natgillin/translations-raw huggingface dataset:
(5) “enforceable title” means any decision, judgment or order for payment issued by a court or other competent authority, whether for immediate payment or payment by instalments, which permits the creditor to have his claim against the debtor collected by means of forced execution; it shall include a decision, judgment or order for payment that is provisionally enforceable and remains so even if the debtor appeals against it.’
5. «titlu executoriu» înseamnă orice decizie, hotărâre judecătorească sau dispoziție de plată emisă de o instanță de judecată sau de altă autoritate competentă, fie pentru plata imediată, fie pentru plata în rate, care permite creditorului să recupereze creanțele de la debitor prin mijloace de executare silită; trebuie să conțină o decizie, hotărâre judecătorească sau dispoziție de plată executabilă provizoriu care rămâne definitivă chiar dacă debitorul face apel împotriva titlului.”
Recital 23 in the preamble to the directive states:
Considerentul (23) al aceleiași directive prevede:
‘Article 5 of this Directive requires that the recovery procedure for unchallenged claims be completed within a short period of time in conformity with national legislation, but does not require Member States to adopt a specific procedure or to amend their existing legal procedures in a specific way.’
„Articolul 5 din prezenta directivă impune ca procedura de recuperare a creanțelor necontestate să fie finalizată într-o perioadă scurtă de timp în conformitate cu legislația internă, dar nu cere statelor membre să adopte o procedură specifică sau să modifice procedurile juridice existente într-un anume fel.”
Article 5 of the directive provides:
Articolul 5 din directiva menționată prevede:
Caffaro, which had an enforceable title issued in accordance with the Italian rules transposing Directive 2000/35 into national law, brought enforcement proceedings against Azienda.
Caffaro, deținătoare a unui titlu executoriu emis conform reglementării italiene de transpunere în dreptul național a Directivei 2000/35, a introdus o procedură de executare silită împotriva Azienda.
The forced execution took the form of an attachment of Azienda’s assets held at the Banca di Roma, the third party, on the basis of a writ of summons to appear before the referring court, notified to the third party and the debtor.
Executarea silită sa efectuat sub forma unei popriri a creanțelor Azienda asupra Banca di Roma, în temeiul unei citații de înfățișare la instanța de trimitere, notificată acestora din urmă.
At the hearing on 13 June 2006, the Banca di Roma appeared before the referring court to which it confirmed that it held funds belonging to Azienda and declared that those funds had been frozen.
În cadrul ședinței din 13 iunie 2006, Banca di Roma sa prezentat în fața instanței de trimitere, unde a formulat o declarație de confirmare a existenței în conturile sale a unor sume care aparțin Azienda și de executare a măsurii de poprire.
Also at that hearing the referring court noted that forced execution had been initiated before the expiry of the period of 120 days, calculated from service of the enforceable title and provided for by Article 14 of Decree-Law No 669/1996.
În cursul aceleiași ședințe, instanța de trimitere a arătat că executarea silită fusese angajată fără să se fi scurs termenul de 120 de zile, calculat de la notificarea titlului executoriu, prevăzut la articolul 14 din Decretul-lege nr. 669/1996.
Taking the view that Article 14 of Decree-Law No 669/1996 does not comply with Directive 2000/35, Caffaro requested that that provision should not be applied or, alternatively, that a reference be made to the Court of Justice for a preliminary ruling on the compatibility of that national provision with the directive.
Considerând că articolul 14 din Decretul-lege nr. 669/1996 nu este conform Directivei 2000/35, Caffaro a solicitat să fie înlăturată aplicarea acestei dispoziții sau, în subsidiar, să se pronunțe o decizie de trimitere pentru interpretare în fața Curții, cu scopul ca aceasta să poată statua asupra conformității dispoziției naționale cu directiva menționată anterior.
In those circumstances, the Tribunale civile di Roma decided to stay proceedings and to refer a question to the Court for a preliminary ruling, which may be summarised as follows:
În aceste condiții, Tribunale civile di Roma a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții o întrebare preliminară, a cărei formulare poate fi rezumată astfel:
‘Must Directive 2000/35 be interpreted as meaning that it precludes Article 14 of Decree-Law No 669/1996, pursuant to which a creditor in possession of an enforceable title relating to an unchallenged claim against a public authority as remuneration for a commercial transaction cannot proceed to forced execution against that public authority before a period of 120 days has elapsed since service of the enforceable title on that authority?’
„Directiva 2000/35/CE trebuie interpretată în sensul că se opune articolului 14 din Decretul-lege nr. 669/1996, în temeiul căruia un creditor, care deține un titlu executoriu privind o creanță necontestată împotriva unei autorități publice cu titlu de remunerație pentru o tranzacție comercială, nu poate proceda la o executare silită împotriva acestei autorități înainte de expirarea unui termen de 120 de zile de la notificarea titlului executoriu către respectiva autoritate?”
It must be observed, as a preliminary point, that Directive 2000/35 must be interpreted in the light of the aims pursued by the directive and the system it establishes (see, to that effect, Case C-465/04 Honyvem Informazioni Commerciali [2006] ECR I-2879, paragraph 17).
Trebuie să se sublinieze, cu titlu introductiv, că interpretarea Directivei 2000/35 trebuie efectuată în raport cu obiectivul urmărit de aceasta din urmă și cu sistemul pe care îl instituie (a se vedea în acest sens Hotărârea din 23 martie 2006, Honyvem Informazioni Commerciali, C-465/04, Rec., p. I-2879, punctul 17).
In that connection, it is common ground that Directive 2000/35 simply aims to harmonise as far as possible certain payment rules and practices in the Member States in order to combat late payment in commercial transactions.
În această privință, este cert că Directiva 2000/35 nu are ca obiectiv decât să armonizeze, în măsura în care este posibil, anumite norme și practici de plată în statele membre cu scopul de a combate întârzierea efectuării plăților în cazul tranzacțiilor comerciale.
Moreover, that directive refers to a number of areas in which national law is to apply.
În plus, cu privire la mai multe puncte, aceeași directivă trimite la aplicarea reglementării naționale.
Such is the case, in particular, as is clear from recital 15 in the preamble, with regard to the various procedures of forced execution of an enforceable title and the conditions under which forced execution of such a title can be stopped or suspended (Commission v Italy, cited above, paragraph 24).
Astfel cum rezultă din considerentul (15) al directivei, acesta este mai cu seamă cazul diverselor proceduri de executare silită a unui titlu executoriu, precum și al condițiilor în care executarea silită a acestui titlu poate fi oprită sau suspendată (a se vedea Hotărârea Comisia/Italia, citată anterior, punctul 24).
In particular, in the framework of the system established by Directive 2000/35, Article 5 thereof merely requires that the Member States ensure that an enforceable title, as defined in Article 2(5) of the directive, can be obtained normally within 90
În special, în cadrul sistemului instituit prin Directiva 2000/35, articolul 5 din aceasta se limitează să impună ca statele membre să garanteze că, în mod normal, se poate obține un titlu executoriu, astfel cum este definit la articolul 2 punctul 5 din această
It follows that, as regards the recovery procedures for unchallenged claims, the directive harmonises only the period within which an enforceable title can be obtained, but does not govern forced execution procedures, which remain subject to the national law of the Member States.
Rezultă că, în ceea ce privește procedurile de recuperare a creanțelor necontestate, directiva menționată nu armonizează decât termenul de obținere a titlului executoriu respectiv, fără a reglementa procedurile de executare silită care rămân supuse dreptului național al statelor membre.
It is clear that a national provision such as that at issue in the main proceedings has no effect whatever on the period within which an enforceable title can be obtained.
Or, trebuie să se constate că o dispoziție națională, precum cea în discuție în acțiunea principală, nu afectează în niciun caz termenul în care poate fi obținut titlul executoriu.
To the contrary, such a provision specifically presupposes that the creditor is already in possession of such a title.
Dimpotrivă, o astfel de dispoziție presupune tocmai că deja creditorul dispune de un astfel de titlu.
That conclusion cannot be called into question by the argument of the Commission of the European Communities that Article 14 of Decree-Law No 669/1996, providing for the suspension of forced execution for a period of 120 days, concerns a stage in the procedure for the recovery of the claim prior to forced execution, so that it falls within the scope of Directive 2000/35.
Această concluzie nu ar putea fi repusă în discuție de argumentul Comisiei Comunităților Europene potrivit căruia articolul 14 din Decretul-lege nr. 669/1996, prevăzând suspendarea executării silite pe parcursul unui termen de 120 de zile, privește o etapă a procedurii de recuperare a creanței anterioară procedurii de executare silită, astfel încât se încadrează în domeniul de aplicare al Directivei 2000/35.
Even if, as the Commission maintains, the said Article 14 has the effect of deferring the commencement of the forced execution procedure that would in no way affect the period within which an enforceable title can be obtained.
Într-adevăr, chiar presupunând, astfel cum susține Comisia, că articolul 14 menționat are ca efect să amâne începerea procedurii de executare silită, aceasta nu ar afecta cu nimic termenul de obținere a titlului executoriu.
As is clear from paragraph 18 of this judgment, that period is the only aspect of the procedure for recovery of unchallenged debts which is harmonised by Article 5 of the directive.
Or, astfel cum reiese de la punctul 18 din prezenta hotărâre, acest termen constituie singurul aspect al procedurii de recuperare a creanțelor necontestate care este armonizat prin articolul 5 din directiva menționată.
Furthermore, although it is apparent from the foregoing that an enforceable title can, under Article 14 of Decree-Law No 669/1996, be temporarily deprived of its execu-
În plus, deși din cele de mai sus rezultă că, în temeiul articolului 14 din Decretul-lege nr. 669/1996, titlul executoriu poate fi privat temporar de forța sa executorie, nu se
CAFFARO tive effect, it does not follow however, as the Commission submits, that the effective protection of the creditor is jeopardised in disregard of Directive 2000/35.
CAFFARO poate deduce și că, astfel cum susține Comisia, protecția efectivă a creditorului este periclitată, cu încălcarea Directivei 2000/35.
Not only may the procedures necessary for enforcement of payment follow their course, as the Advocate General pointed out in point 38 of her Opinion, but also, as the Italian Government confirmed at the hearing, the steps required to be taken by Azienda in order to proceed to payment of its debt are not suspended.
Într-adevăr, nu numai că procedurile necesare executării plății pot să își urmeze cursul, astfel cum a subliniat avocatul general la punctul 38 din concluzii, dar de asemenea, astfel cum a confirmat guvernul italian în cadrul ședinței, demersurile Azienda, necesare în scopul de a se proceda la plata datoriei sale, nu sunt nicidecum suspendate.
Quite to the contrary, the public authority debtor is obliged, under Article 14, to do everything possible to ensure that the payment procedure is completed within the period of 120 days.
Dimpotrivă, această autoritate debitoare este obligată, în temeiul articolului 14 menționat, să depună toate eforturile astfel încât procedura de plată să se finalizeze în termenul de 120 de zile.
In those circumstances, the answer to the question referred must be that Direct- ive 2000/35 is to be interpreted as not precluding a national provision such as Article 14 of Decree-Law No 669/1996, pursuant to which a creditor in possession of an enforceable title in respect of an unchallenged claim against a public authority as remuneration for a commercial transaction cannot proceed to forced execution against the public authority before a period of 120 days has elapsed since service of the enforceable title on the authority.
În aceste condiții, trebuie să se răspundă la întrebarea adresată că Directiva 2000/35 trebuie interpretată în sensul că nu se opune unei dispoziții naționale, precum articolul 14 din Decretul-lege nr. 669/1996, în temeiul căreia un creditor, care deține un titlu executoriu privind o creanță necontestată împotriva unei autorități publice cu titlu de remunerație pentru o tranzacție comercială, nu poate proceda la o executare silită împotriva acestei autorități înainte de expirarea unui termen de 120 de zile de la notificarea titlului executoriu către respectiva autoritate.
Case C-274/07
Cauza C-274/07
Commission of the European Communities v Republic of Lithuania
Comisia Comunităților Europene împotriva Republicii Lituania
(Failure of a Member State to fulfil obligations — Directive 2002/22/EC — Universal service and users’ rights relating to electronic communications networks and services — Article 26(3) — Single European emergency call number — Making available caller location information)
„Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2002/22/CE — Serviciul universal și drepturile utilizatorilor cu privire la rețelele și serviciile electronice de comunicații — Articolul 26 alineatul (3) — Numărul de apel de urgență unic european — Punerea la dispoziție a informațiilor privind localizarea apelantului”
Judgment of the Court (Second Chamber), 11 September 2008 . . . . . . . .
Hotărârea Curții (Camera a doua) din 11 septembrie 2008 . . . . . . . . . .
Approximation of laws — Telecommunications sector — Universal service and users’ rights — Directive 2002/22
Apropierea legislațiilor — Sectorul telecomunicațiilor — Serviciul universal și drepturile utilizatorilor — Directiva 2002/22
SUMMARY — CASE C-274/07 to putting in place an appropriate regulatory framework, but which requires that the location information for all callers to the ‘112’ be actually transmitted to the emergency services.
SUMAR — CAUZA C-274/07 limitează la crearea unui cadru regulamentar adecvat, ci solicită ca informațiile privind localizarea tuturor apelanților la numărul „112” să fie transmise efectiv serviciilor de urgență.
Under Article 26(3) of Directive 2002/22 on universal service and users’ rights relating to electronic communications networks and services, Member States are to ensure that undertakings which operate public telephone networks make caller location information available to authorities handling emergencies, to the extent technically feasible, for all calls to the single European emergency call number ‘112’.
Potrivit articolului 26 alineatul (3) din Directiva 2002/22 privind serviciul universal și drepturile utilizatorilor cu privire la rețelele și serviciile electronice de comunicații, statele membre au obligația de a se asigura că întreprinderile care operează rețele de telefonie publică pun la dispoziția autorităților care intervin în cazuri de urgență informații privind localizarea apelantului, în măsura posibilităților tehnice, pentru toate apelurile la numărul de apel de urgență unic european „112”.
The failure to acquire or adapt the equipment necessary cannot be regarded as a lack of technical feasibility within the meaning of Article 26(3).
Neachiziționarea sau neadaptarea instalațiilor necesare nu poate fi considerată o lipsă a posibilităților tehnice în sensul articolului 26 alineatul (3).
That provision aims to improve the level of protection and the security of users of ‘112’ services and assist the emergency services in the discharge of their duties.
Dispoziția menționată urmărește îmbunătățirea nivelului de protecție și a securității utilizatorilor numărului „112” și ajutarea serviciilor de urgență în efectuarea misiunii lor.
As regards the method to be employed in order to transmit location information on callers to the ‘112’ number, that article does not contain any information in that regard and therefore leaves the Member States to decide the manner in which they wish actually ensure to that that information is transmitted.
În ceea ce privește metoda care trebuie să fie folosită pentru transmiterea informațiilor privind localizarea apelantului la numărul „112”, articolul 26 alineatul (3) menționat nu conține nicio indicație în această privință și, prin urmare, lasă statelor membre alegerea modalității în care acestea vor să asigure în mod concret transmiterea acestor informații.
It follows from the wording and the aim of that provision that it imposes on Member States, subject to technical feasibility, an obligation to achieve a result which is not limited
Din modul de redactare și din obiectivul acestei dispoziții rezultă că aceasta impune statelor membre, sub condiția posibilităților tehnice, o obligație de rezultat care nu se
(see paras 38-40, 46, 47)
(a se vedea punctele 38-40, 46 și 47)
ACTION under Article 226 EC for failure to fulfil obligations, brought on 7 June 2007,
În cauza C-274/07, având ca obiect o acțiune în constatarea neîndeplinirii obligațiilor formulată în temeiul articolului 226 CE, introdusă la 7 iunie 2007,
Commission of the European Communities, represented by G. Braun and A. Steiblytė, acting as Agents, with an address for service in Luxembourg, applicant, v
Comisia Comunităților Europene, reprezentată de domnul G. Braun și de doamna A. Steiblytė, în calitate de agenți, cu domiciliul ales în Luxemburg, reclamantă, împotriva
Republic of Lithuania, represented by D. Kriaučiūnas, acting as Agent, defendant,
Republicii Lituania, reprezentată de domnul D. Kriaučiūnas, în calitate de agent, pârâtă,
THE COURT (Second Chamber), composed of C.W.A. Timmermans, President of the Chamber, L. Bay Larsen, K. Schiemann, P. Kūris and C. Toader (Rapporteur), Judges,
CURTEA (Camera a doua), compusă din domnul C. W. A. Timmermans, președinte de cameră, domnii L. Bay Larsen, K. Schiemann, P. Kūris și doamna C. Toader (raportor), judecători, avocat general: domnul D. Ruiz-Jarabo Colomer, grefier: domnul R. Grass, având în vedere procedura scrisă, având în vedere decizia de judecare a cauzei fără concluzii, luată după ascultarea avocatului general, pronunță prezenta
By its action the Commission of the European Communities asks the Court to declare that, by not ensuring in practice that authorities handling emergencies are, to the extent technically feasible, given caller location information for all callers to the single European emergency call number ‘112’ when public telephone networks are used, the Republic of Lithuania has failed to fulfil its obligations under Article 26(3) of Directive 2002/22/EC of the European Parliament and of the Council of 7 March
Prin cererea introductivă, Comisia Comunităților Europene solicită Curții să constate că, întrucât nu sa asigurat ca în practică, în măsura posibilităților tehnice, informațiile privind localizarea apelantului să fie puse la dispoziția autorităților care intervin în cazuri de urgență, pentru toate apelurile la numărul de apel de urgență unic european „112” atunci când sunt folosite rețelele de telefonie publică, Republica Lituania nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 26 alineatul (3) din Directiva 2002/22/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie
2002 on universal service and users’ rights relating to electronic communications networks and services (‘Universal Service’ Directive) (OJ 2002 L 108, p.
2002 privind serviciul universal și drepturile utilizatorilor cu privire la rețelele și serviciile electronice de comunicații (Directiva privind serviciul universal) (JO L 108, p. 51, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 213).
The 36th recital in the preamble to the Universal Service Directive states that:
Considerentul (36) al Directivei privind serviciul universal prevede:
‘It is important that users should be able to call the single European emergency number “112”, and any other national emergency telephone numbers, free of charge, from any telephone, including public pay telephones, without the use of any means of payment. … Caller location information, to be made available to the emergency ser -vices, will improve the level of protection and the security of users of “112” services and assist the emergency services, to the extent technically feasible, in the discharge of their duties, provided that the transfer of calls and associated data to the emergency services concerned is guaranteed….’
„Este important ca utilizatorii să poată apela numărul de apel de urgență unic european «112» și oricare alt număr național de urgență, gratuit, de la orice post telefonic, inclusiv de la un post telefonic public cu plată, fără a folosi vreun mijloc de plată. […] Informațiile privind poziția apelantului, care trebuie puse la dispoziția serviciilor de urgență, în măsura posibilităților tehnice, vor îmbunătăți nivelul de protecție și securitatea utilizatorilor de servicii «112» și vor ajuta serviciile de urgență la efectuarea misiunii lor, cu condiția să fie garantat transferul apelurilor și datelor asociate către serviciile de urgență în cauză. […]”
Article 26(3) of the Universal Service Directive provides:
Articolul 26 alineatul (3) din Directiva privind serviciul universal prevede:
‘Member States shall ensure that undertakings which operate public telephone networks make caller location information available to authorities handling emergen-
„Statele membre se asigură că întreprinderile care operează rețele de telefonie publică pun la dispoziția autorităților care intervin în cazuri de urgență informații
According to Article 38(1) of the Universal Service Directive, Member States are to adopt and publish the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with the directive by 24 July 2003 at the latest and they are to immediately inform the Commission thereof.
Potrivit articolului 38 alineatul (1) din Directiva privind serviciul universal, statele membre adoptă și publică actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma acestei directive până la 24 iulie 2003 și informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
They are to apply those provisions from 25 July 2003.
Statele aplică aceste dispoziții începând cu 25 iulie 2003.
In accordance with Article 2, read in combination with Article 54 of the Act concerning the conditions of accession of the Czech Republic, the Republic of Estonia, the Republic of Cyprus, the Republic of Latvia, the Republic of Lithuania, the Republic of Hungary, the Republic of Malta, the Republic of Poland, the Republic of Slovenia and the Slovak Republic and the adjustments to the Treaties on which the European Union is founded (OJ 2003 L 236, p.
Potrivit articolului 2 din Actul privind condițiile de aderare la Uniunea Europeană a Republicii Cehe, a Republicii Estonia, a Republicii Cipru, a Republicii Letonia, a Republicii Lituania, a Republicii Ungare, a Republicii Malta, a Republicii Polone, a Republicii Slovenia și a Republicii Slovace și adaptările tratatelor pe care se întemeiază Uniunea Europeană (JO 2003, L 236, p.
33) (the ‘Act of Accession’), the Republic of Lithuania was to comply with the Universal Service Directive from the date of its accession to the European Union, on 1 May 2004.
33, denumit în continuare „actul de aderare”) coroborat cu articolul 54 din același act, Republica Lituania avea obligația de a se conforma dispozițiilor Directivei privind serviciul universal de la data aderării sale la Uniunea Europeană, și anume de la 1 mai 2004.