natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Article 5 provides that the regions must draw up and approve a programme of reduction of biodegradable waste present in landfills within a period of one year from entry into force of the legislative decree.
La articolul 5 din decretul legislativ se prevede în special că, în termen de un an de la data intrării sale în vigoare, regiunile trebuie să elaboreze și să aprobe un program de reducere a deșeurilor biodegradabile aflate în depozitele de deșeuri.
The legislative decree also sets the timelimits which must be complied with in order gradually to reduce such waste in landfills.
Decretul legislativ stabilește și termenele care trebuie respectate în vederea unei reduceri treptate a acestor deșeuri din depozitele de deșeuri.
Article 6 of the legislative decree implements the provision of Directive 1999/31 concerning waste not accepted at landfills, while Article 11 lays down the rules of procedure relating to the acceptance of waste at landfills.
Articolul 6 din Decretul legislativ nr. 36/2003 transpune acea dispoziție din Directiva 1999/31 care privește deșeurile neacceptate în depozitele de deșeuri, iar articolul 11 din acesta stabilește normele privind procedura de acceptare a deșeurilor în aceste depozite.
Article 17 of the legislative decree, headed ‘Transitional and final provisions’, which lays down the rules concerning the treatment of existing landfill sites, provides:
Articolul 17 din acest decret legislativ, intitulat „Dispoziții tranzitorii și finale”, care stabilește normele referitoare la regimul aplicabil depozitelor de deșeuri existente, prevede:
Landfills for which a permit has already been granted on the date of entry into force of this decree may continue to accept, until 31 December 2006, the waste for which they have been authorised.
Depozitele de deșeuri deja autorizate la data intrării în vigoare a prezentului decret pot continua să primească, până la 31 decembrie 2006, deșeurile pentru care au fost autorizate.
In compliance with the conditions and limits of acceptability provided for by the decision of the interdepartmental committee of 27 July 1984, published in the Ordinary Supplement to [GURI] No 253 of 13 September 1984 … disposal in new landfills is authorised until 31 December 2006 so far as concerns:
Cu respectarea condițiilor și a limitelor de acceptabilitate prevăzute de Decizia comitetului interministerial din 27 iulie 1984, publicată în suplimentul ordinar la [GURI] nr.
(a) in landfills for inert waste, the waste previously sent to class two, type A landfills;
253 din 13 septembrie 1984, […] eliminarea prin depunere în noile depozite de deșeuri este autorizată până la 31 decembrie 2006 în ceea ce privește: a) în cadrul depozitelor pentru deșeuri inerte, deșeurile trimise anterior în depozitele de deșeuri de categoria a doua, tipul A;
(b) in landfills for non-hazardous waste, the waste previously sent to class one and class two, type B landfills;
HOTĂRÂREA DIN 10.4.2008 — CAUZA C-442/06 b) în cadrul depozitelor pentru deșeuri nepericuloase, deșeurile trimise anterior în depozitele de deșeuri de categoriile întâi și a doua, tipul B; c) în cadrul depozitelor pentru deșeuri periculoase, deșeurile trimise anterior în depozitele de deșeuri de categoria a doua, tipul C, și de categoria a treia.
Within a period of six months from the date of entry into force of this decree, the holder of the permit referred to in paragraph 1 or the operator of the landfill instructed by him shall present to the competent authority a site-conditioning plan on the basis of the criteria referred to in this decree, including the financial guarantees referred to in Article 14.
În termen de șase luni de la data intrării în vigoare a prezentului decret, titularul autorizației menționate la alineatul 1 sau operatorul depozitului de deșeuri, mandatat de acesta, prezintă autorității competente un plan de amenajare a spațiului întocmit în funcție de criteriile menționate în prezentul decret, inclusiv garanțiile financiare prevăzute la articolul 14.
By a reasoned measure, the competent authority shall approve the plan referred to in paragraph 3, authorise the continuation of the activity of the landfill and lay down the works for compliance, the method of execution and the final time-limit for completion of the works, which may not under any circumstances be later than 16 July 2009. …
Autoritatea competentă aprobă, printr-un act motivat, planul menționat la alineatul 3, autorizează continuarea activității depozitului de deșeuri și stabilește lucrările necesare pentru ca acesta să corespundă normelor, modalitățile de executare și termenul limită pentru finalizarea acestora, fără ca acest termen să poată fi ulterior datei de 16 iulie 2009. […]
Should the plan referred to in paragraph 3 be rejected, the competent authority shall state the detailed rules and timelimits for closure of the landfill, in accordance with Article 12(1)(c).
În cazul respingerii planului menționat la alineatul 3, autoritatea competentă indică modul și termenele pentru închiderea depozitului de deșeuri, conform articolului 12 alineatul 1 litera c).
The decision of the interdepartmental committee of 27 July 1984, referred to in Article 17(2) of Legislative Decree No 36/2003, provides for the classification of landfills into three classes.
Decizia comitetului interministerial din 27 iulie 1984, la care face trimitere articolul 17 alineatul 2 din Decretul legislativ nr. 36/2003, prevede clasificarea depozitelor de deșeuri în trei categorii.
Class two, type C landfills and class three landfills, referred to in Article 17(2)(c), are those which are intended to accept toxic and hazardous waste (points 4.2.3.3 and 4.2.4 of that decision).
Depozitele de deșeuri de categoria a doua, tipul C, și cele de categoria a treia, la care face referire articolul 17 alineatul 2 litera c), sunt cele destinate evacuării deșeurilor toxice și periculoase (punctele 4.2.3.3. și 4.2.4 din decizia menționată).
After receiving a complaint referring to incorrect implementation of Direct- ive 1999/31 by Legislative Decree No 36/2003, on 17 October 2003 the Commission sent the Italian Republic a letter of formal notice in which it claimed that the legislative decree did not comply with Articles 2, 5, 6, 10, 13 and 14 of the direct- ive.
În urma unei plângeri în care se invoca transpunerea incorectă a Directivei 1999/31 prin Decretul legislativ nr. 36/2003, la 17 octombrie 2003, Comisia a trimis Republicii Italiene o scrisoare de punere în întârziere în care arăta că decretul legislativ menționat nu era conform articolelor 2, 5, 6, 10, 13 și 14 din această directivă.
In the introduction to that letter the Commission stated that the observations contained in it ‘[were without prejudice to] the fact that further questions might be brought to the attention of the Italian authorities’.
În partea introductivă a scrisorii respective, Comisia a subliniat că observațiile care figurau în cadrul acesteia „nu aduceau atingere posibilității ca, eventual, să se atragă atenția autorităților italiene asupra unor aspecte ulterioare”.
The Italian Republic replied to that letter by two separate notes, dated 12 December 2003 and 28 January 2004 respectively.
Republica Italiană a răspuns acestei scrisori prin două note separate, datate 12 decembrie 2003 și, respectiv, 28 ianuarie 2004.
On 9 July 2004, the Commission sent the Italian Republic a supplementary letter of formal notice in which it expressed doubts as to whether not only the articles of Directive 1999/31 referred to in the original letter of formal notice, but also Art -icles 3, 4, 7 to 9, 11 and 12 of that directive, had been correctly transposed. Moreover,
La 9 iulie 2004, Comisia a adresat acestui stat membru o scrisoare de punere în întârziere complementară, în cadrul căreia a exprimat îndoieli cu privire la caracterul corect al transpunerii atât a articolelor din Directiva 1999/31 menționate în scrisoarea de punere în întârziere inițială, cât și a articolelor 3, 4, 7-9, 11 și 12 din aceeași directivă.
Since the Commission was not satisfied with the explanations given by the Italian Republic, it sent it a reasoned opinion on 19 December 2005.
Considerând că explicațiile date de Republica Italiană nu erau satisfăcătoare, la 19 decembrie 2005, Comisia ia adresat acesteia un aviz motivat.
In the latter, it withdrew some of the complaints set out in the original letter of formal notice and confirmed those alleging that the national provisions concerning existing landfill sites did not comply with Directive 1999/31.
În cadrul avizului motivat, Comisia a retras unele dintre motivele formulate în scrisoarea de punere în întârziere inițială și le-a confirmat pe cele întemeiate pe neconformitatea cu Directiva 1999/31 a dispozițiilor naționale referitoare la depozitele de deșeuri existente.
It also called on the Italian Republic to adopt the necessary provisions to comply with the reasoned opinion within a period of two months from its receipt.
De asemenea, a somat Republica Italiană să adopte actele necesare pentru a se conforma avizului motivat în termen de două luni de la data primirii acestuia.
Since it was not persuaded by the arguments put forward by the Italian Republic in its note of 28 February 2006 in response to the reasoned opinion, the Commission brought the present action.
Întrucât argumentele prezentate de Republica Italiană ca răspuns la avizul motivat în cadrul notei din 28 februarie 2006 nu au fost convingătoare, Comisia a introdus prezenta acțiune.
The plea of inadmissibility, alleging irregularity of the pre-litigation procedure
Cu privire la excepția de inadmisibilitate, întemeiată pe nelegalitatea procedurii precontencioase
The Italian Republic pleads a defect in the pre-litigation procedure rendering the Commission’s action inadmissible.
Republica Italiană invocă un viciu care afectează procedura precontencioasă, care ar determina inadmisibilitatea acțiunii Comisiei.
It observes that that institution changed the complaints relied on.
Republica Italiană arată că această instituție a modificat motivele invocate.
Whereas in the original letter of formal notice, so far as concerns the treatment of existing landfill sites, the Commission had referred
Întradevăr, în condițiile în care în scrisoarea de punere în întârziere inițială, în ceea ce privește regimul aplicabil depozitelor de
COMMISSION v ITALY to non-compliance of Legislative Decree No 36/2003 with Article 14 of Direct- ive 1999/31, in the supplementary letter of formal notice it relied on infringement of Articles 2 to 14 of that directive.
COMISIA/ITALIA deșeuri existente, Comisia menționase neconformitatea cu articolul 14 din Directiva 1999/31 a Decretului legislativ nr. 36/2003, în scrisoarea de punere în întârziere complementară, aceasta a invocat încălcarea articolelor 2-14 din aceeași directivă.
The Italian Republic also submits that in the original letter of formal notice the Commission had already inserted a reference to the effect that ‘new doubts’ could arise subsequently as to the compatibility of the national legislation transposing Directive 1999/31 with that directive.
Republica Italiană subliniază de asemenea că, în scrisoarea de punere în întârziere inițială, Comisia inserase deja o mențiune potrivit căreia puteau apărea ulterior „noi îndoieli” în legătură cu conformitatea cu Directiva 1999/31 a legislației naționale care o transpune.
The insertion of such a reference makes it possible for the Commission to change the complaints relied on against a Member State, in accordance with its needs and without being required to open a new infringement procedure.
Inserarea acestei mențiuni ar permite Comisiei să modifice motivele invocate împotriva unui stat membru, potrivit propriei alegeri și fără să fie obligată să inițieze o nouă procedură de constatare a neîndeplinirii obligațiilor.
Moreover, the addition of new complaints in the supplementary letter of formal notice constitutes an infringement of the duty of sincere cooperation referred to in Article 10 EC.
Pe de altă parte, extinderea obiectului punerii în întârziere complementare la noi motive ar constitui o încălcare a obligației de cooperare loială avute în vedere la articolul 10 CE.
The Commission disputes the existence of such an infringement, given that the supplementary letter of formal notice sent to the Italian Republic was intended to add new complaints or to amend those which had already been put forward.
Comisia contestă existența unei asemenea încălcări, având în vedere faptul că scrisoarea de punere în întârziere complementară trimisă Republicii Italiene avea drept scop adăugarea unor noi motive sau modificarea celor deja invocate.
In order to state more specifically what has been set out in a letter of formal notice and to complete the analysis of the response of the national authorities, the Commission sends the Member State concerned a reasoned opinion.
Pentru a detalia ceea ce a fost expus într-o scrisoare de punere în întârziere și pentru a completa analiza răspunsului autorităților naționale, Comisia ar adresa statului membru în cauză un aviz motivat.
On the other hand, in accordance with Article 226 EC, in order to extend the complaints relied on the Commission sends that State a supplementary letter of formal notice on which it has the opportunity to submit it arguments.
În schimb, conform articolului 226 CE, pentru a extinde motivele invocate, Comisia ar trimite statului menționat o scrisoare de punere în întârziere complementară cu privire la care acesta ar avea posibilitatea să își prezinte argumentele.
In that regard, it must be recalled that it is settled caselaw that the proper conduct of the pre-litigation procedure constitutes an essential guarantee required by the EC Treaty not only in order to protect the rights of the Member State concerned, but also so as to ensure that any contentious procedure will have a clearly defined dispute as its subjectmatter.
În această privință, trebuie amintit că, potrivit unei jurisprudențe constante, regularitatea procedurii precontencioase constituie o garanție esențială prevăzută de Tratatul CE nu numai pentru protejarea drepturilor statului membru în cauză, ci și pentru a se asigura că eventuala procedură contencioasă va avea ca obiect un litigiu clar definit.
The Commission sent the Italian Republic a supplementary letter of formal notice, laying down a new time-limit for that Member State to submit its observations, before sending it a reasoned opinion based on the same complaints as those in the supplementary letter of formal notice.
Comisia a trimis Republicii Italiene o scrisoare de punere în întârziere complementară, stabilind un nou termen pentru ca acest stat membru să își prezinte observațiile, înainte de ai adresa un aviz motivat întemeiat pe aceleași motive ca acelea din scrisoarea de punere în întârziere complementară.
Accordingly, the Commission did not prejudice the rights of the defence since the Italian Republic was given the opportunity to prepare its defence before receiving the reasoned opinion.
Prin urmare, Comisia nu a adus atingere dreptului la apărare, întrucât Republicii Italiene i sa oferit posibilitatea să își pregătească apărarea înainte de a primi avizul motivat.
This plea of inadmissibility raised by the Italian Republic must therefore be rejected.
În consecință, această excepție de inadmisibilitate ridicată de Republica Italiană trebuie înlăturată.
The first complaint, alleging infringement of Articles 2 to 14 of Directive 1999/31 arising from the delay in transposing that directive
Cu privire la primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolelor 2-14 din Directiva 1999/31, rezultată din transpunerea cu întârziere a acesteia
The Commission claims that, on account of the belated transposition of Direct- ive 1999/31, which did not take place until 27 March 2003 upon the entry into force of Legislative Decree No 36/2003, whereas the directive should have been transposed by 16 July 2001, the treatment applied, in Italian law, to landfills authorised between 16 July 2001 and 27 March 2003 was that reserved to existing landfill sites and not the stricter treatment laid down for new landfills.
Comisia susține că, din cauza transpunerii tardive a Directivei 1999/31, care nu a avut loc decât la 27 martie 2003, odată cu intrarea în vigoare a Decretului legislativ nr. 36/2003, deși această transpunere ar fi trebuit să aibă loc înainte de 16 iulie 2001, regimul aplicat, în dreptul italian, depozitelor de deșeuri autorizate între 16 iulie 2001 și 27 martie 2003 a fost cel prevăzut pentru depozitele de deșeuri existente, și nu cel, mai strict, prevăzut pentru depozitele de deșeuri noi.
The Italian Republic therefore infringed, so far as concerns those landfills, Articles 2 to 14 of that directive, since they were not applied to all those landfills, which ought, on the contrary, to have
Republica Italiană ar fi încălcat, așadar, în ceea ce privește aceste depozite de deșeuri, articolele 2-14 din directivă, în măsura în care aceste articole nu ar fi fost aplicate tuturor depozitelor de deșeuri
COMMISSION v ITALY been regarded as new.
COMISIA/ITALIA menționate, deși acestea ar fi trebuit să fie considerate noi.
The Italian authorities thus intentionally chose to infringe the Community provisions concerned because, even when transposing the directive out of time, they could have, and should have, made those landfills subject to the treatment reserved by the directive to new landfills.
Astfel, autoritățile italiene ar fi ales în mod deliberat să încalce dispozițiile comunitare în cauză, deoarece, chiar transpunând tardiv directiva, ar fi putut și ar fi trebuit să aplice acestor depozite de deșeuri regimul prevăzut de directivă pentru depozitele de deșeuri noi.
The Commission adds that the fact, relied on during the administrative procedure, that the Italian Republic preferred unilaterally to await the adoption of Decision 2003/33/EC does not justify the delay in the implementation of Directive 1999/31.
Comisia adaugă că faptul, invocat în cursul procedurii administrative, că Republica Italiană a preferat să aștepte, în mod unilateral, adoptarea Deciziei 2003/33 nu justifică întârzierea cu care a fost transpusă Directiva 1999/31.
That implementation did not depend in any way on the existence of such a measure since, in accordance with the directive, the Member States were to use national criteria in compliance with the requirements in Annex II to the directive.
Întradevăr, această transpunere nu ar depinde nicidecum de existența unui asemenea act, în condițiile în care, conform aceleiași directive, statele membre trebuiau să utilizeze criterii naționale conforme prevederilor anexei II la directivă.
The Italian Republic pleads, first of all, that this complaint is inadmissible, stating that the Commission cannot start proceedings before the Court on the basis of a delay in the transposition of Directive 1999/31 when the implementing legislative decree was adopted before the pre-litigation procedure was initiated and that delay is a fact which is impossible to remedy.
Republica Italiană ridică, în primul rând, excepția inadmisibilității acestui motiv, afirmând că nu există posibilitatea sesizării Curții, de către Comisie, în legătură cu transpunerea cu întârziere a Directivei 1999/31 în condițiile în care decretul legislativ de transpunere a fost adoptat înainte de inițierea procedurii precontencioase și această întârziere constituie o împrejurare care nu se poate remedia.
The Italian Republic claims, secondly, that that delay led to the need, for exclusively technical and administrative reasons, to make landfills authorised between the date of expiry of the period for transposition of Directive 1999/31 and that of the entry into force of Legislative Decree No 36/2003 subject to the obligations set out in the dir -ective for existing landfill sites.
Acest stat membru susține, în al doilea rând, că întârzierea menționată a determinat necesitatea ca, pentru motive exclusiv tehnice și administrative, depozitele de deșeuri autorizate între data de expirare a termenului de transpunere a Directivei 1999/31 și cea de intrare în vigoare a Decretului legislativ nr. 36/2003 să fie supuse obligațiilor stabilite de această directivă în ceea ce privește depozitele de deșeuri existente.
It was necessary to lay down in respect of those landfills, which already contained a certain amount of waste, a transitional period during
Întradevăr, ar fi fost necesar să se prevadă, în ceea ce privește aceste depozite de deșeuri, care conțineau deja o anumită cantitate de deșeuri, o perioadă de tranziție în cursul căreia titularii autorizațiilor de exploatare ar fi trebuit să le amenajeze. În
The arrangements were, in any event, extremely restrictive and laid down a mandatory time-limit for the presentation of a conditioning plan for the sites which was shorter than that set by Directive 1999/31.
Regimul respectiv ar fi fost, în orice caz, extrem de restrictiv și ar fi prevăzut un termen imperativ mai scurt decât cel stabilit prin Directiva 1999/31 pentru prezentarea unui plan de amenajare a spațiilor.
As regards the plea of inadmissibility raised by the Italian Republic alleging that there is a lack of legal interest in a finding of delay in the transposition of Directive 1999/31, it should be noted that the form of order sought in the present action, in particular in so far as it is based on the action’s first complaint, does not relate to a declaration of such delay but to a declaration that the transitional provisions of Legislative Decree No 36/2003 do not comply with the directive so far as concerns the treatment of landfills opened during the period from the date of expiry of the period for transposition of the directive to the date of entry into force of the legislative decree.
În ceea ce privește excepția de inadmisibilitate ridicată de Republica Italiană, întemeiată pe lipsa interesului în constatarea transpunerii cu întârziere a Directivei 1999/31, trebuie să se arate că, mai ales în măsura în care se bazează pe primul motiv al prezentei acțiuni, concluziile acesteia nu urmăresc să se constate o asemenea întârziere, ci neconformitatea cu această directivă a dispozițiilor tranzitorii din Decretul legislativ nr. 36/2003 în ceea ce privește regimul aplicabil depozitelor de deșeuri deschise în cursul perioadei cuprinse între data expirării termenului de transpunere a directivei menționate și cea a intrării în vigoare a acestui decret legislativ.
As is apparent from the caselaw of the Court, a Member State which has not transposed, within the period prescribed, a Community directive and against which infringement proceedings have been brought in respect not of the failure to transpose but of the failure to fulfil an obligation flowing from that directive cannot plead the fact that it has not taken the necessary measures to implement the directive in order to object to the admissibility of the action and hence to prevent the Court from examining the application for a declaration that it has failed to fulfil its obligations (Case C-431/92 Commission v Germany [1995] ECR I-2189, paragraph 23).
Or, astfel cum rezultă din jurisprudența Curții, un stat membru care nu a transpus o directivă comunitară în termenul prevăzut și împotriva căruia este inițiată o acțiune în constatarea neîndeplinirii obligațiilor având ca obiect nerespectarea unei obligații ce rezultă din această directivă, iar nu netranspunerea în termenul prevăzut, nu poate invoca faptul că nu a adoptat măsurile necesare pentru transpunerea directivei menționate pentru a se opune admisibilității acestei acțiuni și, prin urmare, examinării de către Curte a cererii care urmărește constatarea respectivei neîndepliniri a obligațiilor (Hotărârea din 11 august 1995, Comisia/Germania, C-431/92, Rec., p. I-2189, punctul 23).
The plea that the first complaint in the action is inadmissible because the Commission lacks a legal interest in bringing proceedings must consequently be rejected.
În consecință, excepția inadmisibilității primului motiv al acțiunii, întemeiată pe lipsa interesului Comisiei de a exercita acțiunea, trebuie înlăturată.