natgillin/translations-raw huggingface dataset:
93) See Figures TDI-1 and TDI-3 in the 2010 statistical bulletin.94) See Table TDI-17 (part iv) in the 2010 statistical bulletin.95) See Table TDI-18 (part ii) in the 2010 statistical bulletin.
A¡se vedea tabelul TDI-18 partea ii din Buletinul statistic pentru 2010.)
From 2008, the Netherlands considers cocaine clients reporting ‘smoking’ as the route of administration as crack users.
Începând cu 2008, Ţările de Jos consideră pacienţii consumatori de cocaină care raportează „fumatul” ca principal mod de administrare drept consumatori de cocaină crack.
This has led to a marked increase on the numbers reported in previous years.
Aceasta a¡determinat o¡creștere pronunţată a¡numerelor raportate în anii precedenţi.
Insufficient identification of crack clients may also exist in other countries.
Identificarea insuficientă a¡pacienţilor consumatori de cocaină crack poate exista și în alte ţări.)
Overall, two main groups of cocaine clients have been identified in treatment: socially integrated individuals using powder cocaine; and a more marginalised group of clients, using cocaine, often crack cocaine, in combination with opioids.
Vaccinul împotriva consumului de cocaină
The second group often reports injecting drugs, uses both cocaine and opioids, sometimes smokes crack and presents precarious health and social conditions.
Un vaccin împotriva consumului de cocaină a fost testat iniţial la începutul anilor¡‘90 în studii pe animale.
In this group, which includes former heroin users re-entering drug treatment for cocaine use, the identification of the primary drug can be difficult (NTA, 2010)¢(97).
Odată administrat, acesta induce producţia de anticorpi care se leagă de moleculele de cocaină în fluxul sanguin și, astfel, permit enzimelor de origine naturală să le transforme în molecule inactive.
Two recent studies investigated the effectiveness of psychosocial treatment provided to powder cocaine (NTA, 2010) and crack cocaine users (Marsden et al., 2009) in English treatment centres.
În Europa, farmacoterapia este utilizată în general pentru ameliorarea simptomelor dependenţei de cocaină, în special a¡anxietăţii.
Both compared changes in drug use before and after six months of treatment (or earlier in case of discharge).
Un studiu calitativ care investighează practicile actuale de tratament pentru consumul de cocaină în Franţa a¡constatat că, în pofida dovezilor limitate privind eficacitatea, au fost prescrise medicamente specifice, precum metilfenidat, modafinil sau topiramat, în vederea reducerii dorinţei de consum sau în scopul substituţiei (Escots și Suderie, 2009).
In the first study, 61¢% of powder cocaine users (1 864¢out of¢3¢075) had stopped using the drug and a¢further¢11¢%¢had significantly reduced their use.
Primul studiu controlat randomizat al vaccinului a fost efectuat în Statele Unite și a implicat 115 subiecţi care urmau un tratament de substituţie pentru opiacee.
In the second study, 52¢% of crack cocaine users (3¢941 out of 7¢636) were abstinent after six months of treatment.
Studiul a¡constatat că subiecţii cărora li sa administrat vaccinul și au obţinut un nivel adecvat de anticorpi au rămas abstinenţi.
Less positively, it was found that opioid substitution treatment was not as effective with clients using heroin and crack cocaine as with those using only heroin.
Totuși, doar circa patru din zece (38¡%) consumatori de opiacee vaccinaţi au atins un nivel de anticorpi care a oferit un blocaj de două luni al consumului de cocaină (Martell etal., 2009).
This finding confirms the detrimental effects of concomitant cocaine or crack cocaine use on the outcomes of substitution treatment, and underlines the need to develop new strategies to treat combined heroin and cocaine or crack cocaine dependence.
Rezultate similare au fost observate într-un studiu ulterior care a inclus zece consumatori de cocaină de sex masculin care fumau drogul, erau dependenţi și nu solicitau tratament pentru consumul de droguri.
Treatment provision
Studii recente privind tratamentul dependenţei de cocaină
Recent studies for the treatment of cocaine dependence
Unităţile publice de tratament pentru consumul de droguri din Europa sunt în cea mai mare parte orientate către nevoile consumatorilor de opiacee, iar consumatorii de cocaină praf integraţi social ar putea fi reticenţi în ceea ce privește prezentarea pentru tratament, din cauza stigmatizării percepute.
Over 50 different drugs have been evaluated for treating cocaine dependence.
Peste 50 de medicamente diferite au fost evaluate în vederea tratării dependenţei de cocaină.
Not one has yet been found to be clearly effective, and neither the European Medicines Agency nor the American Food and Drug Administration has approved any drug for the treatment of cocaine dependence (Kleber et al., 2007).
Până în prezent nu sa constatat eficacitatea clară a¡niciunuia și nici Agenţia Europeană pentru Medicamente, nici Administraţia pentru Alimente și Medicamente din Statele Unite ale Americii (U.S. Food and Drug Administration) nu au autorizat vreun medicament pentru tratarea dependenţei de cocaină (Kleber etal., 2007).
However, more than 100 ongoing randomised controlled trials are registered to test new substances, sometimes in association with psychological interventions.
Totuși, sunt înregistrate peste 100 de studii controlate randomizate în curs de desfășurare pentru testarea unor substanţe noi, uneori în asociere cu intervenţiile psihologice.
The use of disulfiram, a substance that interferes with the metabolism of alcohol, was associated with
Utilizarea disulfiramului, o¡substanţă care intervine în metabolismul alcoolului, a¡fost asociată cu o¡reducere a¡consumului de cocaină în rândul pacienţilor care suferă și de alcoolism.
In Europe, treatment for dependence on cocaine and crack cocaine is generally provided in specialist outpatient treatment services.
Reducerea a¡fost atribuită diminuării dezinhibării asociate alcoolului și¡deteriorării discernământului.
Some countries provide guidelines for the treatment of cocaine problems (e.g. Germany, United Kingdom).
Studiile recente au constatat și un impact direct al disulfiramului asupra metabolismului cocainei.
Guidelines in the United Kingdom recommend, depending on the client’s needs, three to 20¢treatment sessions that aim at resolving ambivalence about change, improving recognition of and controlling cocaine-use cues and urges, reducing cocainerelated harm and preventing relapse (NTA, 2006).
Cu toate acestea, dată fiind calitatea limitată a¡dovezilor, sa propus ca medicii practicieni să analizeze raportul dintre posibilele beneficii și potenţialele efecte adverse ale disulfiramului (Pani etal., 2010).
A cocaine vaccine was first tested in the early 1990s in animal studies.
Utilizarea unui număr de agenţi anticonvulsivi a¡fost evaluată în 15 studii care au inclus 1¡066 de pacienţi (Minozzi etal., 2009).
Once administered, it induces the production of antibodies that bind to cocaine molecules in the bloodstream and, thereby, allow naturally occurring enzymes to convert them into inactive molecules.
Medicamentele nu au avut un efect semnificativ mai bun decât placebo în privinţa menţinerii pacienţilor sub tratament, a¡reducerii numărului și tipului de reacţii adverse sau a¡reducerii consumului de cocaină.
Pharmacotherapy is generally used in Europe to provide relief for symptoms of cocaine dependence, particularly anxiety.
Două studii recente au investigat eficacitatea tratamentului psihosocial oferit consumatorilor de cocaină praf (NTA, 2010) și consumatorilor de cocaină crack (Marsden etal., 2009) în centrele de tratament din Anglia.
A qualitative study investigating current cocaine treatment practices in France found that, despite limited evidence of effectiveness, specific medications, such as methylphenidate, modafinil or topiramate, were prescribed to reduce craving or for substitution purposes (Escots and Suderie, 2009).
Ambele au comparat schimbările în legătură cu consumul de droguri cu șase luni înainte și după șase luni de tratament (sau mai devreme, în cazul finalizării tratamentului).
The study found that subjects who received the vaccine and obtained an appropriate level of antibodies remained abstinent. However, only about four in 10 (38¢%) vaccinated opioid users reached a level of antibodies that provided a¢two-month cocaine blockade (Martell et al., 2009).
În primul studiu, 61¡% dintre consumatorii de cocaină praf (reprezentând 1¡864 din 3¡075 de persoane) au încetat consumul drogului și alţi 11¡% au redus considerabil consumul acestuia.
Similar results were observed in a later study covering 10¢male cocaine users who smoked the drug, were dependent and not seeking drug treatment.
În cel de al doilea studiu, 52¡% dintre consumatorii de cocaină crack (3¡941 din 7¡636 de persoane) erau abstinenţi după șase luni de tratament.
Public drug treatment facilities in Europe are mostly oriented towards the needs of opioid users, and socially integrated powder cocaine users may be reluctant to present for treatment due to the perceived stigma.
O¡situaţie mai puţin pozitivă a¡fost constatată în cazul tratamentului de substituţie pentru opiacee, care nu a¡fost la fel de eficient în cazul pacienţilor consumatori de heroină și de cocaină crack precum în cazul celor care consumă doar heroină.
Denmark, Ireland, Italy and Austria have therefore developed specific programmes for this population. A¢common feature is that treatment can be provided outside regular opening hours to accommodate work commitments and provide discretion.
Rezultatul confirmă efectele dăunătoare ale consumului concomitent de cocaină sau de cocaină crack asupra rezultatelor tratamentului de substituţie și subliniază necesitatea elaborării unor noi strategii în vederea tratării dependenţei combinate de heroină și cocaină sau cocaină crack.
One reason for the limited provision of interventions in this field, in particular for crack users, might be a lack of knowledge among key workers about the drug, the target group and their needs. A recent review of harm-reduction interventions for stimulant users concluded that more attention had been given to specifying cocainerelated harms than to developing interventions to reduce them (Grund et al., 2010).
Capitolul 5: Cocaina și cocaina crack recentă a¡intervenţiilor pentru reducerea riscurilor în cazul consumatorilor de droguri stimulatoare a¡constatat că sa acordat mai multă atenţie specificării riscurilor asociate consumului de cocaină decât elaborării de intervenţii în vederea reducerii acestora (Grund etal., 2010).
Antipsychotic agents were assessed in seven studies covering 293 patients (Amato et al., 2009).
Agenţi antipsihotici au fost evaluaţi în șapte studii care au inclus 293 de pacienţi (Amato etal., 2009).
The studies were generally too small to confirm possible effects, but the available results do not support the use of these drugs in the treatment of cocaine dependence.
Studiile au avut în general dimensiuni prea reduse pentru ca efectele posibile să fie confirmate, însă rezultatele disponibile nu sprijină consumul acestor medicamente în tratarea dependenţei de cocaină.
Among patients undergoing opioid substitution treatment, it was found that the use of bupropion, dextroamphetamine and modafinil are associated with higher rates of sustained cocaine abstinence than are achieved with a placebo (Castells et al., 2010).
Printre pacienţii care urmează un tratament de substituţie pentru opiacee, sa constatat că utilizarea bupropionului, dextroamfetaminei și modafinilului este asociată cu rate mai ridicate de abstinenţă susţinută de la consumul de cocaină decât sunt obţinute prin administrarea de placebo (Castells etal., 2010).
Member States usually provide cocaine injectors with the same services and facilities as are provided to opioid users, including recommendations for safer use, training for safer injecting and needle and syringe programmes.
De obicei, statele membre pun la dispoziţia consumatorilor care consumă cocaină prin injectare aceleași servicii și unităţi ca în cazul consumatorilor de opiacee, inclusiv: recomandări pentru un consum mai sigur, instruire pentru o¡injectare mai sigură, programe pentru schimbul de ace și seringi.
However, cocaine injecting is associated with increased risks of equipment sharing and with frequent injection, which can lead to vein collapse and to injecting in higher-risk parts of the body (e.g. legs, hands, feet and groin).
Cu toate acestea, injectarea cocainei poate fi asociată cu riscuri sporite de utilizare în comun a¡echipamentelor și cu injectarea frecventă, ceea ce poate genera blocarea venelor și injectarea în părţi ale corpului cu risc mai ridicat (de exemplu, picioare, mâini, laba piciorului și zona inghinală).
Therefore, safer use recommendations should be adapted to these specific risks and one-for-one syringe exchange policies should be avoided.
Prin urmare, recomandările pentru un consum mai sigur ar trebui adaptate acestor riscuri specifice și ar trebui evitate politicile de schimbare a¡unei singure seringi pentru o¡alta.
Due to the potential high frequency of injecting, the supply of sterile equipment to injectors should not be restricted (van Beek et al., 2001).
Datorită potenţialei frecvenţe ridicate a¡injectării, furnizarea de materiale sterile celor care își injectează drogul nu trebuie să fie restricţionată (van¡Beek etal., 2001).
Clean crack pipes are also provided in some countries by lowthreshold agencies (Spain, France).
Pipe curate pentru cocaină sunt, de asemenea, puse la dispoziţie în unele agenţii cu acces necondiţionat (Spania, Franţa).
Harm-reduction interventions targeting powder cocaine users in recreational settings focus mainly on raising awareness.
Printre intervenţiile nefarmacologice, unele intervenţii psihosociale au oferit rezultate pozitive în reducerea ratei renunţării la tratament, reducerea consumului de cocaină și îmbunătăţirea participării, în special atunci când sunt furnizate împreună cu gestionarea situaţiilor neprevăzute pe bază de cupoane (Knapp etal., 2007).
Programmes offer advice and information to young people on the risks associated with alcohol and drug use in general, usually including material on the risks of cocaine use.
Intervenţiile pentru reducerea riscurilor care se adresează consumatorilor de cocaină și cocaină crack reprezintă un domeniu de lucru nou în multe state membre.
Apart from awareness raising, harm-reduction options for this target group, which constitutes the vast majority of cocaine users in Europe, are almost non-existent.
Un motiv pentru limitarea intervenţiilor în acest domeniu, în special în ceea ce privește consumatorii de cocaină crack, ar putea consta în lipsa de cunoștinţe în rândul persoanelor-cheie care lucrează în domeniu cu privire la drog, grupul-ţintă și nevoile acestor persoane. O¡evaluare
Among non-pharmacological interventions, some psychosocial interventions provided positive results in reducing drop-out rates, reducing cocaine use and improving attendance, in particular when provided along with contingency management with vouchers (Knapp.¢et al., 2007).
Intervenţiile pentru reducerea riscului adresate consumatorilor de cocaină praf în locuri de recreere se concentrează în primul rând pe creșterea nivelului de conștientizare.
Several ongoing studies are further investigating the effects of incentives-based interventions, in some cases in association with behavioural therapy and pharmacological interventions.
Programele oferă tinerilor sfaturi și informaţii privind riscurile asociate cu consumul de alcool și de droguri în general, incluzând de obicei materiale privind riscurile consumului de cocaină.
Finally, treatment with auricular acupuncture did not provide significant results (Gates et al., 2006).
În mare măsură, pe lângă creșterea gradului de conștientizare, opţiunile de reducere a¡riscurilor pentru acest grup-ţintă, care constituie marea majoritate a¡consumatorilor de cocaină din Europa, sunt aproape inexistente.
Introduction estimated levels of about 750 tonnes in 2007 and 2008 (UNODC, 2010b).
Introducere tone la 6¡900 de tone în 2009. Cea mai recentă estimare a¡producţiei potenţiale globale de heroină este de 657 de tone, în scădere de la niveluri estimate de aproximativ 750¡de tone în 2007 și 2008 (ONUDC, 2010b).
Heroin arrives in Europe mainly by two trafficking routes.
Consumul de heroină, în special prin injectare, este strâns asociat problemelor sociale și de sănătate publică din Europa încă din anii¡’70.
The historically important Balkan route brings heroin produced in Afghanistan through Pakistan, Iran and Turkey, and then through other transit or destination countries (Albania, Hungary, Bulgaria, Czech Republic, the former Yugoslav republics, Romania, Slovakia, Austria, Italy).
Astăzi, acest drog continuă să cauzeze cel mai mare procent de morbiditate și mortalitate în legătură cu consumul de droguri din Uniunea Europeană.
Heroin also enters Europe by the ‘silk route’ via central Asia and Russia, and then through Belarus, Poland and Ukraine to, among others, Scandinavian countries via Lithuania (INCB, 2010b).
Spre sfârșitul anilor¡’90 și în primii ani ai noului secol, a¡fost observată o¡scădere a¡consumului de heroină și a¡problemelor asociate, deși date mai recente arată că în unele ţări este posibil ca tendinţa să se fi schimbat.
Within the European Union, the Netherlands and, to a lesser extent, Belgium play an important role as secondary distribution hubs.
În plus, rapoarte privind consumul de opiacee sintetice, cum ar fi fentanilul, și injectarea de droguri stimulatoare, cum ar fi cocaina sau amfetaminele, reflectă natura complexă a¡consumului problematic de droguri în Europa.
Heroin use, particularly injecting the drug, has been closely associated with public health and social problems in Europe since the 1970s.
Heroina pătrunde în Europa prin două rute principale de trafic.
Today, this drug still accounts for the greatest share of morbidity and mortality related to drug use in the European Union.
Ruta tradiţională balcanică aduce heroina produsă în Afganistan prin Pakistan, Iran și Turcia, apoi prin alte ţări de tranzit sau de destinaţie (Albania, Ungaria, Bulgaria, Republica Cehă, fostele republici iugoslave, România, Slovacia, Austria, Italia).
A decline in heroin use and associated problems has been observed during the late 1990s and the early years of the present century, though more recent data suggest that, in some countries, the trend may have changed direction.
Heroina intră în Europa și pe „drumul mătăsii”, prin Asia Centrală și Rusia, apoi prin Belarus, Polonia și Ucraina către, printre altele, ţările scandinave prin Lituania (INCB, 2010b).
In addition, reports of the use of synthetic opioids, such as fentanyl, and the injection of stimulant drugs, such as cocaine or amphetamines, reflect the increasingly multifaceted nature of problem drug use in Europe.
În interiorul Uniunii Europene, Ţările de Jos și, într-o măsură mai mică, Belgia joacă un rol important ca centre de distribuţie secundară.
Table 9: Production, seizures, price and purity of heroin
Tabelul 9: Produc£ia, capturile, pre£ul și puritatea heroinei
Production and seizures
Produc£ie și capturi
Global quantity seized (tonnes)Heroin Morphine
Cantitatea globală capturată (tone)Heroină Morfină
Quantity seized (tonnes)EU and Norway (Including Croatia and Turkey)
Cantitatea capturată (tone)UE și Norvegia (inclusiv Croa£ia și Turcia)
Price and purity in Europe (
Pre£ul și puritatea în Europa (
Since few countries report the retail price and the purity of white heroin, the data are not presented in the table.
Deoarece puţine ţări raportează preţul mediu cu amănuntul și puritatea heroinei albe, datele nu sunt prezentate în tabel.
They can be consulted in Tables PPP-2 and PPP-6 in the 2010 statistical bulletin.Range of the middle half of the reported mean price or purity.Data are for 2008 except the global production estimate (2009).UNODC (2010b) for global values, Reitox national focal points for European data.
Acestea pot fi consultate în tabelele PPP-2 și PPP-6 din Buletinul statistic pentru 2010.Intervalul jumătăţii mijlocii a preţului sau purităţii medii raportate.Datele sunt valabile pentru 2008, cu excepţia estimării producţiei globale (2009).ONUDC (2010b) pentru valori globale, punctele focale naţionale Reitox pentru datele europene.
Heroin consumed in Europe originates predominantly in Afghanistan, which accounts for most of the global illicit opium output.
Heroina consumată în Europa provine în cea mai mare parte din Afganistan, ţară care asigură cea mai mare parte din producţia globală de opiu ilegal.
The other producing countries are Myanmar, which mainly supplies markets in east and south-east Asia, Pakistan and Laos, followed by Mexico and Colombia, which are considered the largest suppliers of heroin to the United States (UNODC, 2009).
Celelalte ţări producătoare sunt Myanmar, care aprovizionează în special pieţele din Asia de Est și de Sud-Est, Pakistan, Laos, urmate de Mexic și Columbia, care sunt considerate cei mai mari furnizori de heroină către Statele Unite (ONUDC, 2009).
Global opium production is estimated to have decreased from a peak in 2007, mainly due to a decline in Afghan production, which has fallen from 8¢200 tonnes to 6¢900¢tonnes in 2009.
Se estimează că producţia globală de opiu a¡scăzut, de la o¡valoare de vârf în 2007, în principal ca urmare a¡unei scăderi a¡producţiei afgane de la 8¡200 de
199¢300¢litres in 2008, with the largest quantities seized reported by Slovenia (86¢100 litres) and Hungary (63¢600 litres).
Figura 9: Cantităţile estimate ale capturilor de heroină în Uniunea Europeană, Croaţia, Norvegia și Turcia
Worldwide reported seizures of opium increased markedly between 2007 and 2008, from 510 to 657¢tonnes (Table¢9).
Capturile de opiacee raportate la nivel mondial au crescut semnificativ între 2007 și 2008, de la 510 la 657 de tone (tabelul¡9).
Iran accounted for more than 80¢% of the total and Afghanistan for about 7¢%.
Iranul a¡înregistrat peste 80¡% din totalul capturilor, iar Afganistanul aproximativ 7¡%.
Global reported seizures of heroin increased to 75 tonnes in 2008, while global seizures of morphine decreased to 17 tonnes (UNODC, 2010b).
Capturile de heroină raportate la nivel mondial au crescut la 75 de tone în 2008, în timp ce capturile de morfină raportate la nivel mondial au scăzut la 17¡tone (ONUDC, 2010b).
EU, Croatia and Norway
UE, Croaia și Norvegia
Data in this section are derived from the EMCDDA problem drug use (PDU) indicator, which includes mainly injecting drug use and the use of opioids, although in a few countries users of amphetamines or cocaine constitute an important component.
Cantitatea totală a capturilor de heroină se bazează pe date de la toate ţările care furnizează rapoarte către OEDT (27 de state membre ale UE, Croaţia, Turcia și Norvegia).
Given the relatively low prevalence and the hidden nature of problem drug use, statistical extrapolations are required to obtain prevalence estimates from the available data sources (mainly drug treatment data and law enforcement data).
Datele care lipsesc au fost extrapolate de la date din anii adiacenţi.Punctele focale naţionale Reitox.
The total amount of heroin seized is based on data from all EMCDDA reporting countries (27 EU Member States, Croatia, Turkey and Norway).
Capturile globale de anhidridă acetică (folosită în producţia de heroină) au crescut de la 57¡300 de litri în 2007 la 199¡300 de litri în 2008, cele mai mari cantităţi capturate fiind raportate de Slovenia (86¡100 de litri) și Ungaria (63¡600 de litri).
Missing data were extrapolated from data for adjacent years.Reitox national focal points.
restul Europei, Suedia raportând un preţ mediu de 133¡EUR pentru un gram, iar Danemarca 107¡EUR.
Estimates of the prevalence of problem opioid use in European countries during the period 2003–08
Estimările prevalenţei consumului problematic de opiacee
) See Tables SZR-7 and SZR-8 in the 2010 statistical bulletin.
) A¡se vedea tabelele SZR-7 și SZR-8 din Buletinul statistic pentru 2010.
Note that where data for 2008 are absent, the data for 2007 are used to estimate European totals.
Trebuie reţinut că, atunci când lipsesc datele pentru 2008, sunt folosite datele pentru 2007 pentru a¡estima valorile totale din Europa.