natgillin/translations-raw huggingface dataset:
THE COURT (Third Chamber), composed of A. Rosas, President of the Chamber, J.N. Cunha Rodrigues (Rapporteur), J. Klučka, P. Lindh and A. Arabadjiev, Judges,
CURTEA (Camera a treia), compusă din domnul A. Rosas, președinte de cameră, domnii J. N. Cunha Rodrigues (raportor), J. Klučka, doamna P. Lindh și domnul A. Arabadjiev, judecători, avocat general: doamna E. Sharpston, grefieri: doamna C. Strömholm, administrator, și domnul M. A. Gaudissart, șef de unitate, având în vedere cererea instanței de trimitere din 21 mai 2008, primită la Curte în ziua următoare, la 22 mai, de a judeca trimiterea preliminară potrivit procedurii de urgență, în temeiul articolului 104b din Regulamentul de procedură,
— Mrs Rinau, by G. Balčiūnas and G. Kaminskas, advokatai,
— pentru doamna Rinau, de G. Balčiūnas și G. Kaminskas, advokatai;
— Mr Rinau, by D. Foigt, advokatė,
— pentru domnul Rinau, de doamna D. Foigt, advokatė;
— the Lithuanian Government, by D. Kriaučiūnas and R. Mackevičienė, acting as Agents,
— pentru guvernul lituanian, de domnul D. Kriaučiūnas și doamna R. Mackevičienė, în calitate de agenți;
— the German Government, by J. Kemper, acting as Agent,
— pentru guvernul german, de doamna J. Kemper, în calitate de agent;
— the French Government, by A.-L. During, acting as Agent,
— pentru guvernul francez, de doamna A.-L. During, în calitate de agent;
— the Latvian Government, by E. Balode-Buraka and E. Eihmane, acting as Agents,
— pentru guvernul leton, de doamnele E. Balode-Buraka și E. Eihmane, în calitate de agenți;
— the Netherlands Government, by C. ten Dam, acting as Agent,
— pentru guvernul olandez, de doamna C. ten Dam, în calitate de agent;
— the United Kingdom Government, by E. Jenkinson, acting as Agent, and C. Howard QC,
— pentru guvernul Regatului Unit, de doamna E. Jenkinson, în calitate de agent, asistată de domnul Ch. Howard, QC;
— the Commission of the European Communities, by A.-M. Rouchaud-Joët and A. Steiblytė, acting as Agents, after hearing the Advocate General, gives the following
— pentru Comisia Comunităților Europene, de doamnele A.-M. Rouchaud-Joët și A. Steiblytė, în calitate de agenți, după ascultarea avocatului general, pronunță prezenta
1; ‘the Regulation’).
183, denumit în continuare „regulamentul”).
The reference was made in proceedings between Mrs Rinau and Mr Rinau regarding the return to Germany of their daughter Luisa, who is being retained in Lithuania by Mrs Rinau.
Această cerere a fost formulată în cadrul unui litigiu între doamna Rinau, pe de o parte, și domnul Rinau, pe de altă parte, privind înapoierea în Germania a fiicei acestora, Luisa, reținută în Lituania de doamna Rinau.
The 1980 Hague Convention
Convenția de la Haga din 1980
Article 3 of the Hague Convention of 25 October 1980 on the Civil Aspects of International Child Abduction (‘the 1980 Hague Convention’) provides:
Articolul 3 din Convenția de la Haga din 25 octombrie 1980 asupra aspectelor civile ale răpirii internaționale de copii (denumită în continuare „Convenția de la Haga din 1980”) prevede:
(a) it is in breach of rights of custody attributed to a person, an institution or any other body, either jointly or alone, under the law of the State in which the child was habitually resident immediately before the removal or retention; and
„Deplasarea sau neînapoierea unui copil se consideră ilicită: a) când are loc prin violarea unui drept privind încredințarea, atribuit unei persoane, unei instituții sau oricărui alt organism acționând fie separat, fie împreună, prin legea statului în care copilul își avea reședința obișnuită, imediat înaintea deplasării sau neînapoierii sale; și b) dacă la vremea deplasării sau neînapoierii acest drept era exercitat în mod efectiv, acționându-se separat sau împreună, ori ar fi fost astfel exercitat, dacă asemenea împrejurări nu ar fi survenit.
The rights of custody mentioned in subparagraph (a) above, may arise in particular by operation of law or by reason of a judicial or administrative decision, or by reason of an agreement having legal effect under the law of that State.’
Dreptul privind încredințarea, vizat la litera a), poate rezulta, între altele, dintr-o atribuire de plin drept, dintr-o hotărâre judecătorească sau administrativă sau dintr-un acord în vigoare potrivit dreptului acelui stat.”
Under Article 12 of the 1980 Hague Convention:
Potrivit articolului 12 din Convenția de la Haga din 1980:
‘Where a child has been wrongfully removed or retained in terms of Article 3 and, at the date of the commencement of the proceedings before the judicial or administrative authority of the Contracting State where the child is, a period of less than one year has elapsed from the date of the wrongful removal or retention, the authority concerned shall order the return of the child forthwith.
„Când un copil a fost deplasat sau reținut ilicit în înțelesul articolului 3 și o perioadă de mai puțin de un an sa scurs cu începere de la deplasare sau neînapoiere în momentul introducerii cererii înaintea autorității judiciare sau administrative a statului contractant unde se afla copilul, autoritatea sesizată dispune înapoierea sa imediată.
The judicial or administrative authority, even where the proceedings have been commenced after the expiration of the period of one year referred to in the preceding paragraph, shall also order the return of the child, unless it is demonstrated that the child is now settled in its new environment.
Autoritatea judiciară sau administrativă, sesizată fiind chiar după expirarea perioadei de un an prevăzute la alineatul precedent, urmează, de asemenea, să dispună înapoierea copilului, afară dacă nu se stabilește că copilul sa integrat în noul său mediu.
Where the judicial or administrative authority in the requested State has reason to believe that the child has been taken to another State, it may stay the proceedings or dismiss the application for the return of the child.’
Când autoritatea judiciară sau administrativă a statului solicitat are motive de a crede că copilul a fost luat întrun alt stat, ea poate suspenda procedura sau respinge cererea de înapoiere a copilului.”
Article 13 of the 1980 Hague Convention provides:
Articolul 13 din Convenția de la Haga din 1980 prevede:
‘Notwithstanding the provisions of the preceding Article, the judicial or administrative authority of the requested State is not bound to order the return of the child if the person, institution or other body which opposes its return establishes that —
„Prin excepție de la dispozițiile articolului precedent, autoritatea judiciară sau administrativă a statului solicitat nu este ținută să dispună înapoierea copilului, dacă persoana, instituția sau organismul care se împotrivește înapoierii sale stabilește: a) că persoana, instituția sau organismul care avea în îngrijire copilul nu exercita efectiv dreptul privind încredințarea la data deplasării sau neînapoierii ori consimțise sau achiesase ulterior acestei deplasări sau neînapoieri; sau
(b) there is a grave risk that his or her return would expose the child to physical or psychological harm or otherwise place the child in an intolerable situation.
HOTĂRÂREA DIN 11.7.2008 — CAUZA C-195/08 PPU b) că există un risc grav ca înapoierea copilului să-l expună unui pericol fizic sau psihic sau ca în orice alt chip să-l situeze într-o situație intolerabilă.
The judicial or administrative authority may also refuse to order the return of the child if it finds that the child objects to being returned and has attained an age and degree of maturity at which it is appropriate to take account of its views.
Autoritatea judiciară sau administrativă poate, de asemenea, să refuze a dispune înapoierea copilului, dacă constată că acesta se împotrivește la înapoierea sa și că a atins o vârsta sau o maturitate care face necesar să se țină seama de opinia sa.
In considering the circumstances referred to in this Article, the judicial and administrative authorities shall take into account the information relating to the social background of the child provided by the Central Authority or other competent authority [of the State] of the child’s habitual residence.’
La aprecierea împrejurărilor vizate în acest articol, autoritățile judiciare sau administrative urmează să țină seama de informațiile puse la dispoziție de autoritatea centrală sau de orice altă autoritate competentă a statului în care se afla reședința obișnuită a copilului, privitor la situația sa socială.”
The 1980 Hague Convention entered into force on 1 December 1983.
Convenția de la Haga din 1980 a intrat în vigoare la 1 decembrie 1983.
All the Member States of the European Union are contracting parties to that convention.
Toate statele membre ale Uniunii Europene sunt părți contractante la convenție.
Recital 17 in the preamble to the Regulation states:
Considerentul (17) al regulamentului precizează:
‘In cases of wrongful removal or retention of a child, the return of the child should be obtained without delay, and to this end the [1980 Hague Convention] would continue to apply as complemented by the provisions of this Regulation, in particular Article 11.
„În caz de deplasare sau de reținere ilicită a unui copil, înapoierea sa ar trebui obținută fără întârziere, iar, în acest scop, Convenția de la Haga [din 1980] ar trebui să se aplice în continuare, astfel cum a fost completată cu dispozițiile din prezentul regulament, în special cu cele din articolul 11.
The courts of the Member State to or in which the child has been wrongfully removed or retained should be able to oppose his or her return in specific, duly justified cases.
Instanțele din statul membru în care a fost deplasat copilul sau a fost reținut ilicit ar trebui să fie în măsură să se opună înapoierii sale în cazuri precise, justificate în mod corespunzător.
However, such a decision could be replaced by a subsequent decision by the court of the Member State of habitual residence of the child prior to the wrongful removal or retention.
Cu toate acestea, o astfel de hotărâre ar trebui să poată fi înlocuită cu o hotărâre ulterioară a instanței din statul membru al reședinței obișnuite a copilului înaintea deplasării sale sau a reținerii sale ilicite.
Should that judgment entail the return of the child, the return should take place without any special procedure being required for
Dacă această hotărâre implică înapoierea copilului, înapoierea ar
RINAU recognition and enforcement of that judgment in the Member State to or in which the child has been removed or retained.’
RINAU trebui realizată fără a fi necesară recurgerea la vreo procedură pentru recunoașterea și executarea hotărârii în cauză în statul membru în care se află copilul răpit.”
Recital 21 in the preamble to the Regulation states:
Considerentul (21) al regulamentului prevede:
‘The recognition and enforcement of judgments given in a Member State should be based on the principle of mutual trust and the grounds for nonrecognition should be kept to the minimum required.’
„Recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești pronunțate întrun stat membru ar trebui să se bazeze pe principiul încrederii reciproce, iar motivele de refuz al recunoașterii ar trebui reduse la minimul necesar.”
Article 2 of the Regulation provides:
Articolul 2 din regulament prevede:
4. the term “judgment” shall mean a divorce, legal separation or marriage annulment, as well as a judgment relating to parental responsibility, pronounced by a court of a Member State, whatever the judgment may be called, including a decree, order or decision;
4. «hotărâre judecătorească» înseamnă orice hotărâre de divorț, de separare de drept sau de anulare a unei căsătorii, precum și orice hotărâre judecătorească privind răspunderea părintească pronunțată de o instanță judecătorească a unui stat membru, oricare ar fi denumirea hotărârii, inclusiv termenii «decizie», «sentință» sau «ordonanță»;
5. the term “Member State of origin” shall mean the Member State where the judgment to be enforced was issued;
5. «stat membru de origine» înseamnă statul membru în care a fost pronunțată hotărârea care trebuie executată;
6. the term “Member State of enforcement” shall mean the Member State where enforcement of the judgment is sought;
6. «stat membru de executare» înseamnă statul membru în care se solicită executarea hotărârii;
7. the term “parental responsibility” shall mean all rights and duties relating to the person or the property of a child which are given to a natural or legal person by judgment, by operation of law or by an agreement having legal effect.
7. «răspundere părintească» înseamnă ansamblul drepturilor și obligațiilor conferite unei persoane fizice sau unei persoane juridice în temeiul unei hotărâri judecătorești, al unui act cu putere de lege sau al unui acord în vigoare privind persoana sau bunurile unui copil.
The term shall include rights of custody and rights of access;
Aceasta cuprinde în special încredințarea și dreptul de vizită;
8. the term “holder of parental responsibility” shall mean any person having parental responsibility over a child;
8. «titular al răspunderii părintești» înseamnă orice persoană care exercită răspunderea părintească față de un copil;
(b) provided that, at the time of removal or retention, the rights of custody were actually exercised, either jointly or alone, or would have been so exercised but for the removal or retention.
11. «deplasare sau reținere ilicită a unui copil» înseamnă deplasarea sau reținerea unui copil în cazul în care: a) a avut loc o încălcare adusă încredințării dobândită printr-o hotărâre judecătorească, printr-un act cu putere de lege sau printr-un acord în vigoare în temeiul legislației statului membru în care copilul își avea reședința obișnuită imediat înaintea deplasării sau reținerii și b) sub rezerva ca încredințarea să fi fost exercitată efectiv, singur sau împreună, în momentul deplasării sau reținerii, sau ar fi fost exercitată dacă nu ar fi survenit aceste evenimente.
Custody shall be considered to be exercised jointly when, pursuant to a judgment or by operation of law, one holder of parental responsibility cannot decide on the child’s place of residence without the consent of another holder of parental responsibility.’
Încredințarea se consideră ca fiind exercitată împreună atunci când unul dintre titularii răspunderii părintești nu poate, în temeiul unei hotărâri judecătorești sau ca efect al legii, să decidă asupra locului de reședință a copilului fără consimțământul celuilalt titular al răspunderii părintești.”
Article 8 of the Regulation states:
Articolul 8 din regulament prevede:
Article 10 of the Regulation provides:
Articolul 10 din regulament prevede:
‘In case of wrongful removal or retention of the child, the courts of the Member State where the child was habitually resident immediately before the wrongful removal or retention shall retain their jurisdiction until the child has acquired a habitual residence in another Member State …’
„În caz de deplasare sau de reținere ilicită a unui copil, instanțele judecătorești din statul membru în care copilul își avea reședința obișnuită imediat înaintea deplasării sale sau a reținerii sale ilicite rămân competente până în momentul în care copilul dobândește o reședință obișnuită întrun alt stat membru […].”
Under Article 11 of the Regulation:
În conformitate cu articolul 11 din regulament:
Without prejudice to the first subparagraph, the court shall, except where exceptional circumstances make this impossible, issue its judgment no later than six weeks after the application is lodged.
Fără a aduce atingere primului paragraf, instanța judecătorească pronunță hotărârea, cu excepția cazului în care aceasta se dovedește imposibilă din cauza unor împrejurări excepționale, în cel mult șase săptămâni de la sesizarea sa.
The court shall receive all the mentioned documents within one month of the date of the nonreturn order.
Instanța trebuie să primească toate documentele menționate în termen de o lună de la data hotărârii de neînapoiere.
RINAU by one of the parties, the court or central authority that receives the information mentioned in paragraph 6 must notify it to the parties and invite them to make submissions to the court, in accordance with national law, within three months of the date of notification so that the court can examine the question of custody of the child.
RINAU sa ilicită au fost deja sesizate de una dintre părți, instanța judecătorească sau autoritatea centrală care primește informația menționată la alineatul (6) trebuie să o notifice părților și să le invite să prezinte observații instanței, în conformitate cu dreptul intern, în termen de trei luni de la data notificării, pentru ca instanța judecătorească să examineze problema încredințării copilului.
Without prejudice to the rules on jurisdiction contained in this Regulation, the court shall close the case if no submissions have been received by the court within the time-limit.
Fără a aduce atingere normelor în materie de competență prevăzute de prezentul regulament, instanța judecătorească închide cauza în cazul în care nu a primit nicio observație în termenul prevăzut.
Chapter III of the Regulation, entitled ‘Recognition and enforcement’, contains Art -icles 21 to 52 thereof.
Capitolul III din regulament, intitulat „Recunoaștere și executare”, cuprinde articolele 21-52.
Section 4 of Chapter III, entitled ‘Enforceability of certain judgments concerning rights of access and of certain judgments which require the return of the child’, contains Articles 40 to 45 of the Regulation.
Secțiunea 4 din capitolul III, intitulată „Forța executorie a anumitor hotărâri judecătorești privind dreptul de vizită și a anumitor hotărâri judecătorești prin care se dispune înapoierea copilului”, cuprinde articolele 40-45 din regulament.
Article 21(1) and (3) of the Regulation provides:
Articolul 21 alineatele (1) și (3) din regulament prevede:
Article 23 of the Regulation states:
Articolul 23 din regulament prevede:
‘A judgment relating to parental responsibility shall not be recognised:
„O hotărâre judecătorească pronunțată în materia răspunderii părintești nu este recunoscută:
(a) if such recognition is manifestly contrary to the public policy of the Member State in which recognition is sought taking into account the best interests of the child;
(a) în cazul în care recunoașterea contravine în mod evident ordinii publice din statul membru în care se solicită recunoașterea, luând în considerare interesul superior al copilului;
Under Article 24 of the Regulation:
În conformitate cu articolul 24 din regulament:
‘The jurisdiction of the court of the Member State of origin may not be reviewed.
„Competența instanței judecătorești din statul membru de origine nu poate fi controlată.
The test of public policy referred to in Articles 22(a) and 23(a) may not be applied to the rules relating to jurisdiction set out in Articles 3 to 14.’
Criteriul ordinii publice menționat la articolul 22 litera (a) și la articolul 23 litera (a) nu se poate aplica normelor de competență menționate la articolele 3-14.”
Article 28(1) of the Regulation is worded as follows:
Articolul 28 alineatul (1) din regulament are următorul cuprins:
‘A judgment on the exercise of parental responsibility in respect of a child given in a Member State which is enforceable in that Member State and has been served shall be enforced in another Member State when, on the application of any interested party, it has been declared enforceable there.’
„Hotărârile judecătorești pronunțate întrun stat membru cu privire la exercitarea răspunderii părintești față de un copil, care sunt executorii în acel stat și care au fost notificate sau comunicate, se execută întrun alt stat membru după ce sa încuviințat executarea la cererea oricărei părți interesate.”
Article 31 of the Regulation provides:
Articolul 31 din regulament prevede:
Article 40 of the Regulation provides:
Articolul 40 din regulament prevede:
(b) the return of a child entailed by a judgment given pursuant to Article 11(8).
(b) înapoierii copilului ca urmare a unei hotărâri judecătorești prin care se dispune înapoierea copilului menționată la articolul 11 alineatul (8).
Under Article 42 of the Regulation, entitled ‘Return of the child’:
În conformitate cu articolul 42 din regulament, intitulat „Înapoierea copilului”:
Even if national law does not provide for enforceability by operation of law, notwithstanding any appeal, of a judgment requiring the return of the child mentioned in Article [11(8)], the court of origin may declare the judgment enforceable.
Chiar dacă dreptul intern nu prevede caracterul executoriu de drept al unei hotărâri prin care se dispune înapoierea copilului, instanța de origine poate declara hotărârea executorie, fără a aduce atingere unei eventuale căi de atac.
(a) the child was given an opportunity to be heard, unless a hearing was considered inappropriate having regard to his or her age or degree of maturity;
(a) copilul a avut posibilitatea de a fi ascultat, cu excepția cazului în care aceasta a fost considerată necorespunzătoare în conformitate cu vârsta sau gradul său de maturitate;
(b) the parties were given an opportunity to be heard; and
(b) părțile au avut posibilitatea de a fi ascultate și
(c) the court has taken into account in issuing its judgment the reasons for and evidence underlying the order issued pursuant to Article 13 of the 1980 Hague Convention.
(c) instanța judecătorească a pronunțat hotărârea ținând seama de motivele și mijloacele de probă care au stat la baza hotărârii pronunțate în conformitate cu articolul 13 din Convenția de la Haga din 1980.
In the event that the court or any other authority takes measures to ensure the protection of the child after its return to the State of habitual residence, the certificate shall contain details of such measures.
În cazul în care instanța judecătorească sau orice altă autoritate ia măsuri în vederea asigurării protecției copilului după înapoierea sa în statul membru în care își are reședința obișnuită, certificatul precizează modul de aplicare a acestor măsuri.
The judge of origin shall of his or her own motion issue that certificate using the standard form in Annex IV (certificate concerning return of the child(ren)).
Instanța judecătorească de origine eliberează din proprie inițiativă certificatul menționat anterior, utilizând formularul al cărui model este prevăzut în anexa IV (certificat privind înapoierea copilului).
The certificate shall be completed in the language of the judgment.’
Certificatul se completează în limba hotărârii judecătorești.”
Article 43 of the Regulation reads as follows:
Articolul 43 din regulament are următorul cuprins:
Under Article 44 of the Regulation, ‘[t]he certificate shall take effect only within the limits of the enforceability of the judgment’.
Potrivit articolului 44 din regulament „[c]ertificatul nu-și produce efectele decât în limitele caracterului executoriu al hotărârii judecătorești.”
Article 60 of the Regulation provides:
Articolul 60 din regulament prevede:
‘In relations between Member States, this Regulation shall take precedence over the following Conventions in so far as they concern matters governed by this Regulation:
„În relațiile dintre statele membre, prezentul regulament prevalează asupra următoarelor convenții în măsura în care acestea privesc materiile reglementate de prezentul regulament:
(e) the [1980 Hague Convention]’.
(e) [Convenția de la Haga din 1980].”
Article 68 of the Regulation provides:
Articolul 68 din regulament prevede:
‘The Member States shall notify to the Commission the lists of courts and redress procedures referred to in Articles 21, 29, 33 and 34 and any amendments thereto.
„Statele membre comunică Comisiei listele cu instanțele care soluționează căile de atac și căi de atac menționate la articolele 21, 29, 33 și 34, precum și modificările care li sau adus.
The Commission shall update this information and make it publicly available through the publication in the Official Journal of the European Union and any other appropriate means.’
Comisia actualizează aceste informații și le pune la dispoziția publicului prin publicarea în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene și prin orice alt mijloc corespunzător.”