natgillin/translations-raw huggingface dataset:
ORDER OF 15.11.2007 — CASE T-215/07 R the substance of the pleas in law advanced by the applicant in support of the main action and therefore to ascertain whether at least one of them is so weighty that it cannot be discounted in these proceedings for interimmeasures (see, to this effect, the orders in Case C-149/95 P(R) Commission v Atlantic Container Line and Others [1995] ECR I-2165, paragraph 26; Case T-13/99 R Pfizer Animal Health v Council [1999] ECR II-1961, paragraph 132; and Case T-257/07 R France v Commission [2007] ECR II-4153, paragraph 59).
ORDONANȚA DIN 15.11.2007 — CAUZA T-215/07 R de reclamant în susținerea acțiunii principale și, prin urmare, trebuie verificat dacă cel puțin unul dintre acestea prezintă un caracter atât de serios încât nu ar putea fi respins în cadrul prezentei proceduri privind măsurile provizorii [a se vedea în acest sens Ordonanța președintelui Curții din 19 iulie 1995, Comisia/Atlantic Container Line și alții, C-149/95 P(R), Rec., p. I-2165, punctul 26, Ordonanța președintelui Tribunalului din 30 iunie 1999, Pfizer Animal Health/Consiliul, T-13/99 R, Rec., p.
The judge hearing the application for interimmeasures considers that it is necessary, first, to carry out a prima facie examination of the arguments presented by the applicant in support of his first plea in law.
Judecătorul delegat cu luarea măsurilor provizorii consideră că trebuie să procedeze mai întâi la analiza prima facie a temeiniciei argumentelor prezentate de reclamant în cadrul primului motiv invocat.
The applicant, supported by the Italian Republic, submits that, under Article 190(4) EC and Article 8 of the 1976 Act, national measures relating to the mandates of Members of the Parliament fall within the jurisdiction of the Member States and are adopted in accordance with the rules, procedures and guarantees laid down by the legal systems of those States.
Reclamantul, susținut de Republica Italiană, afirmă că actele naționale privind mandatele membrilor Parlamentului European sunt, în conformitate cu articolul 190 alineatul (4) CE și cu articolul 8 din Actul din 1976, de competența statelor membre și sunt adoptate potrivit normelor, procedurilor și garanțiilor prevăzute de legislația internă a acestor state.
As far as concerns the verification of credentials, the Parliament, under Article 12 of the 1976 Act, should merely take note of national decisions and must not call in question the proclamation of electoral results and the allocation of the mandate to an elected candidate, insofar as they are the manifestation of the exercise by the national authorities of the powers conferred on them by the Community provisions.
În materia verificării prerogativelor, Parlamentul European ar trebui, în conformitate cu articolul 12 din Actul din 1976, să se limiteze la a lua act de deciziile adoptate la nivel național și nu ar putea să repună în discuție proclamarea rezultatelor electorale și atribuirea mandatului unui ales, întrucât acestea reprezintă expresia prerogativelor autorităților naționale care le sunt recunoscute acestora prin dispozițiile comunitare.
The verification of compliance with the procedure laid down by national law, the validity of national regulations, inter alia those governing withdrawals from election, and compliance with the fundamental rights of the interested parties fall within the exclusive jurisdiction of the competent national courts or, if those matters are brought before it, of the European Court of Human Rights, not of Parliament .
Verificarea respectării procedurii prevăzute de dreptul național, validitatea normelor naționale, în special a celor care reglementează renunțarea la alegere, precum și asigurarea respectării drepturilor fundamentale ale persoanelor interesate ar fi exclusiv în sarcina instanțelor naționale competente sau, în cazul în care este sesizată, a Curții Europene a Drepturilor Omului, și nu a Parlamentului European.
That report drew a distinction between disputes relating to specific provisions of the 1976 Act and those relating to the national legislation, which were dismissed as inadmissible.
Întradevăr, acest ultim raport ar fi stabilit o distincție între contestațiile referitoare la dispoziții specifice ale Actului din 1976 și cele referitoare la legislația națională, care ar fi fost respinse ca inadmisibile.
Furthermore, the applicant considers that the other provisions referred to by the Parliament’s Committee on Legal Affairs in its report of 22May 2007 (A60198/2007) on the verification of the applicant’s credentials and, in particular, the reference to Rule 3(5) of the Parliament’s Rules of Procedure, which refers to Rule 4(3) thereof, are irrelevant.
În plus, reclamantul consideră că sunt lipsite de relevanță celelalte dispoziții evocate de Comisia pentru afaceri juridice a Parlamentului European în raportul din 22 mai 2007 (A6-0198/2007) privind verificarea prerogativelor reclamantului și în special dispozițiile articolului 3 alineatul (5) din Regulamentul de procedură al Parlamentului European, care trimite la articolul 4 alineatul (3) din regulament.
First, in the present case, it is the verification of the credentials, within the meaning of Article 12 of the 1976 Act, of a newly elected candidate which is at issue, not a vacancy, to which Rule 4(3) of the Parliament’s Rules of Procedure applies .
Pe de o parte, în speță, ar fi vorba de verificarea prerogativelor unei nou ales, în sensul articolului 12 din Actul din 1976, și nu de existența unui loc vacant, căreia iar fi aplicabil articolul 4 alineatul (3) din Regulamentul de procedură al Parlamentului European.
In any event, the 1976 Act draws a clear distinction between vacancies arising from resignation, the only vacancies covered by that provision, and the causes of vacancies governed by national law, of which the Parliament merely takes note, in accordance with Article 13 of the Act.
În orice caz, Actul din 1976 ar face o distincție clară între locurile vacante în urma unei demisii, singurele cărora le este aplicabilă dispoziția menționată, și cauzele de invalidare guvernate de legislația națională, cu privire la care rolul Parlamentului European s-ar limita la a lua act de acestea, în conformitate cu articolul 13 din Actul din 1976.
In the present case, the vacancy of the seat occupied by Mr Occhetto and his replacement by the applicant are the direct consequence of the communication from the National Electoral Office of 29March 2007 informing the Parliament of the annulment, now final, of the proclamation of Mr Occhetto as Mr Di Pietro’s replacement and of the proclamation of the applicant as Member for the Italy South constituency.
În speță, faptul că locul ocupat de domnul Occhetto a devenit vacant și înlocuirea acestuia de către reclamant ar reprezenta consecința directă a comunicării biroului electoral italian din 29 martie 2007, prin care acesta a informat Parlamentul European cu privire la anularea, devenită definitivă, a proclamării domnului Occhetto ca supleant al domnului Di Pietro, precum și cu privire la proclamarea reclamantului ca deputat în circumscripția Italia Meridionale.
The Parliament should therefore have
Pentru acest motiv, Parlamentul European ar fi trebuit să se supună deciziilor adoptate la nivel național
ORDER OF 15.11.2007 — CASE T-215/07 R deferred to the decisions taken at national level without verifying whether Mr Occhetto’s withdrawal was in accordance with the 1976 Act or with the procedural conditions of Rule 4(3) of the Parliament’s Rules of Procedure.
ORDONANȚA DIN 15.11.2007 — CAUZA T-215/07 R fără a verifica nici dacă renunțarea domnului Occhetto era conformă cu Actul din 1976, nici dacă aceasta respecta condițiile de formă prevăzute de articolul 4 alineatul (3) din Regulamentul de procedură al Parlamentului European.
Secondly, the reference, in Rule 3(5) of the Parliament’s Rules of Procedure, to ‘the spirit and the letter’ of the 1976 Act cannot be interpreted as meaning that it allows the Parliament to review decisions taken by the national authorities, since Article 12 of the 1976 Act clearly states that the Parliament is to ‘take note’ of the election results declared officially by the national authorities.
Pe de altă parte, trimiterea „la spiritul și la litera” Actului din 1976, cuprinsă în articolul 3 alineatul (5) din Regulamentul de procedură al Parlamentului European, nu ar putea fi interpretată în sensul că ar permite Parlamentului European să procedeze la o reexaminare a deciziilor adoptate de autoritățile naționale, întrucât articolul 12 din Actul din 1976 ar prevedea în mod clar că Parlamentul European „ia act” de proclamarea oficială a rezultatelor alegerilor, realizată de autoritățile naționale.
A contrary interpretation of Rule 3(5) of the Parliament’s Rules of Procedure would inevitably mean that it is invalid, since it introduces a derogation incompatible with the provisions of the 1976 Act.
O interpretare contrară a articolului 3 alineatul (5) din Regulamentul de procedură al Parlamentului European ar determina în mod inevitabil nevaliditatea acestuia, din moment ce ar institui o derogare incompatibilă cu dispozițiile Actului din 1976.
Moreover, Rule 3(5) of the Parliament’s Rules of Procedure, even if read in conjunction with Article 6 of the 1976 Act, cannot be invoked by Parliament to call in question the proclamation of the competent national authorities.
De altfel, chiar coroborat cu articolul 6 din Actul din 1976, articolul 3 alineatul (5) din Regulamentul de procedură al Parlamentului European nu ar putea fi invocat de Parlamentul European pentru a repune în discuție proclamarea realizată de autoritatea națională competentă.
First, Article 6 of the 1976 Act concerns only the exercise by the properly elected Members of the Parliament of their mandates and does not apply to the election of a Member of the Parliament, which is a prior matter.
În primul rând, articolul 6 din Actul din 1976 ar privi numai exercitarea de către membrii legal aleși ai Parlamentului European a mandatului lor și nu s-ar aplica în cazul alegerii unui membru al Parlamentului European, care ar reprezenta o chestiune anterioară.
Secondly, that provision does not, in any event, make it possible to declare the invalidity of measures or decisions taken by the candidates, including in connection with political agreements, such as the irrevocable withdrawal of a candidate, involving the waiver of a parliamentary mandate.
În al doilea rând și în orice caz, această dispoziție nu ar putea permite constatarea invalidității actelor sau a deciziilor luate de candidați, inclusiv în cadrul unor înțelegeri de natură politică, precum desistarea irevocabilă a unui candidat, care ar conduce la renunțarea la mandatul parlamentar.
That is confirmed by the wording of the Parliament’s resolution on disputes concerning the validity of appointments in connection with the ‘tourniquet-system’ (OJ 1983 C 68, p.
Acest lucru ar fi confirmat de cuprinsul Rezoluției Parlamentului European privind contestațiile referitoare la validitatea mandatelor parlamentare în raport cu sistemul „tourniquet” (JO 1983, C 68, p.
31) and by that of the second report of the Committee on Verification of Credentials of 7 January 1983, mentioned in that resolution.
31) și de conținutul celui de al doilea raport al comisiei de verificare a prerogativelor din 7 ianuarie 1983, menționată în această rezoluție.
As regards Article 2 of the Statute for Members, it is apparent from recital 4 of the Statute that it is a completely new provision, contrary to what is stated in the contested decision, and in any event it does not apply to the present case .
În ceea ce privește articolul 2 din Statutul deputaților, contrar celor care rezultă din decizia atacată, acesta ar fi o dispoziție cu totul nouă, astfel cum ar rezulta din considerentul (4) al statutului, și, în orice caz, inaplicabilă situației în speță.
Finally, the applicant considers that the contested decision infringes the principle of res judicata, since it negates the effect of the judgment of the Consiglio di Stato, which had that status.
În sfârșit, reclamantul apreciază că decizia atacată încalcă principiul autorității de lucru judecat, în măsura în care aceasta ar lipsi de efecte hotărârea pronunțată de Consiglio di Stato, care s-ar bucura de respectiva autoritate.
The applicant refers, in that regard, to the judgment in Case C-224/01 Köbler [2003] ECR I-10239, paragraphs 38 and 39, which, the applicant submits, precludes any possibility of disregarding the principle of res judicata, even in the event of infringement of Community law; the only possible solution is to bring an action before the national courts, under certain conditions, for reparation by the State for any damage caused .
Reclamantul invocă, în această privință, Hotărârea Curții din 30 noiembrie 2003 (Köbler, C-224/01, Rec., p. I-10239, punctele 38 și 39) care, în opinia sa, exclude orice posibilitate de a înlătura autoritatea de lucru judecat, chiar și în cazul încălcării dreptului comunitar, aceasta lăsând deschisă numai posibilitatea de a solicita în fața instanței naționale, în anumite condiții, repararea de către stat a eventualului prejudiciu suferit.
The Parliament points out, first, that the power conferred on it by the first sentence of Article 12 of the 1976 Act constitutes the main part of that provision.
În primul rând, potrivit susținerilor Parlamentului European, competența care îi este conferită prin prima teză a articolului 12 din Actul din 1976 reprezintă partea esențială a acestei dispoziții.
The Parliament’s power to verify the credentials of its Members consists in verifying whether the instrument of appointment forwarded by the national authorities in implementation of national electoral law complies with the rules laid down in the 1976 Act.
Capacitatea Parlamentului European de a verifica prerogativele membrilor săi ar consta în a verifica dacă actul de numire transmis de autoritățile naționale în aplicarea dreptului electoral național respectă principiile Actului din 1976.
That is the meaning of that procedure, as is apparent from the report of the Committee on the Rules of Procedure, the Verification of Credentials and Immunities on amendment of Rules 7 and 8 of the Parliament’s Rules of Procedure, concerning the verification of powers and the term of the parliamentary mandate and corresponding, respectively, to Rules 3 and 4 of the Parliament’s Rules of Procedure currently in force.
Acesta ar fi sensul respectivei proceduri, astfel cum ar rezulta din raportul Comisiei de reglementare, de verificare a prerogativelor și de imunități a Parlamentului European privind modificarea articolelor 7 și 8 din Regulamentul de procedură al Parlamentului European referitor la verificarea prerogativelor și la durata mandatului parlamentar (A3-0166/94) și care corespunde articolelor 3 și 4 din Regulamentul de procedură al Parlamentului European care este în prezent în vigoare.
Consequently, where, as in the present case, the Parliament finds that the appointment, by the competent national authority, of a Member of the Parliament, is contrary to Community law, it cannot validate that mandate, even if the national measure in question has been adopted by final judgment of a supreme court of the Member State concerned.
Prin urmare, în cazul în care, precum în speță, constată că desemnarea de către autoritatea națională competentă a unui membru al Parlamentului European este contrară dreptului comunitar, Parlamentul European nu ar putea valida mandatul respectiv, acest lucru fiind valabil chiar și în cazul în care actul național în cauză a fost adoptat în mod definitiv de către un organ jurisdicțional suprem din statul membru respectiv.
In short, in such a case, the Parliament has jurisdiction to verify compliance with the aforementioned Community principles and rules, in order to ensure the primacy of Community law by rendering in applicable national measures which conflict with it .
În definitiv, într-o asemenea situație, Parlamentul European ar avea competența să verifice respectarea principiilor și a normelor comunitare menționate anterior, pentru a asigura supremația dreptului comunitar, făcând inaplicabile actele de drept intern contrare acestuia.
The Parliament cannot, in such a case, merely draw the Commission’s attention to a possible infringement of the 1976 Act, because that would put the Parliament under a duty to adopt a decision relating to the verification of credentials which would be incompatible with the 1976 Act, namely, in the present case, the confirmation of the applicant’s mandate, in infringement of Article 6 of the Act.
Parlamentul European nu ar putea să se limiteze, într-un asemenea caz, la a atrage atenția Comisiei cu privire la o eventuală încălcare a Actului din 1976, întrucât aceasta ar implica obligația Parlamentului European de a adopta o decizie referitoare la verificarea prerogativelor care ar fi incompatibilă cu Actul din 1976, și anume, în speță, confirmarea mandatului reclamantului, cu încălcarea articolului 6 din respectivul act.
Secondly, the Parliament maintains that the contested decision complies with Article 6 of the 1976 Act.
În al doilea rând, Parlamentul European susține că decizia atacată este conformă cu articolul 6 din Actul din 1976.
It submits that the Italian system for electing Members of the European Parliament allows for the presentation of candidacies in several electoral constituencies.
Potrivit Parlamentului European, sistemul italian privind alegerea membrilor Parlamentului European permite prezentarea de candidaturi în mai multe circumscripții electorale.
That opportunity may encourage candidates to reach agreements concerning the future parliamentary mandate which may be obtained after the elections.
Această posibilitate ar putea incita candidații să încheie înțelegeri cu privire la viitorul mandat parlamentar pe care l-ar putea obține în urma alegerilor.
However, such agreements do not only disregard the popular will expressed at elections, but also restrict the exercise by the elected candidates of their parliamentary mandate.
Or, astfel de înțelegeri nu numai că ar nesocoti voința populară exprimată cu prilejul alegerilor, ci ar limita și exercitarea de către candidații aleși a mandatului lor parlamentar.
It is therefore for the Parliament to ensure compliance with Community law and to prevent possible illegalities affecting the measures adopted by it .
Parlamentul European ar trebui, așadar, să vegheze la respectarea dreptului comunitar și să evite ca eventualele ilegalități să se repercuteze asupra actelor pe care le adoptă.
In the present case, the Parliament found that the Italian authorities had infringed Article 6 of the 1976 Act.
În speță, Parlamentul European ar fi constatat încălcarea de către autoritățile italiene a articolului 6 din Actul din 1976.
The principle, enshrined in that provision, that the parliamentary mandate is to be exercised freely, is incompatible with the ascription of any legal force to agreements regarding performance of the parliamentary mandate.
Întradevăr, principiul independenței mandatului parlamentar, consacrat prin această dispoziție, ar fi incompatibil cu acordarea vreunei valori juridice înțelegerilor privind executarea mandatului parlamentar.
The Tribunale amministrativo regionale del Lazio was therefore right to hold in its judgment that Mr Occhetto’s withdrawal could never affect his candidacy.
Prin urmare, în hotărârea pronunțată de Tribunale amministrativio regionale del Lazio s-ar fi considerat în mod întemeiat că renunțarea domnului Occhetto nu ar fi putut privi candidatura sa.
On the other hand, the contrary judgment given by the Consiglio di Stato disregarded the scope of the free mandate principle .
În schimb, hotărârea pronunțată în sens contrar de Consiglio di Stato ar fi contravenit înțelesului principiului independenței mandatului.
Thirdly, the Parliament considers that Rule 3(5) of the Parliament’s Rules of Procedure is a relevant provision for verifying the applicant’s credentials, since his appointment as Member of the Parliament arose because the competent Italian authorities took into account the validity of Mr Occhetto’s withdrawal declared on 7 July 2004.
În al treilea rând, Parlamentul European consideră că articolul 3 alineatul (5) din Regulamentul de procedură al Parlamentului European este o dispoziție pertinentă pentru verificarea prerogativelor reclamantului, întrucât desemnarea acestuia ca membru al Parlamentului European ar decurge din luarea în considerare, de către autoritățile italiene competente, a validității renunțării domnului Occhetto exprimate la 7 iulie 2004.
From the moment that the Parliament has validated a parliamentary mandate, such as that of Mr Occhetto in July 2006, it has the task, in the event that that nomination is withdrawn by the national authorities, of verifying whether that withdrawal complies with the rules laid down in the 1976 Act.
Or, începând cu momentul în care Parlamentul European a validat un mandat parlamentar, cum a fost cazul domnului Occhetto, în iulie 2006, Parlamentul European ar avea sarcina de a verifica, în situația în care autoritățile naționale l-ar revoca pe acest deputat, dacă revocarea respectă principiile prevăzute în Actul din 1976.
Contrary to the applicant’s claim, this is not a case of termination of a parliamentary mandate, arising pursuant to national law, of which the Parliament need only take note .
Contrar celor susținute de reclamant, nu ar fi vorba de un caz de invalidare a mandatului parlamentar survenită în aplicarea dreptului național și de care Parlamentul European ar trebui numai să ia act.
If it were, the Parliament’s decision of 3 July 2006 on the validity of Mr Occhetto’s mandate would have no legal force.
Dacă aceasta ar fi situația, Decizia Parlamentului European din 3 iulie 2006 privind validitatea mandatului domnului Occhetto nu ar avea valoare juridică.
Such a restriction of the Parliament’s powers, in
Întradevăr, o astfel de limitare a competenței Parlamentului European, într-o asemenea situație, ar lipsi de orice efect
DONNICI v PARLIAMENT that situation, would completely negate the effectiveness of the power of scrutiny which it is expressly granted by Article 12 of the 1976 Act and would be manifestly incompatible with the rules of interpretation of Community law.
DONNICI/PARLAMENTUL EUROPEAN util competența de control care îi este conferită în mod expres prin articolul 12 din Actul din 1976 și ar fi în mod vădit incompatibilă cu regulile de interpretare a dreptului comunitar.
Therefore, the plea of illegality raised by the applicant against Rule 3(5) of the Parliament’s Rules of Procedure must be rejected, since that rule is consistent with Articles 6 and 12 of the 1976 Act.
Pentru acest motiv, excepția de nelegalitate formulată de reclamant cu privire la articolul 3 alineatul (5) din Regulamentul de procedură al Parlamentului European ar trebui respinsă, respectivul articol fiind conform cu articolele 6 și 12 din Actul din 1976.
The Parliament’s resolution on disputes concerning the validity of appointments in connection with the ‘tourniquet-system’ (see paragraph 46 above) cannot affect the foregoing considerations, since the Parliament also adopted, in that resolution, a position confirming observance of the free mandate principle, enshrined in Article 6 of the 1976 Act.
Rezoluția Parlamentului European privind contestațiile referitoare la validitatea mandatelor parlamentare în raport cu sistemul „tourniquet” (a se vedea punctul 46 de mai sus) nu ar putea repune în discuție considerațiile care precedă, întrucât în această rezoluție Parlamentul European a adoptat și o poziție care confirmă respectarea principiului independenței mandatului, consacrat de articolul 6 din Actul din 1976.
Likewise, in the contested decision, the Parliament did not infringe the principle of res judicata since, in recital O, it stated that the judgment of the Consiglio di Stato had that status.
În decizia atacată, Parlamentul European nu ar fi încălcat nici principiul autorității de lucru judecat, întrucât la punctul O din considerentele acesteia Parlamentul European ar fi constatat că hotărârea pronunțată de Consiglio di Stato s-ar bucura de această autoritate.