natgillin/translations-raw huggingface dataset:
According to the defendant, the applicants are wrong to claim that there must be legislation requiring the VHI and BUPA Ireland to provide PMI services, whereas, according to the caselaw, it is sufficient for an operator to be required to observe certain terms stipulated in a concession granted to it (Case C-159/94 Commission v France [1997] ECR I-5815).
În opinia pârâtei, reclamantele solicită pe nedrept o legislație care să oblige VHI și BUPA Ireland să presteze servicii ASP în condițiile în care, potrivit jurisprudenței, ar fi suficient ca un operator să fie ținut să respecte anumite condiții prevăzute într-o concesiune care îi este acordată (Hotărârea Curții din 23 octombrie 1997, Comisia/Franța, C-159/94, Rec., p. I-5815).
In this case, the Health Insurance Act 1994 requires PMI insurers to be registered and to observe the PMI obligations, failing which they may be removed from the register.
În speță, 1994 Health Inssurance Act ar impune ca asigurătorii ASP să se înscrie în registrul întreprinderilor și să respecte, sub sancțiunea radierii din registrul respectiv, obligațiile ASP.
That situation is similar to the one giving rise to the Ferring judgment, paragraph 41 above.
Această situație ar fi analogă celei aflate la originea Hotărârii Ferring, punctul 41 de mai sus.
(5) The necessity of the RES
5) Cu privire la necesitatea RES
With regard to the necessity of the RES, the applicant observes that Member States may have regard to objectives pertaining to their national policy when assigning SGEIs.
În ceea ce privește necesitatea RES, pârâta amintește că statele membre pot ține cont, atunci când încredințează SIEG, de obiective proprii politicii lor naționale.
Under the caselaw (Albany, paragraph 101 above, paragraphs 107 to 111),
În raport cu jurisprudența (Hotărârea Albany, punctul 101 de mai sus, punctele
BUPA AND OTHERS v COMMISSION the relevant question is not whether the RES responds to some absolute standard of necessity, but rather whether the contested decision is manifestly in error in finding that the RES is necessary in the sense that the absence of the RES might make it impossible for the Irish PMI market to operate under economically acceptable conditions.
107-111), aspectul esențial nu ar fi acela dacă RES răspunde unei cerințe absolute de necesitate, ci mai curând acela dacă decizia atacată reține în mod vădit eronat că RES este necesar în sensul că absența acestuia ar împiedica piața irlandeză a ASP să funcționeze în condiții acceptabile din punct de vedere economic.
Therefore, the necessity of the RES must be assessed by reference to what is economically acceptable and not to what is indispensable.
Prin urmare, necesitatea RES ar trebui apreciată în funcție de ceea ce este acceptabil din punct de vedere economic, și nu de ceea ce se dovedește a fi indispensabil.
As for the danger of active risk selection, the defendant asserts, in essence, that compliance with PMI obligations, such as open enrolment and community rating, necessarily encourages PMI insurers to engage in active risk selection and to reduce the number of high-risk policy-holders.
În ceea ce privește pericolul de selecție activă a riscurilor, pârâta afirmă, în esență, că respectarea obligațiilor ASP, precum aderarea deschisă și tarifarea comună, îi stimulează în mod necesar pe asigurătorii ASP să selecteze activ riscurile și să reducă numărul de persoane asigurate care prezintă un risc ridicat.
Furthermore, the defendant contends that the contested decision does not claim that the applicants’ entry on to the Irish PMI market will inevitably lead to instability on that market, but is based on the observation that there may be risk selection, leading to instability.
În plus, pârâta precizează că în decizia atacată nu se susține că intrarea reclamantelor pe piața irlandeză a ASP are drept consecință ineluctabilă instabilitatea pieței respective, ci pleacă de la constatarea eventualității unei selecții a riscurilor ca factor de instabilitate.
That is sufficient in the light of the Albany judgment, paragraph 101 above, and of the restricted degree of review which the Court is required to exercise over the necessity criterion.
Această împrejurare ar fi suficientă având în vedere Hotărârea Albany, punctul 101 de mai sus, și gradul de control restrâns pe care Tribunalul trebuie să îl exercite cu privire la criteriul necesității.
(6) The proportionality of the RES
6) Cu privire la caracterul proporțional al RES
As regards the proportionality of the amount of the RES payments by reference to the costs incurred, the defendant observes that it is for the applicants to demonstrate, which they have failed to do, that the Commission made a manifest error of assessment in accepting the proportionality of the RES system (Boehringer v Council and Commission, paragraph 118 above, paragraph 74 et seq.).
În ceea ce privește caracterul proporțional al cuantumului plăților RES în raport cu cheltuielile efectuate, pârâta arată că le revine reclamantelor să demonstreze, ceea ce acestea nu ar fi făcut, că aceasta a săvârșit o eroare manifestă de apreciere considerând că RES constituie un sistem proporțional (Hotărârea Boehringer/Consiliul și Comisia, punctul 118 de mai sus, punctul 74 și următoarele).
In light of the discretion left to the Member States both in defining an SGEI and in determining the method of calculating the compensation for the SGEI obligations, within the meaning of Article 86(2) EC, the applicants ought to have shown that the RES was manifestly disproportionate as a means of ensuring the functioning of the Irish PMI market under economically acceptable conditions (Opinion of Advocate General Jacobs in AOK-Bundesverband and Others, paragraph 108 above, points 95 to 101). It follows
Având în vedere puterea discreționară lăsată statelor membre atât pentru definirea unui SIEG, cât și pentru metoda de calcul al compensării obligațiilor SIEG, în sensul articolului 86 alineatul (2) CE, reclamantele ar fi trebuit să demonstreze că RES este vădit disproporționat în calitate de mijloc de asigurare a funcționării pieței irlandeze a ASP în condiții acceptabile din punct de vedere economic (Concluziile avocatului general Jacobs prezentate în cauza AOK-Bundesverband și alții, punctul 108 de mai sus, punctele 95-101).
The applicants have failed to demonstrate that that is the case.
Or, reclamantele nu ar fi procedat la o asemenea demonstrație.
The defendant therefore submits that the present plea must be rejected.
Prin urmare, pârâta solicită respingerea prezentului motiv.
(iii) Arguments of Ireland and of the Kingdom of the Netherlands
iii) Argumentele Irlandei și Regatului Țărilor de Jos
Ireland adopts the argument developed by the Commission in support of the present plea.
Irlanda achiesează la argumentația dezvoltată de Comisie în susținerea respingerii prezentului motiv.
The Kingdom of the Netherlands submits that in the present case the PMI obligations fulfil the conditions which must be satisfied by the SGEI obligations for the purposes of Article 86(2) EC.
Regatul Țărilor de Jos apreciază că, în speță, obligațiile ASP îndeplinesc condițiile pe care trebuie să le întrunească obligațiile SIEG în sensul articolului 86 alineatul (2) CE.
(a) The admissibility of the arguments put forward by Ireland and the VHI with respect to the first plea
Aprecierea Tribunalului a) Cu privire la admisibilitatea argumentelor Irlandei și ale VHI referitoare la primul motiv
It is appropriate to examine first of all the applicants’ argument that the arguments put forward by Ireland and by the VHI against the first plea alleging infringement of Article 87(1) EC are inadmissible.
Trebuie analizată mai întâi argumentația reclamantelor potrivit căreia, prin prisma articolului 116 alineatul (3) din Regulamentul de procedură, argumentele prezentate de Irlanda și de VHI împotriva primului motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 87 alineatul (1) CE, ar fi inadmisibile.
In that regard, it must be borne in mind that, under the fourth paragraph of Article 40 of the Statute of the Court of Justice, which applies to the Court of First Instance by virtue of Article 53 of that Statute, an application to intervene must be limited to supporting the form of order sought by one of the parties.
În acest sens, trebuie amintit că, potrivit articolului 40 al patrulea paragraf din Statutul Curții, aplicabil Tribunalului în temeiul articolului 53 din statutul respectiv, concluziile cererii de intervenție pot avea ca obiect numai susținerea concluziilor uneia dintre părți.
In addition, under Article 116(3) of the Rules of Procedure, the intervener must accept the case as it finds it at the time of its intervention.
În plus, potrivit articolului 116 alineatul (3) din Regulamentul de procedură, intervenientul ia procedura în starea în care se află în momentul intervenției sale.
In that regard, the Court notes that the defendant explicitly declined in its defence to submit arguments against the first plea.
În această privință, Tribunalul constată că pârâta a renunțat întradevăr, în mod explicit, la a prezenta argumente în apărare în raport cu primul motiv.
The fact none the less remains that the first plea, as raised by the applicants, continues to form an integral part of the framework of the present dispute. Second, the mere fact that the defendant declines to comment on that plea cannot restrict the scope of the dispute.
Totuși, pe de o parte, primul motiv, astfel cum a fost acesta invocat de reclamante, continuă să facă parte integrantă din cadrul prezentului litigiu și, pe de altă parte, simpla renunțare a pârâtei la dreptul de a se pronunța asupra acestui motiv nu ar putea restrânge sfera acestui litigiu.
Furthermore, far from implying an admission that the plea is well founded, that waiver of the right to reply is based on the argument that the plea is of no relevance to the outcome of the dispute. In
De altfel, departe de a implica acceptarea temeiniciei motivului respectiv, această renunțare este motivată prin argumentul potrivit căruia acest motiv nu ar fi relevant pentru rezultatul litigiului. În plus, în cadrul apărării
In those circumstances, there is no limitation in this case of the framework of the dispute as regards the first plea that would preclude the interveners from raising arguments in addition to those raised by the defendant.
În aceste condiții, în speță nu există o limitare a cadrului litigiului în ceea ce privește primul motiv, care ar interzice intervenientelor invocarea unor argumente care se adaugă celor invocate de pârâtă.
In effect, Ireland and the VHI fully comply with the scope of the first plea by putting forward arguments which entail the satisfaction of the four cumulative criteria resulting from the Altmark judgment.
Întradevăr, Irlanda și VHI respectă pe deplin sfera primului motiv, invocând argumente care vizează întrunirea celor patru criterii cumulative care rezultă din Hotărârea Altmark, punctul 89 de mai sus.
Likewise, those arguments do not affect the form of order sought by the defendant, namely that the present application should be dismissed in its entirety, a form of order which Ireland and the VHI continue to support.
De asemenea, aceste argumente nu afectează concluziile pârâtei în sensul respingerii prezentei acțiuni în întregime, concluzii pe care Irlanda și VHI continuă să le susțină.
However, in so far as Ireland seeks to establish, in the context of the first plea, that the RES does not involve State aid within the meaning of Article 87(1) EC because there is no transfer of public resources (Case C-379/98 PreussenElektra [2001] ECR I-2099, paragraphs 59 to 61), that argument cannot be upheld, as it is inadmissible under the fourth paragraph of Article 40 of the Statute of the Court of Justice, read in conjunction with Article 116(3) of the Rules of Procedure.
Totuși, în măsura în care Irlanda intenționează să arate, în contextul primului motiv, că RES nu implică un ajutor de stat în sensul articolului 87 alineatul (1) CE datorită absenței transferului unor resurse publice (Hotărârea Curții din 13 martie 2001, PreussenElektra, C-379/98, Rec., p. I-2099, punctele 59-61), acest argument nu poate fi admis având în vedere articolul 40 al patrulea paragraf din Statutul Curții coroborat cu articolul 116 alineatul (3) din Regulamentul de procedură.
Although the defendant does not comment on that point in its written pleadings, that argument contradicts the finding made at recital 39 to the contested decision that the RES does in fact involve the transfer of public resources.
Deși pârâta nu se pronunță cu privire la acest aspect în înscrisurile sale, acest argument contrazice constatarea efectuată la punctul 39 din decizia atacată potrivit căruia RES implică efectiv transferul de resurse publice.
Furthermore, that finding was not discussed by the applicants in the application.
În plus, constatarea respectivă nu a fost discutată de reclamante în cerere.
In effect, the application, taken in conjunction with the defence, determines the framework of the dispute which the applicants must accept in the state in which they find it at the time of their intervention.
Or, împreună cu memoriul în apărare, cererea stabilește cadrul litigiului pe care intervenientele trebuie să îl ia în starea în care se află în momentul intervenției lor.
Consequently, Ireland’s argument on that point is inadmissible in that it alters the scope of the subjectmatter of the dispute within the meaning of the caselaw cited at paragraph 153 above.
Prin urmare, argumentul respectiv al Irlandei este inadmisibil prin aceea că modifică sfera obiectului litigiului, în sensul jurisprudenței citate la punctul 153 de mai sus.
It must therefore be accepted that, in accordance with the concordant assessment made by the applicants and the defendant, the RES constitutes a system that involves the transfer of public resources within the meaning of Article 87(1) EC.
Prin urmare, trebuie să se admită că, în conformitate cu aprecierea concordantă a reclamantelor și a pârâtei, RES constituie un sistem care implică transferul de resurse publice, în sensul articolului 87 alineatul (1) CE.
It follows from all of the foregoing considerations that, apart from the argument that there was no transfer of public resources, the arguments put forward by Ireland and the VHI with respect to the first plea are admissible.
Din ansamblul considerațiilor care precedă rezultă că, în afara argumentului întemeiat pe lipsa transferului de resurse publice, argumentele Irlandei și ale VHI cu privire la primul motiv sunt admisibile.
(b) The applicability of the Altmark conditions
BUPA ȘI ALŢII/COMISIA b) Cu privire la aplicabilitatea condițiilor enunțate în Hotărârea Altmark
It must be borne in mind that the first plea is based, particularly, on the conditions laid down by the Court of Justice in Altmark, paragraph 89 above, a judgment delivered after the contested decision was adopted and the contents of which the Commission could not therefore have been aware of when it adopted its decision.
Trebuie amintit că primul motiv se întemeiază în special pe condițiile enunțate de Curte în Hotărârea Altmark, punctul 89 de mai sus, pronunțată ulterior adoptării deciziei atacate și, prin urmare, al cărei conținut nu putea fi cunoscut de Comisie la momentul adoptării deciziei sale.
In the contested decision, in order to justify the finding that there was no State aid in this case, the Commission relied primarily on the judgment in Ferring, paragraph 41 above (recital 40 to the contested decision).
Întradevăr, în decizia atacată, în scopul justificării absenței unui ajutor de stat în prezenta cauză, Comisia sa întemeiat, în principal, pe Hotărârea Ferring, punctul 41 de mai sus (punctul 40 din decizia atacată).
However, it must be stated that the Court of Justice did not place any temporal limitation on the scope of its findings in Altmark.
Or, se impune constatarea că, în timp, Curtea nu a limitat sfera enunțurilor făcute în Hotărârea Altmark, punctul 89 de mai sus.
In the absence of such a limitation ratione temporis, those findings resulting from an interpretation of Article 87(1) EC are therefore fully applicable to the factual and legal situation of the present case as it presented itself to the Commission when it adopted the contested decision.
În absența unei asemenea limitări temporale, aceste enunțuri care rezultă dintr-o interpretare a articolului 87 alineatul (1) CE sunt, prin urmare, pe deplin aplicabile situației de fapt și de drept din prezenta cauză, astfel cum se prezenta aceasta Comisiei atunci când a adoptat decizia atacată.
In that connection, it must be borne in mind that the interpretation which the Court of Justice gives of a provision of Community law is limited to clarifying and defining the meaning and scope of that provision as it ought to have been understood and applied from the time of its entry into force.
În această privință, trebuie amintit că interpretarea dată de Curte unei dispoziții de drept comunitar se limitează la lămurirea și la precizarea semnificației și a sferei acesteia, astfel cum ar fi trebuit înțeleasă și aplicată de la momentul intrării sale în vigoare.
It follows that the provision as thus interpreted may, and must, be applied even to legal relationships which arose and were established before the judgment in question and it is only exceptionally that, in application of a general principle of legal certainty which is inherent in the Community legal order, the Court may decide to restrict the right to rely upon a provision, which it has interpreted, with a view to calling in question legal relationships established in good faith.
Rezultă că dispoziția astfel interpretată poate fi și trebuie să fie aplicată chiar raporturilor juridice născute și constituite înainte de hotărârea în cauză, iar Curtea poate numai cu titlu excepțional, în aplicarea unui principiu general al securității juridice inerent ordinii juridice comunitare, să limiteze posibilitatea persoanelor interesate de a invoca o dispoziție pe care a interpretat-o în scopul de a pune în discuție raporturi juridice stabilite cu bună-credință.
However, such a restriction may be allowed only in the actual judgment ruling upon the interpretation sought (see, to that effect and by analogy, Case C-209/03 Bidar [2005] ECR I-2119, paragraphs 66 and 67, and Case C-292/04 Meilicke and Others [2007] ECR I-1835, paragraphs 34 to 36 and the caselaw there cited).
Or, o astfel de limitare nu poate fi admisă decât în însăși hotărârea care se pronunță asupra interpretării solicitate (a se vedea în acest sens și prin analogie Hotărârea Curții din 15 martie 2005, Bidar, C-209/03, Rec., p. I-2119, punctele 66 și 67, și Hotărârea Curții din 6 martie 2007, Meilicke și alții, C-292/04, Rep., p.
The Court considers that those considerations, which derive from caselaw dealing, in particular, with the national courts’ duty to apply Community law, apply
I-1835, punctele 34-36 și jurisprudența citată). Tribunalul apreciază că aceste considerații rezultate dintr-o jurisprudență care vizează în special
The Court must therefore examine whether and to what extent the contested decision is compatible with the criteria laid down in Altmark, the scope of which, as the applicants too acknowledge, to a large extent overlaps that of the criteria of Article 86(2) EC.
Prin urmare, trebuie analizat dacă și în ce măsură decizia atacată este compatibilă cu criteriile enunțate în Hotărârea Altmark, punctul 89 de mai sus, a căror sferă se suprapune într-o mare măsură, după cum admit și reclamantele, cu cea a criteriilor prevăzute la articolul 86 alineatul (2) CE.
However, in light of the particular nature of the SGEI mission relied on in this case, which consists in the obligation for all operators active on the Irish PMI market to comply with a number of obligations characterised by the contested decision as SGEI obligations, and which the Community judicature has thus far never had to consider, it is appropriate to apply the criteria formulated in Altmark, in accordance with the spirit and the purpose which prevailed when they were laid down, in a manner adapted to the particular facts of the present case.
Totuși, ținând cont de natura specială a misiunii SIEG invocate în speță, care constă în obligația pentru toți operatorii activi pe piața irlandeză a ASP de a respecta o serie de obligații calificate prin decizia atacată drept obligații SIEG și asupra cărora instanța comunitară nu a avut niciodată ocazia să se pronunțe până în prezent, trebuie să se aplice criteriile formulate în Hotărârea Altmark, punctul 89 de mai sus, conform spiritului și finalității care au condus la enunțarea acestora, în mod corespunzător datelor particulare ale prezentei cauze.
(c) The existence of an SGEI mission within the meaning of the first Altmark condition and Article 86(2) EC
c) Cu privire la existența unei misiuni SIEG în sensul primei condiții enunțate în Hotărârea Altmark și al articolului 86 alineatul (2) CE i) Observație prealabilă
According to the first Altmark condition (paragraph 89), the recipient undertaking must actually have public service obligations to discharge, and the obligations must be clearly defined.
Potrivit primei condiții enunțate în Hotărârea Altmark, punctul 89 de mai sus (punctul 89), întreprinderea beneficiară trebuie să fie însărcinată efectiv cu executarea unor obligații de serviciu public, iar aceste obligații trebuie definite în mod clar.
It is common ground between the parties that the concept of public service obligation referred to in that judgment corresponds to that of the SGEI as designated by the contested decision and that it does not differ from that referred to in Article 86(2) EC.
Părțile nu contestă faptul că noțiunea de obligație de serviciu public menționată prin această hotărâre corespunde celei a SIEG, astfel cum a fost acesta desemnat prin decizia atacată, și că această noțiune nu se deosebește de cea menționată la articolul 86 alineatul (2) CE.
In the context of the first and second pleas, the applicants essentially claimed that the concept of SGEI is a concept of Community law which is strict and objective in nature and compliance with which is subject to unlimited control by the Community institutions and not capable of being delegated to the national authorities.
În cadrul primului și al celui de al doilea motiv, reclamantele au arătat în principal că noțiunea de SIEG este o noțiune de drept comunitar care are un caracter strict și obiectiv, a cărei respectare este supusă unui control complet de către instituțiile comunitare, care nu ar putea fi delegat autorităților naționale.
Although the Member States have a certain latitude as to the manner in which they propose to ensure and regulate the provision of an SGEI, the determination of the SGEI depends on a set of objective criteria, such as the universality of the service and its compulsory nature, the presence of which must be verified by the institutions.
Deși statele membre au o anumită libertate de acțiune cu privire la modul în care înțeleg să asigure și să reglementeze prestarea unui SIEG, stabilirea SIEG respectiv ar depinde de o serie de criterii obiective precum universalitatea serviciului și caracterul său obligatoriu, a căror prezență ar trebui verificată de către instituții.
In the present case, on the other hand, there is no obligation, or indeed mission, of general interest imposed on insurers to provide certain PMI services and those services are not available to the entire Irish population.
În schimb, în speță, nu ar exista o obligație, nici chiar o misiune de interes general impusă asigurătorilor de a presta anumite servicii ASP, iar aceste servicii nu ar fi accesibile întregii populații irlandeze.
PMI services are merely optional, indeed ‘luxury’, financial services and are not intended to replace the public social security system.
Serviciile ASP nu ar reprezenta decât servicii financiare facultative sau chiar „de lux” și nu ar viza să înlocuiască sistemul public de securitate socială.
Furthermore, the contested decision designates only PMI obligations, and not PMI services as such, as SGEIs.
În plus, decizia atacată nu ar desemna drept SIEG decât obligațiile ASP, dar nu serviciile ASP ca atare.