natgillin/translations-raw huggingface dataset:
By excluding any appeal against the issuing of a certificate pursuant to Article 42(1), other than an action seeking rectification within the meaning of Article 43(1), the Regulation seeks to ensure that the effectiveness of its provisions is not undermined by abuse of the procedure.
Excluzând orice cale de atac împotriva eliberării unui certificat în temeiul articolului 42 alineatul (1), în afara unei acțiuni în rectificare în sensul articolului 43 alineatul (1) din regulament, acesta urmărește evitarea posibilității ca eficiența dispozițiilor proprii să fie afectată de o întrebuințare abuzivă a procedurii.
Moreover, Article 68 does not list among the redress procedures any appeal against decisions taken pursuant to Section 4 of Chapter III of the Regulation.
De altfel, articolul 68 nu menționează, între căile de atac, nicio acțiune îndreptată împotriva hotărârilor pronunțate în temeiul prevederilor capitolului III secțiunea 4 din regulament.
The foregoing considerations cover the characteristics of the dispute in the main proceedings.
Aceste considerații răspund aspectelor specifice litigiului din acțiunea principală.
First, the sequence of the decisions taken by the Lithuanian courts, as regards both the application for return and that for nonrecognition of the decision certified pursuant to Article 42 of the Regulation, does not appear to have observed the autonomy of the procedure provided for in that provision.
Pe de o parte, succesiunea de hotărâri pronunțate de instanțele lituaniene atât asupra cererii de înapoiere, cât și asupra cererii de refuz al recunoașterii deciziei certificate potrivit articolului 42 din regulament nu pare să fi respectat autonomia de procedură prevăzută de dispoziția menționată.
Second, the number of decisions and their diverse nature (to set aside, overturn, reopen, suspend) are evidence that, even if the most expeditious domestic procedures may have been adopted, the periods of time elapsed were already, on the date on which the certificate was issued, in manifest contradiction to the requirements of the Regulation.
Pe de altă parte, numărul hotărârilor și diversitatea acestora (anulări, reformări, redeschideri, suspendări) reprezintă dovada că, deși au fost probabil urmate cele mai rapide proceduri de drept intern, durata scursă era deja, la data eliberării certificatului, în contradicție vădită cu cerințele impuse de regulament.
It remains to be pointed out that, since no doubt has been expressed as regards the authenticity of the certificate issued by the Amtsgericht Oranienburg, and since that certificate contains all the elements required by Article 42 of the Regulation, an appeal against the issue of the certificate or opposition to its recognition could, under Article 43(2) of the Regulation, only have been dismissed, the requested court being able only to declare the enforceability of the certified decision.
Mai este necesar să se precizeze că, deoarece nu sau exprimat îndoieli cu privire la autenticitatea certificatului eliberat de Amtsgericht Oranienburg, iar acesta conținea toate elementele impuse prin articolul 42 din regulament, o cale de atac împotriva eliberării certificatului sau o opoziție la recunoașterea acestuia nu putea, potrivit prevederilor articolului 43 alineatul (2) din regulament, decât să fie respinsă, instanța sesizată putând doar să constate forța executorie a hotărârii certificate.
In the light of the foregoing observations, the answer to the fourth to sixth questions must be that, once a nonreturn decision has been taken and brought to the attention of the court of origin, it is irrelevant, for the purposes of issuing the certificate provided for in Article 42 of the Regulation, that that decision has been suspended, overturned, set aside or, in any event, has not become res judicata or has been replaced by a decision ordering return, in so far as the return of the child has not actually taken place.
În lumina observațiilor ce precedă, trebuie să se răspundă la întrebările a patra-a șasea că, după pronunțarea hotărârii de neînapoiere și după aducerea acesteia la cunoștința instanței de origine, în vederea eliberării certificatului prevăzut la articolul 42 din regulament, este lipsit de importanță faptul că hotărârea amintită a fost suspendată, reformată, anulată sau, în orice caz, nu a dobândit autoritate de lucru judecat ori a fost înlocuită cu o hotărâre de înapoiere, în măsura în care înapoierea copilului nu a avut loc în realitate.
Since no doubt has been expressed as regards the authenticity of that certificate and since it was drawn up in accordance with the standard form set out in Annex IV to the Regulation, opposition to the recognition of the decision ordering return is not permitted and it is for the requested court only to declare the enforceability of the certified decision and to allow the immediate return of the child.
Deoarece nu sa exprimat nicio îndoială cu privire la autenticitatea certificatului, iar acesta a fost emis în conformitate cu formularul al cărui model este prezentat în anexa IV la regulament, este interzisă introducerea unei opoziții la recunoașterea hotărârii de înapoiere, sarcina ce revine instanței sesizate fiind doar de a constata forța executorie a hotărârii certificate și de a admite înapoierea imediată a copilului.
By its first question, the referring court is essentially asking whether an interested party within the meaning of Article 21 of the Regulation can apply for nonrecognition of a judicial decision if no application has been submitted for recognition of that decision.
Prin intermediul primei întrebări adresate, instanța de trimitere solicită, în esență, să se stabilească dacă o parte interesată în sensul articolului 21 din regulament poate cere refuzul recunoașterii unei hotărâri judecătorești, fără să fi fost formulată o cerere de recunoaștere a hotărârii.
The answer to the fourth to sixth questions precludes the possibility of an application for nonrecognition in the event that a decision requiring the return of the child has been adopted and certified in accordance with Articles 11(8) and 42 of the Regulation.
Răspunsul oferit la întrebările a patra-a șasea exclude posibilitatea formulării unei cereri de refuz al recunoașterii în cazul în care a fost adoptată și certificată o hotărâre de înapoiere a copilului, potrivit articolului 11 alineatul (8) și articolului 42 din regulament.
Nevertheless, that possibility cannot be discounted in general terms.
Cu toate acestea, posibilitatea amintită nu poate fi înlăturată, ca regulă generală.
Article 21(3) of the Regulation provides that, ‘[w]ithout prejudice to Section 4 of this Chapter, any interested party may, in accordance with the procedures provided for in Section 2 of this Chapter, apply for a decision that the judgment be or not be recognised’.
Întradevăr, articolul 21 alineatul (3) din regulament prevede că „[f]ără a aduce atingere secțiunii 4 din prezentul capitol, orice parte interesată poate solicita, în conformitate cu procedurile prevăzute de secțiunea 2 din prezentul capitol, pronunțarea unei hotărâri de recunoaștere sau de refuz al recunoașterii hotărârii”.
The second subparagraph of Article 21(3) lays down, to that end, the rules of local jurisdiction.
În acest scop, al doilea paragraf al aceluiași alineat stabilește normele privind competență teritorială.
Nor is it precluded that an application for nonrecognition of a decision results incidentally in its recognition, in which case Article 21(4) would apply.
Nu este exclusă nici eventualitatea ca o cerere de refuz al recunoașterii să determine recunoașterea hotărârii pe cale incidentă, ipoteză în care ar deveni aplicabil alineatul (4) al aceluiași articol 21.
The possibility of submitting an application for nonrecognition if no application for recognition has been lodged beforehand is capable of satisfying various objectives, either of a substantive nature, in particular those relating to the best interests of the child or the stability and harmony of the family, or of a procedural nature, by making it possible to bring forward the production of evidence which might no longer be available in the future.
Posibilitatea de a formula o cerere de refuz al recunoașterii fără ca o cerere de recunoaștere să fi fost introdusă în prealabil este în măsură să răspundă unor obiective variate, fie de ordin material, precum în special cele referitoare la interesul copilului sau la stabilitatea și la liniștea familiei, fie de natură procedurală, permițând să se anticipeze prezentarea de mijloace de probă care nu ar mai putea fi disponibile în viitor.
The application for nonrecognition must however comply with the procedure provided for in Section 2 of Chapter III of the Regulation and, in particular, it can be pursued according to the provisions of domestic law only if they do not limit the scope and effects of the Regulation.
Cu toate acestea, cererea de refuz al recunoașterii trebuie să respecte procedura prevăzută în capitolul III secțiunea 2 din regulament și, mai cu seamă, unei asemenea cereri nu i s-ar putea da curs potrivit prevederilor de drept intern decât dacă acestea nu restrâng domeniul de aplicare și efectele regulamentului.
Therefore, the answer to the first question must be that, except where the procedure concerns a decision certified pursuant to Articles 11(8) and 40 to 42 of the Regulation, any interested party can apply for nonrecognition of a judicial decision, even if no application for recognition of the decision has been submitted beforehand.
Prin urmare, trebuie să se răspundă la prima întrebare că, în afara cazului în care procedura urmărește pronunțarea unei hotărâri certificate în aplicarea articolului 11 alineatul (8) și a articolelor 40-42 din regulament, orice parte interesată poate solicita refuzul recunoașterii unei hotărâri judecătorești, chiar dacă nu a fost depusă în prealabil o cerere de recunoaștere a hotărârii.
By its second question, the referring court asks, in the event that it is necessary to examine an application for nonrecognition of a decision brought by the person against whom that decision is to be enforced and when no application for recognition has been submitted beforehand, how Article 31(1) of the Regulation should be applied, in particular the sentence which reads ‘[n]either the person against whom enforcement is sought, nor the child shall, at this stage of the proceedings, be entitled to make any submissions on the application’.
Prin intermediul celei de a doua întrebări, instanța de trimitere solicită să se stabilească, în cazul în care trebuie examinată cererea de refuz al recunoașterii hotărârii formulată de către persoana față de care hotărârea este executorie și în care nu a fost prezentată în prealabil o cerere de recunoaștere, în ce mod trebuie aplicat articolul 31 alineatul (1) din regulament, în special teza potrivit căreia „[…] [nici] persoana împotriva căreia se solicită executarea [și nici] copilul [nu pot], în această fază a procedurii, să prezinte observații”.
The reservation expressed in paragraph 91 of this judgment also applies in the context of this question.
Rezerva enunțată la punctul 91 din prezenta hotărâre se aplică deopotrivă și în cadrul prezentei întrebări.
Subject to that reservation, if an application for nonrecognition of a judicial decision is brought and no application for recognition of that decision has been submitted, Article 31(1) of the Regulation must be interpreted in the light of the specific scheme of Section 2 of Chapter III of the Regulation.
Sub rezerva amintită, trebuie să se constate că, în cazul în care a fost formulată o cerere de refuz al recunoașterii unei hotărâri judecătorești fără să fi fost introdusă o cerere de recunoaștere a acestei hotărâri, articolul 31 alineatul (1) din regulament trebuie interpretat din perspectiva economiei specifice a capitolului III secțiunea 2 din acest regulament.
Accordingly, that provision must remain unapplied.
Ca urmare, prevederea în cauză nu poate fi aplicată.
Article 31 of the Regulation relates to the declaration of enforceability.
Întradevăr, articolul 31 din regulament are în vedere încuviințarea executării.
It provides that, in that case, the party against whom enforcement is sought is not entitled to make any submissions on the application.
Articolul amintit prevede că, în acest caz, partea împotriva căreia se solicită executarea nu poate prezenta observații.
Such a procedure must be understood in the light of the fact that, being of an enforceable and unilateral nature, it cannot take account of the submissions of that party without assuming a declaratory and adversarial nature, which would run counter to its very logic according to which the rights of the defence are ensured by means of the appeal provided for in Article 33 of the Regulation.
O astfel de procedură trebuie să fie interpretată luând în considerare faptul că, dat fiind caracterul său executoriu și unilateral, nu ar putea cuprinde prezentarea de observații de către partea respectivă fără a dobândi o natură declarativă și contradictorie, ceea ce ar fi potrivnic logicii proprii potrivit căreia dreptul la apărare este garantat prin intermediul căii de atac prevăzute la articolul 33 din regulament.
The situation envisaged in the event of an application for nonrecognition is different.
Situația avută în vedere în cazul unei cereri de refuz al recunoașterii este una diferită.
The reason for that difference lies in the fact that, in such a situation, the applicant is the person against whom the application for a declaration of enforceability might have been brought.
Temeiul acestei diferențe rezidă în aceea că, într-o astfel de situație, reclamantul este persoana împotriva căreia s-ar fi putut formula cererea de încuviințare a executării.
Since the requirements referred to in paragraph 101 of this judgment are no longer justified, the party against whom the application for nonrecognition is brought cannot be deprived of the possibility of making submissions on the application.
Cerințele menționate la punctul 101 din prezenta hotărâre nemaifiind justificate, partea împotriva căreia se introduce cererea de refuz al recunoașterii nu ar putea fi privată de posibilitatea de a-și prezenta observațiile.
Any other outcome would result in limiting the effectiveness of the applicant’s action, since the purpose of the nonrecognition procedure is to seek a negative assessment which, by its nature, calls for an adversarial procedure.
Orice altă soluție ar tinde să restrângă eficacitatea acțiunii reclamantului, deoarece obiectul procedurii de refuz al recunoașterii urmărește obținerea unei aprecieri negative care reclamă, prin natura sa, contradictorialitatea.
It follows that, as the Commission asserted, the defendant, who is seeking recognition, is entitled to make submissions on the application.
De aici rezultă că, astfel cum a susținut Comisia, pârâtul, și anume persoana care solicită recunoașterea, poate prezenta observații.
The answer to the second question must therefore be that Article 31(1) of the Regulation, in so far as it provides that neither the person against whom enforcement is sought, nor the child is, at this stage of the proceedings, entitled to make any submissions on the application, is not applicable to proceedings initiated for nonrecognition of a judicial decision if no application for recognition has been lodged beforehand in respect of that decision.
Așadar, trebuie să se răspundă la a doua întrebare că articolul 31 alineatul (1) din regulament, în măsura în care prevede că nici persoana împotriva căreia sa solicitat executarea și nici copilul nu pot, în această etapă a procedurii, să prezinte observații, nu se aplică unei proceduri de refuz al recunoașterii unei hotărâri judecătorești, formulată fără a fi fost în prealabil introdusă o cerere de recunoaștere cu privire la aceeași hotărâre.
In such a situation, the defendant, who is seeking recognition, is entitled to make such submissions.
Într-o astfel de situație, pârâtul, care solicită recunoașterea, poate prezenta observații.
By its third question, the referring court asks whether the national court which has received an application by the holder of parental responsibility for nonrecognition of that part of the decision of the court of the Member State of origin requiring the return of the child to the Member State of origin, a decision in respect of which the
Prin intermediul celei de a treia întrebări, instanța de trimitere solicită să se stabilească dacă instanța națională la care titularul răspunderii părintești a formulat cererea de refuz al recunoașterii hotărârii instanței din statul membru de origine prin care se dispune înapoierea copilului în statul membru de origine amintit, hotărâre
RINAU certificate provided for in Article 42 of the Regulation has been issued, is required to examine that application on the basis of the provisions of Sections 1 and 2 of Chapter III of the Regulation, as provided for in Article 40(2) thereof.
RINAU pentru care sa eliberat un certificat în temeiul articolului 42 din regulament, trebuie să examineze cererea pe baza dispozițiilor capitolului III secțiunile 1 și 2 din regulament, astfel cum se prevede la articolul 40 alineatul (2).
As is apparent from the answers to the previous questions, an application for nonrecognition of a judicial decision is not permitted if a certificate has been issued pursuant to Article 42 of the Regulation.
Astfel cum reiese din răspunsurile la întrebările anterioare, o cerere de refuz al recunoașterii unei hotărâri judecătorești nu este admisibilă dacă sa eliberat un certificat în temeiul articolului 42 din regulament.
In such a situation, the decision which has been certified is enforceable and no opposition to its recognition is permitted.
Într-o asemenea situație, hotărârea certificată se bucură de forță executorie, neputându-se formula nicio opoziție față de recunoașterea acesteia.
There is therefore no need to answer the third question.
Prin urmare, nu este necesar să se răspundă la a treia întrebare.
Once a nonreturn decision has been taken and brought to the attention of the court of origin, it is irrelevant, for the purposes of issuing the certificate provided for in Article 42 of Council Regulation (EC) No 2201/2003 of 27 November 2003 concerning jurisdiction and the recognition and enforcement of judgments in matrimonial matters and the matters of parental responsibility, repealing Regulation (EC) No 1347/2000, that that decision has been suspended, overturned, set aside or, in any event, has not become
2201/2003 al Consiliului din 27 noiembrie 2003 privind competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești, de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1347/2000, este lipsit de importanță faptul că hotărârea amintită a fost suspendată, reformată,
Except where the procedure concerns a decision certified pursuant to Articles 11(8) and 40 to 42 of Regulation No 2201/2003, any interested party can apply for nonrecognition of a judicial decision, even if no application for recognition of the decision has been submitted beforehand.
2201/2003, orice parte interesată poate solicita refuzul recunoașterii unei hotărâri judecătorești, chiar dacă nu a fost depusă în prealabil o cerere de recunoaștere a hotărârii.
Article 31(1) of Regulation No 2201/2003, in so far as it provides that neither the person against whom enforcement is sought, nor the child is, at this stage of the proceedings, entitled to make any submissions on the application, is not applicable to proceedings initiated for nonrecognition of a judicial decision if no application for recognition has been lodged beforehand in respect of that decision.
2201/2003, în măsura în care prevede că nici persoana împotriva căreia se solicită executarea, nici copilul nu pot, în această etapă a procedurii, să prezinte observații, nu se aplică unei proceduri de refuz al recunoașterii unei hotărâri judecătorești, formulată fără să fi fost introdusă în prealabil o cerere de recunoaștere cu privire la aceeași hotărâre.
In such a situation, the defendant, who is seeking recognition, is entitled to make such submissions.
Într-o asemenea situație, pârâtul, care solicită recunoașterea, poate prezenta observații.
Case C-51/05 P
Cauza C-51/05 P
Commission of the European Communities v Cantina sociale di Dolianova Soc. coop. arl and Others
Comisia Comunităților Europene împotriva Cantina sociale di Dolianova Soc. coop. arl și alții
(Appeals — Common organisation of the market in wine — Aid for distillation — Actions for damages — Noncontractual liability of the Community — Limitation period — Point from which time starts to run)
„Recurs — Organizarea comună a pieței viticole — Ajutoare pentru distilare — Acțiune în despăgubiri — Răspundere extracontractuală a Comunității — Termen de prescripție — Data la care începe să curgă termenul”
Opinion of Advocate General Sharpston delivered on 22 November 2007 . . .
Concluziile avocatului general E. Sharpston prezentate la 22 noiembrie 2007 . .
Judgment of the Court (Fourth Chamber), 17 July 2008 . . . . . . . . . . .
Hotărârea Curții (Camera a patra) din 17 iulie 2008 . . . . . . . . . . . . .
SUMMARY — CASE C-51/05 P that legal rules be clear and precise in order that interested parties can ascertain their position in situations and legal relationships governed by Community law.
SUMAR — CAUZA C-51/05 P precise, astfel încât persoanele interesate să se poată orienta în situații și cu privire la raporturi juridice care sunt guvernate de ordinea juridică comunitară.
The fiveyear limitation period for bringing proceedings against the Community in matters relating to noncontractual liability laid down in Article 46 of the Statute of the Court of Justice cannot begin to run until all the requirements governing the obligation to provide compensation for damage are satisfied and, in particular, until the damage to be made good has materialised.
Termenul de prescripție de cinci ani pentru acțiunile formulate împotriva Comunității în materie de răspundere extracontractuală, prevăzut la articolul 46 din Statutul Curții de Justiție, începe să curgă atunci când sunt întrunite toate condițiile care guvernează obligația de reparare și în special atunci când prejudiciul care trebuie reparat sa materializat.
Therefore, in cases where the liability of the Community has its origin in a legislative measure, that period of limitation does not begin until the damaging effects of that measure have arisen and, therefore, until the time at which the persons concerned were bound to have suffered certain damage.
În consecință, în ceea ce privește cazurile în care răspunderea Comunității își are originea întrun act normativ, acest termen de prescripție nu poate începe să curgă înainte ca efectele prejudiciabile ale acestui act să se fi produs și, prin urmare, înaintea momentului în care persoanele vizate au suferit un prejudiciu cert.
Furthermore, preventing the limitation period for proceedings against the Community for noncontractual liability from starting to run as long as the party who has allegedly been harmed is not personally convinced that he has suffered damage has the result that the point in time at which those proceedings become timebarred varies according to the individual perception that each party may have as to the reality of the damage, something which is at variance with the requirement of legal certainty necessary for the application of limitation periods.
În plus, a nu permite ca termenul de prescripție a acțiunii în răspundere extracontractuală a Comunității să înceapă să curgă cât timp partea care se pretinde vătămată nu a dobândit convingerea personală că a suferit un prejudiciu are drept consecință faptul că momentul la care se stinge dreptul de a exercita respectiva acțiune variază în funcție de percepția individuală pe care ar putea să o aibă fiecare parte cu privire la realitatea prejudiciului, ceea ce intră în contradicție cu cerința securității juridice care este necesară pentru aplicarea termenelor de prescripție.
In that connection, knowledge of the facts is not one of the conditions which must be met in order for the limitation period to start running.
În această privință, cunoașterea faptelor nu figurează printre elementele care trebuie întrunite pentru a se declanșa curgerea termenului de prescripție.