natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In that, as follows from Articles 9(1) and 10(1) of Directive 2004/38, the residence card is the document that evidences the right of residence for more than three months in a Member State of the family members of a Union citizen who are not nationals of a Member State, the fact that Article 5(2) provides for the entry into the host Member State of family members of a Union citizen who do not have a residence card shows that Directive 2004/38 is capable of applying also to family members who were not already lawfully resident in another Member State.
În măsura în care, astfel cum reiese de la articolul 9 alineatul (1) și de la articolul 10 alineatul (1) din Directiva 2004/38, permisul de ședere este un document care confirmă dreptul de ședere pentru o perioadă mai mare de trei luni întrun stat membru pentru membrii familiei unui cetățean al Uniunii care nu sunt resortisanți ai unui stat membru, împrejurarea că articolul 5 alineatul (2) menționat mai sus prevede intrarea în statul membru gazdă a unor membri ai familiei unui cetățean al Uniunii care nu au permis de ședere evidențiază faptul că Directiva 2004/38 se poate aplica deopotrivă membrilor de familie care nu locuiau deja în mod legal întrun alt stat membru.
Similarly, Article 10(2) of Directive 2004/38, which lists exhaustively the documents which nationals of nonmember countries who are family members of a Union citizen may have to present to the host Member State in order to have a residence card issued, does not provide for the possibility of the host Member State asking for documents to demonstrate any prior lawful residence in another Member State.
De asemenea, articolul 10 alineatul (2) din Directiva 2004/38, în care se enumeră în mod limitativ documentele care pot fi solicitate în statul membru gazdă resortisanților unor țări terțe, membri ai familiei unui cetățean al Uniunii, pentru a obține eliberarea unui permis de ședere, nu prevede posibilitatea ca statul membru gazdă să solicite documente care să justifice o eventuală ședere legală prealabilă întrun alt stat membru.
In those circumstances, Directive 2004/38 must be interpreted as applying to all nationals of nonmember countries who are family members of a Union citizen within the meaning of point 2 of Article 2 of that directive and accompany or join the Union citizen in a Member State other than that of which he is a national, and as conferring on them rights of entry and residence in that Member State, without distinguishing according to whether or not the national of a nonmember country has already resided lawfully in another Member State.
În aceste condiții, Directiva 2004/38 trebuie interpretată în sensul că se aplică oricărui resortisant al unei țări terțe, membru al familiei unui cetățean al Uniunii în sensul articolului 2 punctul 2 din această directivă, care însoțește un cetățean al Uniunii sau i se alătură acestuia întrun stat membru, altul decât cel al cărui resortisant este, și îi conferă resortisantului menționat dreptul de intrare și de ședere în acest stat membru, fără a distinge după cum respectivul resortisant al unei țări terțe a locuit sau nu a locuit deja în mod legal întrun alt stat membru.
That interpretation is supported by the Court’s caselaw on the instruments of secondary law concerning freedom of movement for persons adopted before Directive 2004/38.
Această interpretare este susținută de jurisprudența Curții privind actele de drept derivat privind libera circulație a persoanelor, adoptate anterior Directivei 2004/38.
To that end, the Community legislature has considerably expanded, in Regulation No 1612/68 and in the directives on freedom of movement for persons adopted before Directive 2004/38, the application of Community law on entry into and residence in the territory of the Member States to nationals of nonmember countries who are spouses of nationals of Member States (see, to that effect, Case C-503/03 Commission v Spain, paragraph 41).
În acest scop, legiuitorul comunitar a extins foarte mult, în cadrul Regulamentului nr. 1612/68 și în cadrul directivelor privind libera circulație a persoanelor adoptate anterior Directivei 2004/38, aplicarea dreptului comunitar în domeniul intrării și al șederii pe teritoriul statelor membre resortisanților unor țări terțe, soți ai resortisanților unor state membre (a se vedea în acest sens Hotărârea din 31 ianuarie 2006, Comisia/Spania, citată anterior, punctul 41).
It is true that the Court held in paragraphs 50 and 51 of Akrich that, in order to benefit from the rights provided for in Article 10 of Regulation No 1612/68, the national of a nonmember country who is the spouse of a Union citizen must be lawfully resident in a Member State when he moves to another Member State to which the citizen of the Union is migrating or has migrated.
Este adevărat că sa statuat de către Curte, la punctele 50 și 51 din Hotărârea Akrich, citată anterior, că, pentru a putea beneficia de drepturile prevăzute la articolul 10 din Regulamentul nr.
The benefit of such rights cannot depend on the prior lawful residence of such a spouse in another Member State (see, to that effect, MRAX, paragraph 59, and Case C-157/03 Commission v Spain, paragraph 28).
Totuși, această concluzie trebuie reconsiderată. Astfel, beneficiul unor asemenea drepturi nu poate să depindă de o ședere legală prealabilă a unui astfel de soț întrun alt stat membru (a se vedea în acest sens Hotărârea MRAX, punctul 59, și Hotărârea din 14 aprilie 2005, Comisia/Spania, punctul 28, citate anterior).
The same interpretation must be adopted a fortiori with respect to Directive 2004/38, which amended Regulation No 1612/68 and repealed the earlier directives on freedom of movement for persons.
Aceeași interpretare trebuie adoptată a fortiori cu privire la Directiva 2004/38, care a modificat Regulamentul nr. 1612/68 și a abrogat directivele anterioare privind libera circulație a persoanelor.
As is apparent from recital 3 in the preamble to Directive 2004/38, it aims in particular to ‘strengthen the right of free movement and residence of all Union citizens’, so that Union citizens cannot derive less rights from that directive than from the instruments of secondary legislation which it amends or repeals.
Astfel, după cum reiese din considerentul (3) al Directivei 2004/38, aceasta are ca obiect în special „întărir[ea] dreptului la liberă circulație și ședere pentru toți cetățenii Uniunii”, astfel încât cetățenii Uniunii nu pot avea în temeiul acestei directive mai puține drepturi decât în temeiul actelor de drept derivat pe care aceasta le modifică sau le abrogă.
In the second place, the above interpretation of Directive 2004/38 is consistent with the division of competences between the Member States and the Community.
În al doilea rând, interpretarea precedentă a Directivei 2004/38 este conformă repartizării competențelor între statele membre și Comunitate.
It is common ground that the Community derives from Articles 18(2) EC, 40 EC, 44 EC and 52 EC — on the basis of which Directive 2004/38 inter alia was adopted — competence to enact the necessary measures to bring about freedom of movement for Union citizens.
Astfel, este cert că, în temeiul articolului 18 alineatul (2) CE, al articolelor 40 CE, 44 CE și 52 CE – pe baza cărora, în special, a fost adoptată Directiva 2004/38 – Comunitatea este competentă să adopte măsurile necesare în vederea desfășurării liberei circulații a cetățenilor Uniunii.
As already pointed out in paragraph 56 above, if Union citizens were not allowed to lead a normal family life in the host Member State, the exercise of the freedoms they are guaranteed by the Treaty would be seriously obstructed.
În această privință, astfel cum sa subliniat deja la punctul 56 din prezenta hotărâre, dacă cetățenilor Uniunii nu li s-ar permite să ducă o viață de familie normală în statul membru gazdă, exercitarea libertăților care le sunt garantate prin tratat ar fi serios împiedicată.
Consequently, within the competence conferred on it by those articles of the Treaty, the Community legislature can regulate the conditions of entry and residence of the family members of a Union citizen in the territory of the Member States, where the fact that it is impossible for the Union citizen to be accompanied or joined by his family in the host Member State would be such as to interfere with his freedom of movement by discouraging him from exercising his rights of entry into and residence in that Member State.
Drept urmare, în cadrul competenței care îi este recunoscută prin articolele din tratat menționate mai sus, legiuitorul comunitar poate reglementa condițiile de intrare și de ședere a membrilor familiei unui cetățean al Uniunii pe teritoriul statelor membre dacă imposibilitatea ca cetățeanul Uniunii să fie însoțit de familia sa sau ca aceasta să i se alăture în statul membru gazdă ar fi de natură să aducă atingere libertății sale de circulație, descurajându-l să își exercite drepturile sale de intrare și de ședere în acest stat membru.
The refusal of the host Member State to grant rights of entry and residence to the family members of a Union citizen is such as to discourage that citizen from moving to or residing in that Member State, even if his family members are not already lawfully resident in the territory of another Member State.
Or, refuzul statului membru gazdă de a acorda dreptul de intrare și de ședere membrilor familiei unui cetățean al Uniunii este de natură să îl descurajeze pe acesta din urmă să se deplaseze sau să rămână în acest stat membru, chiar dacă membrii familiei sale nu locuiesc deja în mod legal pe teritoriul unui alt stat membru.
It follows that the Community legislature has competence to regulate, as it did by Directive 2004/38, the entry and residence of nationals of nonmember countries who are family members of a Union citizen in the Member State in which that citizen has exercised his right of freedom of movement, including where the family members were not already lawfully resident in another Member State.
Rezultă că legiuitorul comunitar este competent să reglementeze, astfel cum a făcut-o prin Directiva 2004/38, intrarea și șederea resortisanților unor țări terțe, membri ai familiei unui cetățean al Uniunii, în statul membru în care acesta din urmă și-a exercitat dreptul la liberă circulație, inclusiv în cazul în care membrii familiei nu locuiau deja în mod legal întrun alt stat membru.
Consequently, the interpretation put forward by the Minister for Justice and by several of the governments that have submitted observations that the Member States retain exclusive competence, subject to Title IV of Part Three of the Treaty, to regulate the first access to Community territory of family members of a Union citizen who are nationals of nonmember countries must be rejected.
În consecință, trebuie înlăturată analiza efectuată de Minister for Justice, precum și de mai multe dintre guvernele care au prezentat observații, potrivit căreia statele membre ar avea competența exclusivă, sub rezerva titlului IV din a treia parte din tratat, să reglementeze primul acces pe teritoriul comunitar al membrilor familiei unui cetățean al Uniunii care sunt resortisanți ai unor țări terțe.
That would not be compatible with the objective set out in Article 3(1)(c) EC of an internal market characterised by the abolition, as between Member States, of obs -tacles to the free movement of persons.
Un astfel de rezultat ar fi inconciliabil cu obiectivul prevăzut la articolul 3 alineatul (1) litera (c) CE privind o piață internă caracterizată prin eliminarea, între statele membre, a obstacolelor care stau în calea liberei circulații a persoanelor.
Freedom of movement for Union citizens must therefore be interpreted as the right to leave any Member State, in particular the Member State whose nationality the Union citizen
Prin urmare, libertatea de circulație a cetățenilor Uniunii trebuie interpretată ca fiind dreptul de a părăsi oricare stat membru și în special statul membru a cărui cetățenie o deține cetățeanul Uniunii, pentru a se stabili, în aceleași
Furthermore, the interpretation mentioned in paragraph 66 above would lead to the paradoxical outcome that a Member State would be obliged, under Council Dir -ective 2003/86/EC of 22 September 2003 on the right to family reunification (OJ 2003 L 251, p.
În plus, analiza menționată la punctul 66 din prezenta hotărâre ar conduce la rezultatul paradoxal că un stat membru ar fi ținut, în temeiul Directivei 2003/86/CE a Consiliului din 22 septembrie 2003 privind dreptul la reîntregirea familiei (JO L 251, p. 12, Ediție specială, 19/vol. 6, p.
Consequently, Directive 2004/38 confers on all nationals of nonmember countries who are family members of a Union citizen within the meaning of point 2 of Article 2 of that directive, and accompany or join the Union citizen in a Member State other than that of which he is a national, rights of entry into and residence in the host Member State, regardless of whether the national of a nonmember country has already been lawfully resident in another Member State.
Prin urmare, Directiva 2004/38 conferă oricărui resortisant al unei țări terțe, membru al familiei unui cetățean al Uniunii în sensul articolului 2 punctul 2 din această directivă, care însoțește sau i se alătură acestui cetățean al Uniunii întrun stat membru, altul decât cel a cărui cetățenie o deține, dreptul de intrare și de ședere în statul membru gazdă, indiferent dacă respectivul resortisant al unei țări terțe a locuit sau nu a locuit deja în mod legal întrun alt stat membru.
The Minister for Justice and several of the governments that have submitted observations contend, however, that, in a context typified by strong pressure of migration, it is necessary to control immigration at the external borders of the Community, which presupposes an individual examination of all the circumstances surrounding a first entry into Community territory.
Minister for Justice, precum și mai multe dintre guvernele care au prezentat observații arată totuși că, întrun context marcat de o puternică presiune a migrației, este necesar să se controleze imigrarea la frontierele exterioare ale Comunității, ceea ce presupune o examinare individuală a tuturor împrejurărilor în care are loc o primă intrare pe teritoriul comunitar.
An interpretation of Directive 2004/38 prohibiting a host Member State from requiring prior lawful residence in another Member State would undermine the ability of the Member States to control immigration at their external frontiers.
Or, o interpretare a Directivei 2004/38 prin care se interzice unui stat membru să impună o ședere legală prealabilă întrun alt stat membru ar submina puterea statelor membre de a controla imigrația la frontierele lor externe.
The Minister for Justice submits in particular that that interpretation would have serious consequences for the Member States by bringing about a great increase in the number of persons able to benefit from a right of residence in the Community.
Minister for Justice susține, îndeosebi, că această interpretare ar avea consecințe grave pentru statele membre, antrenând o enormă creștere a numărului de persoane care pot beneficia de un drept de ședere în Comunitate.
On this point, the answer must be, first, that it is not all nationals of nonmember countries who derive rights of entry into and residence in a Member State from Directive 2004/38, but only those who are family members, within the meaning of point 2 of Article 2 of that directive, of a Union citizen who has exercised his right of freedom of movement by becoming established in a Member State other than the Member State of which he is a national.
În această privință, trebuie să se răspundă, pe de o parte, că nu toți resortisanții unor țări terțe au, în temeiul Directivei 2004/38, dreptul de intrare și de ședere întrun stat membru, ci numai cei care sunt membri ai familiei, în sensul articolului 2 punctul 2 din această directivă, ai unui cetățean al Uniunii care și-a exercitat dreptul la liberă circulație stabilindu-se întrun alt stat membru decât cel a cărui cetățenie o deține.
Second, Directive 2004/38 does not deprive the Member States of all possibility of controlling the entry into their territory of family members of Union citizens.
Pe de altă parte, Directiva 2004/38 nu privează statele membre de orice putere de control asupra intrării pe teritoriul lor a membrilor familiei cetățenilor Uniunii.
Under Chapter VI of that directive, Member States may, where this is justified, refuse entry and residence on grounds of public policy, public security or public health.
Astfel, în temeiul titlului VI din directiva menționată, statele membre pot, dacă acest fapt se justifică, să refuze intrarea și șederea pentru motive de ordine publică, siguranță publică sau sănătate publică.
Such a refusal will be based on an individual examination of the particular case.
Or, un astfel de refuz se întemeiază pe o examinare individuală a cauzei.
Moreover, in accordance with Article 35 of Directive 2004/38, Member States may adopt the necessary measures to refuse, terminate or withdraw any right conferred by that directive in the case of abuse of rights or fraud, such as marriages of convenience, it being understood that any such measure must be proportionate and subject to the procedural safeguards provided for in the directive.
În plus, conform articolului 35 din Directiva 2004/38, statele membre pot adopta măsurile necesare pentru a refuza, a anula sau a retrage orice drept conferit prin această directivă, în caz de abuz de drept sau fraudă, precum căsătoriile de conveniență, fiind înțeles că orice măsură de acest fel trebuie să fie proporțională și supusă garanțiilor procedurale prevăzute prin directiva menționată.
Those governments further submit that that interpretation of Directive 2004/38 would lead to unjustified reverse discrimination, in so far as nationals of the host Member State who have never exercised their right of freedom of movement would not derive rights of entry and residence from Community law for their family members who are nationals of nonmember countries.
Aceleași guverne mai susțin că interpretarea menționată a Directivei 2004/38 ar conduce la o discriminare pozitivă neîntemeiată, în măsura în care resortisanții statului membru gazdă care nu și-au exercitat niciodată dreptul la liberă circulație nu ar avea, în temeiul dreptului comunitar, dreptul de intrare și de ședere pentru membrii familiei lor, resortisanți ai unor țări terțe.
In that regard, it is settled caselaw that the Treaty rules governing freedom of movement for persons and the measures adopted to implement them cannot be applied to activities which have no factor linking them with any of the situations governed by Community law and which are confined in all relevant respects within a single Member State (Case C-212/06 Government of the French Community and Walloon Government [2008] ECR I-1683, paragraph 33).
În această privință, rezultă dintr-o jurisprudență constantă că normele tratatului care reglementează libera circulație a persoanelor și actele adoptate în executarea acestora nu pot fi aplicate unor activități care nu prezintă niciun element de legătură cu vreuna dintre situațiile prevăzute de dreptul comunitar și în care totalitatea elementelor relevante se limitează la interiorul unui singur stat membru (Hotărârea din 1 aprilie 2008, Gouvernement de la Communauté française și Gouvernement wallon, C-212/06, Rep., p. I-1683, punctul 33).
Any difference in treatment between those Union citizens and those who have exercised their right of freedom of movement, as regards the entry and residence of their family members, does not therefore fall within the scope of Community law.
Prin urmare, eventuala diferență de tratament între acești cetățeni ai Uniunii și cei care și-au exercitat dreptul la liberă circulație, în privința intrării și a șederii membrilor familiei lor, nu face parte din domeniul de aplicare al dreptului comunitar.
Moreover, it should be recalled that all the Member States are parties to the European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms signed in Rome on 4 November 1950, which enshrines in Article 8 the right to respect for private and family life.
Pe de altă parte, trebuie amintit că toate statele membre sunt părți la Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale, semnată la Roma la 4 noiembrie 1950, prin care se consacră, la articolul 8, dreptul la respectarea vieții private și de familie.
The answer to the first question must therefore be that Directive 2004/38 precludes legislation of a Member State which requires a national of a nonmember country who is the spouse of a Union citizen residing in that Member State but not possessing its nationality to have previously been lawfully resident in another Member State before arriving in the host Member State, in order to benefit from the provisions of that directive.
Trebuie, așadar, să se răspundă la prima întrebare că Directiva 2004/38 se opune reglementării unui stat membru prin care se impune resortisantului unei țări terțe, soț al unui cetățean al Uniunii care locuiește în acest stat membru a cărui cetățenie nu o deține, ca, pentru a beneficia de dispozițiile acestei directive, să fi locuit în mod legal întrun alt stat membru înainte de intrarea sa în statul membru gazdă.
By its second question the referring court asks essentially whether the spouse of a Union citizen who has exercised his right of freedom of movement by becoming established in a Member State whose nationality he does not possess accompanies or joins that citizen within the meaning of Article 3(1) of Directive 2004/38, and consequently benefits from the provisions of that directive, irrespective of when and where the marriage took place and of the circumstances in which he entered the host Member State.
Prin intermediul celei de a doua întrebări, instanța de trimitere solicită, în esență, să se stabilească dacă soțul unui cetățean al Uniunii care și-a exercitat dreptul la liberă circulație stabilindu-se întrun stat membru, a cărui cetățenie nu o deține, însoțește sau se alătură acestui cetățean, în sensul articolului 3 alineatul (1) din Directiva 2004/38, și, prin urmare, beneficiază de dispozițiile acestei directive, independent de locul și de data căsătoriei, precum și de împrejurările în care a intrat în statul membru gazdă.
It should be noted at the outset that, as may be seen from recitals 1, 4 and 11 in the preamble, Directive 2004/38 aims to facilitate the exercise of the primary and individual right to move and reside freely within the territory of the Member States that is conferred directly on Union citizens by the Treaty.
Cu titlu preliminar, trebuie să se amintească faptul că, astfel cum rezultă din considerentele (1), (4) și (11), Directiva 2004/38 urmărește să faciliteze exercitarea dreptului fundamental și individual la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre care este conferit în mod direct cetățenilor Uniunii prin tratat.
Moreover, as recital 5 in the preamble to Directive 2004/38 points out, the right of all Union citizens to move and reside freely within the territory of the Member States should, if it is to be exercised under objective conditions of dignity, be also granted to their family members, irrespective of nationality.
Pe de altă parte, astfel cum se subliniază în considerentul (5) al Directivei 2004/38, pentru a se putea exercita în condiții obiective de demnitate, dreptul tuturor cetățenilor Uniunii la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre ar trebui să fie acordat și membrilor familiilor acestora, indiferent de cetățenie.
Having regard to the context and objectives of Directive 2004/38, the provisions of that directive cannot be interpreted restrictively, and must not in any event be deprived of their effectiveness (see, to that effect, Eind, paragraph 43).
Ținând seama de contextul și de obiectivul urmărit prin Directiva 2004/38, dispozițiile acesteia nu pot fi interpretate restrictiv și nu trebuie, în orice caz, să fie lipsite de efect util (a se vedea în acest sens Hotărârea Eind, citată anterior, punctul 43).