natgillin/translations-raw huggingface dataset:
214 — This is Annex B.17 to the Commission’s response at first instance.
214 — Este vorba despre anexa B.17 la memoriul în apărare al Comisiei din primă instanță.
215 — Paragraph 434 of the judgment under appeal (emphasis added).
215 — Punctul 434 din hotărârea atacată (sublinierea noastră).
C — The use of undisclosed evidence in the judgment under appeal (seventh ground of appeal)
C — Cu privire la utilizarea unor informații confidențiale în hotărârea atacată (al șaptelea motiv)
Since the appellants complain inter alia that they were not able to comment on the latter documents before the Court of First Instance, it must first be considered whether there has been any breach of the adversarial principle before the Court of First Instance.
Ca urmare a faptului că recurentele invocă, între altele, faptul că nu au putut să ia poziție în fața Tribunalului cu privire la aceste ultime documente, trebuie mai întâi să analizăm o eventuală încălcare a principiului contradictorialității în fața Tribunalului.
By their seventh ground of appeal the appellants claim that the Court of First Instance erred in law by basing its judgment on evidence that was not disclosed to the applicants, on which they had no opportunity of commenting, and which was not before the Commission at the time it adopted the first clearance decision.
Prin intermediul celui de al șaptelea motiv, recurentele reproșează Tribunalului că ar fi comis o eroare de drept întemeindu-și hotărârea pe probe care nu le-au fost divulgate, față de care acestea nu au putut să ia poziție și care de asemenea nu au fost prezentate Comisiei în cursul adoptării primei decizii de autorizare.
Given that such evidence could not have provided a basis for the Commission’s decision, the setting aside of the first clearance decision could likewise not be based on it.
Dat fiind că asemenea probe nu puteau constitui temeiul unei decizii a Comisiei, nici anularea primei decizii de autorizare nu trebuia să fie întemeiată pe aceste probe.
There is no doubt that a judicial decision cannot be based on facts and documents of which the parties themselves — or one of them — have no knowledge and on which they therefore have not been able to comment either.
Fără îndoială, o hotărâre judecătorească nu trebuie să se întemeieze pe fapte și documente pe care părțile însele – sau una dintre acestea – nu le pot lua la cunoștință și față de care acestea nu pot, prin urmare, să fie în măsură să ia poziție 219.
219 However, in the present case, in the proceedings at first instance the appellants were not in the position of a party to the action, but participated merely as interveners in support of the Commission.
În prezenta cauză, recurentele nu aveau însă, în primă instanță, calitatea de parte la litigiu, ci doar de interveniente în sprijinul Comisiei.
As such they have a weaker position in the proceedings than an applicant or a defendant.
Ca atare, acestea au o poziție mai slabă în procedură decât un reclamant sau un pârât.
In particular, the second sentence of Article 116(2) of the Rules of Procedure of the Court of First Instance expressly provides that the President may, on application by one of the parties, omit secret or confidential information from being disclosed to an intervener, and this is not infrequent in competition law proceedings in particular.
În articolul 116 alineatul (2) a doua teză din Regulamentul de procedură al Tribunalului de Primă Instanță se prevede în mod expres că președintele poate, la cererea unei părți, să excludă de la comunicarea către intervenienți înscrisurile secrete sau confidențiale, ceea ce se întâmplă destul de des tocmai în procedurile juridice referitoare la concurență 220.
220Particularly in Community competition
În special în cauzele care
The main point of attack of this ground of appeal is the Court of First Instance’s discussion of price transparency, and in particular of the majors’ — disputed — opportunity of overseeing the retail market with the assistance of weekly reports from their agents. 216 In this connection the Court of First Instance first emphasises one of the Commission’s findings, namely that Sony and Bertelsmann had a system of weekly reports which contained information about their competitors too.
Aspectul principal contestat al acestui motiv este constituit de declarațiile Tribunalului cu privire la transparența prețurilor și, în special, cu privire la posibilitatea – în litigiu în speță – a unei supravegheri a pieței comerțului cu amănuntul de către majors, prin intermediul unor rapoarte de control săptămânale întocmite de către reprezentanții lor comerciali 216.
217By way of supplement to this, in its judgment the Court of First Instance refers also to certain documents produced by Impala and classified as confidential. 218
Mai întâi, Tribunalul evidențiază o constatare a Comisiei, potrivit căreia în cadrul Sony și al Bertelsmann ar fi instaurat un sistem de rapoarte săptămânale cuprinzând și informații asupra concurenților 217.
216 — Paragraphs 352 to 361 and 451 of the judgment under appeal.
216 — Punctele 352-361 și 451 din hotărârea atacată.
217 — See paragraph 352 of the judgment under appeal, which quotes from recital 113 of the first clearance decision.
219 — Hotărârea din 22 martie 1961, Snupat/Înalta Autoritate (42/59 și 49/59, Rec., p.
219 — Joined Cases 42/59 and 49/59 Snupat v High Authority [1961] ECR 53, at p.
101, 169), Hotărârea din 10 ianuarie 2002, Plant și alții/Comisia și South Wales Small Mines (C-480/99 P, Rec., p.
84, Case C-480/99 P Plant and Others v Commission and South Wales Small Mines [2002] ECR I-265, paragraph 24, and Case C-199/99 P Corus UK v Commission [2003] ECR I-11177, paragraph 19).
I-265, punctul 24), și Hotărârea din 2 octombrie 2003, Corus UK/Comisia (C-199/99 P, Rec., p. I-11177, punctul 19).
See also the judgments of the European Court of Human Rights in Feldbrugge v The Netherlands (1986) Series A, No. 99, p.
A se vedea și Curtea Europeană a Drepturilor Omului, Hotărârea din 29 mai 1986, Feldbrugge împotriva Țărilor de Jos (seria A nr. 99, p.
220 — See for example the order in Case T-271/03 Deutsche Telekom v Commission [2006] ECR II-1747.
220 — A se vedea, de exemplu, Ordonanța din 15 iunie 2006, Deutsche Telekom/Comisia (T-271/03, Rec., p. II-1747).
218 — Paragraphs 356 to 360, 389 and 451 of the judgment under appeal.
218 — Punctele 356-360, 389 și 451 din hotărârea atacată.
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-413/06 P reasonably be expected to rely on them in the administrative procedure to justify a possible prohibition decision, or even simply to rebut particular arguments of the parties to the concentration.
CONCLUZIILE AVOCATULUI GENERAL KOKOTT — CAUZA C-413/06 P
221Thus, it is already inherent in the scheme of the Rules of Procedure that the Court of First Instance can base its judgment, if necessary, on evidence which was not available to interveners (see also Article 67(3)(1) of the Rules of Procedure of the Court of First Instance, and moreover Article 287 EC).
Comisiei ca aceasta să își întemeieze procedura administrativă pe respectivele documente, în vederea motivării unei eventuale decizii de interzicere sau chiar pentru a infirma prin acestea doar anumite argumente ale părților implicate în concentrare.
Against this background the Court of First Instance erred in law when it supported its decision to annul the first clearance decision by relying on the confidential documents lodged by Impala.
În acest context, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept pentru că sa întemeiat, în scopul anulării primei decizii de autorizare, pe documentele prezentate cu titlu confidențial de Impala.
Indeed, contrary to what might appear at first sight, the confidential treatment of documents submitted by Impala is less a problem in the adversarial proceedings before the Court of First Instance than a question of observing the rights of defence of the parties to the concentration in the administrative procedure.
Tratamentul confidențial aplicat actelor prezentate de Impala este, așadar – contrar cu ceea ce ar putea să pară la prima vedere –, nu atât o problemă de procedură contradictorie în fața Tribunalului, cât o chestiune de respectare a dreptului la apărare al părților implicate în concentrare, în cursul procedurii administrative.
However, this error of law does not mean that the judgment under appeal is to be set aside, as the Court of First Instance’s findings were supported by other reasons which were unrelated to the confidential documents submitted by Impala.
Această eroare de drept nu conduce însă la anularea hotărârii atacate. Întradevăr, pentru considerațiile Tribunalului au mai existat și alte motive care nu aveau nicio legătură cu documentele confidențiale prezentate de Impala.
Thus, reliance on those documents was merely one of a number of factors from which the Court of First Instance concluded ‘that the already strong transparency … is increased even further’.
De fapt, trimiterile la documentele respective nu au reprezentat decât unul dintre mai mulți factori din care, potrivit opiniei Tribunalului, rezultă „că transparența deja accentuată […] devine și mai accentuată” 223.
223Accordingly, even if, having regard to the appellants’ rights of defence, the Court of First Instance had declined to take the confidential documents submitted by Impala into account, this would not have undermined the conclusions it drew in the judgment under appeal in any way. 224
Prin urmare, chiar dacă, având în vedere dreptul la apărare, Tribunalul ar renunța să ia în considerare documentele confidențiale prezentate de Impala, acest lucru nu ar face să dispară orice întemeiere a concluziilor reținute de acesta în hotărârea atacată 224.
The appellants correctly submit that the Court of First Instance was not entitled to rely on the disputed documents lodged by Impala to support the annulment of the first clearance decision, because the Commission itself ought not to have used these documents, owing to their confidential nature.
Recurentele arată în mod justificat că Tribunalul nu ar fi trebuit să se întemeieze, în scopul anulării deciziei în litigiu, pe documentele prezentate de Impala, din moment ce Comisia nu ar fi putut să le utilizeze în scopul adoptării deciziei menționate din cauza caracterului lor confidențial.
If the Court of First Instance considers certain documents to be confidential to such an extent that it withholds their entire content from the undertakings participating in the concentration, 222the Commission cannot
Dacă Tribunalul consideră anumite documente ca fiind atât de confidențiale încât privează complet întreprinderile implicate în concentrare de cunoașterea conținutului lor 222, nu se poate aștepta în mod rațional nici din partea
It follows that the seventh ground of appeal is also unfounded.
Prin urmare, și al șaptelea motiv este neîntemeiat.
221 — Case C-411/04 P Salzgitter Mannesmann v Commission [2007] ECR I-959, paragraph 43.
221 — Hotărârea din 25 ianuarie 2007, Salzgitter Mannesmann/Comisia (C-411/04 P, Rec., p. I-959, punctul 43).
223 — Paragraphs 348 to 362, in particular paragraph 362, of the judgment under appeal.
223 — Punctele 348-362, în special punctul 362 din hotărârea atacată.
224 — To the same effect, see Aalborg Portland (cited above, footnote 121), paragraph 72, Musique Diffusion française (cited above, footnote 117), paragraph 30, and Case T-30/91 Solvay v Commission [1995] ECR II-1775, paragraph 58.
222 — Chiar dacă, după o examinare a dosarului procedurii în primă instanță, avem îndoieli grave în privința faptului că un asemenea demers era justificat în speță, nu intră în sarcina Curții ca în cadrul prezentei proceduri de recurs să pună sub semnul întrebării aprecierea făcută de instanță cu privire la confidențialitatea documentelor amintite.
222 — Even if I have considerable doubt after looking at the case file from the proceedings at first instance as to whether such an approach was justified in the present case, it is not the task of the Court in the present appeal proceedings to call in question the Court of First Instance’s assessment as to the confidentiality of these documents.
224 — A se vedea în acest sens Hotărârea Aalborg Portland și alții/Comisia (citată la nota de subsol 121, punctul 72), Hotărârea Musique Diffusion française și alții/Comisia (citată la nota de subsol 117, punctul 30) și Hotărârea din 29 iunie 1995, Solvay/Comisia (T-30/91, Rec., p. II-1775, punctul 58).
Impala considered these observations by the Commission to be a cross appeal, and under reference to Article 117(2) of the Rules of Procedure replied to them by a separate document.
Impala a interpretat aceste dezvoltări ale Comisiei drept un recurs incident și a răspuns printr-un memoriu distinct, invocând articolul 117 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Curții.
With permission of the President of the Court further documents were submitted on this matter.
Cu aprobarea președintelui Curții, au fost înaintate și alte memorii pe această temă.
VI — The supposed cross appeal
VI — Cu privire la pretinsul recurs incident
At the end of the Commission’s response to the appeal there appears a separ- ate section with ‘additional observations’ 225 on what the Court of First Instance described as the ‘essential grounds’ of the first clearance decision.
Memoriul în răspuns al Comisiei conține, în partea sa finală, o secțiune distinctă cuprinzând „observații suplimentare” 225 asupra „motivelor esențiale” ale primei decizii de autorizare.
However, this in itself by no means constitutes a definitive finding by the Court in the present case that there is in fact a cross appeal.
Acest fapt în sine nu semnifică însă că, în speță, Curtea ar fi constatat deja în mod obligatoriu existența unui recurs incident.
Under Article 117(2) of the Rules of Procedure, for a submission to be regarded as a cross appeal it must seek to set aside, in whole or in part, the judgment under appeal on a plea in law which was not raised in the appeal.
Calificarea unui argument drept recurs incident impune, în temeiul articolului 117 alineatul (2) din Regulamentul de procedură, ca partea care îl invocă să urmărească anularea, în întregime sau în parte, a hotărârii atacate pentru un motiv care nu a fost invocat în recurs.
Whether this is the case here is to be determined by reference to the wording, aim and context of the passage in question in the Commission’s response to the appeal.
Pentru a stabili dacă ne regăsim întrun astfel de caz în speță, trebuie să se examineze formularea, obiectivul și contextul pasajului în discuție din memoriul în răspuns al Comisiei.
There the Commission submits that in paragraphs 474 and 476 of the judgment under appeal the Court of First Instance wrongly classified the Commission’s findings as regards retaliation measures 226 as an essential ground of the first clearance decision.
Comisia susține acolo că Tribunalul ar fi calificat în mod eronat, la punctele 474 și 476 din hotărârea atacată, constatările acesteia asupra măsurilor represive 226drept motive esențiale ale primei decizii de autorizare.
In particular, if it were to be decided in the present proceedings that, contrary to the opinion of the Court of First Instance, the Commission’s findings as regards a lack of market transparency were not vitiated by an error of law, the first clearance decision would have to be upheld, regardless of whether it contained any error of law in relation to retaliation measures.
Dacă s-ar confirma prin intermediul prezentei proceduri că acele constatări ale Comisiei asupra lipsei de transparență a pieței nu sunt eronate în drept, prima decizie de autorizare ar trebui să își păstreze validitatea, indiferent dacă aceasta conține sau nu conține erori de drept în privința măsurilor represive.
In that connection it is to be emphasised that the term ‘cross appeal’ is not used by the Commission anywhere in its document.
Trebuie subliniat în această privință că în niciun loc din memoriul său Comisia nu utilizează expresia „recurs incident”.
Instead, the heading ‘Additional observations’ indicates that it contains supplementary points which are intended merely to achieve a better understanding of the Commission’s actual submission in response to Bertelsmann’s and Sony’s appeal.
Dimpotrivă, titlul „Observații suplimentare” sugerează că este vorba despre considerații suplimentare care servesc exclusiv la o înțelegere mai bună a argumentației de fond a Comisiei, ca răspuns la recursul înaintat de Bertelsmann și Sony.
In par -ticular, the ‘additional observations’ seek to clarify what the consequence for the validity of the first clearance decision would be if the judgment under appeal were set aside, in part as the case may be, at the instance of Bertelsmann and Sony. 227
Aceste „observații suplimentare” vizează în special să sublinieze ce consecințe ar avea pentru menținerea primei decizii de autorizare 227anularea (chiar și parțială) a hotărârii atacate, la cererea Bertelsmann și Sony.
226 — Paragraphs 114 to 118 of the first clearance decision.
226 — Punctele 114-118 din prima decizie de autorizare.
In the further course of the procedure the Commission itself made it clear that its ‘additional observations’ were by no means intended to constitute a cross appeal, and moreover expressly declined to assume any liability for costs in that regard; furthermore, it emphasised that its ‘additional observations’ did not have any independent effect, but were relevant only if the appeal lodged by Bertelsmann and Sony succeeded (in part as the case might be). 228
Comisia însăși a evidențiat, în cursul procedurii, că prin „observațiile suplimentare” nu a avut nicio intenție de a introduce un recurs incident și, de altfel, a respins în mod expres ideea de a suporta eventua -lele cheltuieli; în plus, Comisia a subliniat că „observațiile suplimentare” nu au o semnificație autonomă și nu devin relevante decât în cazul unui succes (chiar parțial) al recursului introdus de Bertelsmann și Sony 228.
Article 69(2) of the Rules of Procedure provides that the unsuccessful party is to be ordered to bear the costs if they have been applied for; where there are several unsuccessful parties the Court is to decide how the costs are to be shared.
Potrivit articolului 69 alineatul (2) din Regulamentul de procedură, partea care cade în pretenții este obligată, la cerere, la plata cheltuielilor de judecată; în cazul în care mai multe părți cad în pretenții, Curtea decide asupra repartizării cheltuielilor de judecată.
In derogation from this, Article 69(3)(1) of the Rules of Proced- ure provides that where each party fails on some and succeeds on other heads, the Court may order that the costs be shared; this applies also where an appeal is dismissed notwithstanding that the appellant has succeeded in part of its submissions. 229
Prin derogare de la acest principiu, Curtea poate să repartizeze cheltuielile în temeiul articolului 69 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură, în cazul în care părțile cad în pretenții cu privire la unul sau la mai multe capete de cerere; acest lucru este valabil și dacă recursul este totuși respins, însă recurentul a avut câștig de cauză cu o parte a argumentației sale 229.
Against this background it is to be held that the Commission’s ‘additional observations’ did not contain any cross appeal, and that it is not necessary for the Court to make a separate decision on it, such decision even being ultra petita.
În acest context, trebuie constatat că „observațiile suplimentare” ale Comisiei nu conțin sub nicio formă un recurs incident și că o decizie distinctă a Curții pe această temă ar fi inutilă și chiar ultra petita.
As the appellants, Bertelsmann and Sony, have been unsuccessful in the result, but part of their grounds of appeal have in substance succeeded, the costs should be shared.
Deoarece recurentele Bertelsmann și Sony au căzut în pretenții în recurs, însă o parte din motivele de recurs au fost întemeiate, cheltuielile de judecată trebuie împărțite.
I suggest that Bertelsmann and Sony should each be ordered to pay their own costs and three quarters of Impala’s costs; moreover, to the extent that they are to bear Impala’s costs it appears appropriate to order that Bertelsmann and Sony should be jointly and severally liable.
Prin urmare, propunem ca Bertelsmann și Sony să suporte fiecare propriile cheltuieli de judecată și să suporte trei pătrimi din cheltuielile de judecată ale Impala; în ceea ce privește suportarea cheltuielilor de judecată ale Impala, se impune ca Bertelsmann și Sony să fie obligate în solidar la plata cheltuielilor de judecată 230.
230Impala should be ordered to bear one quarter of its own costs.
Dimpotrivă, Impala trebuie la rândul său să fie obligată la plata unui sfert din propriile cheltuieli de judecată.
Other parties to the proceedings who support an appeal by applications to the Court may be ordered to bear their own costs, applying Article 69(4) by analogy.
Celelalte părți în proces care au intervenit în recurs prin cereri în fața Curții pot fi obligate să suporte propriile cheltuieli de judecată, în temeiul articolului 69 alineatul (4).
The Commission and Sony BMG Music
Deoarece Comisia și Sony
If, as I suggest in the present case, the appeal is dismissed, the Court decides on the costs (Article 122(1) of the Rules of Proced- ure) according to Article 69 in conjunction with Article 118 of the Rules of Procedure.
Dacă respinge recursul, cum am sugerat în speță, Curtea se pronunță asupra cheltuielilor de judecată [articolul 122 alineatul (1) din Regulamentul de procedură], detaliile fiind deduse din articolul 69 coroborat cu articolul 118 din Regulamentul de procedură.
230 — Joined Cases C-122/99 P D and Sweden v Council [2001] ECR I-4319, paragraph 65.
230 — Hotărârea din 31 mai 2001, D și Suedia/Consiliul (C-122/99 P și C-125/99 P, Rec., p.
228 — Letter by the Commission dated 15 May 2007 to the Registrar of the Court.
228 — Scrisoarea Comisiei din 15 mai 2007 adresată grefierului Curții.
BERTELSMANN AND SONY CORPORATION OF AMERICA v IMPALA the result in doing so, it appears appropriate to order each of them to bear its own costs.231
BERTELSMANN ŞI SONY CORPORATION OF AMERICA/IMPALA în prezenții, acestea trebuie să fie obligate fiecare la plata propriilor cheltuieli de judecată 231.
Entertainment having supported the appeal of Bertelsmann and Sony with their own applications, and having been unsuccessful in
BMG Music Entertainment au intervenit în recursul introdus de Bertelsmann și Sony cu cereri proprii și în cele din urmă au căzut
For the foregoing reasons I suggest to the Court that it should decide as follows:
Având în vedere argumentele de mai sus propunem Curții de Justiție să decidă după cum urmează:
(3) The Commission of the European Communities and Sony BMG Music Entertainment BV shall each bear its own costs.
3) Comisia Comunităților Europene și Sony BMG Music Entertainment BV sunt obligate fiecare la plata propriilor cheltuieli de judecată.”
Legal context . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Cadrul juridic .....................................................................
The proceedings before the Court of First Instance and the judgment under appeal ........
Procedura în fața Tribunalului și hotărârea atacată .....................................
Forms of order sought and positions of the parties .....................................
Concluziile părților . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
The appeal . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Cu privire la recurs .................................................................
The general plea of inadmissibility .......................................
Cu privire la excepția generală de inadmisibilitate .........................
The plea of inadmissibility based on the appellants having omitted to challenge a critical passage of the judgment under appeal ............................
Cu privire la excepția de inadmisibilitate întemeiată pe faptul că recurentele nu au atacat un pasaj decisiv din hotărârea atacată ............................