natgillin/translations-raw huggingface dataset:
‘(1) Can an interested party within the meaning of Article 21 of Regulation No 2201/2003 apply for nonrecognition of a judicial decision if no application has been submitted for recognition of that decision?
„1) O parte interesată în sensul articolului 21 din Regulamentul nr. 2201/2003 poate solicita refuzul recunoașterii unei hotărâri judecătorești, fără să fi fost formulată o cerere de recunoaștere a hotărârii respective?
(2) If the answer to Question 1 is in the affirmative: how is a national court, when examining an application for nonrecognition of a decision, brought by a person against whom that decision is to be enforced, to apply Article 31(1) of Regulation No 2201/2003, which states: Neither the person against whom enforcement is sought, nor the child shall, at this stage of the proceedings, be entitled to make any submissions on the application?
2) În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, atunci când examinează cererea de refuz al recunoașterii hotărârii formulată de persoana față de care hotărârea este executorie, cum trebuie instanța națională să aplice articolul 31 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2201/2003, care prevede că «[…] [nici] persoana împotriva căreia se solicită executarea, [nici] copilul [nu pot], în această fază a procedurii, să prezinte observații»?
(6) Does the prohibition in Article 24 of Regulation No 2201/2003 of review of the jurisdiction of the court of the Member State of origin mean that, if it is unable to review the jurisdiction of the court of the Member State of origin and cannot identify any other grounds for nonrecognition of decisions as set out in Article 23 of Regulation No 2201/2003,
3) Instanța națională la care titularul răspunderii părintești a formulat cererea de refuz al recunoașterii hotărârii instanței din statul membru de origine,
(3) Is the national court which has received an application by the holder of parental responsibility for nonrecognition of that part of the decision of the court of
2201/2003 înseamnă că instanța națională în fața căreia a fost formulată cererea de recunoaștere sau de refuz al recunoașterii hotărârii judecătorești pronunțate de o instanță străină, care nu ar putea să verifice competența instanței
VIEW OF MS SHARPSTON — CASE C-195/08 PPU a national court which has received an application for recognition or nonrecognition of a decision of a foreign court is obliged to recognise the decision of the court of the Member State of origin ordering the child’s return if the court of the Member State of origin failed to observe the procedures laid down in the regulation when deciding on the issue of the child’s return?” in Article 1, as follows: ‘since one factor characteristic of the situations under consideration consists in the fact that the abductor claims that his action has been rendered lawful by the competent authorities of the State of refuge, one effective way of deterring him would be to deprive his actions of any practical or juridical consequences.
LUARE DE POZIŢIE A AVOCATULUI GENERAL SHARPSTON — CAUZA C-195/08 PPU din statul de origine și care nu a constatat alte motive de refuz al recunoașterii hotărârilor definite la articolul 23 din Regulamentul nr. 2201/2003, trebuie să recunoască hotărârea prin care se dispune înapoierea copilului de către instanța din statul membru de origine dacă aceasta din urmă nu a respectat procedura prevăzută de regulament în vederea soluționării chestiunii înapoierii copilului?” enunțate la articolul 1, după cum urmează: „dat fiind că un element caracteristic al situațiilor reglementate rezidă în aceea că răpitorul pretinde ca acțiunea sa să fie declarată legală de autoritățile competente din statul de refugiu, un mijloc eficace de descurajare a acestuia este privarea acțiunilor sale de orice consecință pe plan practic și juridic.
The Convention, in order to bring this about, places at the head of its objectives the restoration of the status quo, by means of “the prompt return of children wrongfully removed to or retained in any Contracting State”.’ 6
Pentru a înfăptui aceasta, convenția consacră în primul rând între obiectivele sale restabilirea statu quo-ului, prin intermediul «înapoierii imediate a copiilor deplasați sau reținuți în mod ilegal în toate statele contractante»” 6. [traducere liberă]
The Court having decided to deal with the reference under the urgent proced- ure governed by Article 104b of its Rules of Procedure, written observations were submitted by the mother, the father, the Lithuanian Government and the Commission, the only parties authorised to make submissions at that stage.
Întrucât Curtea a decis să soluționeze trimiterea preliminară potrivit procedurii de urgență reglementate la articolul 104c din Regulamentul de procedură, au fost depuse observații scrise de către mamă, de către tată, de către guvernul lituanian și de către Comisia Comunităților Europene, singurele părți abilitate să intervină în această fază a procedurii.
The same parties, together with the German, French, Latvian, Netherlands and United Kingdom Governments, took part in the hearing on 26 and 27 June 2008.
Aceleași părți, alături de guvernele german, francez, leton, olandez și al Regatului Unit, au participat la ședința din 26 și din 27 iunie 2008.
It is clear from its preamble, in particu- lar recitals 17, 21, 23 and 24, and from the provisions of Article 11, that the Regulation shares the same aim of ensuring, in principle and other than in special circumstances, the child’s swift and automatic return to the Member State from which he or she has been removed and where he or she was habitually resident before the removal. 7
Din preambulul regulamentului și, mai cu seamă, din considerentele (17), (21), (23) și (24), precum și din prevederile articolului 11 reiese în mod clar că acesta are în vedere aceleași obiective, urmărind să asigure, în principiu și în lipsa unor împrejurări deosebite, înapoierea rapidă și automată a copilului în statul membru al reședinței obișnuite înainte de deplasarea sa ilicită 7.
Aims and principles of the Convention and the Regulation
Obiectivele și principiile convenției și ale regulamentului
6 — Report available on the website of the Hague Conference on Private International Law, point 16.
6 — Raport disponibil pe pagina de internet a Conferinței de la Haga de drept internațional privat, punctul 16.
One may add the further justification that ‘the parent who removes the child has one absolute ally: time. As time passes, links with the old home environment become increasingly extenuated, and it becomes increasingly difficult to aspire to restore the former status quo’ (Hugues Fulchiron, ‘La lutte contre les enlèvements d’enfants’, in Le nouveau droit communautaire du divorce et de la responsabilité parentale, Dalloz, 2005).
Putem adăuga, drept justificare, că „[p]ărintele care deplasează copilul dispune de un aliat necondiționat: timpul.
The prompt and effective return of the child is therefore an imperative requirement.
Înapoierea imediată și efectivă a copilului reprezintă, așadar, o exigență imperativă.
7 — See also the ‘Practice Guide for the application of the new Brussels II Regulation’ (drawn up by the Commission in consultation with the European Judicial Network in civil and commercial matters, hereinafter ‘the Practice Guide’), Section VII, p.
7 — A se vedea de asemenea „Guide pratique pour l’application du nouveau règlement Bruxelles II” (document întocmit de serviciile specializate ale Comisiei în consultare cu rețeaua judiciară europeană, denumit în continuare „ghidul practic”), secțiunea VII, p.
37: ‘The Regulation aims at deterring parental child abduction between Member States and, if such nevertheless takes place, ensuring the prompt return of the child to his or her Member State of origin’.
37: „Regulamentul vizează descurajarea răpirilor de copii între statele membre și, dacă, în pofida tuturor eforturilor, acestea au loc, asigurarea înapoierii rapide a copilului în statul său de origine.”
The Pérez-Vera Report on the Convention summarises its objectives, which appear
Raportul Pérez-Vera cu privire la convenție rezumă obiectivele acesteia,
RINAU with the aim of establishing an area of freedom, security and justice to which all the Member States have committed themselves in the Treaties.
Acest fapt ar fi total incompatibil cu obiectivul de instituire a unui spațiu de libertate, securitate și justiție la care au subscris toate statele membre în cadrul tratatelor.
In addition, it is clear from recitals 12 and 17 in particular, and from the provisions of Articles 8, 10 and 11, that the Regulation also aims to give the courts of the same Member State substantive jurisdiction to decide questions of custody and access, and to maintain that jurisdiction, while confirming the role of the courts of the Member State to which the child has been removed with regard to his or her return.
În plus, în special din considerentele (12) și (17), precum și din dispozițiile articolelor 8, 10 și 11 rezultă că regulamentul vizează deopotrivă să atribuie instanțelor din statul menționat competența de fond în ceea ce privește soluționarea chestiunilor privind încredințarea și dreptul de vizită și să păstreze această competență, confirmând totodată rolul instanțelor din statul membru în care a fost deplasat copilul, în ceea ce privește înapoierea acestuia.
Finally, the most important principle governing both the Convention and the Regulation is beyond any doubt that of protecting the superior interests of the child (see in particular the preamble to the Convention and recitals 12 and 13 in the preamble to the Regulation, together with Articles 12, 15 and 23 thereof; see also Article 3(1) of the United Nations Convention on the Rights of the Child 9and Article 24(2) of the Charter of Fundamental Rights of the European Union 10).
În sfârșit, nu încape nicio îndoială că cel mai important principiu care stă atât la baza convenției, cât și a regulamentului este respectarea interesului superior al copilului [a se vedea în special preambulul convenției, considerentele (12) și (13), precum și articolele 12, 15 și 23 din regulament; a se vedea de asemenea articolul 3 din Convenția ONU privind drepturile copilului 9și articolul 24 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene 10].
A principle which underpins the Regulation as a whole is that of cooperation and mutual confidence between the courts and authorities of the Member States, which implies that decisions of the courts of the Member State of the child’s habitual residence 8should in principle be recognised and enforced automatically (see in particular recitals 18, 21, 23 and 25, and Articles 21, 24, 26 and 42).
Un principiu care stă la baza întregului regulament este acela al cooperării și încrederii reciproce dintre instanțele și autoritățile statelor membre, ceea ce implică în fond recunoașterea și executarea în mod automat a hotărârilor pronunțate de instanțele statui membru unde își avea reședința obișnuită copilul 8 [a se vedea în special considerentele (18), (21), (23) și (25), precum și articolele 21, 24, 26 și 42].
That principle too was invoked, emphatically, at the hearing, and I can only agree that the superior interests of the child must indeed be paramount in all circumstances.
Acest principiu a fost deopotrivă invocat cu putere cu ocazia ședinței și nu putem decât să ne raliem concluziei că interesul superior al copilului trebuie cu adevărat să prevaleze în toate împrejurările.
The fundamental significance of this principle was brought into focus at the hearing when counsel for the mother suggested that the Lithuanian courts might consider that the objectivity of the German courts was not guaranteed in a dispute between a German father and a Lithuanian mother.
Importanța fundamentală a acestui principiu a fost evidențiată cu prilejul ședinței, atunci când avocatul care o reprezenta pe mamă a sugerat că instanțele lituaniene ar putea considera că obiectivitatea tribunalelor germane nu ar fi garantată în cadrul unui litigiu între un tată german și o mamă lituaniană.
It is clear that to allow recognition to be refused on the basis of such doubts (whether they are or are not in fact felt by the Lithuanian courts) would negate the whole system which the Regulation seeks to establish. It would also be wholly incompatible
Este evident că admiterea unui refuz al recunoașterii întemeiat pe astfel de îndoieli (fie că sunt sau nu sunt împărtășite de instanțele lituaniene) ar anula complet întregul sistem instituit prin regulament.
However, I should like to qualify that statement in the context of the child’s return to the Member State of habitual residence.
Cu toate acestea, am dori să nuanțăm aceste afirmații în ceea ce privește înapoierea copilului în statul membru al reședinței obișnuite.
It is clear that the Convention and the Regulation are based on the principle that, in the event of a child’s wrongful removal or retention, his or her superior interests do indeed always require that return, except only in
În mod evident, convenția și regulamentul se întemeiază pe principiul că, în cazul deplasării sau al neînapoierii ilicite a unui copil, interesul său superior impune cu adevărat întotdeauna înapoierea sa, cu singura excepție a unor circumstanțe
8 — I shall use henceforth the short form ‘Member State of habitual residence’ to refer to the State from which the child has been removed and where he or she was habitually resident before the removal.
8 — Vom utiliza în continuare formula prescurtată „stat membru al reședinței obișnuite” pentru a desemna statul din care a fost deplasat copilul și în care își avea reședința obișnuită înainte de deplasare.
9 — Of 20 November 1989, ratified by all the Member States.10 — OJ 2000 C 364, p.
9 — Din 20 noiembrie 1989, ratificată de toate statele membre.10 — JO 2000, C 364, p. 1 (sau, mai recent, JO 2007, C 303, p. 1).
VIEW OF MS SHARPSTON — CASE C-195/08 PPU which have contributed to that situation, it would seem in any event that the cooperation between courts and authorities which the Convention and the Regulation seek to ensure did not function in an ideal manner.
LUARE DE POZIŢIE A AVOCATULUI GENERAL SHARPSTON — CAUZA C-195/08 PPU toți factorii care au contribuit la apariția acestei situații, se pare, în orice caz, că nu a funcționat în mod ideal cooperarea dintre instanțele și autoritățile centrale preconizată de convenție și de regulament.
With hindsight, moreover, it seems clear that the result sought by the Convention and the Regulation would not have been obstructed in the same way if the father had applied directly to the Oranienburg court as soon as the Klaipėda court had issued its nonreturn order.
Pe de altă parte, analizând retrospectiv, pare evident că rezultatul urmărit de convenție și de regulament nu ar fi părut tot atât de îndepărtat dacă tatăl s-ar fi adresat direct Amtsgericht Oranienburg de îndată ce Klaipėdos apygardos teismas a pronunțat decizia privind neînapoierea copilului 11.
11 certain clearly-defined situations set out in Articles 13 and 20 of the Convention (read, in so far as Article 13(b) is concerned, in conjunction with Article 11(4) of the Regulation).
specifice, expuse la articolele 13 și 20 din convenție [articolul 13 litera (b) trebuind coroborat cu articolul 11 alineatul (4) din regulament].
That, it seems to me, is perfectly coherent, and even necessary.
Considerăm această observație pe deplin coerentă și chiar necesară.
A child can have no interest in being dragged from one Member State to another by a parent in quest of the court which he or she supposes will be the most sympathetic to his or her cause.
Nu ar putea exista niciun interes al copilului de a se lăsa purtat din stat membru în stat membru de un părinte aflat în căutarea instanței pe care o consideră cea mai disponibilă să îi acorde câștig de cauză.
I would add that a return to the Member State of habitual residence does not necessarily imply the child’s return to the home of the parent left behind, or separation from the abducting parent.
Adăugăm totodată că înapoierea copilului în statul membru al reședinței obișnuite nu presupune totuși în mod obligatoriu întoarcerea sa la părintele părăsit și separarea de părintele care la răpit.
Those are separate questions, to be decided by the competent court, which must take account of all the emotional, psychological and material aspects of the situation and which must, in deciding, accord paramount importance to the child’s superior interests.
Acestea reprezintă aspecte distincte, care trebuie soluționate de instanța competentă luând în considerare toate aspectele afective, psihologice și materiale specifice situației și acordând prioritate, la luarea deciziei, interesului superior al copilului.
However the situation came about, I think it will be helpful, before endeavouring to answer the questions raised by the Supreme Court of Lithuania, to examine the course taken by the procedure in the light of the relevant provisions of the Convention and the Regulation.
În orice caz, considerăm utilă, înainte de a încerca să oferim un răspuns întrebărilor adresate de Lietuvos Aukščiausiasis teismas, examinarea derulării procedurii din perspectiva dispozițiilor relevante ale convenției și ale regulamentului.
It is above all in the light of those aims and principles that the provisions of the Regulation must, in my view, be interpreted.
Prin urmare, în principal în lumina acestor obiective și principii, este necesar, în opinia noastră, să fie interpretate dispozițiile regulamentului.
The course taken by the procedure, examined in the light of the relevant provisions
Derularea procedurii, privită din perspectiva dispozițiilor relevante
However, one cannot but observe that, in the present case, the fundamental aim of depriving the actions of the abducting parent of any practical or juridical consequences by ensuring the child’s prompt return is far from having been achieved.
Cu toate acestea, se impune a constata că, în speță, scopul fundamental de a priva acțiunea părintelui care a răpit copilul de orice consecințe pe plan practic și juridic prin asigurarea înapoierii imediate și efective a copilului este foarte departe de a fi fost atins.
First of all, it is neither denied nor deniable that the German courts had jurisdiction to hear the divorce proceedings under Article 3(1)(a) of the Regulation, as all the residence requirements listed there were fulfilled at the time when the proceedings were initiated.
Pentru început, este necontestat și totodată incontestabil că instanțele germane erau competente să soluționeze acțiunea de divorț potrivit articolului 3 alineatul (1) litera (a) din regulament, la momentul formulării acțiunii fiind întrunite toate condițiile privind reședința impuse de regulament.
Although, from the information available to the Court, it is not possible to identify precisely and with certainty all the factors
Fără a fi posibil ca, pornind de la informațiile de care dispune Curtea, să fie identificați cu precizie și cu certitudine
11 — See point 34 et seq. below.
11 — A se vedea punctul 34 și următoarele.
Next, it appears to be common ground that the child was indeed wrongfully retained for the purposes of the Convention (Article 3) and the Regulation (Article 2(11)).
În continuare, pare cert că ne aflăm în prezența unui caz de „neînapoiere ilicită” a copilului în sensul convenției (articolul 3) și al regulamentului (articolul 2 punctul 11).
At the time when the mother announced her intention not to return to Germany with the child, custody rights were actually exercised by both parents jointly, by virtue of German law, and the father had consented only to a two-week trip to Lithuania.
La data la care mama și-a făcut cunoscută intenția de a nu reveni în Germania alături de copil, acesta fusese încredințat efectiv în comun celor doi părinți, în temeiul dreptului german, iar tatăl nu își dăduse acordul decât pentru o deplasare de două săptămâni în Lituania.
It may be noted here that, by virtue of Article 21(1) of the Regulation, that provisional award of custody was to be recognised in Lithuania ‘without any special procedure being required’ — but that, under Article 21(3), it would have been open to the father to apply for a decision that it should be recognised, or to the mother to apply for a decision that it should not be recognised, both ‘in accordance with the procedures provided for in Section 2’.
Se poate observa în acest moment că, în temeiul articolului 21 alineatul (1) din regulament, încredințarea provizorie a copilului trebuia să fie recunoscută în Lituania „fără a fi necesar să se recurgă la vreo procedură” – însă, pe baza alineatului (3) al aceluiași articol, tatăl ar fi putut să solicite recunoașterea hotărârii de încredințare sau mama ar fi putut solicita un refuz al recunoașterii, „în conformitate cu procedurile prevăzute de secțiunea 2”.
Neither, however, took that course.
Totuși, niciunul dintre aceste demersuri nu a fost întreprins.
Then, on 30 October 2006, on the basis, essentially, of Article 12 of the Convention, the father requested the competent Lithuanian court (namely the Klaipėda court) to order the child’s return.
În continuare, la 30 octombrie 2006, în special în temeiul articolului 12 din convenție, tatăl a solicitat instanței lituaniene competente (în speță Klaipėdos apygardos teismas) să dispună înapoierea copilului.
I would point out here that, even though he did not do so until sole custody had been awarded to him and confirmed on appeal, there was nothing to prevent him from making that application as soon as the child had failed to be returned.
Evidențiem că, deși nu a întreprins acest demers decât după ce copilul ia fost încredințat în mod exclusiv, decizie confirmată ulterior, nimic nu îl împiedica pe tată să formuleze această cerere de îndată ce s-ar fi concretizat neînapoierea copilului.
Thus, as the conditions for a displacement of jurisdiction set out in Article 10 of the Regulation were not satisfied, the jurisdiction conferred by Article 8 in all matters of parental responsibility remained with the courts of the Member State of the child’s habitual residence immediately before the wrongful retention, namely Germany.
Astfel, nefiind întrunite condițiile prevăzute la articolul 10 din regulament pentru transferul de competență, instanțele din statul membru al reședinței obișnuite a copilului imediat înaintea neînapoierii sale ilicite – mai exact Germania – păstrau competența consacrată la articolul 8 pentru a soluționa orice problemă legată de răspunderea părintească.
With inescapable logic — confirmed, if need be, by Article 12(1) of the Regulation — the specific court concerned was that before which the divorce proceedings were pending, namely the Oranienburg court.
Urmând o logică elementară – confirmată, dacă mai era nevoie, de articolul 12 alineatul (1) din regulament – instanța în cauză era cea pe rolul căreia se găsea acțiunea de divorț, mai exact Amtsgericht Oranienburg.
The child should have been brought back to Germany on 6 August 2006.
Copilul ar fi trebuit să revină în Germania la 6 august 2006.
When the mother announced her intention of remaining in Lithuania with the child, the father first applied to the court which had jurisdiction in matters of parental responsibility (the Oranienburg court) which, on 14 August 2006, provisionally granted him sole custody.
Întrucât mama își anunțase intenția de a se deplasa în Lituania alături de copil, tatăl a sesizat mai întâi instanța competentă în materia răspunderii părintești (Amtsgericht Oranienburg), care, la 14 august 2006, ia încredințat copilul în mod exclusiv, cu titlu provizoriu.
The mother appealed, but that award of custody was upheld by the Brandenburg appeal court on 11 October following.
În recursul declarat de mamă, această încredințare a fost confirmată de Branderburgisches Oberlandesgericht la 11 octombrie 2006.
In the event, the Lithuanian court gave its decision — refusing the child’s return — on 22 December 2006, slightly over seven weeks after the application was lodged. 12
În speță, tribunalul ituanian a pronunțat decizia – de refuz al înapoierii – la 22 decembrie 2006, cu puțin peste șapte săptămâni după ce a fost sesizat 12.