natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Rather, it comes into play in the area of enforcement and recovery of VAT, where Member States enjoy some margin of discretion.
Dimpotrivă, acesta ar interveni în domeniul controlului și al recuperării taxei, în legătură cu care statele membre dispun de o putere de apreciere.
The Italian Republic takes the view that the logical conclusion of the Commission’s plea, which aims to classify the mechanism provided for in Articles 8 and 9 of Law No 289/2002 as a ‘general, indiscriminate and prior renunciation of the right of verification and enforcement through controls in the matter of VAT’, would be that Member States would be generally precluded from making use of conciliation or dispute settlement mechanisms in order to avoid litigation and ensure immediate revenue through negotiated tax reductions.
Potrivit acestui stat membru, această obiecție a Comisiei, care urmărește să califice mecanismul prevăzut la articolele 8 și 9 din Legea nr. 289/2002 drept renunțare „generală, nediferențiată și prealabilă la orice activitate de control, precum și de verificare în materie de TVA”, echivalează cu împiedicarea în mod general a statelor membre de a recurge la instrumente de conciliere sau de soluționare a litigiilor aflate pe rol în vederea evitării procedurilor contencioase și a asigurării de venituri imediate prin reduceri negociate ale taxelor.
The Italian Republic argues in particular that its tax authorities are unable to carry out controls of all taxpayers; thus the scheme provided for in Articles 8 and 9 of Law No 289/2002 enables it to collect immediately a not insignificant portion of the VAT and to focus its enforcement efforts on those taxpayers who have not availed themselves of the amnesty procedure at issue.
Republica Italiană susține în special că administrația fiscală italiană nu este în măsură să controleze toți contribuabilii, astfel încât sistemul prevăzut la articolele 8 și 9 din Legea nr. 289/2002 permite să se perceapă imediat o parte neneglijabilă din taxă și să se concentreze activitatea de control asupra contribuabililor care nu au recurs la procedura de amnistie în cauză.
The Italian Republic also argues that the fact that the VAT amounts collected have, in its view, been considerably higher than those which could have been collected under the ordinary verification and controls procedure shows that the obligations under the Sixth Directive have been discharged: an allegation of noncompliance with those obligations cannot be sustained solely on the ground that those amounts were recovered in the form of payments made voluntarily by taxpayers rather than in response to a compulsory demand from the tax authorities.
Statul membru amintit arată de asemenea că perceperea unor sume reprezentând taxe care sunt, potrivit acestuia, sensibil mai mari decât cele care ar fi putut fi percepute în cadrul procedurii ordinare de verificare și control permite să se considere că obligațiile care decurg din A șasea directivă au fost respectate și că nu se poate afirma contrariul numai pe baza faptului că recuperarea acestor sume sa realizat mai degrabă sub forma unor plăți voluntare efectuate de contribuabili decât în urma unei solicitări obligatorii a administrației fiscale.
The Italian Republic states that the purpose of Article 8 of Law No 289/2002 is to enable taxpayers who are not yet known to the tax authorities as tax evaders to regularise their position, provided that they declare voluntarily the taxable amounts involved in the evasion and pay a sum equal to at least 50% of the VAT evaded (or at least two thirds thereof in the case of a withholding tax).
Acest stat membru arată că articolul 8 din Legea nr. 289/2002 are ca obiectiv a permite contribuabililor care nu sunt cunoscuți încă de administrația fiscală ca fiind autori ai unor fraude să își regularizeze situația, cu condiția să declare în mod voluntar sumele impozabile în legătură cu care sa produs frauda și să plătească o sumă care reprezintă cel puțin 50 % din taxa neplătită (sau două treimi din aceasta dacă este vorba de rețineri).
The payment made has the effect of preventing the tax authorities from carrying out controls in respect of amounts which do not exceed by at least 100% the amounts declared on the supplementary return (or by at least 50% in the case of additional withholding tax).
Prin efectul plății efectuate, administrația fiscală nu ar mai avea posibilitatea să efectueze controalele asupra sumelor care nu depășesc cu cel puțin 100 % valoarea sumelor declarate cu titlu suplimentar (sau cu 50 % dacă este vorba de rețineri suplimentare).
Relying on Article 8(10) of Law No 289/2002, the provisions of which are referred to in paragraph 13 of the present judgment, the Italian Republic maintains that taxable persons already known to be tax evaders may not avail themselves of the arrangements provided for in Article 8.
Invocând articolul 8 alineatul 10 din Legea nr. 289/2002, ale cărui dispoziții sunt menționate la punctul 13 din prezenta hotărâre, Republica Italiană susține că persoanele impozabile cunoscute deja ca fiind autori ai unor fraude nu beneficiază de regimul prevăzut la articolul 8.
The Italian Republic states, in respect of Article 9 of Law No 289/2002, that the application of that provision is refused in the two situations specified in Article 8(10) of that law — as explained in paragraph 13 of the present judgment — and, pursuant to Article 9(14) of that law, where the person concerned has failed to submit returns in respect of every tax referred to in Article 9(2) and every tax period referred to in Article 9(1).
În ceea ce privește articolul 9 din Legea nr. 289/2002, Republica Italiană susține că nu se poate beneficia de această dispoziție în cele două ipoteze prevăzute la articolul 8 alineatul 10 din această lege, menționate la punctul 13 din prezenta hotărâre, precum și, în temeiul articolului 9 alineatul 14 din legea menționată, atunci când persoana interesată a omis să depună toată declarațiile privind toate contribuțiile vizate la acest articol 9 alineatul 2 și pentru toate perioadele fiscale prevăzute la articolul 9 alineatul 1.
The Italian Republic states that the reference in Article 9(14) of Law No 289/2002 to ‘every tax referred to in Article 9(2)’ has always been interpreted to the effect that the taxes referred to in Article 9(2)(a) of that law, on the one hand, and the VAT referred to in Article 9(2)(b), on the other, fall to be considered separately.
Acest stat membru precizează că trimiterea din cadrul articolului 9 alineatul 14 din Legea nr. 289/2002 la „toate contribuțiile menționate la alineatul 2” a fost interpretată întotdeauna în sensul că acele contribuții menționate la articolul 9 alineatul 2 litera a) din această lege și TVA-ul vizat la acest articol 9 alineatul 2 litera b) trebuie să fie luate în considerare în mod separat.
Thus, it has been accepted that the automatic settlement provided for in Article 9 will not be available where there has been a failure to file a VAT return for all of the years concerned, even if, in respect of those years, returns have been filed for other types of tax.
Astfel, s-ar fi admis că se opune posibilității stabilirii automate a datoriilor fiscale prevăzute la articolul 9 faptul de a fi omis să se declare TVA-ul în decursul tuturor anilor avuți în vedere, chiar dacă, pentru aceeași perioadă, au fost depuse declarații privind alte taxe.
The Italian Republic adds that, under Article 9(9) of Law No 289/2002, the tax authorities may at any time recover the VAT due on the basis of the information in the VAT return and that, in any event, a tax verification may be carried out whenever it is necessary to verify the right (or the lack of any such right) to a VAT refund on the basis of that return.
289/2002, administrația fiscală are întotdeauna dreptul de a recupera taxa datorată pe baza datelor rezultate din declarația privind TVA-ul și că, în orice caz, controlul fiscal este întotdeauna posibil atunci când este vorba de a verifica existența (sau inexistența) dreptului la rambursarea taxei care ar trebui să rezulte din această declarație.
It follows from Articles 2 and 22 of the Sixth Directive, and from Article 10 EC, that every Member State is under an obligation to take all legislative and administrative measures appropriate for ensuring collection of all the VAT due on its territory. In
Din articolele 2 și 22 din A șasea directivă, precum și din articolul 10 CE rezultă că fiecare stat membru are obligația să adopte toate măsurile cu caracter legislativ și administrativ corespunzătoare pentru a asigura colectarea în integralitate a TVA-ului datorat pe teritoriul său. În această privință, statele membre sunt obligate
Under the common system of VAT, Member States are required to ensure compliance with the obligations to which taxable persons are subject and they enjoy in that respect a certain measure of latitude, inter alia, as to how they use the means at their disposal.
În cadrul sistemului comun al TVA-ului, statele membre sunt obligate să asigure respectarea obligațiilor care incumbă persoanelor impozabile și beneficiază în această privință de o anumită latitudine, în special în legătură cu modul de utilizare a mijloacelor de care dispun.
That latitude is nevertheless limited by the obligation to ensure effective collection of the Community’s own resources and not to create significant differences in the manner in which taxable persons are treated, either within a Member State or throughout the Member States.
Totuși, această latitudine este limitată de obligația de a asigura o colectare eficientă a resurselor proprii ale Comunității și de aceea de a nu crea diferențe semnificative în ceea ce privește modul în care sunt tratate persoanele impozabile, fie în cadrul unuia dintre statele membre, fie în ansamblul Comunității.
The Court has held that the Sixth Directive must be interpreted in accordance with the principle of fiscal neutrality inherent in the common system of VAT, according to which economic operators carrying out the same transactions must not be treated differently in relation to the levying of VAT (Case C-382/02 Cimber Air [2004] ECR I-8379, paragraph 24).
Curtea a hotărât că A șasea directivă trebuie interpretată în conformitate cu principiul neutralității fiscale inerent sistemului comun al TVA-ului, potrivit căruia agenții economici care efectuează aceleași operațiuni nu trebuie să fie supuși unui tratament diferit în materie de colectare a TVA-ului (Hotărârea din 16 septembrie 2004, Cimber Air, C-382/02, Rec., p. I-8379, punctul 24).
Any action by Member States concerning VAT collection must comply with that principle.
Toate acțiunile statelor membre care privesc prelevarea de TVA trebuie să respecte acest principiu.
Under Article 8 of Law No 289/2002, taxable persons who have not complied with their obligations in respect of the tax periods falling between 1998 and 2001 — in certain cases, only one year before the adoption of that law — may completely escape verification, as well as any applicable penalties, up to double the amount of the VAT as it appears from the supplementary VAT return.
În temeiul articolului 8 din Legea nr. 289/2002, persoanele impozabile care nu și-au respectat obligațiile pentru perioadele fiscale cuprinse între anii 1998 și 2001 – așadar, în anumite cazuri, numai cu un an înainte de adoptarea acestei legi – pot să nu fie supuse niciunui control și nici sancțiunilor aplicabile, în limita unei sume echivalente cu dublul valorii TVA-ului care figurează în declarația suplimentară privind TVA-ul.
The Italian authorities no longer have any legal basis for verifying the taxable transactions carried out during the four years preceding the adoption of that law, subject, however, to the limits (in terms of the amounts) laid down in Article 8(6) of that law.
Întradevăr, autoritățile italiene nu mai au baza legală pentru a verifica operațiunile taxabile efectuate în cursul unei perioade de patru ani care precedă adoptării legii menționate, în limita însă a sumelor stabilite la articolul 8 alineatul 6 din aceeași lege.
That waiver is in principle applicable where the taxable person declares and pays the amount he should have paid initially.
Această renunțare este aplicabilă în principiu atunci când persoana impozabilă declară și achită suma pe care ar fi trebuit să o plătească inițial.
However, since verification may be carried out only in respect of amounts higher than double the amounts declared by the taxable person in the supplementary VAT return, Law No 289/2002 is likely to provide taxable persons with a powerful incentive to declare only part of the tax debt actually due.
Cu toate acestea, dat fiind că verificarea nu poate fi efectuată decât pentru sumele care depășesc dublul cuantumului pe care persoana impozabilă la menționat în declarația suplimentară privind TVA-ul, Legea nr. 289/2002 este de natură să încurajeze în mod semnificativ persoanele impozabile să nu declare decât o parte din datoria efectivă.
It follows that the taxable persons availing themselves of that article will escape once and for all their obligations to declare and to pay the amount of VAT normally payable for the tax periods falling between 1998 and 2001.
În consecință, persoanele impozabile care beneficiază de prevederile acestui articol evită în mod definitiv obligația de a declara și de a plăti cuantumul TVA-ului datorat în mod normal pentru perioadele fiscale cuprinse între anii 1998 și 2001.
The VAT amount due under Article 9 of Law No 289/2002 bears even less resemblance to the amount that the taxable person should have paid.
În ceea ce privește cuantumul TVA-ului datorat în temeiul articolului 9 din Legea nr. 289/2002, acesta este într-o și mai mare măsură diferit decât cel pe care ar fi trebuit să îl plătească persoana impozabilă.
Under that article, a taxable person who has not filed a return for the tax periods falling between 1998 and 2001 will be able to escape any controls as well as any fiscal administrative or criminal penalties by paying an amount equivalent to 2% of the VAT due on supplies of goods or services carried out by that person, plus 2% of the VAT deducted during the same period.
Întradevăr, potrivit acestui articol, o persoană impozabilă care nu a depus declarația pentru perioadele fiscale cuprinse între anii 1998 și 2001 poate să evite orice control și orice sancțiune administrativă fiscală sau penală, plătind o sumă egală cu 2 % din TVA-ul aplicat livrărilor de bunuri și prestărilor de servicii efectuate de către aceasta, precum și o sumă egală cu 2 % din TVA-ul dedus în aceeași perioadă.
That percentage is fixed at 1.5% for input or output VAT in excess of EUR 200 000 and 1% for amounts over EUR 300 000.
Acest procent este stabilit la 1,5 % pentru o taxă aferentă intrărilor sau ieșirilor care depășește 200 000 de euro și la 1 % pentru o sumă care depășește 300 000 de euro.
Where the amount due under Article 9 exceeds a certain level, the surplus portion is reduced by 80%.
Atunci când suma datorată în temeiul acestui articol 9 depășește un anumit nivel, partea care trece dincolo de acest nivel se reduce cu 80 %.
The amounts to be paid may not be less than EUR 500.
Sumele care trebuie plătite nu pot fi inferioare unui cuantum de 500 de euro.
It follows that Article 9 of Law No 289/2002 enables taxable persons who have not complied with their VAT obligations for the tax periods falling between 1998 and 2001 to escape once and for all those obligations — as well as the penalties for noncompliance with those obligations — by paying a lump sum in lieu of an amount proportionate to the turnover achieved.
În consecință, articolul 9 din Legea nr. 289/2002 permite persoanelor impozabile care nu și-au respectat obligațiile în materie de TVA pentru perioadele fiscale cuprinse între anii 1998 și 2001 să le evite în mod definitiv, precum și să evite sancțiunile aplicabile în cazul nerespectării acestor obligații, prin plata unei sume forfetare în locul unei sume proporționale cu cifra de afaceri realizată.
Those lump sums are disproportionate in relation to the amount the taxable person should have paid on the basis of the turnover generated by the transactions that he carried out but did not declare.
Or, aceste sume forfetare sunt disproporționate în raport cu suma pe care persoana impozabilă ar fi trebuit să o plătească pe baza cifrei de afaceri rezultate din operațiunile pe care le-a efectuat, dar pe care nu le-a declarat.
By replacing, shortly after the expiry of the deadlines fixed for the payment of the VAT amounts normally payable, the obligations under Articles 2 and 22 of the Sixth Directive for the parties concerned with other obligations which do not require the payment of those amounts, Articles 8 and 9 of Law No 289/2002 render those articles of the Sixth Directive — which form nevertheless the basis for the common system of VAT and are thus an intrinsic part of the very structure of that tax — meaningless.
Înlocuind, la foarte scurt timp după expirarea termenului acordat persoanelor impozabile pentru a achita cuantumul TVA-ului datorat în mod normal, obligațiile persoanelor interesate întemeiate pe articolele 2 și 22 din A șasea directivă cu alte obligații care nu necesită plata sumelor menționate, articolele 8 și 9 din Legea nr. 289/2002 lipsesc de conținut aceste articole din A șasea directivă, deși acestea stau la baza sistemului comun al TVA-ului, și afectează astfel structura însăși a acestei taxe.
The effect of the considerable imbalance between the amounts actually due and the amounts paid by taxable persons wishing to take advantage of the tax amnesty in question is tantamount to a tax exemption.
Dezechilibrul important existent între sumele datorate în mod efectiv și cele care sunt achitate de către persoanele impozabile care doresc să beneficieze de amnistia fiscală în cauză are drept rezultat o cvasiscutire fiscală.
It follows that Law No 289/2002 seriously disrupts the proper functioning of the common system of VAT.
În consecință, Legea nr. 289/2002 perturbă în mod grav buna funcționare a sistemului comun al TVA-ului.
Its provisions distort the principle of fiscal neutrality by introducing significant variations in the treatment of taxable persons in Italy. For the
Dispozițiile acesteia încalcă principiul neutralității fiscale introducând diferențe semnificative de tratament între persoanele impozabile pe
JUDGMENT OF 17. 7.
HOTĂRÂREA DIN 17.7.2008 — CAUZA C-132/06 teritoriul italian.
2008 — CASE C-132/06 same reason, those provisions infringe the obligation to ensure that VAT is collected in a uniform manner in all the Member States.
Pentru același motiv, aceste dispoziții aduc atingere obligației de a asigura colectarea taxei întrun mod uniform în toate statele membre.
Since, as is stated in the fourth recital in the preamble to the Sixth Directive, the purpose of the principle of fiscal neutrality is to enable the achievement of a common market permitting fair competition, the very functioning of the common market is compromised by the Italian legislation because, in Italy, it is realistic for taxable persons to hope not to be required to pay a large portion of their tax debt.
În măsura în care, astfel cum se arată în al patrulea considerent al Celei de a șasea directive, principiul neutralității fiscale urmărește să facă posibilă instituirea unei piețe comune care să permită concurența loială, funcționarea însăși a acestei piețe comune este afectată de legislația italiană, din moment ce, în Italia, persoanele impozabile pot spera să nu fie obligate să plătească o mare parte din sarcinile lor fiscale.
Thus, Article 22(8) of the Sixth Direct- ive calls on Member States to impose, where appropriate, additional obligations to prevent tax evasion.
Astfel, articolul 22 alineatul (8) din A șasea directivă invită statele membre să prevadă, dacă este cazul, obligații suplimentare pentru a preveni frauda.
It is clear that the Italian legislation has the opposite effect in that taxable persons who are guilty of tax evasion are placed in a more favourable position by Law No 289/2002.
Or, trebuie să se constate că legislația italiană are un efect contrar în măsura în care persoanele impozabile vinovate de comiterea unor fraude sunt favorizate prin Legea nr. 289/2002.
The Italian Republic maintains that the true impact of the tax amnesty at issue is minimised because of the cases in which persons are barred from the benefit of those arrangements.
Republica Italiană susține că existența unor cazuri în care nu se beneficiază de măsura de amnistie fiscală în cauză conduce la minimizarea impactului real al acesteia.
It argues, inter alia, that taxable persons who have not filed any VAT returns for the tax years concerned, as well as those who have not complied with their VAT obligations and in respect of whom proceedings have already been closed in favour of the tax authorities, may not avail themselves of the amnesty.
Republica Italiană arată în special că persoanele impozabile care nu au depus declarațiile privind TVA-ul pentru fiecare dintre exercițiile fiscale respective, precum și cele care nu și-au respectat obligațiile în materie de TVA și în legătură cu care sa finalizat deja o procedură în favoarea autorităților fiscale nu beneficiază de această măsură.
The figures provided by the Italian Republic in its statement in defence, however — according to which almost 15% of taxable persons, that is to say, approximately 800 000 of them, applied for the tax amnesty in 2001 — highlight the breadth of a
Cu toate acestea, cifrele furnizate în apărarea sa de Republica Italiană, potrivit cărora aproape 15 % din persoanele impozabile, și anume aproximativ 800 000 dintre acestea, ar fi solicitat o amnistie fiscală în cursul anului 2001, pun în evidență amploarea unei
COMMISSION v ITALY measure which cannot be regarded as being of limited scope, notwithstanding the debarment situations emphasised by the Italian Republic.
COMISIA/ITALIA măsuri despre care nu se poate considera că are un domeniu de aplicare limitat, în pofida cazurilor de excludere invocate de statul membru respectiv.
Since debarment applies only in very limited sets of circumstances, it is clear that the Commission is correct in classifying the disputed tax amnesty as a general and indiscriminate renunciation of the tax authorities’ right of verification and recovery.
Cazurile de excludere fiind foarte limitate, trebuie să se constate că în mod întemeiat Comisia a calificat măsura de amnistie contestată drept renunțare generală și nediferențiată la competența de verificare și de rectificare exercitată de administrația fiscală.
The Italian Republic contends that Law No 289/2002 enables the public purse to recover part of the VAT not initially declared immediately and without having to engage in lengthy legal proceedings.
Republica Italiană arată că Legea nr. 289/2002 ar fi permis Trezoreriei publice să recupereze imediat și fără desfășurarea unor proceduri judiciare de durată o parte din TVA-ul care nu a fost declarat inițial.
However, by introducing an amnesty measure very shortly after the expiry of the deadlines by which taxable persons should have paid VAT and by requiring payment of an amount which is paltry as compared with the VAT actually due, the measure in question enables the taxable persons concerned to escape once and for all their VAT obligations, despite the fact that the national tax authorities would have been able to detect at least some of those taxable persons during the four years preceding the date after which recovery of the tax normally payable would be timebarred.
Or, instituind o măsură de amnistie la foarte scurt timp după expirarea termenelor în care persoanele impozabile ar fi trebuit să achite TVA-ul și impunând plata unei sume foarte reduse în raport cu taxa efectiv datorată, măsura în cauză permite persoanelor impozabile respective să evite în mod definitiv îndeplinirea obligațiilor în materie de TVA, chiar dacă autoritățile fiscale naționale ar fi putut descoperi cel puțin o parte din aceste persoane impozabile în cursul perioadei de patru ani care precedă datei prescripției obligației de plată a taxei datorate în mod normal. În acest sens, Legea nr.