natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It raises the question, therefore, whether the abuse of rights bar operates where the economic reasons, other than the accrual of a tax advantage, are wholly marginal or insignificant, and not a possible alternative explanation.
În consecință, instanța națională se întreabă dacă limita abuzului de drept operează în cazul în care alte motive economice decât urmărirea unui avantaj fiscal sunt absolut secundare sau fără importanță, iar nu o explicație alternativă posibilă.
Against that background, the Corte suprema di cassazione stayed proceedings and referred the following questions to the Court for a preliminary ruling:
În acest context, Corte suprema di cassazione a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarele întrebări preliminare:
‘(1) Does the concept of abuse of rights defined in the judgment of the Court of Justice in [Halifax and Others] as transactions, the essential aim of which is to obtain a tax advantage, correspond to the definition transactions carried out for no commercial reasons other than a tax advantage, or is it broader or more restrictive than that definition?
„1) Noțiunea de abuz de drept, definită în Hotărâre[a] [Halifax și alții, citată anterior] ca o operațiune având ca scop esențial obținerea unui avantaj fiscal, coincide sau este mai largă sau mai restrânsă decât cea definită ca o operațiune efectuată fără un alt motiv economic decât obținerea unui avantaj fiscal?
(2) For the purposes of VAT, may there be considered to be an abuse of rights (or of legal form), with the consequent loss of Community own revenue accruing from value added tax, where contracts for leasing arrangements (locazione finanziaria), financing, insurance and intermediation contracts are concluded sepa-
2) În scopul aplicării TVA-ului, poate fi considerat abuz de drept (sau de forme juridice) care determină necolectarea de venituri comunitare proprii rezultate din taxa pe valoarea adăugată încheierea, în mod separat, a unor contracte de leasing, de finanțare, de asigurare și de intermediere având ca rezultat supunerea
The questions referred
Cu privire la întrebările preliminare
Part Service claims that the present reference for a preliminary ruling is inadmissible.
Part Service susține că prezenta cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare este inadmisibilă.
The questions referred bear no relation to the facts of the main action or its purpose.
Întrebările adresate nu ar avea nicio legătură cu realitatea sau cu obiectul acțiunii principale.
The problem raised is purely hypothetical and unrelated to Community law provisions and/or principles.
Problema ridicată ar fi de natură pur ipotetică și fără legătură cu dispozițiile și/sau principiile comunitare.
However, none of those conditions is fulfilled in the present case.
Cu toate acestea, niciuna dintre aceste condiții nu este îndeplinită în prezenta cauză.
In its order for reference the national court, which has a dispute in a VAT matter before it, describes in detail the factual and legal background of the dispute in the main proceedings.
Întradevăr, în decizia de trimitere, instanța națională, sesizată cu un litigiu în materia TVA-ului, descrie în mod detaliat situația de fapt și cadrul juridic al litigiului din acțiunea principală.
It then seeks the opinion of the Court on the Community law applicable to VAT, notably on the Community concept of ‘abusive practice’, in order to be in a position to assess whether the transaction, which is the subject of the dispute in the main proceedings, should be held to constitute such a practice and, accordingly, subject to VAT.
În continuare, aceasta solicită Curții să se pronunțe cu privire la dreptul comunitar aplicabil TVA-ului, în special cu privire la noțiunea comunitară „practică abuzivă”, cu scopul de a fi în măsură să aprecieze dacă trebuie să se considere că operațiunea care face obiectul litigiului din acțiunea principală reprezintă o astfel de practică și, prin urmare, trebuie să fie supusă plății TVA-ului.
The interpretation of Community law sought thus has a bearing on the facts and purpose of the dispute in the main proceedings and is not hypothetical.
Astfel, interpretarea dreptului comunitar care a fost solicitată are legătură cu realitatea și cu obiectul litigiului din acțiunea principală, fără a fi ipotetică.
Consequently, the questions referred are admissible.
În consecință, întrebările adresate sunt admisibile.
By its first question the referring court asks, in essence, whether the Sixth Directive should be interpreted as meaning that there can be a finding of an abusive practice when the accrual of a tax advantage is the principal aim of the transaction or the transactions in question, or if such a finding can only be made if the accrual of that tax advantage constitutes the sole aim pursued, to the exclusion of other economic objectives.
Prin intermediul primei întrebări, instanța de trimitere solicită, în esență, să se stabilească dacă A șasea directivă trebuie interpretată în sensul că poate fi constatată o practică abuzivă în cazul în care urmărirea unui avantaj fiscal constituie scopul esențial al operațiunii sau al operațiunilor în cauză ori dacă nu poate fi constatată decât în cazul în care obținerea unui astfel de avantaj fiscal constituie singurul scop urmărit, cu excluderea altor obiective economice.
It must be observed that, in the context of the dispute in the main proceedings, the exemptions from VAT are under scrutiny and that, specifically in connection with those exemptions, Article 13 of the Sixth Directive requires Member States to ‘prevent… any possible evasion, avoidance or abuse’.
Trebuie să se sublinieze că, în cadrul litigiului din acțiunea principală, sunt puse în discuție scutiri de TVA și că, în ceea ce privește tocmai astfel de scutiri, articolul 13 din A șasea directivă impune statelor membre obligația „de a preveni orice posibilă evaziune, fraudă sau abuz”.
In paragraphs 74 and 75 of Halifax and Others, the Court first held that, in the context of interpreting the Sixth Directive, an abusive practice can be held to exist where:
La punctele 74 și 75 din Hotărârea Halifax și alții, citată anterior, Curtea a statuat în primul rând, în cadrul interpretării Celei de a șasea directive, că existența unei practici abuzive poate fi reținută atunci când:
— the transactions concerned, notwithstanding formal application of the conditions laid down by the relevant provisions of the Sixth Directive and the national legislation transposing it, result in the accrual of a tax advantage the grant of which would be contrary to the purpose of those provisions;
— operațiunile în cauză, în pofida aplicării formale a condițiilor prevăzute de dispozițiile relevante din A șasea directivă și din legislația națională de transpunere a acestei directive, au ca rezultat obținerea unui avantaj fiscal a cărui acordare ar fi contrară obiectivului urmărit prin aceste dispoziții;
— it is apparent from a number of objective factors that the essential aim of the transactions concerned is to obtain a tax advantage.
— potrivit unui ansamblu de elemente obiective, scopul esențial al operațiunilor în cauză este obținerea unui avantaj fiscal.
When, subsequently, it provided the referring court with details for guidance in interpreting the transactions in the case in the main proceedings, the Court once again referred, at paragraph 81, to transactions essentially seeking to obtain a tax advantage.
În cazul în care, ulterior, aceasta a oferit instanței de trimitere precizări destinate să orienteze interpretarea pe care aceasta o va efectua în cauza principală, Curtea a făcut din nou referire, la punctul 81 din hotărâre, la operațiuni care au ca scop esențial obținerea unui avantaj fiscal.
Therefore, when it stated, in paragraph 82 of that judgment, that in any event, the transactions at issue had the sole purpose of obtaining a tax advantage, it was not establishing that circumstance as a condition for the existence of an abusive practice, but simply pointing out that, in the matter before the referring court in that case, the minimum threshold for classifying a practice as abusive had been passed.
Prin urmare, când a subliniat, la punctul 82 din aceeași hotărâre, că, în orice caz, operațiunile în cauză în acțiunea principală aveau ca singur obiectiv obținerea unui avantaj fiscal, Curtea nu a acordat acestei împrejurări calitatea de condiție de existență a unei practici abuzive, ci a subliniat numai că, în litigiul cu care este sesizată instanța de trimitere, pragul minim care permite calificarea unei practici ca abuzive era chiar depășit.
The reply to the first question therefore is that the Sixth Directive must be interpreted as meaning that there can be a finding of an abusive practice when the accrual of a tax advantage constitutes the principal aim of the transaction or transactions at issue.
Prin urmare, trebuie să se răspundă la prima întrebare adresată că A șasea directivă trebuie interpretată în sensul că poate fi constatată o practică abuzivă în cazul în care urmărirea unui avantaj fiscal constituie scopul esențial al operațiunii sau al operațiunilor în cauză.
By its second question the referring court asks, in essence, whether, for the purposes of the application of VAT, transactions such as those at issue in the dispute in the main proceedings can be considered to be an abusive practice under the Sixth Directive.
Prin intermediul celei de a doua întrebări, instanța de trimitere solicită, în esență, să se stabilească dacă, în scopul aplicării TVA-ului, se poate considera că operațiuni precum cele în cauză în acțiunea principală reprezintă o practică abuzivă în lumina Celei de a șasea directive.
By way of a preliminary point, it must be recalled that a trader’s choice between exempt transactions and taxable transactions may be based on a range of factors, including tax considerations relating to the VAT system.
Cu titlu preliminar, trebuie să se amintească faptul că alegerea făcută de către un comerciant între operațiuni scutite și operațiuni impozabile se poate întemeia pe un ansamblu de elemente și în special de considerații de natură fiscală legate de regimul obiectiv al TVA-ului.
Where the taxable person chooses one of two transactions, the Sixth Directive does not require him to choose the one which involves paying the highest amount of VAT.
În cazul în care persoana impozabilă poate să aleagă între două operațiuni, A șasea directivă nu îi impune să o aleagă pe cea care implică plata valorii celei mai mari a TVA-ului.
On the contrary, taxpayers may choose to structure their business so as to limit their tax liability (Halifax and Others, paragraph 73).
Dimpotrivă, persoana impozabilă are dreptul să aleagă structura activității sale astfel încât să își limiteze datoria fiscală (Hotărârea Halifax și alții, citată anterior, punctul 73).
Nevertheless, when a transaction involves the supply of a number of services, the question arises whether it should be considered to be a single transaction or as several individual and independent supplies of services requiring separate assessment.
Cu toate acestea, în cazul în care o operațiune cuprinde mai multe prestații, se ridică întrebarea dacă aceasta trebuie considerată o operațiune unică sau mai multe prestații distincte și independente care trebuie să fie apreciate separat.
In that regard it follows from Article 2 of the Sixth Directive that every transaction must normally be regarded as distinct and independent (see CPP, paragraph 29 and Levob Verzerkeringen and OV Bank, paragraph 20).
În această privință, rezultă din articolul 2 din această directivă că fiecare prestație trebuie, în mod normal, considerată ca fiind distinctă și independentă (a se vedea Hotărârile citate anterior CPP, punctul 29, și Levob Verzekeringen și OV Bank, punctul 20).
However, in certain circumstances, several formally distinct services, which could be supplied separately and thus give rise, in turn, to taxation or exemption, must be considered to be a single transaction when they are not independent.
Cu toate acestea, în anumite împrejurări, mai multe prestații distincte în mod formal, care ar putea fi furnizate separat și care ar da naștere astfel, în mod individual, la impozitare sau la scutire, trebuie să fie considerate o operațiune unică dacă nu sunt independente.
Such is the case for example, where, in the course of a purely objective analysis, it is found that there is a single supply in cases where one or more elements are to be regarded as constituting the principal service, whilst one or more elements are to be regarded, by contrast, as ancillary services which share the tax treatment of the principal service (see, to that effect, CPP, paragraph 30, and Levob Verzerkeringen and OV Bank, paragraph 21).
Aceasta este situația, de exemplu, atunci când, în urma chiar a unei analize pur obiective, se constată că una sau mai multe prestații constituie o prestație principală și că prestația sau celelalte prestații constituie una sau mai multe prestații accesorii care beneficiază de același tratament fiscal cu prestația principală (a se vedea în acest sens Hotărârile citate anterior CPP, punctul 30, precum și Levob Verzekeringen și OV Bank, punctul 21).
In particular, a service must be regarded as ancillary to a principal service if it does not constitute for customers an aim in itself, but a means of better enjoying the principal service supplied (CPP, paragraph 30 and the facts of the dispute in the main proceedings giving rise to that judgment).
În special, o prestație trebuie să fie considerată accesorie unei prestații principale dacă nu constituie pentru clientelă un scop în sine, ci mijlocul de a beneficia în cele mai bune condiții de serviciul principal al prestatorului (Hotărârea CPP, citată anterior, punctul 30, precum și situația de fapt din acțiunea principală care a determinat pronunțarea acestei hotărâri).
It can also be held that there is a single supply where two or more elements or acts supplied by the taxable person to the customer are so closely linked that they form, objectively, a single, indivisible economic supply, which it would be artificial to split (Levob Verzekeringen and OV Bank, paragraph 22).
Se poate de asemenea considera că ne aflăm în prezența unei prestații unice atunci când două sau mai multe elemente sau acte furnizate clientului de către persoana impozabilă sunt atât de strâns legate între ele încât formează, în mod obiectiv, o singură prestație economică indivizibilă, a cărei descompunere ar avea un caracter artificial (a se vedea în acest sens Hotărârea Levob Verzekeringen și OV Bank, citată anterior, punctul 22).
It is for the national court to assess if, the contractual structure of the transaction notwithstanding, the evidence put before the court discloses the characteristics of a single transaction.
Este de competența instanței naționale să aprecieze dacă elementele care îi sunt prezentate caracterizează existența unei operațiuni unice, dincolo de forma contractuală a acesteia.
In that context, it may find it necessary to extend its analysis by seeking evidence of indications of the existence of an abusive practice, which is the concept with which the question referred is concerned.
În acest context, instanța națională poate fi determinată să își extindă analiza, căutând indicii ale existenței unei practici abuzive, noțiune care face obiectul întrebării preliminare.
The Court, when giving a preliminary ruling, may, where appropriate, provide clarification designed to give the national court guidance in its interpretation (Halifax and Others, paragraph 77).
Dacă este cazul, Curtea, pronunțându-se asupra trimiterii preliminare, poate oferi precizări destinate să orienteze interpretarea pe care aceasta o va efectua (Hotărârea Halifax și alții, citată anterior, punctul 77).
In the present case, the transactions at issue in the main proceedings, as described by the referring court, have the following characteristics:
În prezenta cauză, trebuie să se sublinieze că operațiunile în discuție în acțiunea principală, astfel cum sunt descrise de instanța de trimitere, se caracterizează prin următoarele elemente:
— the two companies taking part in the leasing transaction are part of the same group;
— cele două societăți care participă la operațiunea de leasing aparțin aceluiași grup;
— the service supplied by the leasing company (IFIM) is subject to a division, the financing element is entrusted to another company (Italservice) to be split into a credit service, an insurance service and a brokerage service;
— prestația însăși a societății de leasing (IFIM) face obiectul unei fracționări, elementul caracteristic de finanțare fiind încredințat unei alte societăți (Italservice) pentru a fi descompus în prestații de credit, de asigurare și de intermediere;
— that service, considered in isolation, therefore seems to be economically unprofitable, so that the viability of the business cannot be ensured solely by means of contracts concluded with the customers;
— această prestație, luată în considerare în mod izolat, pare, în consecință, lipsită de rentabilitate economică, astfel încât viabilitatea întreprinderii nu poate fi asigurată numai prin intermediul contractelor încheiate cu clienții;
In order to assess whether those transactions can be held to constitute an abusive practice, the national court must verify, first, whether the result sought is a tax advantage, the granting of which would be contrary to one or more of the objectives of the Sixth Directive and, then, whether that constituted the principal aim of the contractual approach adopted (see paragraph 42 of this judgment).
Pentru a aprecia dacă se poate considera că astfel de operațiuni reprezintă o practică abuzivă, instanța de trimitere trebuie să verifice, mai întâi, dacă rezultatul avut în vedere este un avantaj fiscal a cărui acordare ar fi contrară unuia sau mai multor obiective ale Celei de a șasea directive și, în continuare, dacă a constituit scopul esențial al soluției contractuale adoptate (a se vedea punctul 42 din prezenta hotărâre).
As regards the first criterion, that court can take into account that the anticipated result is the accrual of a tax advantage linked to the exemption, pursuant to Article 13B(a) and (d) of the Sixth Directive, of the services entrusted to the co-contracting company of the leasing company.
În ceea ce privește primul criteriu, instanța menționată poate să țină seama de faptul că rezultatul preconizat este obținerea avantajului fiscal legat de scutirea, în temeiul articolului 13 secțiunea B literele (a) și (d) din A șasea directivă, a prestațiilor încredințate societății cocontractante a societății de leasing.
That result would appear to be contrary to the objective of Article 11A(1) of the Sixth Directive, namely the taxation of everything which constitutes consideration received or to be received from the customer.
Un astfel de rezultat pare contrar obiectivului articolului 11 secțiunea A alineatul (1) din A șasea directivă, și anume impozitarea tuturor elementelor care reprezintă contrapartida obținută sau care urmează să fie obținută de la client.
As regards the second criterion, the national court, in the assessment which it must carry out, may take account of the purely artificial nature of the transactions and the links of a legal, economic and/or personal nature between the operators involved (Halifax and Others, paragraph 81), those aspects being such as to demonstrate that the accrual of a tax advantage constitutes the principal aim pursued, notwithstanding the possible existence, in addition, of economic objectives arising from, for example, marketing, organisation or guarantee considerations.
În ceea ce privește al doilea criteriu, instanța națională, în aprecierea pe care trebuie să o realizeze, poate lua în considerare caracterul pur artificial al operațiunilor, precum și raporturile de natură juridică, economică și/sau personală între operatorii în cauză (Hotărârea Halifax și alții, citată anterior, punctul 81), astfel de elemente fiind de natură să arate că obținerea avantajului fiscal constituie scopul esențial urmărit, în pofida eventualei existențe, pe de altă parte, a unor obiective economice inspirate din considerații, de exemplu, de marketing, de organizare și de garanție.
Therefore the reply to the second question referred must be that it is for the national court to determine, in light of the ruling on the interpretation of Community law provided by the present judgment, whether, for the purposes of the application of VAT, transactions such as those at issue in the dispute in the main proceedings can be considered to constitute an abusive practice under the Sixth Directive.
Prin urmare, trebuie să se răspundă la a doua întrebare adresată că este de competența instanței de trimitere să determine, în lumina elementelor de interpretare furnizate prin prezenta hotărâre, dacă, în scopul aplicării TVA-ului, se poate considera că operațiuni precum cele în cauză în acțiunea principală reprezintă o practică abuzivă în lumina Celei de a șasea directive.
Case C-498/06
Cauza C-498/06
(Reference for a preliminary ruling from the Juzgado de lo Social Único de Algeciras)
(cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Juzgado de lo Social Único de Algeciras)
(Social policy — Protection of workers in the event of insolvency of the employer — Directive 80/987/EEC amended by Directive 2002/74/EC — First paragraph of Article 3 and Article 10(a) — Compensation for unfair dismissal agreed under an extrajudicial conciliation procedure — Payment guaranteed by the guarantee institution — Payment conditional upon the adoption of a judicial decision — Principles of equality and non-discrimination)
„Politica socială — Protecția lucrătorilor în cazul insolvabilității angajatorului — Directiva 80/987/CEE modificată prin Directiva 2002/74/CE — Articolul 3 primul paragraf și articolul 10 litera (a) — Despăgubiri pentru concediere nelegală convenite pe calea unei concilieri extrajudiciare — Plată asigurată de instituția de garantare — Plată supusă condiției adoptării unei decizii judiciare — Principiile egalității și nediscriminării”
Judgment of the Court (Fourth Chamber), 21 February 2008 . . . . . .
Hotărârea Curții (Camera a patra) din 21 februarie 2008 . . . . . . . . . . . I - 923
Social policy — Approximation of laws — Protection of workers in the event of insolvency of the employer — Directive 80/987
Politică socială — Apropierea legislațiilor — Protecția lucrătorilor în cazul insolvabilității angajatorului — Directiva 80/987
(Council Directive 80/987, as amended by Directive 2002/74, Art. 3, first para., and 10(a))
[Directiva 80/987 a Consiliului, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2002/74, art.
SUMMARY — CASE C-498/06 extrajudicial conciliation settlement and such exclusion, objectively justified, constitutes a measure necessary to avoid abuses within the meaning of Article 10(a) of that directive.
SUMAR — CAUZA C-498/06 conciliere extrajudiciară și dacă o astfel de excludere, justificată în mod obiectiv, constituie o măsură necesară în vederea evitării abuzurilor, în sensul articolului 10 litera (a) din aceeași directivă.
The first paragraph of Article 3 of Directive 80/987, relating to the protection of employees in the event of the insolvency of their employer, as amended by Directive 2002/74, is to be interpreted as meaning that a Member State has the power to exclude compensation granted for unfair dismissal from the payment guarantee of the guarantee institutions pursuant to that provision where they have been recognised by an
Articolul 3 primul paragraf din Directiva 80/987 referitoare la protecția lucrătorilor salariați în cazul insolvabilității angajatorului, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2002/74, trebuie interpretat în sensul că un stat membru are posibilitatea să excludă despăgubirile acordate pentru concediere nelegală din sfera garanției de plată asigurate de către instituția de garantare în temeiul acestei dispoziții, dacă despăgubirile respective sunt recunoscute printrun act de
(see para. 44, operative part)
(a se vedea punctul 44 și dispozitivul)
JUDGMENT OF THE COURT (Fourth Chamber)21 February 2008 *
HOTĂRÂREA CURȚII (Camera a patra)
In Case C-498/06,
21 februarie 2008 *