natgillin/translations-raw huggingface dataset:
— the lifetime cover requirement ensured that insurers would not reject the policyholders when they became sick or old;
— obligația de acoperire pe viață evită ca asigurătorii ASP să respingă persoanele asigurate când acestea se îmbolnăvesc sau când îmbătrânesc;
— community rating imposed upon the insurers the obligation to apply the same premium to all policyholders for the same type of product irrespective of their health status, age or sex; premiums would therefore be fixed at a higher rate than young persons would have to pay for PMI services priced on the basis of risk assessment and premiums paid by old or sick persons would be much more affordable than if they were fixed by reference to the risk covered; thus, community rating constituted the very basis of inter-generational solidarity and provided all insured persons with the certainty that the advent of a chronic illness or serious injury would not render the cost of cover unaffordable;
— tarifarea comună impune asigurătorilor ASP obligația de a aplica aceeași primă tuturor persoanelor asigurate pentru același tip de produs, indiferent de starea lor de sănătate, de vârstă sau de sex; prin urmare, primele ar fi stabilite la un nivel mai ridicat decât cel pe care persoanele tinere ar trebui să îl plătească pentru o prestare de servicii ASP a cărei tarifare s-ar baza pe o evaluare a riscului, iar primele plătite de către persoanele în vârstă sau bolnave ar fi mult mai abordabile decât dacă acestea ar fi stabilite în funcție de riscul asigurat; astfel, tarifarea comună este însuși fundamentul solidarității între generații, garantând tuturor persoanelor asigurate că apariția unei boli cronice sau a unei răni grave nu face inaccesibil costul acoperirii;
— last, the regulations on minimum benefits ensured that the products proposed would respect certain minimum quality standards, although PMI insurers were free to design their insurance products.
— în sfârșit, reglementarea privind prestațiile minime garantează că produsele propuse respectă anumite standarde de calitate minimă, deși asigurătorii ASP sunt liberi să își definească produsele de asigurare.
As regards the applicants’ denial, in their complaint, that the obligations referred to in paragraph 41 above constitute SGEI obligations, the Commission considered, in essence, that the national authorities were entitled to take the view that certain services were in the general interest and must be provided by means of SGEI obligations when market forces were not sufficient to ensure that they would be provided.
În ceea ce privește contestarea de către reclamante, în cadrul plângerii formulate, a faptului că obligațiile menționate la punctul 41 de mai sus reprezintă obligații SIEG, Comisia a considerat, în esență, că autoritățile naționale au libertatea de a considera că anumite servicii sunt de interes general și trebuie asigurate prin intermediul unor obligații SIEG atunci când forțele pieței nu sunt suficiente pentru a garanta prestarea acestora.
The Commission further observed that in the absence of harmonisation at Community level in the medical insurance sector, the national authorities were competent to
În plus, Comisia a observat că, în lipsa armonizării la nivel comunitar privind sectorul asigurării de sănătate, autoritățile naționale sunt competente
In that regard, the Commission observed that the freedom left to operators in Ireland to fix prices and define their insurance products did not call into question the fact that the obligations laid down by the relevant legislation constituted SGEI obligations in so far as the obligations served to achieve the objectives of a mission of general economic interest (‘SGEI mission’), such as access by anyone living in Ireland to a certain level of PMI services at affordable prices and on similar conditions of quality.
În această privință, Comisia a arătat că libertatea lăsată în Irlanda operatorilor de a stabili prețurile și de a-și defini produsele de asigurare nu pune în discuție faptul că obligațiile prevăzute prin legislația relevantă constituie obligații SIEG, în măsura în care obligațiile respective servesc la atingerea obiectivelor unei misiuni de serviciu de interes economic general (denumită în continuare „misiunea SIEG”), precum accesul oricărei persoane care locuiește în Irlanda la un anumit nivel de servicii ASP la un preț accesibil și în condiții de calitate similare.
In that regard, the Commission considered that the Irish authorities had not made a manifest error by qualifying as SGEIs certain services going beyond those offered by the public social security scheme and accepted, in consequence, that the obligations at issue in the present case might be qualified as SGEI obligations within the meaning of Community law (recitals 42 to 49 to the contested decision).
În această privință, Comisia a considerat că autoritățile irlandeze nu au săvârșit o eroare vădită calificând drept SIEG servicii care le depășesc pe cele oferite de sistemul public de securitate socială și, prin urmare, a admis că obligațiile din speță pot fi calificate drept obligații SIEG în sensul dreptului comunitar (punctele 42-49 din decizia atacată).
The Commission then found, in substance, that the application of the RES was strictly necessary in order to maintain stability on the relevant market, to neutralise the differential in risk profiles between PMI insurers and to compensate for the discharge of the SGEI obligations in question.
În continuare, Comisia a constatat, în esență, că aplicarea RES este strict necesară menținerii stabilității pieței relevante, neutralizării variabilei profilurilor de risc între asigurătorii ASP și compensării executării obligațiilor SIEG în cauză.
It thus concluded that the RES was proportionate (recitals 50 to 59 to the contested decision).
Aceasta a concluzionat astfel că RES are un caracter proporțional (punctele 50-59 din decizia atacată).
As regards the necessity of the RES, the Commission observed that economic studies had highlighted the fact that in a community rated system, and notwithstanding the open enrolment obligation, PMI insurers would, in the absence of the RES, have a strong incentive to target, using selective marketing strategies, for example, low-risk, healthy consumers in order to be able to charge a lower community rate then their competitors.
În ceea ce privește necesitatea RES, Comisia a arătat că studii economice au pus în evidență faptul că, într-un sistem de tarifare comună și în pofida obligației de aderare deschisă, asigurătorii ASP ar fi, în lipsa RES, puternic stimulați să vizeze, de exemplu, prin intermediul unor strategii de marketing selective, consumatorii cu risc redus și pe cei sănătoși în scopul stabilirii unei prime comune mai puțin ridicate decât cea a concurenților lor.
The Commission also observed that, in those circumstances, even in the absence of active risk selection, consumers would be likely to change insurers, which could give rise to spiralling costs for PMI insurers whose risk profile is made up of a greater proportion of insured persons in poor health.
Aceasta a arătat de asemenea că, în aceste circumstanțe, chiar în lipsa selecției active a riscurilor, consumatorii ar fi susceptibili să schimbe asigurătorul, ceea ce ar putea determina o spirală de costuri sporite pentru asigurătorii ASP al căror profil de risc este constituit de o proporție mai importantă de persoane asigurate având o stare precară de sănătate.
As regards the Irish PMI market, the Commission considered, in light of the Report of the Society of Actuaries in Ireland of April 2002 and the available data, that the situation could change and lead to a ‘spiralling down’ since some PMI insurers had attempted to attract young and presumably healthier consumers, by means of a strategy based on risk selection rather than one of quality or efficiency (footnote 9 to the contested decision).
În ceea ce privește piața irlandeză a ASP, Comisia a considerat, având în vedere raportul Irish Society of Actuaries din aprilie 2002 și datele disponibile, că situația actuală se poate schimba și că se poate ajunge la o „spirală mortală” în măsura în care anumiți asigurători ASP încercaseră să atragă consumatori tineri și, prin urmare, presupuși sănătoși mai curând prin intermediul unei strategii de selecție a riscurilor decât prin intermediul unei strategii de calitate și de eficiență (nota de subsol nr. 9 din decizia atacată).
Consequently, the Commission concluded that although such market instability had not yet been observed, the danger of risk selection on the Irish PMI market based on community rating could not be excluded, so that it was necessary to maintain stability on that market by introducing the RES, which ensured an appropriate distribution of risks on that market.
Pe cale de consecință, aceasta a considerat că, deși nu sa putut observa încă o instabilitate a pieței, nu poate fi exclus pericolul unei selecții a riscurilor pe piața irlandeză a ASP bazată pe o tarifare comună, astfel încât este necesară menținerea stabilității acestei piețe prin introducerea RES care garantează o repartiție adecvată a riscurilor pe piața respectivă.
In fact, in a PMI market with a risk-based rating, the RES would not be necessary (recitals 50 to 52 to the contested decision).
Întradevăr, pe o piață a ASP cu tarifare bazată pe risc, RES nu ar fi necesar (punctele 50-52 din decizia atacată).
As regards the proportionality of the RES, the Commission observed, in substance, that an unequal distribution of risks among PMI insurers did not lead automatically to the activation of the RES, but that the RES would be activated when certain conditions were met and, in particular, when certain percentages of risk differential were reached.
Cu privire la caracterul proporțional al RES, pe de o parte, Comisia a arătat, în esență, că o repartizare inegală a riscurilor între asigurătorii ASP nu determină în mod automat declanșarea RES, ci acesta intervine atunci când sunt îndeplinite anumite condiții și în special atunci când sunt atinse anumite procente de variabilă a riscurilor.
It further observed that the RES limited transfers of payments between PMI insurers to the level strictly necessary to neutralise the differential between their risk profiles.
Pe de altă parte, Comisia a observat că RES limitează transferurile de plăți între asigurătorii ASP la nivelul strict necesar neutralizării variabilei între profilurile de risc ale acestora.
It considered that a system which compensates PMI insurers for expenditure incurred in covering ‘bad’ risks in excess of the market average was strictly necessary to compensate for the SGEI obligations with which they are entrusted, which prohibit them from setting premiums by reference to the risk insured and from rejecting ‘bad’ risks.
Aceasta a considerat că un sistem care despăgubește asigurătorii ASP pe baza cheltuielilor suportate pentru acoperirea riscurilor „rele” superioare mediei pieței este strict necesar compensării obligațiilor SIEG puse în sarcina acestora, care le interzic să stabilească cuantumul primelor în funcție de riscul asigurat și să respingă riscurile „rele”.
The Commission also observed that not all payments by PMI insurers to insured persons were equalised, as the RES provided for a specific ceiling corresponding to the level of benefits received by most insured persons on the Irish PMI market, to the exclusion of ‘luxury’ services.
În plus, Comisia a arătat că nu toate rambursările asigurătorilor ASP către persoanele asigurate determină o egalizare, RES prevăzând un plafon determinat, corespunzător nivelului prestațiilor de care beneficiază majoritatea persoanelor asigurate pe piața irlandeză a ASP, cu excepția prestațiilor „de lux”.
It also observed that the RES took account of the average costs of the insurer generated by claims for reimbursement in such a way as to avoid an equalisation of the average cost per cell of insured persons and to allow the PMI insurers to keep the benefit of their own efficiencies. Last, the Commission
Aceasta a observat de asemenea că RES ține cont de costurile medii ale asigurătorului, generate de cererile de rambursare, astfel încât să se evite o egalizare a costului mediu pe categorie de persoane asigurate și să permită asigurătorilor ASP să mențină câștigurile obținute datorită
2008 — CASE T-289/03 considered that the RES limited the application of the health status weight, for the purpose of determining the risk profile, to 50% of the observed use of hospital facilities (also called ‘market experience’), which was an additional guarantee to encourage insurers to promote shorter hospital stays, early detection and best practice generally.
În sfârșit, Comisia a considerat că RES limitează aplicarea factorului ponderării stării de sănătate în scopul stabilirii profilului de risc, la 50 % din utilizarea supravegheată a capacităților de spitalizare (denumită de asemenea „experiența pieței”), ceea ce reprezintă o garanție suplimentară pentru ai stimula pe asigurători să promoveze reducerea duratei spitalizărilor, depistarea precoce și o bună gestiune în general.
The Commission noted that, in consequence, the RES never equalised the entire market risk differential (recitals 27, 28 and 53 to 57 to the contested decision).
Comisia a observat că, în consecință, RES nu ar egaliza niciodată totalitatea variabilei riscurilor pe piață (punctele 27, 28 și 53-57 din decizia atacată).
The Commission concluded that, even if the compensation for SGEI obligations must be regarded as State aid within the meaning of Article 87(1) EC, the aid element was compatible with the common market under Article 86(2) EC, without prejudice to its compatibility with other rules of Community law, in particular with the third non-life insurance directive, examination of which must take place in the appropriate procedures (recitals 60 and 61 to the contested decision).
Comisia a concluzionat că, deși compensarea obligațiilor SIEG trebuie considerată drept un ajutor de stat în sensul articolului 87 alineatul (1) CE, elementul de ajutor este compatibil cu piața comună în temeiul articolului 86 alineatul (2) CE, fără a aduce atingere unei eventuale compatibilități cu alte norme de drept comunitar, în special cu A treia directivă privind asigurarea generală, a cărei analiză ar trebui efectuată în cadrul procedurilor corespunzătoare (punctele 60 și 61 din decizia atacată).
By letter of 2 June 2003, in response to the applicants’ letter of 7 May 2003, the Commission informed the applicants that it had concluded that the RES did not constitute State aid within the meaning of Article 87(1) EC or could be declared compatible with the common market pursuant to Article 86(2) EC.
Prin scrisoarea din 2 iunie 2003, ca răspuns la scrisoarea reclamantelor din 7 mai 2003, Comisia le-a informat pe acestea cu privire la faptul că a considerat că RES nu reprezintă un ajutor de stat în sensul articolului 87 alineatul (1) CE sau că poate fi declarat compatibil cu piața comună în temeiul articolului 86 alineatul (2) CE.
By letter of 6 June 2003, the Commission, at the applicants’ request, sent the applicants a copy of the contested decision, which they received on 11 June 2003.
Prin scrisoarea din 6 iunie 2003, Comisia a comunicat, la cererea reclamantelor, o copie a deciziei atacate pe care acestea au primit-o la 11 iunie 2003.
By letter of 23 July 2003, the Commission confirmed to the applicants that the contested decision involved rejection of their complaint and, in response to a further request, sent them a list of seven economic studies submitted in support of the notification by the Irish authorities, which, according to the Commission, were ‘publicly available’.
Prin scrisoarea din 23 iulie 2003, Comisia a confirmat reclamantelor că decizia atacată implică respingerea plângerii lor și le-a comunicat acestora, ca răspuns la o altă cerere a lor, o listă conținând șapte studii economice prezentate în susținerea notificării autorităților irlandeze, precizând că acestea fac parte din „domeniul public”.
By application lodged at the Registry of the Court of First Instance on 20 August 2003, the applicants brought the present action.
Prin cererea introductivă înregistrată la grefa Tribunalului la 20 august 2003, reclamantele au introdus prezenta acțiune.
Pursuant to Article 14(1) of the Rules of Procedure of the Court of First Instance, the Court decided to allocate the case to a chamber of extended composition.
În temeiul articolului 14 alineatul (1) din Regulamentul de procedură al Tribunalului, acesta din urmă a decis să atribuie cauza unui complet de judecată extins.
By separate document lodged at the Court Registry on the same date, the applicants requested the Court, in accordance with Article 76a of the Rules of Procedure, to adjudicate under an expedited procedure.
Prin înscris separat înregistrat la grefa Tribunalului în aceeași zi, reclamantele au solicitat, în conformitate cu articolul 76a din Regulamentul de procedură, judecarea cauzei potrivit procedurii accelerate.
By letter of 5 September 2003, the defendant submitted its observations on that request.
Prin scrisoarea din 5 septembrie 2003, pârâta a prezentat observațiile sale cu privire la această cerere.
By letter of 23 September 2003, the Court informed the applicants that it had decided to reject the request for an expedited procedure.
Prin scrisoarea din 23 septembrie 2003, Tribunalul le-a informat pe reclamante cu privire la decizia de respingere a cererii de judecare a cauzei potrivit procedurii accelerate.
By documents lodged at the Court Registry on 27 November and 12 and 17 December 2003 respectively, Ireland, the Kingdom of the Netherlands and the VHI requested leave to intervene in the proceedings in support of the defendant.
Prin înscrisuri depuse la grefa Tribunalului la 27 noiembrie, la 12 și, respectiv, la 17 decembrie 2003, Irlanda, Regatul Țărilor de Jos și VHI au solicitat să intervină în prezenta procedură în susținerea pârâtei.
By orders of 3 February and 2 April 2004, the President of the Third Chamber (Extended Composition) of the Court granted, first, Ireland and the Kingdom of the Netherlands, and then the VHI, leave to intervene in support of the form of order sought by the defendant.
Prin Ordonanțele din 3 februarie și din 2 aprilie 2004, președintele Camerei a treia extinse a Tribunalului a admis, pe de o parte, cererile de intervenție ale Irlandei și Regatului Țărilor de Jos și, respectiv, pe de altă parte, cererea de intervenție în susținerea concluziilor pârâtei formulată de VHI în prezenta procedură.
By letter of 28 April 2004, Ireland objected to a request for confidential treatment submitted by the applicants and requested the Court to communicate to it a complete set of all the procedural documents.
Prin scrisoarea din 28 aprilie 2004, Irlanda a prezentat obiecții privind o cerere de tratament confidențial formulată de reclamante și a solicitat Tribunalului să îi comunice un set complet al actelor de procedură.
By order of 4 March 2005, the President of the Third Chamber (Extended Composition) of the Court rejected the applicants’ request for confidential treatment vis-à-vis Ireland and ordered that a complete version of the procedural documents be sent to that Member State.
Prin Ordonanța din 4 martie 2005, președintele Camerei a treia extinse a Tribunalului a respins cererea reclamantelor de aplicare a regimului de confidențialitate în raport cu Irlanda și a dispus să se comunice acesteia o versiune completă a actelor de procedură.
The interveners lodged their statements in intervention and the applicants lodged their observations on those statements within the prescribed periods.
Intervenientele au depus memorii în intervenție, iar reclamantele au depus, la rândul lor, observațiile cu privire la aceste memorii în termenele acordate.
By separate document registered at the Court Registry on 22 June 2005, the applicants submitted an application for interim measures pursuant to Articles 242 EC and 243 EC, which was registered as Case T-289/03 R, seeking suspension of the implementation of Article 1 of the contested decision.
Prin înscris separat înregistrat la grefa Tribunalului la 22 iunie 2005, reclamantele au introdus o cerere de măsuri provizorii în temeiul articolelor 242 CE și 243 CE, înregistrată sub numărul T-289/03 R, având ca obiect suspendarea executării articolului 1 din decizia atacată.
By letter of 1 July 2005, the applicants withdrew their request for interim measures.
Prin scrisoarea din 1 iulie 2005, reclamantele au renunțat la cererea de măsuri provizorii.
By order of 12 September 2005, the President of the Court ordered that Case T-289/03 R be removed from the register and reserved the decision on costs.
Prin Ordonanța din 12 septembrie 2005, președintele Tribunalului a dispus radierea cauzei T-289/03 R și soluționarea cererii privind cheltuielile de judecată odată cu fondul.
On 19 January 2006, the applicants lodged a request for priority treatment under Article 55(2) of the Rules of Procedure.
La 19 ianuarie 2006, reclamantele au depus o cerere de judecare cu prioritate în temeiul articolului 55 alineatul (2) din Regulamentul de procedură.
The defendant, Ireland and the VHI submitted their observations on that request.
Pârâta, Irlanda și VHI au prezentat observații cu privire la această cerere.
Upon hearing the report of the Judge Rapporteur, the Court (Third Chamber, Extended Composition) decided to open the oral procedure and to give the case priority treatment pursuant to Article 55(2) of the Rules of Procedure and, in the context of the measures of organisation of procedure provided for in Article 64 of the Rules of Procedure, invited the parties to answer a number of written questions before the hearing.
Pe baza raportului judecătorului raportor, Tribunalul (Camera a treia extinsă) a decis deschiderea procedurii orale și judecarea cu prioritate a cauzei în temeiul articolului 55 alineatul (2) din Regulamentul de procedură și, în cadrul măsurilor de organizare a procedurii prevăzute la articolul 64 din același regulament, a invitat părțile să răspundă unor întrebări scrise înaintea ședinței.
The parties answered those questions within the periods prescribed.
Părțile au răspuns acestor întrebări în termenele acordate.
The parties submitted oral argument and their answers to the oral questions put by the Court at the hearing on 7 March 2007.
Pledoariile părților și răspunsurile acestora la întrebările orale adresate de Tribunal au fost ascultate în ședința din 7 martie 2007.
The applicants claim that the Court should:
Reclamantele solicită Tribunalului:
— order the defendant to pay the costs;
— obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată;
— declare the arguments which Ireland and the VHI derive from Article 87(1) EC inadmissible;
— declararea inadmisibilității argumentelor Irlandei și ale VHI întemeiate pe articolul 87 alineatul (1) CE;
— order the interveners to pay the costs.
— obligarea intervenientelor la plata cheltuielilor de judecată.
The defendant and the supporting interveners contend that the Court should:
Pârâta și intervenientele în susținerea concluziilor acesteia solicită Tribunalului:
In the rejoinder, the defendant challenges the admissibility of the action on the ground that the applicants are not individually or directly concerned by the contested decision for the purposes of the fourth paragraph of Article 230 EC.
În cadrul duplicii, pârâta contestă admisibilitatea acțiunii pentru motivul că reclamantele nu ar fi vizate individual sau direct prin decizia atacată în sensul articolului 230 al patrulea paragraf CE.
The defendant claims, first, that the RES applies to all PMI insurers active on the Irish market and therefore applies to objectively determined situations and produces legal effects only with respect to categories of persons envisaged in the abstract.
În această privință, pe de o parte, pârâta arată că RES se aplică tuturor asigurătorilor ASP activi pe piața irlandeză și, prin urmare, se aplică unor situații determinate în mod obiectiv și nu produce efecte juridice decât față de categorii de persoane privite în mod abstract.