natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Last, it must be borne in mind that the Commission has a certain discretion in determining whether the cooperation in question was ‘decisive’ in facilitating its task of finding the existence of an infringement and putting an end to it and it is only where it manifestly exceeds that discretion that it may be criticised (judgment of 15 June 2005 in Tokai Carbon and Others v Commission, paragraph 118 above, paragraph 362).
În sfârșit, trebuie amintit că, în evaluarea aspectului dacă respectiva cooperare a fost „decisivă”, Comisia dispune de o anumită marjă de apreciere menită săi faciliteze sarcina de a constata existența unei încălcări și de ai pune capăt, doar un exces evident în această marjă de apreciere fiind susceptibil de a fi cenzurat (Hotărârea din 15 iunie 2005, Tokai Carbon și alții/Comisia, punctul 118 de mai sus, punctul 362).
It is in the light of the foregoing considerations that the Court must examine whether, in this case, the Commission made a manifest error of assessment in finding that Chisso had been the first undertaking to adduce decisive evidence of the cartel’s existence.
În lumina considerațiilor ce precedă trebuie analizat dacă, în speță, Comisia a săvârșit o eroare vădită de apreciere concluzionând că societatea Chisso fusese prima întreprindere care a furnizat elemente decisive pentru a dovedi existența înțelegerii.
In that regard, it must be borne in mind that, at recital 440 to the Decision, the Commission states that ‘[a]t a meeting held on 13 November 1998, Chisso submitted an oral description of the cartel’s activities and provided documentary evidence’ and that it ‘considers that on that occasion Chisso was the first undertaking to adduce decisive evidence [of] the existence of the cartel which is found in this Decision’.
În această privință, în primul rând, trebuie amintit că, în considerentul (440) al deciziei, Comisia reține că „[î]n cadrul unei reuniuni care a avut loc la 13 noiembrie 1998, Chisso a descris oral activitățile înțelegerii și a furnizat probe scrise” și că ea „consideră că, în acest context, Chisso a fost prima întreprindere care a furnizat elemente decisive pentru a dovedi existența înțelegerii constatate prin prezenta decizie”.
It follows that the Commission relied solely on the oral description of the cartel’s activities and on the documentary evidence provided at the meeting of 13 November 1998, and not later, in order to find that Chisso had been the first undertaking to adduce decisive evidence of the cartel’s existence.
În consecință, Comisia sa întemeiat numai pe descrierea orală a activităților înțelegerii și pe probe scrise transmise cu ocazia reuniunii din 13 noiembrie 1998, iar nu mai târziu, pentru a concluziona că societatea Chisso fusese prima întreprindere care a furnizat elemente decisive pentru a dovedi existența înțelegerii.
Second, it must be observed that, at the meeting of 13 November 1998, Chisso provided a detailed oral description of the cartel’s activities.
În al doilea rând, trebuie arătat că societatea Chisso a furnizat o descriere orală detaliată a activităților înțelegerii, cu ocazia reuniunii din 13 noiembrie 1998.
It follows from the minute of that meeting, drawn up by the Commission, that Chisso stated who were the participants in the cartel, the duration of the cartel, 19 dates of meetings and the places at which they were held, the object and the functioning of the cartel.
Reiese din darea de seamă a acestei reuniuni, întocmită de Comisie, că Chisso a indicat care erau participanții la înțelegere, durata acesteia, 19 date de reuniuni cu localizarea geografică a acestora, obiectul și funcționarea înțelegerii.
On the last two points, Chisso stated, in particular, that the undertakings concerned had concluded agreements on prices and volumes of sorbates and that, while the cartel was in force, they were aware that their activities were unlawful.
Cu privire la ultimele două aspecte, Chisso preciza, printre altele, că întreprinderile implicate încheiaseră acorduri cu privire la prețuri și cu privire la volumele de sorbați și că, pe durata înțelegerii, acestea erau conștiente că activitățile lor erau ilegale.
Chisso also described the method of fixing quotas and any problems encountered, the conduct of the meetings and the preparatory meetings between the Japanese producers, the names of Chisso’s employees who had participated in the meetings and the names of certain employees of the other undertakings concerned, the terms of the contacts between Hoechst and Daicel and the system of monitoring the meetings and the method of setting target prices.
Chisso a descris de asemenea metoda de stabilire a cotelor și problemele eventual întâlnite, derularea reuniunilor și a reuniunilor pregătitoare între producătorii japonezi, numele angajaților societății Chisso care au participat la reuniuni, precum și cel al anumitor angajați ai altor întreprinderi implicate, conținutul contactelor între Hoechst și Daicel și sistemul de monitorizare a reuniunilor și metoda de stabilire a prețurilor țintă.
Third, it must be emphasised that, in addition to a detailed oral description of the cartel’s activities, Chisso also provided at the meeting of 13 November 1998 documentary evidence which is found in the case-file (156 pages in all).
În al treilea rând, trebuie să se sublinieze că, pe lângă o descriere orală detaliată a activităților înțelegerii, Chisso a furnizat de asemenea, cu ocazia reuniunii din 13 noiembrie 1998, înscrisuri care figurau în dosarul de instrucție (în total 156 de pagini).
More particularly, Chisso sent detailed notes (handwritten in Japanese with a translation into English) taken at the cartel meetings in spring and autumn 1995 and 1996 (which reflected
Mai exact, Chisso a transmis note detaliate (note manuscrise în japoneză cu traducerea lor în engleză) luate în cadrul reuniunilor înțelegerii din primăvara și din toamna anilor 1995 și 1996 (care reflectau nivelul prețurilor țintă stabilite între
Contrary to Hoechst’s contention, those documents were used by the Commission, since a number of pages are referred to in the Decision, in connection, in particular, with the conduct of and the actual results of the joint meetings (see, in particular, footnotes 82, 140, 141, 144 and 150 to the Decision).
Contrar celor susținute de Hoechst, aceste înscrisuri au fost utilizate de Comisie, deoarece mai multe pagini sunt avute în vedere în decizie, în special în contextul derulării și al rezultatelor concrete ale reuniunilor comune (a se vedea în special notele de subsol 82, 140, 141, 144 și 150 din decizie).
Accordingly, those documents were relevant for the purpose of proving, for the purposes of the 1996 Leniency Notice, the ‘cartel’s existence’.
Prin urmare, aceste înscrisuri au fost pertinente pentru a dovedi, în sensul Comunicării privind cooperarea din 1996, „existența înțelegerii”.
In addition, contrary to Hoechst’s contention, those documents were sufficiently clear, in spite of the fact that an employee of Chisso who had participated in the joint meetings provided further information about them at a meeting held with the Commission’s services on 9 December 1998.
Pe de altă parte, contrar celor susținute de Hoechst, aceste înscrisuri erau suficient de clare, în pofida faptului că un angajat al societății Chisso, care participase la reuniunile comune, ar fi oferit precizări în cadrul unei reuniuni care a avut loc la 9 decembrie 1998 cu serviciile Comisiei.
As shown in the minute of that meeting drawn up by the Commission, the information relating to those documents was provided not with a view to their general comprehension but in order to explain certain details connected, in particular, with the use of abbreviations.
Întradevăr, după cum rezultă din darea de seamă a acestei reuniuni, întocmită de Comisie, precizările oferite cu privire la aceste înscrisuri nu țineau de înțelegerea lor generală, ci de anumite detalii legate în special de utilizarea unor abrevieri.
Fourth, it must be observed that Hoechst met the Commission’s services on 29 October 1998, that is to say before Chisso, to provide an oral description of the meetings in question.
În al patrulea rând, trebuie arătat că Hoechst sa întâlnit cu serviciile Comisiei la 29 octombrie 1998, cu alte cuvinte înainte de Chisso, pentru a descrie oral reuniunile în cauză.
In particular, Hoechst mentioned the participants in the meetings, the approximate duration of the meetings (from the end of the 1970s/beginning of the 1980s until 1995/1996), the frequency of the meetings and their object.
Mai exact, Hoechst menționa participanții la reuniuni, durata aproximativă a acestor reuniuni (de la sfârșitul anilor 70/începutul anilor 80 până în anii 1995/1996), frecvența reuniunilor și obiectul acestora.
However, it must be emphasised that at that meeting Hoechst provided no written document to support its statements.
Cu toate acestea, trebuie să se sublinieze că, în cadrul acestei reuniuni, Hoechst nu a furnizat niciun înscris care să susțină declarațiile sale.
In that regard, according to the minute drawn up by the Commission and not contested by Hoechst, Hoechst’s representative mentioned ‘the great difficulties which Nutrinova had in finding all the relevant details of those meetings’.
În această privință, reprezentantul societății Hoechst menționa, potrivit dării de seamă întocmite de Comisie și necontestate de Hoechst, „marile dificultăți pe care Nutrinova le-a avut în a găsi toate detaliile relevante ale acestor reuniuni”.
In the same minute, moreover, it is stated that ‘the object of those meetings was to share customers or fix prices, within the strict meaning of the word’ and that ‘no monitoring system existed’ or again that Hoechst’s lawyer ‘was categoric about the fact that the level of the agreements at those meetings was moderate and not typical of a price-fixing or market-sharing cartel’.
Pe de altă parte, în aceeași dare de seamă, se arată că „[o]biectul acestor reuniuni nu era de a repartiza clienții sau de a stabili prețurile, în sensul strict al termenului”, și că „[n]u exista niciun sistem de monitorizare” sau chiar că avocatul societății Hoechst „era categoric în privința faptului că nivelul acordurilor din cadrul acestor reuniuni era moderat și atipic față de o înțelegere privind stabilirea prețurilor sau repartizarea clienților”.
Likewise, in the minute of the meeting of 29 October 1998 drawn up by Hoechst, it is stated that ‘the discussions between Hoechst/Nutrinova and the Japanese were not about customer-sharing, agreements on calls for tenders or price-fixing in the strict sense of the term’.
De asemenea, în darea de seamă a reuniunii din 29 octombrie 1998 întocmită de Hoechst, se precizează că „[d]iscuțiile între Hoechst/Nutrinova și japonezi nu se refereau la împărțiri ale clienților, înțelegeri cu privire la cereri de ofertă sau la stabiliri de prețuri în sensul strict al termenului”.
At no time during the meeting of 29 October 1998 did Hoechst state that the joint meetings had the object of allocating sales volume quotas for Europe to the undertakings concerned, or that a system for monitoring the meetings had been set up, as was concluded in the Decision, in Article 1 of the operative part, on the basis of the statement of objections, without those elements being disputed by Hoechst.
În niciun moment, în cadrul acestei reuniuni din 29 octombrie 1998, Hoechst nu a precizat că reuniunile comune aveau ca obiect alocarea cotelor de vânzări în volum pentru Europa către întreprinderile implicate sau că fusese implementat un sistem de monitorizare a reuniunilor, cum sa concluzionat totuși în decizie, la articolul 1 din dispozitiv, în temeiul comunicării privind obiecțiunile, fără ca aceste elemente să fi fost contestate de Hoechst.
As regards the sales quotas, Hoechst mentioned only in the minute referred to above, under the heading ‘rate of increase’, that ‘competitors had discussions on the way in which they see market growth and which would be capable of supplying increased demand’.
În ceea ce privește cotele de vânzări, Hoechst menționa doar, în darea de seamă citată anterior, sub indicația „rată de creștere”, că „între concurenți se purtau discuții cu privire la previziunile de creștere a pieței și cu privire la cine ar fi capabil să facă față creșterii cererii”.
Last, Hoechst stated in its minute of the meeting of 29 October 1998 that ‘the meetings were not organised systematically and that the agenda were very similar’.
În sfârșit, Hoechst preciza, în darea de seamă a reuniunii din 29 octombrie 1998, că „[r]euniunile nu erau organizate în mod sistematic și [că] ordinea de zi a acestora era foarte asemănătoare”.
It follows from all of those factors that, first, at the meeting of 13 November 1998 Chisso provided a detailed description of the activities and functioning of the cartel.
Rezultă din ansamblul acestor elemente că, în primul rând, Chisso a furnizat, cu ocazia reuniunii din 13 noiembrie 1998, o descriere detaliată a activităților și a funcționării înțelegerii.
Second, Chisso’s description was supported by documentary evidence which was relevant for the purpose of proving the cartel’s existence.
În al doilea rând, descrierea societății Chisso era susținută prin înscrisuri care au fost pertinente în a dovedi existența înțelegerii.
Third, it follows from the meeting of 29 October 1998 that Hoechst did indeed give an account of the meetings in question, but that that account was less detailed than Chisso’s, it did not
În al treilea rând, rezultă din reuniunea din 29 octombrie 1998 că, în mod cert, Hoechst a făcut o prezentare a reuniunilor în cauză, dar că această prezentare, pe de o parte, era mai puțin detaliată decât cea a societății Chisso, pe de altă parte, că aceasta nu reflecta
In the light of the foregoing, it must be concluded that the Commission did not make a manifest error of assessment when it considered that Chisso had been the first undertaking to adduce decisive evidence of the existence of the cartel.
Având în vedere ceea ce precedă, trebuie să se concluzioneze că, prin constatarea potrivit căreia societatea Chisso fusese prima întreprindere care a furnizat elemente decisive pentru a dovedi existența înțelegerii, Comisia nu a săvârșit o eroare manifestă de apreciere.
None of the arguments put forward by Hoechst can upset that conclusion.
Niciunul dintre argumentele invocate de Hoechst nu poate repune în discuție această concluzie.
As regards the fact that the Commission promised Chisso at the meeting of 13 November 1998 that it would warn it if any other undertakings were overtaking it, and as already stated in the context of the analysis of the first plea, that fact cannot affect the finding of fact that Chisso was, on the occasion of that meeting, the first undertaking to adduce decisive evidence of the existence of the cartel.
În ceea ce privește faptul că, în cadrul reuniunii din 13 noiembrie 1998, Comisia a promis societății Chisso să o avertizeze dacă alte întreprinderi o devansau și după cum sa indicat deja în contextul analizei primului motiv, această împrejurare nu poate afecta constatarea de fapt că societatea Chisso a fost prima întreprindere, în cadrul acestei reuniuni, care a furnizat elemente decisive pentru a dovedi existența înțelegerii.
As regards the fact that the Commission bluntly refused to recognise Hoechst’s oral contributions as acts of cooperation, in particular the evidence provided by Hoechst during the meeting of 29 October 1998, it must be observed that, at recital 5 to the Decision, the Commission expressly states that at a meeting on 29 October 1998 between the legal representatives of Hoechst and Nutrinova and the Commission services, an oral description of the product market, the producers, market shares, the proceedings in the United States and the cartel’s activity was provided.
În ceea ce privește faptul că, în mod intempestiv, Comisia ar fi refuzat să recunoască contribuțiile orale ale societății Hoechst drept acte de cooperare, în special elementele prezentate de Hoechst cu ocazia reuniunii din 29 octombrie 1998, trebuie arătat că, în considerentul (5) al deciziei, Comisia reține în mod expres că, la 29 octombrie 1998, în cadrul unei reuniuni între avocații societății Hoechst și cei ai societății Nutrinova și reprezentanții Comisiei, sa efectuat o descriere orală a pieței relevante, a producătorilor, a cotelor de piață, a procedurii în Statele Unite și a activităților înțelegerii.
At no point in the Decision is it stated that Hoechst’s oral contribution at the meeting of 29 October 1998 was not taken into account.
În nicio parte a deciziei nu se precizează că nu s-ar fi luat în considerare contribuția orală a societății Hoechst din cadrul reuniunii din 29 octombrie 1998.
The fact that the Commission was able to take the view, at a particular time during the proceedings, that Hoechst’s cooperation did not satisfy the requirements of the 1996 Leniency Notice does not alter the finding that Hoechst’s oral contribution at the meeting of 29 October 1998 was ultimately taken into account in the context of the Decision.
Faptul că s-ar fi putut aprecia de către Comisie, într-o anumită etapă a procedurii, că această cooperare a societății Hoechst nu respecta exigențele Comunicării privind cooperarea din 1996 nu modifică concluzia potrivit căreia contribuția orală a societății Hoechst, cu ocazia reuniunii din 29 octombrie 1999, a fost în final luată în considerare în cadrul deciziei.
In any event, it must be observed that Hoechst refers in its written submissions to a letter from the Commission dated 19 January 1999 in which the Commission stated:
În orice caz, trebuie arătat că Hoechst se referă, în înscrisurile sale, la o scrisoare a Comisiei din 19 ianuarie 1999 în care aceasta preciza următoarele:
‘The Commission services can only take note that your position has been reversed and that Nutrinova does not now intend to cooperate in the terms of [the 1996 Leniency Notice] … Such information on sorbates as has been delivered by Nutrinova to date cannot be considered to have been provided within the framework of this Notice.’
„Serviciile Comisiei pot numai să ia act de schimbarea dumneavoastră de poziție și de faptul că Nutrinova nu mai înțelege să coopereze, din acest moment, potrivit comunicării privind cooperarea […] Informațiile cu privire la sorbați, astfel cum au fost prezentate de Nutrinova până în prezent, nu pot fi considerate drept furnizate în cadrul acestei comunicări.”
It must be observed in that regard that at the meeting with the Commission’s services on 29 October 1998 Hoechst hoped to be able to provide a written contribution by the end of 1998.
Trebuie arătat în această privință că, în cadrul reuniunii din 29 octombrie 1998 cu serviciile Comisiei, Hoechst spera să poată furniza o contribuție scrisă până la sfârșitul anului 1998.
However, in a letter of 21 December 1998, to which the Commission specifically responds in the letter of 19 January 1999, Hoechst stated, in addition to the fact that cooperation by means of oral testimony could not be contemplated, the following:
Or, într-o scrisoare din 21 decembrie 1998, la care răspunde în mod corect Comisia prin scrisoarea din 19 ianuarie 1999, Hoechst indica, pe lângă faptul că o cooperare prin intermediul unor mărturii orale nu putea fi avută în vedere, următoarele:
‘Unfortunately, we cannot keep our promise of providing you with a full report of the facts by the end of this year … With the proceedings in the [United States] remaining open, we have been advised by [United States] counsel that a full disclosure to the Commission as initially contemplated in our discussions in October would seriously compromise the interests of Nutrinova (and certain individuals) in the [United States].’
„Din nefericire, nu ne putem ține promisiunea de a vă furniza un raport complet al faptelor înainte de sfârșitul anului […] Întrucât procedura americană este încă în desfășurare, ni sa indicat de către consilierul nostru în Statele Unite că o divulgare completă către Comisie, astfel cum sa avut în vedere inițial în cadrul întâlnirilor noastre din octombrie, ar compromite serios interesele societății Nutrinova (precum și pe cele ale anumitor membri ai săi) în Statele Unite.”
It follows that Hoechst clearly indicated that at that stage of the proceedings it was unable to cooperate further with the Commission, whether in the form of written cooperation or by oral testimony.
Rezultă că Hoechst indica în mod clar imposibilitatea sa de a coopera mai mult, în acest stadiu al procedurii, cu Comisia, fie prin intermediul unei cooperări scrise, fie prin mărturii orale.
In those circumstances, the Commission cannot be criticised for having taken the view, at that stage of the proceedings, that Hoechst was not fully cooperating and that, accordingly, the previous acts of cooperation could, where appropriate, be considered insufficient in the context of the 1996 Leniency Notice.
În aceste împrejurări, nu se poate reproșa Comisiei că ar fi putut considera, în acest stadiu al procedurii, că Hoechst nu coopera pe deplin și că, în aceste condiții, actele de cooperare anterioare puteau, eventual, să fie considerate insuficiente în cadrul Comunicării privind cooperarea din 1996.
Hoechst’s position was subsequently reiterated in a letter of 28 January 1999, in which it stated:
Poziția societății Hoechst a fost reiterată, în continuare, într-o scrisoare din 28 ianuarie 1999 în care aceasta preciza:
‘Nutrinova whilst wishing to cooperate fully and immediately with the Commission cannot do so at present without creating serious and unbearable risks for itself and its current and/or former employees under [United States] law.’
„Deși dorește încă să coopereze pe deplin și imediat cu Comisia, Nutrinova nu o poate face în prezent fără să creeze riscuri serioase și insuportabile pentru ea însăși și pentru actualii și/sau foștii săi angajați în raport cu dreptul american.”
The fact that the Commission, in a telephone conversation on 5 March 1999 or by letter dated 29 March 1999, stated that a new oral contribution would not be sufficient was the result of uncertainty as to Hoechst’s cooperation at that stage of the proceedings and was intended to draw Hoechst’s attention to the fact that, in order to benefit from the 1996 Leniency Notice, it must adduce further probative evidence of the existence of the cartel.
Faptul că, în cadrul unei convorbiri telefonice din 5 martie 1999 sau prin scrisoarea din data de 29 martie 1999, Comisia ar fi precizat că nu ar fi suficientă o nouă contribuție orală rezulta din incertitudinea cu privire la cooperarea societății Hoechst în acest stadiu al procedurii și urmărea să îi atragă atenția societății Hoechst cu privire la faptul că, pentru a putea beneficia de Comunicarea privind cooperarea din 1996, aceasta trebuia să aducă mai multe elemente probatorii referitoare la existența înțelegerii.
It follows from those considerations that, in the Decision, the Commission ultimately accepts Hoechst’s oral contributions as acts of cooperation and that, in any event, the Commission’s position during the administrative procedure was the result of uncertainty as to Hoechst’s effective cooperation at the beginning of the proceedings, Hoechst having stated, initially, that it could not be contemplated that its employees would provide testimony before the Commission.
Rezultă din aceste considerații că, în decizie, Comisia reține în final contribuțiile orale ale societății Hoechst drept acte de cooperare și că, în orice caz, poziția Comisiei pe parcursul procedurii administrative rezulta din incertitudinea cu privire la cooperarea efectivă a societății Hoechst la începutul procedurii, Hoechst precizând, în rest, și în primul rând că nu puteau fi avute în vedere mărturii ale angajaților săi în fața Comisiei.
For all of those reasons, the arguments put forward in the context of the eighth plea must be rejected.
Pentru toate aceste considerații, argumentele prezentate în cadrul motivului al optulea trebuie respinse.