natgillin/translations-raw huggingface dataset:
On 27 December 2004, she brought an action for reimbursement of the interest and the amount of the loan that she had paid, and for compensation for the interest she had paid to the building society.
La 27 decembrie 2004, aceasta a formulat o acțiune prin care urmărea să obțină rambursarea dobânzilor și a împrumutului pe care le plătise, precum și o despăgubire pentru plata dobânzilor la banca la care încheiase contractul de economisire-creditare pentru domeniul locativ.
In the event that the Court answers the first question referred in the negative:
În ipoteza unui răspuns negativ din partea Curții la prima întrebare preliminară:
The national court is unsure as to the precise implications of the Heininger judgment, cited above, inasmuch as it cannot clearly deduce from that case whether Direct- ive 85/577 precludes the national legislature from limiting the right of cancellation in all situations.
Totuși, instanța de trimitere ridică problema domeniului de aplicare exact al Hotărârii Heininger, citată anterior, în măsura în care aceasta nu poate deduce în mod clar din respectiva cauză că Directiva 85/577 interzice, în orice caz, legiuitorului național limitarea dreptului de revocare.
(2) Should Directive 85/577/EEC be interpreted as meaning that the right of renunciation cannot be forfeited by the consumer — in particular after the completion of the contract — if he has not been given notice in accordance with the first paragraph of Article 4 of the Directive?’
2) Directiva 85/577/CEE trebuie interpretată în sensul că dreptul de renunțare nu poate fi pierdut de consumator – în special după executarea contractului – în cazul în care nu a primit informația prevăzută la articolul 4 primul paragraf din această directivă?”
By decision of 2 October 2006, the Oberlandesgericht (Higher Regional Court) Stuttgart therefore decided to stay proceedings and to refer the following questions to the Court for a preliminary ruling:
Prin Decizia din 2 octombrie 2006, Oberlandesgericht Stuttgart a decis, prin urmare, să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarele întrebări preliminare:
‘(1) May the first paragraph of Article 4 and Article 5(1) of Directive 85/577/EEC be interpreted as meaning that the national legislature is not precluded from placing a timelimit on the right of cancellation given by Article 5 of the Directive, despite the consumer having been given
„1) Articolul 4 primul paragraf și articolul 5 alineatul (1) din Directiva 85/577/CEE trebuie interpretate în sensul că legiuitorul național este abilitat să limiteze în timp dreptul de renunțare prevăzut la articolul 5 din această directivă, deși
Article 4 of Directive 85/577 lays down the principle that ‘traders shall be required to give consumers written notice of their right of cancellation within the period laid down in Article 5’.
Articolul 4 din Directiva 85/577 stabilește principiul potrivit căruia „comerciantul trebuie să informeze în scris consumatorul […] despre dreptul acestuia de a rezilia contractul în termenul stabilit la articolul 5”.
Consistently with the purpose of Directive 85/577, that principle is intended to protect consumers who have concluded contracts in a doorstep-selling situation.
Acest principiu are în vedere să asigure, conform obiectivului urmărit de Directiva 85/577, protecția consumatorului în cadrul contractelor încheiate ca urmare a unei vânzări la domiciliul clientului.
In accordance with that approach, the right of cancellation must be understood as an extension of the consumer’s right to information.
Potrivit acestei abordări, dreptul de revocare trebuie înțeles ca o extindere a dreptului consumatorului la informație.
Moreover, where the consumer is not supplied with adequate information, Directive 85/577 leaves it to the national legislature concerned to lay down ‘appropriate consumer protection measures’. 5
Pe de altă parte, în ipoteza în care informația adecvată nu a fost divulgată consumatorului, Directiva 85/577 atribuie legiuitorilor naționali sarcina de a prevedea „măsuri[le] adecvate privind protecția consumatorului” 5.
In support of that interpretation, the third paragraph of Article 4 of Directive 85/577 provides that ‘Member States shall ensure that their national legislation lays down appropriate … measures in cases where the information referred to in this Article is not supplied’.
În susținerea acestei interpretări, articolul 4 al treilea paragraf din respectiva directivă prevede că „statele membre se asigură că legislația națională în domeniu prevede măsuri adecvate […] în cazurile în care nu este furnizată informația prevăzută de prezentul articol” 7.
7 It follows that if the information supplied does not fulfil the requirements laid down in the first paragraph of Article 4 of Directive 85/577, that information cannot be regarded as valid and it is thus for the Member States to determine what measures are appropriate to ensure protection of consumers, in the same way as if no information had been supplied concerning the right of cancellation.
Rezultă din aceasta că, în cazul în care informația transmisă nu îndeplinește cerințele stabilite la articolul 4 alineatul (1) din Directiva 85/577, informația nu poate fi considerată valabilă și, prin urmare, le revine statelor membre sarcina de a stabili măsurile adecvate pentru a garanta protecția consumatorului, în același mod precum în cazul lipsei oricărei informații privind dreptul de revocare.
There is no reason to distinguish between no information and incorrect information since both situations are equally misleading for the consumer as regards his right of cancellation.
Astfel, nu există niciun motiv pentru a diferenția lipsa de informație și comunicarea unei informații eronate din moment ce ambele împrejurări induc în eroare în mod similar consumatorul cu privire la dreptul său de revocare.
None the less, the situation before the referring court is not absolutely identical to that which gave rise to the judgment in Heininger, cited above.
Cu toate acestea, situația vizată în prezenta cauză nu este absolut identică cu cea care a determinat pronunțarea Hotărârii Heininger, citată anterior.
In fact, it requires some refinement of the approach adopted in that case.
În realitate, aceasta oferă ocazia nuanțării soluției pronunțate în cauza respectivă.
However, the Court has explained that if the consumer is not informed of the existence of his right of cancellation, reasons of legal certainty cannot prevail to justify a limitation of the rights expressly conferred on consumers by Directive 85/577 in order to protect them against the risks arising from contracts concluded in a doorstep-selling situation. 6
Totuși, Curtea a precizat că, în cazul în care consumatorul nu a fost informat cu privire la dreptul său de revocare, motive de securitate juridică nu pot prevala pentru a justifica o limitare a drepturilor acordate în mod expres de Directiva 85/577 pentru protecția consumatorului împotriva riscurilor care decurg din încheierea unui contract ca urmare a unei vânzări la domiciliul clientului 6.
It should be pointed out in that regard that, for the purposes of Directive 85/577, an incorrect notice is equivalent to no notice.
În acest sens, trebuie arătat că difuzarea unei informații eronate trebuie asimilată, în sensul Directivei 85/577, lipsei de informație.
It appears from the facts which were communicated to the Court at the hearing that Ms Hamilton became aware of her right
Astfel, din circumstanțele de fapt care au fost transmise Curții și confirmate în cursul ședinței, reiese că doamna Hamilton a luat
5 — Third paragraph of Article 4 of Directive 85/577.6 — Heininger, paragraph 47.
5 — Articolul 4 al treilea paragraf din respectiva directivă.6 — Hotărârea Heininger, citată anterior (punctul 47).
7 — My italics.
7 — Sublinierea noastră.
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-412/06 of cancellation as a result of the Heininger judgment and, on that basis, decided, several months later, to cancel the contract for the initial loan.
CONCLUZIILE AVOCATULUI GENERAL POIARES MADURO — CAUZA C-412/06 principiu comun împărtășit de ordinile juridice ale diferitelor state membre 8.
the placing of a timelimit on the exercise of a right, most often referred to as ‘limitation’, is a principle common to the laws of the Member States.
Cu timpul, cunoștință de dreptul său de retractare ca urmare a pronunțării Hotărârii Heininger și că tocmai pe această bază a decis, după câteva luni, să revoce contractul de împrumut inițial.
8That principle might well ultimately appear at Community level in the context of the creation of a common frame of reference for European contract law.
acest principiu ar putea fi consacrat la nivel comunitar în perspectiva instituirii unui cadru comun de referință în materie de drept european al contractelor 9.
9 The existence of a general principle of limitation should therefore be recognised, while leaving the Member States the necessary discretion to implement it in their respective legal systems.
Existența unui principiu general al prescripției ar trebui, prin urmare, recunoscută, lăsând totuși statelor membre marja de apreciere necesară punerii în aplicare a acestuia în sistemul juridic al respectivelor state.
That situation raises questions as to whether it would be appropriate to allow the right of cancellation to subsist independently of any timelimit when it is established that the consumer became aware, or could have become aware, of his right of cancellation notwithstanding the fact that the information was not supplied by the trader with whom he had entered into contractual relations.
Această situație ne determină să reflectăm cu privire la oportunitatea menținerii dreptului de revocare, independent de orice limită temporală, în cazul în care se poate dovedi luarea la cunoștință de către consumator sau posibilitatea ca acesta să ia cunoștință de dreptul său, deși informația nu ia fost comunicată de comerciantul cu care acesta a încheiat un contract.
However, since limitation is justifiable essentially for reasons of legal certainty 10, such reasons cannot, in accordance with Heininger, prevail over the obligation to
Totuși, având în vedere că prescripția se justifică, în esență, prin considerații care privesc securitatea juridică 10, astfel
8 — See, in particular, the study carried out by the Lando Commission, Principles of European Contract Law, Part III, O. Lando, E. Clive, A. Prüm and R. Zimmermann (Kluwer Law International, The Hague, 2003), especially Chapter 14; Le code européen des contrats, (Pilot study prepared by the Academy of European Specialists in Private Law), Book One, coordinator G. Gandolfi, A. Giuffrè, Milan, 2004, especially Title X and p. 260 et seq. and Principles of existing EC Contract Law (Acquis Principles), Contract 1, Part 1, Pre-contractual Obligations, Conclusion of Contract, Unfair Terms, Volume I, Sellier, 2007, especially p.
8 — A se vedea în special studiul realizat de Comisia Lando, Principles of European Contract Law, partea III, Lando, O., Clive, E., Prüm, A. și Zimmermann, R. (editat de), Kluwer Law International, Haga, 2003, în special capitolul 14, Le code européen des contrats, anteproiect redactat de Academia Specialiștilor Europeni în Drept Privat, coordonator Gandolfi, G., cartea I, A. Giuffrè, Milano, 2004, în special titlul X, precum și pagina 260 și următoarele, și Principles of existing EC Contract Law (Acquis Principles), Contract I, Pre-contractual Obligations, Conclusion of contract, Unfair Terms, volumul 1 al lucrărilor, Sellier, 2007, în special p.
98 et seq. and p. 166 et seq.
98 și următoarele și p.
It is not a matter of calling into question the approach whereby, if no information is supplied concerning the right of cancellation, that right may be exercised at any time, but rather of considering whether it would be justified, where the person entitled to that right was able to become aware of its existence, to regard the Member States as entitled, in the exercise of the discretion granted to them under the third paragraph of Article 4 of Directive 85/577, to fix a timelimit during which the right of cancellation may validly be exercised.
Nu este vorba despre a repune în discuție soluția în temeiul căreia, în lipsa vreunei informații cu privire la dreptul de revocare, acesta trebuie să poată fi exercitat în orice moment, ci despre a se examina dacă nu ar fi întemeiat să se considere că, în măsura în care titularul dreptului a putut să ia cunoștință de acesta, statele membre ar fi abilitate, în cadrul marjei de apreciere care le este recunoscută la articolul 4 al treilea paragraf din Directiva 85/577, să stabilească un termen în cursul căruia revocarea poate fi exercitată în mod valabil.
9 — The Commission has come out in favour of a common frame of reference.
9 — Prin urmare, Comisia se pronunță în favoarea elaborării unui cadru comun de referință.
See, inter alia, the Communication of the Commission to the European Parliament and the Council on European Contract Law and the revision of the acquis: the way forward (COM(2004) 651 final) and Report from the Commission - First Annual Progress Report on European Contract Law and the Acquis Review (COM(2005) 56 final).
A se vedea în special Comunicarea Comisiei către Parlamentul European și către Consiliu asupra dreptului contractual european și revizuirea acquisului [COM(2004) 651 final], precum și Primul raport anual asupra evoluției dreptului contractual european și a revizuirii acquisului [COM(2005) 456 final. Ne putem raporta în mod util la studiile efectuate în acest sens în special de Van Gerven, W., „Comparative law in a texture of communitarization of national laws and europeanization of community law”, în Judicial Review in the European Union – Liber amicorum in honour of Lord Slynn of Hadley, Kluwer Law International, Haga, vol. I, 2000, p. 433-445, Schulze, R., „The Acquis Communautaire and the Development of European Contrat Law”, în Schulze/Ebers/Grigoleit (nr. 25), p.
There are several arguments in favour of that solution.
Există mai multe argumente în acest sens.
10 — See the studies mentioned in note 9.
10 — A se vedea studiile menționate la nota de subsol 9.
HAMILTON right of cancellation appears to be justified, even though the information did not come from the trader.
HAMILTON de considerații, conform jurisprudenței a posibilității de a invoca dreptul de revocare pare justificată chiar și atunci când informația nu ar proveni de la comerciant.
inform the consumer.
Heininger, nu pot prevala asupra obligației de a informa consumatorul 11.
11As long as the consumer has not been supplied with information concerning his right of cancellation, he is unable to become aware of the full extent of his right.
Astfel, atât timp cât consumatorul nu a primit informația privind dreptul său de revocare, acesta nu este în măsură să își cunoască în totalitate drepturile.
Consequently, the limitation of the right of cancellation cannot be relied on against the consumer where such information has not been supplied.
În consecință, prescripția dreptului de revocare nu poate fi invocată împotriva consumatorului în lipsa unei astfel de informații.
The protection of that right is recognised in Heininger as being of fundamental importance in ensuring that consumers are informed as to their rights under Directive 85/577, with the result that the informing of the consumer is the essential guarantee of the effectiveness of Directive 85/577.
Protecția acestui drept este recunoscută, în jurisprudența Heininger, ca fiind fundamentală pentru garantarea informării consumatorului cu privire la drepturile care îi revin în temeiul Directivei 85/577, astfel încât informarea consumatorului reprezintă garanția esențială a efectului util al Directivei 85/577.
To accept a timelimit on the right of cancellation when that essential condition is not fulfilled would not only fail to ensure the protection of the consumers but would protect traders, a situation which would directly contravene the objective which Directive 85/577 seeks to attain.
Admiterea unei limitări în timp a dreptului de revocare al consumatorului, chiar și atunci când această condiție esențială nu ar fi îndeplinită, ar însemna să nu se mai asigure protecția respectivului consumator, ci protecția comerciantului, o astfel de situație contravenind în mod direct obiectivului urmărit de Directiva 85/577.
In so far as it is established that that information was made known to the person concerned, then the consumer protection objective of Directive 85/577 has been attained.
Astfel, în măsura în care se demonstrează că respectiva informație a fost adusă la cunoștința persoanei interesate, obiectivul protecției consumatorului urmărit de Directiva 85/577 este pe deplin asigurat.
That approach does not cause the consumer to lose his right of cancellation but merely places a timelimit on the exercise thereof if the consumer, notwithstanding the fact that he was aware of, or could have been aware of, the information concerning his right of cancellation, did not invoke that right within a certain time.
Această soluție nu are ca rezultat retragerea dreptului de revocare al acestuia din urmă, ci numai limitarea în timp a exercitării acestui drept în cazul în care, în pofida deținerii acestei informații cu privire la dreptul sau la posibilitatea de a avea această informație, consumatorul nu a utilizat-o pentru o anumită perioadă.
Under those circumstances, the stability of legal relations and even the fairness of commercial transactions require that a fair balance should be struck between the protection of the consumer (ensured by his right to be informed and his right of cancellation) and the stability of legal relations, which requires that when it is established that the consumer knew or could have known, of the existence of his right, it should not be possible to call the contract into question beyond a certain period starting from the point at which the necessary information was obtained.
În aceste condiții, stabilitatea raporturilor juridice și chiar loialitatea tranzacțiilor comerciale presupun că trebuie realizat un just echilibru între protecția consumatorului, asigurată prin informarea acestuia, precum și prin existența unui drept de revocare și principiul stabilității raporturilor juridice care trebuie să permită să se considere, atunci când se dovedește că respectivul consumator are cunoștință sau putea avea cunoștință de existența dreptului său, că respectivul contract nu va mai fi repus în discuție dincolo de un anumit termen calculat de la primirea informației necesare.
However, once it is possible to establish that the consumer — who, according to the caselaw of the Court, is supposed to have ‘a certain measure of alertness and discrimination’ 12 — was able to become aware of his right of cancellation, or actually did so, a timelimit on the possibility of relying on the
Totuși, din moment ce se poate dovedi că un consumator care, potrivit jurisprudenței Curții, trebuie „să aibă un anumit grad de atenție și de discernământ” 12a putut lua cunoștință sau a luat cunoștință de dreptul său de revocare, limitarea în timp
11 — Heininger, paragraph 47.
11 — Hotărârea Heininger, citată anterior (punctul 47).
12 — See, in particular, Case C-220/98 Estée Lauder [2000] ECR I-117, paragraphs 17 and 30.
12 — A se vedea în special Hotărârea din 13 ianuarie 2000, Estée Lauder (C-220/98, Rec., p.
Directive 85/577 does not require wider protection, which would leave a consumer who was aware of his right of cancellation free, to a disproportionate extent, to choose
Directiva 85/577 nu impune o protecție mai extinsă care ar consta, în mod disproporționat, în a lăsa la libera apreciere a consumatorului, avizat cu privire la dreptul
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-412/06 the most appropriate moment to call the contractual relationship into question.
CONCLUZIILE AVOCATULUI GENERAL POIARES MADURO — CAUZA C-412/06 său de revocare, alegerea momentului celui mai oportun pentru a repune în discuție raportul său contractual.
To my mind, the absence of any timelimit on the right of cancellation where the consumer was aware of his right clearly goes beyond the objective which the directive sought to attain.
Lipsa oricărei limitări în timp a dreptului de revocare atunci când consumatorul a avut cunoștință de dreptul său depășește în mod vădit, în opinia noastră, obiectivul protecției urmărit de directivă.
Protection of the consumer does not rule out the possibility of a timelimit on the right of cancellation, inasmuch as Article 5(1) of Directive 85/577 expressly provides for such a possibility where the information required under the directive is supplied in accordance with the conditions laid down therein.
Protecția consumatorului nu exclude o limitare a dreptului de revocare al acestuia din moment ce articolul 5 alineatul (1) prevede în mod expres o astfel de posibilitate în cazul în care informația impusă de directivă a fost asigurată în condițiile prevăzute de acest text.
Thus, even if the information is supplied to the consumer late and by means other than those provided for in the directive, the object- ive of protecting the consumer in respect of contracts negotiated away from business premises will not be affected.
Din acest motiv, deși informația ajunge cu întârziere la consumator și pe alte căi decât cele prevăzute în directivă, aceste circumstanțe nu afectează obiectivul protecției consumatorului în cadrul contractelor negociate în afara spațiilor comerciale.
Certainly, it seems difficult to me to claim, as the German Government does, that those directives constitute, together with the doorstep selling directive, a ‘package of protection’ implying, in the interests of legal consistency, that there must necessarily be a three-month timelimit on the exercise of the right of cancellation.
Desigur, considerăm că este dificil să se afirme, astfel cum susține guvernul german, că aceste directive formează, împreună cu Directiva privind vânzarea la domiciliul clientului, un „pachet de protecție” care presupune în mod necesar, din motive de coerență a dreptului, o limitare la trei luni a exercitării acestui drept 15.
15The distinguishing feature of Directive 85/577 is the need for a higher level of protection of the consumer once he is in physical contact with the seller who may therefore exercise a greater influence on him.
Directiva la care ne referim se distinge printro necesitate accentuată a protecției consumatorului, din moment ce acesta se află în contact fizic cu vânzătorul, care poate exercita, prin urmare, o influență mai puternică asupra consumatorului 16.
16 That view seems to have been confirmed by the Court in Heininger when it decided that, in a doorstep-selling situation, a limit on the right of cancellation may be relied on against the consumer only from the time at which the latter becomes aware of the existence of his right.
O astfel de opinie pare să fie confirmată de Curte în Hotărârea Heininger, citată anterior, atunci când aceasta consideră că, în cadrul vânzării la domiciliu, limitarea dreptului de revocare nu poate fi invocată împotriva consumatorului decât din momentul în care acesta are cunoștință de existența dreptului său.
None the less, it cannot be denied that those directives suggest the existence of a principle common to the laws of the Member States, and which is also found at Community level, to the effect that a timelimit should be placed on the exercise of a right which has not been exercised during a period such that a doubt arises as to whether it will ever be exercised by the person entitled to it.
Cu toate acestea, nu se poate nega că aceste directive au ca obiectiv atestarea existenței unui principiu comun dreptului statelor membre, care se regăsește la nivel comunitar și care constă în prevederea unei limitări în timp a exercitării unui drept în cazul în care acesta nu a fost utilizat o anumită perioadă, astfel încât apar îndoieli cu privire la faptul că ar putea fi invocat vreodată de titularul acestuia.