natgillin/translations-raw huggingface dataset:
52 — Emphasis added.
52 — Sublinierea noastră.
53 — See Case 15/60 Simon v Court of Justice [1961] ECR 115, in which the Court held that in the absence of evidence to the contrary any difference between the wording of a proposal for a provision and its final version involves a difference in meaning. In the literature, see C. Baldus, ‘Historische und vergleichende Auslegung im Gemeinschaftsprivatrecht — Zur Konkretisierung der geringfügigen Vertragswidrigkeit’, in C. Baldus and P.-C. Müller-Graff (eds), Die Generalklausel im Europäischen Privatrecht, Sellier.
53 — A se vedea Hotărârea din 1 iunie 1961, Simon (15/60, Rec., p. 225), în care Curtea a constatat că o diferență dintre textul propunerii de dispoziție și formularea finală a acesteia ascunde în sine și o deosebire de semnificație, în măsura în care nu sunt prezentate dovezi în sens contrar. În literatura de specialitate, a se vedea Baldus, C., „Historische und vergleichende Auslegung im Gemeinschaftsprivatrecht – Zur Konkretisierung der geringfügigen Vertragswidrigkeit”, în Baldus, C., Müller-Graff, P.-C. (ed.), Die Generalklausel im Europäischen Privatrecht, Sellier. European Law Publishers, München, 2006, p. 4.
55 — Similarly, the Court has held in its caselaw that the content of preparatory documents cannot be drawn upon in interpreting a provision of secondary legislation if it has not found any expression in the provision in question.
55 — De asemenea, Curtea a decis în jurisprudența sa faptul că textul documentelor pregătitoare nu poate fi utilizat în interpretarea unei dispoziții de drept derivat dacă nu se face trimitere la ele în această dispoziție.
The Court has held that a declaration adopted in a Council protocol cannot be used for the purpose of interpreting a provision of secondary legislation where no reference is made to it in the wording of the provision in question.
Curtea a constatat că atunci când textul unei dispoziții de drept derivat nu face nicio trimitere la declarația înscrisă într-un proces-verbal al Consiliului aceasta din urmă nu poate fi reținută pentru interpretarea dispoziției respective.
See also inter alia the Opinions of Advocate General Kokott in Case C-175/06 Tedesco, point 69, which has been removed from the register, and in Case C-278/05 Robins and Others [2007] ECR I-1059, point 81.
I-3067, punctul 31). A se vedea, printre altele, Concluziile avocatului general Kokott prezentate la 13 iulie 2006 în cauza în care sa pronunțat Hotărârea din 25 ianuarie 2007, Robins și alții (C-278/05, Rep., p.
57 The true meaning of rules of Commu- cannot be invoked in the context of the problem of entitlement to compensation for use.
, deoarece joacă doar un rol subsidiar în interpretarea dispozițiilor comunitare 57.
Two further arguments put forward by the German Government remain to be considered in this Opinion.
În opinia noastră, cauza Schulte 59, la care face referire guvernul german, nu poate fi invocată în contextul problemei dreptului la despăgubire pentru utilizare.
The first relates to the case of Schulte, and the second to the question whether the consumer is unjustifiably enriched by the exchange of the goods.
dreptului comunitar poate rezulta numai din dispozițiile în sine, ținând seama de contextul și de obiectivele acestora 58.
In my opinion, the case of Schulte, 59on which the German Government relies,
Primul privește cauza Schulte, citată anterior, al doilea privește aspectul dacă, prin înlocuirea bunului cumpărat, consumatorul se îmbogățește fără justă cauză.
56 — See the Opinion of Advocate General Kokott in Case C-284/04 T-Mobile Austriaand Others [2007] ECR I-5189, point 88, and in Robins and Others (cited above, footnote 55), points 80 and 81.
56 — A se vedea Concluziile avocatului general Kokott prezentate la 7 septembrie 2006 în cauza în care sa pronunțat Hotărârea din 26 iunie 2007, T-Mobile Austria și alții (C-284/04, Rep., 2007, p. I-5189) punctul 88, și în cauza Robins și alții, citată la nota de subsol 55, punctele 80 și 81.
In the first place, Schulte concerned the protection of consumers in situations where the contract is rescinded, that is to say, rights wholly distinct from the replacement of goods.
Pe de o parte, cauza Schulte se referă la protecția consumatorilor în cazul rezoluțiunii unui contract, adică o pretenție cu alte caracteristici decât înlocuirea unui bun.
In addition, Schulte did not concern rescission of the contract on account of a lack of conformity in the goods purchased — as is provided for in Article 3(5) of Direct- ive 1999/44 — but cancellation of a loan agreement.
În plus, în cauza Schulte nu este vorba de rezoluțiunea contractului din cauza neconformității bunului, astfel cum este reglementată prin articolul 3 alineatul (5) din Directiva 1999/44, ci de revocarea unui contract de împrumut.
In Schulte, the Court held that Directive 85/577/EEC 60does not preclude national legislation ‘which provides for an obligation on the consumer, in the event of cancellation of a secured credit agreement, not only to repay the amounts received under the contract but also to pay to the lender interest at the market rate’.
În Hotărârea Schulte, Curtea sa pronunțat în sensul că Directiva 85/577/CEE 60nu se opune dreptului național care prevede că, „în cazul revocării unui contract de credit funciar, consumatorul nu numai că trebuie să ramburseze sumele primite pe baza acestui contract, dar trebuie să plătească împrumutătorului și dobânzile practicate pe piață” 61.
61Thus, in Schulte, the Court accepted a provision of national law which applied the principle that the contracting parties must each give up the benefits received.
Prin urmare, în această hotărâre, Curtea a acceptat o reglementare din dreptul național care respectă principiul că părțile contractante trebuie să își restituie reciproc foloasele obținute.
However, the position is different as regards a claim for replacement of defective goods.
În cazul cererii de înlocuire a unui bun neconform, situația este însă alta.
The claim for replacement of defective goods is not based on the prin-
59 — Hotărârea din 25 octombrie 2005, Schulte (C-350/03, Rec., p. I-9215).
According to Schermers and Waelbroeck too, it is only by way of exception that travaux préparatoires are used in interpreting Community law.
De asemenea, conform Schermers și Waelbroeck, aceste travaux préparatoires pot fi utilizate numai în cazuri excepționale pentru interpretarea dreptului comunitar. A se vedea Schermers, H. G., Waelbroeck, D. F., citat la nota de subsol 36, p. 16.
To similar effect, see J. Rideau, Droit institutionnel de l’Union et des Communautés Européennes, 4th edition, L.G.D.J., Paris, 2002, p.
14 și 15. De asemenea, Rideau, J., Droit institutionnel de l’Union et des Communautés Européennes, ediția a 4-a, L.G.D.J., Paris, 2002, p. 182, Arnull, A., The European Union and its Court of Justice, ediția a 2-a, Oxford University Press, Oxford, 2006, p. 619.
58 — See inter alia Case 237/84 Commission v Belgium [1986] ECR 1247, paragraph 17, and Case C-306/89 Commission v Greece [1991] ECR I-5863, paragraph 8.
60 — Directiva Consiliului din 20 decembrie 1985 privind protecția consumatorilor în cazul contractelor negociate în afara spațiilor comerciale (JO L 372, p. 31, Ediție specială, 15/vol. 1, p. 188).
59 — Cited above, footnote 17.
58 — A se vedea, printre altele, Hotărârea din 15 aprilie 1986, Comisia/Belgia (237/84, Rec., p.
For a similar decision see Case C-229/04 Crailsheimer Volksbank [2005] ECR I-9273.
1247, punctul 17), și Hotărârea din 10 decembrie 1991, Comisia/Grecia (C-306/89, Rec., p. I-5863, punctul 8).
61 — Schulte (cited above, footnote 17), paragraph 93.
61 — Punctul 93 din Hotărârea Schulte (citată la nota de subsol 59).
QUELLE ciple of mutual surrender of benefits received but on the principle that contracts are to be interpreted favor contractus, in accordance with which the contract is maintained in force so far as is possible; the purpose of replacing the goods is performance of the contract.
Dreptul la înlocuirea unui bun neconform nu intră sub incidența principiului restituirii reciproce a foloaselor dobândite, ci intră sub incidența principiului interpretării contractului în sensul favor contractus, potrivit căruia contractul este menținut atât timp cât acest lucru este posibil; scopul înlocuirii bunului este, așadar, executarea contractului.
unjustifiably enriched.
fără justă cauză 62.
62By paying the purchase price, the consumer has properly fulfilled his obligation under the contract for the sale of consumer goods, whereas the seller has not performed his contractual obligation.
Plătind prețul de vânzare, consumatorul și-a executat corect obligația ce îi revenea prin contractul sinalagmatic privind vânzarea unui bun de consum, în timp ce vânzătorul nu și-a îndeplinit obligația la care se angajase prin contract.
Accordingly, in the light of the principle pacta sunt servanda, the claim for replacement of the goods is no more than a claim that the seller should perform his contractual obligations.
Astfel, în temeiul principiului pacta sunt servanda, cererea de înlocuire a unui bun reprezintă doar o solicitare adresată vânzătorului de a-și îndeplini obligațiile contractuale.
Each party to the contract must accept the risk that it may not perform its obligations thereunder properly and in full.
Fiecare parte contractantă trebuie să suporte riscul unei executări necorespunzătoare a obligațiilor sale.
Responsibility for the fact that goods have to be replaced does not lie with the consumer: all he wants is to use the goods normally, and the seller is required to enable him to do so.
Răspunderea pentru faptul că sa ajuns la o înlocuire a bunului nu revine consumatorului; acesta din urmă nu dorește decât să poată utiliza în mod normal bunul cumpărat, ceea ce trebuie să asigure vânzătorul.
In the second place, Schulte clearly establishes the principle that where a contract is rescinded the consumer is not necessarily obliged to return the loan plus interest if the other contracting party has not properly fulfilled its obligations.
Pe de altă parte, în Hotărârea Schulte este evidențiat principiul potrivit căruia, în cazul revocării unui contract, consumatorul nu are în mod necesar obligația de a restitui împrumutul plus dobânzile, dacă cealaltă parte contractantă nu și-a îndeplinit obligațiile în mod corespunzător.
In paragraph 94 of the judgment in Schulte, the Court held that it was not incompatible with Direct- ive 85/577 for rules of national law under which a consumer who cancels a credit agreement must immediately repay the loan in full with interest at the market rate not to apply in cases where the trader has failed to comply with his obligation under the direct- ive to provide information.
La punctul 94 din Hotărârea Schulte, Curtea sa pronunțat că nu există o contradicție cu Directiva 85/577 dacă dispozițiile naționale, potrivit cărora, în cazul revocării, consumatorul trebuie să ramburseze împrumutul plus dobânzile aferente, nu se aplică atunci când creditorul nu și-a respectat obligația de informare ce îi revenea în temeiul acestei directive.
In the context of the principle that the contracting party who has not properly fulfilled his obligations is himself liable for his faulty performance, it is accordingly possible to compare rescission of the contract with replacement of defective goods.
În cadrul principiului potrivit căruia o parte contractantă care nu și-a executat corect obligația este singura responsabilă pentru executarea sa neconformă este, în consecință, posibil să se compare și revocarea unui contract cu înlocuirea unui bun neconform.
However, that again supports the view that, in the case of the replacement of defect- ive goods, the seller must bear full responsibility for his faulty performance, and in consequence pay all the related costs.
Însă și acesta este un argument în favoarea faptului că, în cazul înlocuirii unui bun neconform, vânzătorul trebuie să suporte întreaga responsabilitate pentru executarea necorespunzătoare și, ca urmare a acestui fapt, toate costurile aferente.
It would therefore be unacceptable if the consumer, having properly performed his contractual obligation, were required to pay compensation to the seller, who has not properly performed his obligation, for use of defective goods.
În consecință, ar fi inacceptabil ca un consumator care și-a executat corect obligația contractuală să fie nevoit să plătească vânzătorului care nu și-a îndeplinit corect obligația o despăgubire pentru utilizarea unui bun neconform.
The receipt of the new goods signifies merely that the consumer is receiving what he is entitled to receive — namely goods which are in conformity with the contract — and, accordingly, it is not seriously arguable in the present case that the consumer has been unjustifiably enriched.
Primind articolul nou, consumatorul va primi numai ceea ce i se cuvine, adică un bun conform contractului, prin urmare, în speță nu poate fi vorba de o îmbogățire fără justă cauză a consumatorului.
62 — Because Community law does not expressly make provision for this area, questions as to unjustified enrichment arise in the Court’s caselaw principally in connection with the requirements for the repayment of taxes and duties which have been unlawfully demanded.
62 — Ca urmare a faptului că această chestiune nu este reglementată în mod expres în dreptul comunitar, probleme de îmbogățire fără justă cauză se ridică în jurisprudența Curții în primul rând în legătură cu condițiile pentru rambursarea impozitelor și a taxelor vamale plătite pe nedrept.
On this, see inter alia Case C-343/96 Dilexport [1999] ECR I-579.
A se vedea în acest sens, printre altele, Hotărârea din 9 februarie 1999, Dilexport (C-343/96, Rec., p. I-579).
Nor is it possible in the present case to maintain that the consumer has been
În prezenta cauză, nu se poate afirma nici că respectivul consumator sa îmbogățit
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-404/06
CONCLUZIILE AVOCATULUI GENERAL TRSTENJAK — CAUZA C-404/06 vânzătorul poate pretinde consumatorului o despăgubire pentru utilizarea bunului respectiv.
For all those reasons, I am of the opinion that Directive 1999/44 precludes the German legislation under which, in cases where consumer goods are replaced, the seller has the right to require the consumer to pay compensation for use of those goods.
Ținând seama de ansamblul considerațiilor precedente, apreciem că Directiva 1999/44 se opune reglementării germane potrivit căreia, în cazul înlocuirii unui bun,
On the basis of the foregoing considerations, I suggest that the Court should reply that Article 3(2) of Directive 1999/44/EC of the European Parliament and of the Council of 25 May 1999 on certain aspects of the sale of consumer goods and associated guarantees, read in conjunction with the first subparagraph of Article 3(3) and Article 3(4) of that directive, or the third subparagraph of Article 3(3) thereof, is to be interpreted as precluding national legislation under which, where consumer goods are brought into conformity with the contract by means of their replacement, the seller may require the consumer to pay compensation for use of the goods originally supplied, which were not in conformity with the contract.
În temeiul considerațiilor precedente, propunem Curții să constate că dispozițiile prevăzute la articolul 3 alineatul (2) coroborat cu articolul 3 alineatul (3) primul paragraf și cu articolul 3 alineatul (4) sau la articolul 3 alineatul (3) al treilea paragraf din Directiva 1999/44/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 mai 1999 privind anumite aspecte ale vânzării de bunuri de consum și garanțiile conexe trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale potrivit căreia, în cazul repunerii unui bun în conformitate cu contractul prin înlocuirea sa, vânzătorul poate solicita consumatorului o despăgubire pentru utilizarea bunului neconform livrat inițial.
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC, by the Bundesgerichtshof (Germany), made by decision of 16 August 2006, received at the Court on 28 September 2006, in the proceedings
În cauza C-404/06, având ca obiect o cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată în temeiul articolului 234 CE de Bundesgerichtshof (Germania), prin Decizia din 16 august 2006, primită de Curte la 28 septembrie 2006, în procedura
THE COURT (First Chamber), composed of P. Jann (Rapporteur), President of the Chamber, A. Tizzano, A. Borg Barthet, M. Ilešič and E. Levits, Judges,
CURTEA (Camera întâi), compusă din domnul P. Jann (raportor), președinte de cameră, domnii A. Tizzano, A. Borg Barthet, M. Ilešič și E. Levits, judecători, avocat general: doamna V. Trstenjak, grefier: domnul B. Fülöp, administrator,
— the German Government, by M. Lumma and J. Kemper, acting as Agents,
— pentru guvernul german, de domnul M. Lumma și de doamna J. Kemper, în calitate de agenți;
— the Spanish Government, by N. Díaz Abad, acting as Agent,
— pentru guvernul spaniol, de doamna N. Díaz Abad, în calitate de agent;
— the Commission of the European Communities, by A. Aresu and B. Schima, and by I. Kaufmann-Bühler, acting as Agents, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 15 November 2007,
— pentru Comisia Comunităților Europene, de domnii A. Aresu și B. Schima, precum și de doamna I. Kaufmann-Bühler, în calitate de agenți, după ascultarea concluziilor avocatului general în ședința din 15 noiembrie 2007,
12; ‘the Directive’).
89, denumită în continuare „directiva”).
The reference has been made in the course of proceedings between Quelle AG (‘Quelle’), a mailorder company, and the Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände (‘the Bundesverband’), an authorised consumers’ association acting on behalf of Ms Brüning, one of Quelle’s customers.
Această cerere a fost formulată în cadrul unui litigiu între Quelle AG (denumită în continuare „Quelle”), o societate de vânzare prin corespondență, pe de o parte, și Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände (denumită în continuare „Bundesverband”), o asociație de consumatori recunoscută, având împuternicire din partea doamnei Brüning, clientă a acestei societăți, pe de altă parte.
The Directive was adopted on the basis of Article 95 EC.
Directiva a fost adoptată în temeiul articolului 95 CE.
The first recital in the preamble thereto states that, in accordance with Article 153(1) and (3) EC, the European Community must contribute to the achievement of a high level of consumer protection by the measures it adopts pursuant to Article 95 EC.
Considerentul (1) amintește că, în conformitate cu articolul 153 alineatele (1) și (3) CE, Comunitatea Europeană ar trebui să contribuie la realizarea unui nivel ridicat de protecție a consumatorului prin măsurile pe care le adoptă în temeiul articolului 95 CE.
Article 3 of the Directive, entitled ‘Rights of the consumer’, provides:
Articolul 3 din directivă, intitulat „Drepturile consumatorului”, prevede:
A remedy shall be deemed to be disproportionate if it imposes costs on the seller which, in comparison with the alternative remedy, are unreasonable, … .
O despăgubire se consideră disproporționată în cazul în care impune vânzătorului costuri care, în comparație cu o despăgubire alternativă, sunt nerezonabile […].
The 15th recital in the preamble to the Directive states that ‘Member States may provide that any reimbursement to the consumer may be reduced to take account of the use the consumer has had of the goods since they were delivered to him; … the detailed arrangements whereby rescission of the contract is effected may be laid down in national law’.
Potrivit considerentului (15) al directivei „statele membre pot prevedea că orice rambursare oferită consumatorului poate fi redusă pentru a se ține seama de utilizarea bunurilor de către consumator din momentul în care acestea iau fost livrate; […] condițiile de rezoluțiune a contractului pot fi stabilite de legislația internă”.
Under the first sentence of Article 5(1) of the Directive (that article being entitled ‘Time limits’):
Potrivit articolului 5 alineatul (1) prima teză din directivă, intitulat „Termenele”:
‘The seller shall be held liable under Article 3 where the lack of conformity becomes apparent within two years as from delivery of the goods.’
„Vânzătorul este considerat responsabil în temeiul articolului 3, în cazul în care neconformitatea devine aparentă în termen de doi ani de la livrarea bunurilor.”
Article 8(2) of the Directive (that article being entitled ‘National law and minimum protection’), provides:
Articolul 8 alineatul (2) din directivă, intitulat „Legislația internă și protecția minimă”, prevede:
‘Member States may adopt or maintain in force more stringent provisions, compatible with the Treaty in the field covered by this Directive, to ensure a higher level of consumer protection.’
„Statele membre pot adopta sau menține în vigoare dispoziții mai stricte, compatibile cu prevederile din tratat, în domeniul reglementat de prezenta directivă, pentru a asigura un nivel mai ridicat de protecție a consumatorului.”
Paragraphs 439 and 346 are among the provisions of the German Civil Code (Bürgerliches Gesetzbuch; ‘the BGB’) adopted in order to transpose the Directive into German domestic law.
Printre dispozițiile Bürgerliches Gesetzbuch (Codul civil german, denumit în continuare „BGB”) adoptate pentru transpunerea directivei în ordinea juridică germană figurează în special articolele 439 și 346.
Paragraph 439(4) of the BGB, entitled ‘Subsequent performance’, states:
Articolul 439 alineatul 4 din BGB, intitulat „Executarea a posteriori”, prevede:
‘Where a seller delivers goods free from defects for the purposes of subsequent performance, he may require the purchaser to return the defective goods pursuant to Paragraphs 346 to 348.’
Vânzătorul care își execută ulterior obligația, furnizând un articol conform, poate solicita de la cumpărător restituirea articolului cu defect, conform articolelor 346-348.”
Paragraph 346(1) to (3) of the BGB, entitled ‘Effects of termination of the contract’, states as follows:
Articolul 346 alineatele 13 din BGB, intitulat „Efectele rezoluțiunii contractului”, are următorul cuprins:
If one party to a contract has reserved the right to terminate the contract or if he has a statutory right of termination, then, if termination occurs, any performance received shall be returned, and the benefits derived from such performance shall be surrendered.
Dacă o parte contractantă se prevalează de o clauză rezolutorie contractuală sau legală, în cazul rezoluțiunii, prestațiile primite trebuie restituite și fructele efectiv dobândite, predate.
The debtor shall pay compensation for value, in lieu of restitution or surrender, where:
În locul obligației de restituire sau de predare, debitorul trebuie să plătească o despăgubire în măsura în care:
(1) restitution or surrender is excluded by virtue of the nature of what has been obtained;
1) restituirea sau predarea este exclusă prin natura dobândirii;
(2) he has used up, transferred, encumbered, processed or transformed the object received;
2) acesta a deteriorat, a cedat, a înstrăinat, a modificat sau a transformat bunul primit;
(3) the object received has deteriorated or has been destroyed, any deterioration resulting from the proper use of the object for its intended purposes being disregarded.
3) bunul primit sa deteriorat sau a încetat să existe; cu toate acestea, uzura corespunzătoare unei utilizări normale nu este inclusă la calcularea despăgubirii.
If the contract specifies a counter-performance, such counter-performance shall be taken as a basis for calculation of the compensation for value; if compensation is to be paid for the benefit deriving from a loan, it shall be sufficient to show that the value of such benefit was lower.
Dacă în contract se stipulează o contraprestație, aceasta trebuie luată în considerare la calcularea despăgubirii; dacă se datorează o despăgubire pentru foloasele obținute dintr-un împrumut, se poate face dovada că valoarea foloaselor era inferioară.
No obligation to pay compensation for value shall arise:
Este exclusă obligația de despăgubire: