forms of order which the Commission sought at first instance; and
— admiterea integrală a cererilor Comisiei prezentate în primă instanță și
— set aside the judgment of the Court of First Instance of 7 February 2007 in Case T-23/03;
— anularea Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță din 6 februarie 2007 în cauza T-23/03;
— order the appellant to pay the costs of the proceedings, including the costs of the proceedings at first instance.
— obligarea recurentei la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în primă instanță.
— grant the form of order sought at first instance; in the alternative, refer the case back to the Court of First Instance for a decision on the substance;
— admiterea cererilor prezentate în primă instanță; în subsidiar, trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului de Primă Instanță pentru a se pronunța asupra fondului litigiului;
By order of 30 July 2007, the President of the Court of Justice found that the submission of a reply was not necessary.
Prin Ordonanța din 30 iulie 2007, președintele Curții a constatat că nu este necesară depunerea unui memoriu în replică.
— allow the applications for measures of organisation of procedure made by the appellant by documents of 28 January 2003, 4 August 2003 and 11 August 2003;
— admiterea cererilor privind luarea măsurilor de organizare a procedurii formulate prin memoriile din 28 ianuarie 2003, din 4 august 2003 și din 11 august 2003;
After the written procedure, a hearing took place on 10 January 2008 at which the parties made their oral observations.
După procedura scrisă, la 10 ianuarie 2008, sa desfășurat o procedură orală în cadrul căreia părțile au expus observații orale.
D — Grounds of the appeal and arguments of the parties
D — Motivele de recurs și argumentele părților
The Commission contends that, in view of the fact that the Court of First Instance concluded that no involvement of the Turkish authorities in forging the certificates at issue has been established, there is no reason to doubt the division of responsibilities between the Turkish and the Community customs authorities.
În opinia Comisiei, având în vedere concluzia Tribunalului în sensul că nu ar fi fost dovedită o implicare a autorităților turce în falsificarea certificatelor în litigiu, nu ar exista motive pentru a pune la îndoială repartizarea competențelor între autoritățile vamale turce și cele comunitare.
By way of an introductory observation, the Commission points out that the appeal stands or falls by the premise that the certificates at issue are not forged.
Cu titlu introductiv, Comisia arată că recursul pornește de la premisa că certificatele în litigiu nu ar fi falsificate.
The Court of First Instance found in the contested judgment that the 32 A.TR.1 certificates at issue were forged and were not issued by the Turkish customs authorities.
Or, în hotărârea atacată, Tribunalul a concluzionat că cele 32 de certificate A.TR.1 în litigiu sunt falsificate, nefiind eliberate de autoritățile turce.
The appeal effectively disputes that finding of fact by the Court of First Instance and is therefore inadmissible.
Recursul urmărește atacarea respectivei constatări formulate de Tribunal, fiind inadmisibil din acest motiv.
In addition, the Commission raises various objections of inadmissibility against particular grounds of the appeal.
În plus, Comisia invocă diferite excepții de inadmisibilitate cu privire la anumite motive de recurs.
By its second ground of appeal, the appellant submits that the Court of First Instance wrongly considered that the right of access to documents relates only to documents on which the Commission based the decision at issue.
Prin intermediul celui de al doilea motiv de recurs, recurenta susține că, în mod greșit, Tribunalul a considerat că dreptul de acces la dosar s-ar referi numai la documentele reținute de Comisie pentru a-și întemeia decizia în litigiu.
The right of access to documents should also apply to confidential documents.
Documentele confidențiale ar trebui de asemenea să facă obiectul dreptului de acces la dosar.
The Commission must at least identify confidential documents and attach a non-confidential summary.
Comisia ar trebui cel puțin să indice existența documentelor confidențiale și să anexeze un rezumat neconfidențial al acestora.
The appellant puts forward nine grounds of appeal.
În susținerea recursului formulat, recurenta invocă nouă motive.
The Commission replies that the appellant’s argument has no basis in Community law.
Comisia răspunde că argumentul recurentei nu se întemeiază pe nicio dispoziție de drept comunitar.
By its third ground of appeal, the appellant complains that the Court of First Instance imposed on it the entire burden of proof for those factual circumstances which characterised a ‘special situation’ within the meaning of Article 239 of the CCC and Article 905 of the CCC implementing regulation, in so far as they constitute factual matters in third countries (in this case Turkey) or within the Commission’s sphere of action and influence.
Prin intermediul celui de al treilea motiv de recurs, recurenta susține că Tribunalul ia impus în totalitate sarcina probei pentru acele împrejurări de fapt care justifică o „situație specială” în sensul articolului 239 din CVC și al articolului 905 din Regulamentul de aplicare a CVC, în măsura în care este vorba despre împrejurări determinate petrecute în țări terțe (în cazul de față, Turcia) sau despre împrejurări de fapt care intră în domeniul de acțiune și de influență ale Comisiei.
Such a division of the burden of proof demands something impossible and unreasonable from
O astfel de repartizare a sarcinii probei impune reclamantei condiții imposibile și nerezonabile.
By its first ground of appeal, the appellant submits that the Court of First Instance made an error of law when it considered the Turkish authorities to have exclusive competence to determine whether the A.TR.1 movement certificates were authentic or correct.
Prin intermediul primului motiv de recurs, recurenta susține că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a stabilit că autoritățile turce dispun de competența exclusivă pentru a constata caracterul autentic sau neautentic al certificatelor de circulație a mărfurilor A.TR.1.
In that regard, the appellant takes the view that where there are sufficient objective indications that the competent customs authorities of a third country were involved in the irregularities in question, or even where there is concrete suspicion of such conduct, the exclusive competence of those authorities ends.
În acest sens, recurenta susține că, atunci când există suficiente argumente obiective privind participarea autorităților vamale competente dintr-un stat terț la neregulile în speță sau chiar în cazul unei suspiciuni concrete în sensul unei astfel de conduite, competența exclusivă a acestor autorități încetează.
The latter complied with its obligation to present evidence by pleading objective factors which justified serious doubts and established a degree of probability with regard to the irregularities in question.
Recurenta și-ar fi respectat sarcina probei prin prezentarea de argumente obiective care au justificat formularea de rezerve serioase și au stat la baza unei anumite probabilități cu privire la neregulile în speță.