natgillin/translations-raw huggingface dataset:
As the Finnish Government observes, 41correctly in my view taking account of the present case-law, Kühne & Heitz laid down the conditions in which an obligation of review exists in any event. However, 81.
În ceea ce privește, acum, ipoteza la care se referă Hotărârea Kühne & Heitz, citată anterior, însăși Curtea a stabilit condițiile în care un organ administrativ este obligat să reexamineze o astfel de decizie. Desigur, printre acestea, condiția care primează este cea potrivit căreia acest organ trebuie să dispună, în temeiul dreptului național, de competența de a reveni asupra deciziei menționate. Prin urmare, existența unei obligații de reexaminare este tributară, înainte de toate, prezenței unei norme de procedură naționale care să acorde organului administrativ competent o astfel de posibilitate. în vedere jurisprudența actuală, Hotărârea Kühne & Heitz, citată anterior, a stabilit condițiile în care există, indiferent de situație, o obligație de reexaminare. Cu toate acestea, dreptul comunitar nu se opune efectuării unei reexaminări în alte împrejurări atunci 81.
However, this concession to the procedural autonomy of the Member States stops there, a fact which in my view can be
Concesia făcută astfel autonomiei procedurale a statelor membre se oprește, cu toate acestea, aici, fapt care se explică, în opinia noastră, prin specificitatea ipotezei
41 — Observations of the Finnish Government, paragraph 15.
41 — Observațiile prezentate de guvernul finlandez, punctul 15.
Community law does not preclude a review in other circumstances too, when that is permitted by the national procedural rules.
KEMPTER procedurale naționale când dispozițiile permit acest lucru.
Kempter, the Finnish Government and the Commission consider that the reply to that question should be in the negative.
Kempter, guvernul finlandez și Comisia consideră că trebuie să se răspundă negativ la această întrebare.
First of all, the Commission observes that neither the grounds nor the operative part of Kühne & Heitz indicate that it is a condition that the person concerned should have contested the administrative act in question before the national courts by relying on Community law. 84.
Mai întâi, în opinia Comisiei, condiția potrivit căreia persoana interesată ar fi trebuit să atace în fața instanțelor naționale actul administrativ în cauză, invocând dreptul comunitar, nu reiese nici din motivele, nici din dispozitivul Hotărârii Kühne & Heitz, citată anterior. 84.
As the factual and legal context of the present case is similar to that in Kühne & Heitz, the present reference for a preliminary ruling should be approached from the same viewpoint as that chosen by the Court in Kühne & Heitz. B — The first question referred
În măsura în care prezenta cauză se situează într-un context de fapt și juridic comparabil cu cel din cauza care a determinat pronunțarea Hotărârii Kühne & Heitz, citată anterior, se impune, în opinia noastră, ca prezenta trimitere preliminară să fie abordată din aceeași perspectivă precum cea reținută de Curte în hotărârea menționată. privire la prima întrebare
The Finnish Government considers, moreover, that such a condition could make it impossible in practice to exercise rights conferred by Community law and could thus run counter to the principle of effectiveness.
Guvernul finlandez consideră, în plus, că o astfel de condiție ar putea face imposibilă, în practică, exercitarea drepturilor recunoscute de ordinea juridică comunitară și ar fi contrară, astfel, principiului efectivității.
The Finnish Government also agrees with the referring court’s opinion that, if a national court has failed to recognise the significance of a question of Community law, that should not be held against the citizen affected.
Acest guvern împărtășește, de asemenea, punctul de vedere exprimat de instanța de trimitere, potrivit căruia, dacă o instanță națională nu a recunoscut importanța unei chestiuni de drept comunitar, acest lucru nu ar trebui să i se impute cetățeanului vătămat.
In addition, Kempter and the Commission observe that the obligation of national courts ruling at last instance to seek a preliminary ruling under the third paragraph of Article 234 EC cannot depend on the parties so requesting the court in question or their pleading an infringement of Community law.
Pe de altă parte, Kempter și Comisia observă că obligația de trimitere preliminară care revine instanțelor naționale de ultim grad, în conformitate cu articolul 234 al treilea paragraf CE, nu poate depinde de faptul că părțile adresează o cerere în acest sens instanței sesizate sau că invocă o încălcare a dreptului comunitar.
OPINION OF MR BOT — CASE C-2/06 the national court ruling at final instance ‘is, in the light of a decision given by the Court subsequent to it, based on a misinterpretation of Community law which was adopted without a question being referred to the Court for a preliminary ruling under [the third paragraph of Article 234] EC’. 42
CONCLUZIILE AVOCATULUI GENERAL BOT — CAUZA C-2/06 încă o dată termenii utilizați de Curte pentru definirea celei de a treia condiții: hotărârea pronunțată de instanța națională de ultim grad, „având în vedere jurisprudența Curții ulterioară acestei hotărâri, este întemeiată pe o interpretare eronată a dreptului comunitar adoptată fără sesizarea cu titlu preliminar a Curții în condițiile prevăzute la articolul 234 al treilea paragraf CE” 42.
The Czech Government takes the view that review and amendment of a final administrative decision presuppose that the person concerned challenged the decision before the national courts in reliance on Community law only if those courts have, under domestic law, neither the power nor an obligation to apply that law of their own motion and that does not at the same time impede observance of the principles of equivalence and effectiveness.
La rândul său, guvernul ceh susține că reexaminarea și rectificarea unei decizii administrative definitive presupun ca persoana interesată să fi atacat această decizie în fața instanțelor naționale, invocând dreptul comunitar, numai în cazul în care, în temeiul dreptului național, aceste instanțe nu au nici posibilitatea, nici obligația de a aplica acest drept din oficiu și în același timp ca această împrejurare să nu constituie un obstacol în calea principiilor echivalenței și efectivității.
Worded in that way, the third condition of Kühne & Heitz is founded on two factors which are closely connected. First, the decision of the court ruling at final instance is based on a misinterpretation of Community law. Second, that court did not refer a question to the Court for a preliminary ruling, contrary to the third paragraph of Article 234 EC. 91.
Astfel formulată, cea de a treia condiție din Hotărârea Kühne & Heitz, citată anterior, se întemeiază pe două elemente strâns legate între ele. Pe de o parte, decizia pronunțată de instanța națională de ultim grad este întemeiată pe o interpretare incorectă a dreptului comunitar. Pe de altă parte, această instanță nu a sesizat Curtea cu o trimitere preliminară, încălcând articolul 234 al treilea paragraf CE. 91.
Like Kempter, the Finnish Government and the Commission, I think that, in the situation referred to in Kühne & Heitz, the review and, as the case may be, the withdrawal of a final administrative decision which are intended to take account of the interpretation of a provision of Community law given by the Court in the meantime do not require the claimant to have relied on Community law in the context of the legal action under domestic law brought by him against such a decision, for the following reasons. 94.
Asemenea Kempter, guvernului finlandez și Comisiei, considerăm că, în ipoteza la care se referă Hotărârea Kühne & Heitz, citată anterior, reexaminarea și, dacă este cazul, revocarea unei decizii administrative definitive în scopul de a se lua în considerare interpretarea unei dispoziții a dreptului comunitar reținută între timp de Curte nu presupun ca reclamantul să fi invocat dreptul comunitar în cadrul căii de atac formulate în temeiul dreptului intern împotriva unei astfel de decizii pentru următoarele motive. 94.
On the other hand, the Court does not expressly require the claimant in the main proceedings to have relied on Community law before the abovementioned court.
În schimb, Curtea nu impune în mod expres ca reclamantul din acțiunea principală să fi invocat dreptul comunitar în fața instanței menționate 43.
43It is therefore of no consequence whether the court against whose decisions there is no judicial remedy under national law applied
În acest caz, nu are importanță dacă instanța ale cărei decizii nu sunt supuse vreunei căi de atac în
42 — Kühne & Heitz, paragraph 28( emphasis added). 43 — The mere fact that the claimant undertaking in Kühne & Heitz does appear to have relied on Community law before the national court ruling at final instance does not seem to me such as to prove that, in formulating the third condition, the Court implicitly required Community law to be relied upon before the national court ruling at final instance. On this point, see the observations of Kühne & Heitz in that case, paragraph 22. More precisely, the undertaking states that, in the course of the proceedings which led to the judgment of the College van Beroep voor het bedrijfsleven (Administrative Court of Trade and Industry, Netherlands) of 22 November 1991, it relied on the judgment in Case 327/82 Ekro [1984] ECR 107. 92.
42 — Hotărârea Kühne & Heitz, citată anterior (punctul 28, sublinierea noastră). 43 — Nu considerăm că simplul fapt că, în cauza care a determinat pronunțarea Hotărârii Kühne & Heitz, citată anterior, întreprinderea reclamantă pare să fi invocat dreptul comunitar în fața instanței naționale de ultim grad este de natură să demonstreze că, prin formularea acestei a treia condiții, Curtea ar fi impus în mod implicit ca dreptul comunitar să fie invocat în fața instanței naționale de ultim grad. A se vedea, în acest sens, observațiile prezentate de Kühne & Heitz în această cauză, punctul 22. Mai exact, această întreprindere arată că a invocat, în cadrul curentului care a dus la pronunțarea Hotărârii College van Beroep voor het bedrijfsleven din 22 noiembrie 1991, Hotărârea Curții din 18 ianuarie 1984, Ekro (327/82, Rec., p. 107). 92.
First, a requirement that the claimant must have relied on Community law in the legal action brought by him under domestic law does not follow at all from the wording of the third condition laid down by the Court in Kühne & Heitz with a view to giving rise to an obligation on the part of the competent administrative authority to carry out a review. It is appropriate once more to cite the words used by the Court when laying down the third condition: the judgment of I - 434
În primul rând, constatăm că cerința potrivit căreia reclamantul trebuie să fi invocat dreptul comunitar în cadrul căii de atac formulate în temeiul dreptului intern nu reiese nicicum din modul de redactare a celei de a treia condiții evidențiate de Curte în Hotărârea Kühne & Heitz, citată anterior, astfel încât să ia naștere o obligație de reexaminare în sarcina organului administrativ competent. Se impune să menționăm I - 434
KEMPTER refer a question to the Court of Justice or on a requirement that he has based the pleas in support of his action on Community law.
KEMPTER supuse vreunei căi de atac în dreptul intern.
Community law on the initiative of the parties to the main proceedings or of its own motion.
dreptul intern a aplicat dreptul comunitar la inițiativa părților din acțiunea principală sau din proprie inițiativă.
What is important, having regard to the wording used by the Court, is that the judicial decision in question is based on a misinterpretation of Community law and therefore shows that it has been misapplied, without the court in question having considered it necessary to seek a preliminary ruling on a question of interpretation from the Court of Justice.
Ceea ce prezintă importanță, având în vedere formularea reținută de Curte, este faptul că decizia judecătorească în cauză se întemeiază pe o interpretare incorectă a dreptului comunitar și confirmă, prin urmare, aplicarea greșită a acestuia, fără ca această instanță să fi apreciat necesar să sesizeze Curtea cu o trimitere preliminară în interpretare.
To interpret the third condition laid down by the Court in Kühne & Heitz as meaning that the claimant in the main proceedings must have relied on Community law before the national court ruling at final instance would, in my view, have the major drawback of creating indirectly a new exemption from the obligation, under the third paragraph of Article 234 EC as hitherto interpreted by the Court, requiring a court of that kind to seek a preliminary ruling. 95.
Interpretarea celei de a treia condiții evidențiată de Curte în Hotărârea Kühne & Heitz, citată anterior, în sensul că reclamantul din acțiunea principală trebuie să fi invocat dreptul comunitar în fața instanței naționale de ultim grad, prezintă, în opinia noastră, dezavantajul major de a crea, în mod indirect, un nou caz de exonerare de obligația de trimitere preliminară impusă acestui tip de instanță în temeiul articolului 234 al treilea paragraf CE, astfel cum a fost interpretat până în prezent de Curte. 95.
That does appear to have happened in the present case.
Or, această situație pare să se regăsească în prezenta cauză.
According to the order for reference, although Kempter did not plead Article 5(1) of Regulation No 3665/87 either before the Finanzgericht Hamburg or before the Bundesfinanzhof, both those courts based their decisions, at least in part, on that regulation and misinterpreted it. 44
Astfel, din decizia de trimitere reiese că, deși este adevărat că Kempter nu a invocat articolul 5 alineatul (1) din Regulamentul nr.
7, para -graph (b), and Kempter’s observations, paragraphs 1 and 2.
Astfel, în conformitate cu funcția lor tradițională de
45 — See in particular, to that effect, Case C-495/03 Intermodal Transports [2005] ECR I-8151, paragraph 29, and the caselaw cited.
45 — A se vedea în special, în acest sens, Hotărârea din 15 septembrie 2005, Intermodal Transports (C-495/03, Rec., p. I-8151, punctul 29 și jurisprudența citată).
OPINION OF MR BOT — CASE C-2/06 law, they are responsible for ensuring that the other national courts apply Community law correctly and effectively.
CONCLUZIILE AVOCATULUI GENERAL BOT — CAUZA C-2/06 unificare a dreptului, acestea au ca misiune să asigure respectarea, de către celelalte instanțe naționale, a punerii în aplicare corecte și eficiente a dreptului comunitar.
In addition, they deal with final appeals intended to safeguard the rights derived by individuals from Community law.
În plus, aceste instanțe soluționează în ultim grad acțiunile menite să garanteze protecția drepturilor particularilor întemeiate pe dreptul comunitar.
for applying Article 234 EC that the making of any reference for a preliminary ruling depends entirely on that court’s assessment as to whether a reference is appropriate and necessary and that it in no way depends on the nature of the pleas relied on before it by the parties to the main proceedings.
întemeiat pe dreptul comunitar. Dimpotrivă, din jurisprudența privind condițiile punerii în aplicare a articolului 234 CE, reiese că inițierea unei eventuale trimiteri preliminare se bazează în întregime pe aprecierea acestei instanțe cu privire la relevanța și la necesitatea trimiterii respective și că aceasta nu este condiționată în niciun mod de natura motivelor invocate de părțile din acțiunea principală în fața acestei instanțe.
Pursuant to the caselaw originating from Cilfit and Others, 46national courts against whose decisions there is no judicial remedy under national law ‘are required, where a question of Community law is raised before them, to comply with their obligation to make a reference, unless they have established that the question raised is irrelevant or that the Community provision in question has already been interpreted by the Court or that the correct application of Community law is so obvious as to leave no scope for any reasonable doubt’. 47
Potrivit jurisprudenței rezultate din Hotărârea din 6 octombrie 1982, Cilfit și alții 46, instanțele naționale ale căror decizii nu sunt supuse vreunei căi de atac în dreptul intern „sunt obligate, în cazul în care în fața lor se ridică o problemă de drept comunitar, să sesizeze Curtea cu o trimitere preliminară, cu excepția cazului în care au constatat că chestiunea invocată nu este relevantă, că dispoziția comunitară în cauză a făcut deja obiectul unei interpretări din partea Curții sau că aplicarea corectă a dreptului comunitar se impune într-un mod atât de evident, încât nu lasă loc niciunei îndoieli rezonabile” 47.
Establishing a procedure for direct cooperation between the Court of Justice and the national courts, the system of references for a preliminary ruling is based on a dialogue between one court and another.
Prin instituirea unei proceduri de cooperare directă între Curte și instanțele naționale, trimiterea preliminară are la bază, astfel, un dialog între instanțe.
In the course of that procedure, the parties to the main proceedings are merely invited to submit observations within the legal framework set out by the court making the reference.
În cursul acestei proceduri, părțile din acțiunea principală sunt invitate doar să prezinte observații în cadrul juridic delimitat de instanța de trimitere 48.
48According to the Court of Justice, ‘within the limits established by Article [234 EC], it is thus for the national courts alone to decide on the principle and purpose of any reference to the Court of Justice and it is also for those courts alone to judge whether they have obtained sufficient guidance from the preliminary ruling delivered in response to their reference or whether it appears to them necessary to refer the matter once more to the Court’. 49
Potrivit Curții, „[î]n limitele stabilite prin articolul [234 CE], numai instanțele naționale au, astfel, competența de a hotărî cu privire la principiul și la obiectul unei eventuale sesizări a Curții și, de asemenea, numai aceste instanțe au competența de a aprecia dacă sunt suficient de lămurite de hotărârea preliminară pronunțată la cererea lor sau consideră necesar să sesizeze din nou Curtea” 49.
It is also to be observed that, in Cilfit and Others, the Court explained the meaning of the phrase ‘where [such a/any such] question is raised’ for the purposes of the second
Trebuie arătat, de asemenea, că, în Hotărârea Cilfit și alții, citată anterior, Curtea a precizat semnificația expresiei „în cazul în care se invocă o asemenea chestiune”
48 — Order in Case C-116/96 REV Reisebüro Binder [1998] ECR I-1889, paragraph 7.
48 — Ordonanța din 28 aprilie 1998, Reisebüro Binder (C-116/96 REV, Rec., p. I-1889, punctul 7).
46 — Case 283/81 [1982] ECR 3415.47 — Intermodal Transports, paragraph 33.
47 — Hotărârea Intermodal Transports, citată anterior (punctul 33).
49 — Ibidem, paragraph 8.
49 — Ibidem (punctul 8).
KEMPTER and third paragraphs of Article 234 EC, in order to determine the circumstances in which a national court against whose decisions there is no judicial remedy under national law is required to bring the matter before the Court of Justice.
KEMPTER în sensul articolului 234 al doilea și al treilea paragraf CE, pentru a stabili în ce condiții o instanță națională ale cărei decizii nu sunt supuse vreunei căi de atac în dreptul intern este obligată să sesizeze Curtea.
of the parties to the main action has taken the initiative of raising a point concerning the interpretation or the validity of Community law, but also extend to cases where a question of this kind is raised by the national court or tribunal itself which considers that a decision thereon by the Court of Justice is “necessary to enable it to give judgment”’. 51
inițiativa de a invoca o chestiune privind interpretarea sau validitatea dreptului comunitar, ci acoperă și cazurile în care o asemenea chestiune este invocată de instanța națională însăși, care apreciază că o decizie a Curții în această privință este «necesară pentru a pronunța o hotărâre»” 51.
On that occasion the Court observed that a reference for a preliminary ruling does not constitute a means of redress available to the parties to a case pending before a national court or tribunal.
Curtea a arătat, cu această ocazie, că trimiterea preliminară nu reprezintă o cale de atac accesibilă părților într-un litigiu pendinte în fața unei instanțe naționale.
According to the Court, ‘therefore the mere fact that a party contends that the dispute gives rise to a question concerning the interpretation of Community law does not mean that the court or tribunal concerned is compelled to consider that a question has been raised within the meaning of Article [234 EC].
Potrivit Curții, „[n]u este suficient, prin urmare, ca una dintre părți să susțină că litigiul ridică o problemă de interpretare a dreptului comunitar pentru ca instanța respectivă să fie obligată să considere că aceasta reprezintă o chestiune invocată în sensul articolului [234 CE].
On the other hand, a national court or tribunal may, in an appropriate case, refer a matter to the Court of Justice of its own motion’. 50
În schimb, aceasta are competența, dacă este cazul, să sesizeze Curtea din oficiu” 50.
It follows from this caselaw that, where the application of Community law appears necessary to a national court against whose decisions there is no judicial remedy under national law in order to determine a dispute before it, the third paragraph of Article 234 EC requires that court to refer to the Court of Justice any question of interpretation that arises, even if the claimant in the main proceedings has not raised a plea based on Community law, subject however to the qualifications accepted by the Court in Cilfit and Others and recently referred to by it in Intermodal Transports.
Rezultă din această jurisprudență că, în cazul în care o instanță națională ale cărei hotărâri nu sunt supuse vreunei căi de atac în dreptul intern consideră că aplicarea dreptului comunitar este necesară pentru a soluționa un litigiu cu care a fost sesizată, articolul 234 al treilea paragraf CE impune acestei instanțe să sesizeze Curtea cu orice problemă de interpretare care se ridică, chiar dacă reclamantul din acțiunea principală nu a invocat un motiv întemeiat pe dreptul comunitar, sub rezerva, totuși, a nuanțărilor precizate de Curte în Hotărârea Cilfit și alții, citată anterior, și amintite recent de aceasta în Hotărârea Intermodal Transports, citată anterior.
This analysis does not mean that a national court against whose decisions there is no judicial remedy under national law would be obliged, by virtue of Community law, to raise a plea based on Community law of its own motion. It means merely that
Această analiză nu înseamnă că o instanță națională ale cărei decizii nu sunt supuse vreunei căi de atac în dreptul intern ar fi obligată, în temeiul dreptului comunitar,
Also, in another judgment the Court pointed out, first, that ‘the fact that the parties to the main action failed to raise a point of Community law before the national court does not preclude the latter from bringing the matter before the Court of Justice’ and, second, that ‘in providing that reference for a preliminary ruling may be submitted to the Court where “a question is raised before any court or tribunal of a Member State”, the second and third paragraphs of Article [234 EC] are not intended to restrict this procedure exclusively to cases where one or other
Pe de altă parte, printr-o altă hotărâre, Curtea a subliniat, pe de o parte, că „faptul că părțile din acțiunea principală nu au invocat, în fața instanței naționale, o problemă de drept comunitar nu se opune posibilității sesizării Curții de către instanța națională” și, pe de altă parte, că, „[p]rin faptul că prevede sesizarea cu titlu preliminar a Curții în cazul în care «o chestiune de drept comunitar se invocă în fața unei instanțe naționale», [articolul 234 al doilea și al treilea paragraf CE] nu intenționează să limiteze această sesizare doar la situațiile în care una sau cealaltă dintre părțile din acțiunea principală a luat