natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Where the parent company did not decide to redistribute those profits to its own shareholders within five years, and in consequence is no longer able to use the fiscal advantage represented by those tax credits, can the taxation — additional to corporation tax — which results from the addback of 5% of the tax credits to its taxable income be regarded as permitted under Article 7(2) of Directive 90/435/EEC of 23 July 1990, in view of the small amount of such a tax and the fact that it was established directly in conjunction with payment of tax credits, introduced in order to mitigate the economic double taxation of dividends, or must it be regarded as contrary to the objectives of Article 4 of Directive 90/435?’
În cazul în care, în lipsa unei decizii a societățiimamă de a redistribui acest profit către proprii acționari în termen de cinci ani, aceasta nu poate utiliza avantajul fiscal pe care îl reprezintă aceste credite fiscale, impozitarea suplimentară față de impozitul pe profit care rezultă din reintegrarea a 5 % din creditele fiscale în rezultatul său impozabil poate fi considerată ca fiind conformă cu dispozițiile articolului 7 alineatul (2) din Directiva 90/435 din 23 iulie 1990, ca urmare a valorii scăzute a unei astfel de prelevări și a împrejurării că această prelevare a fost introdusă în legătură directă cu plata creditelor fiscale instituite în vederea diminuării dublei impozitări economice a dividendelor, sau trebuie să se considere că respectiva impozitare suplimentară nu respectă obiectivele care rezultă din articolul 4 din Directiva 90/435?”
Article 4(2) of the Directive
Articolul 4 alineatul (2) din directivă
Written observations have been submitted by Banque Fédérative, the French and German Governments and the Commission, all of whom, with the exception of the German Government, were present at the hearing.
Banque Fédérative, guvernele francez și german, precum și Comisia Comunităților Europene au prezentat observații scrise. Cu excepția guvernului german, toate aceste părți au participat la ședință.
The referring court’s question assumes that, unless permitted by virtue of Article 7(2), the national legislation as interpreted by
Întrebarea adresată de instanța de trimitere stabilește ca premisă faptul că,
Banque Fédérative and the Commission submit that the national legislation as interpreted in the administrative circular is contrary to Article 4(2) of the Directive.
Banque Fédérative și Comisia susțin că interpretarea legislației naționale, astfel cum rezultă din circulara administrativă, este incompatibilă cu articolul 4 alineatul (2) din directivă.
The two governments take the opposing view.
Guvernele francez și german pretind contrariul.
Article 4(2) of the Directive provides that, where a Member State fixes at a flat rate the management costs relating to the holding which may not be deducted from the taxable profits of the parent company, that fixed amount may not exceed 5% of ‘the profits distributed by the subsidiary’.
Articolul 4 alineatul (2) din directivă prevede că, în cazul în care un stat membru stabilește un cuantum forfetar al cheltuielilor de administrare aferente participației, care nu poate să fie dedus din profitul impozabil al societății-mamă, acest cuantum forfetar nu poate să depășească 5 % din „profiturile distribuite de societatea filială”.
The parties submitting observations are divided over the question whether ‘profits distributed by [a] subsidiary’ means, in circumstances where the dividend is subject to withholding tax, the net amount of the dividend actually received by the parent company (after deduction of withholding tax) or the gross amount of the dividend, namely the amount actually received increased by the amount of the tax credit made available by France to compensate for the withholding tax.
Părțile care au prezentat observații au puncte de vedere diferite cu privire la aspectul dacă, în cazul în care dividendul este supus unei taxe reținute la sursă, expresia „profituri distribuite de [o] societate filială” desemnează cuantumul net al dividendului perceput efectiv de societateamamă (după deducerea taxei reținute la sursă) sau cuantumul brut al dividendului, și anume cuantumul perceput efectiv la care se adaugă cuantumul creditului fiscal acordat de Republica Franceză pentru a compensa taxa reținută la sursă.
‘The part of the 5% charge applying to the tax credit to which distribution of the dividend confers entitlement does not possess the characteristics of a withholding tax on distributed profits, in principle prohibited by Article 5(1) of the Directive, because it is not imposed on the profits distributed by the subsidiary.
„Partea din prelevarea de 5 % care se efectuează asupra creditului fiscal aplicabil în cazul distribuirii dividendelor nu prezintă caracteristicile unei taxe reținute la sursă asupra profitului distribuit, în principiu interzisă prin articolul 5 alineatul (1) din directivă, de vreme ce aceasta nu se aplică profitului distribuit de filială.
The tax credit is a fiscal instrument designed to avoid double taxation, in economic terms, first in the hands of the subsidiary and then in the hands of the parent company in receipt of the dividends, of the profits distributed as dividends.
Creditul fiscal este un instrument fiscal destinat să evite dubla impozitare, în termeni economici, mai întâi în sarcina filialei și apoi în sarcina societățiimamă beneficiare a dividendelor, a profitului distribuit sub formă de dividende.
Thus it does not constitute income from shares.’ 18
Prin urmare, acesta nu constituie un profit rezultat din acțiuni” 18.
It must be borne in mind that the tax credit at issue in Océ van der Grinten was for
Trebuie să se rețină că în cauza Océ van der Grinten, citată anterior, creditul
17 — See paragraphs 38 and 42.18 — Paragraphs 55 and 56.
17 — A se vedea punctele 38 și 42.18 — A se vedea punctele 55 și 56.
16 — Case C-58/01 [2003] ECR I-9809.
16 — Cauza C-58/01, Rec., p. I-9809.
OPINION OF MS SHARPSTON — CASE C-27/07 it to withhold from that payment an amount representing tax payable by the parent and account for that amount directly to the tax authorities of that Member State.
CONCLUZIILE AVOCATULUI GENERAL SHARPSTON — CAUZA C-27/07 fiscal fusese acordat pentru cuantumul plății anticipate a impozitului pe profit aferent acestor dividende.
As the Court stated in Athinaiki Zythopoiia, 22in the case of a withholding tax ‘the company distributing dividends must withhold part of the dividends, which it pays to the tax authorities’.
Astfel cum a explicat Curtea, acest credit fiscal era, așadar, destinat să compenseze dubla impozitare economică 19. Creditul fiscal din prezenta cauză are ca obiect acordarea unei compensări în favoarea acționarului pentru taxa reținută la sursă aplicabilă dividendelor și, prin urmare, atenuarea sau eliminarea dublei impozitări juridice 20.
Moreover that interpretation seems to me to be confirmed by Article 5 of the Directive which authorises Germany, Greece and Portugal to levy a withholding tax on ‘profits distributed’.
În consecință, nu suntem de acord cu Comisia, care, în observațiile sale extrem de succinte 21, afirma numai că, în conformitate cu Hotărârea Océ van der Grinten, citată anterior, creditul fiscal nu poate să fie considerat profit distribuit.
the amount of advance corporation tax paid by the company distributing the dividend in respect of that dividend.
unei taxe reținute la sursă, acest cuantum ar fi transferat direct de la filială în beneficiul societății-mamă.
It was hence (as explained by the Court) designed to relieve economic double taxation.
Nu înțelegem de ce această analiză ar fi influențată de faptul că statul membru al filialei îi impune acesteia din urmă să deducă din această plată un cuantum reprezentând impozitul datorat de societateamamă și de faptul că acest cuantum îi este pretins direct de către autoritățile fiscale ale acestui stat membru.
19In the present case, the tax credit at issue seeks to compensate the shareholder for withholding tax on the dividend, and is hence designed to relieve juridical double taxation.
Astfel cum a declarat Curtea în Hotărârea Athinaïki Zythopoiïa 22, în cazul unei taxe reținute la sursă, „societatea care distribuie dividendele trebuie să rețină o parte din acestea, pe care o plătește autorităților fiscale”.
20 Accordingly I do not agree with the Commission, whose very succinct observations 21state simply that it follows from Océ van der Grinten that the tax credit cannot be regarded as distributed profits.
În plus, considerăm că această interpretare se coroborează cu articolul 5 din directivă, care autorizează Republica Federală Germania, Republica Elenă și Republica Portugheză să perceapă o taxă reținută la sursă asupra „profiturilor distribuite”.
On a literal interpretation, I cannot see why ‘profits distributed by [a] subsidiary’ should not equate to the amount of the dividend actually received increased by the amount of the tax credit made available by France to compensate for the tax deducted at source.
Nu înțelegem de ce sintagma „profituri distribuite de [o] societate filială”, interpretată literal, nu ar desemna cuantumul dividendelor primite efectiv la care se adaugă cuantumul creditului fiscal acordat de Republica Franceză pentru a compensa taxa reținută la sursă.
From the perspective of the subsidiary, if it declares a dividend of, say, EUR 100, it distributes profits of EUR 100.
Din punctul de vedere al filialei, în cazul în care aceasta declară un dividend de 100 de euro, de exemplu, ea va distribui un profit de 100 de euro. În lipsa
If there were no withholding tax, that amount would leave the subsidiary and go directly to the parent company.
19 — Impozitarea aceluiași venit de două ori în sarcina a doi contribuabili diferiți: a se vedea punctul 3 din prezentele concluzii.
To my mind, and as the French Government has argued, the French legislation simply amounts to calculating the 5% addback by reference to the total amount of the dividend declared; the reference to the tax credit is simply a means of ensuring that this figure is arrived at.
În opinia noastră, și astfel cum a arătat guvernul francez, legislația franceză se limitează la a calcula reintegrarea de 5 % prin raportare la cuantumul total al dividendelor declarate; referința la creditul fiscal este numai o modalitate de a garanta că acest procent este respectat.
I do not therefore accept the argument advanced by Banque Fédérative that, since a tax credit provided for by a double tax convention in order to compensate for the reduction in the amount of the dividend due to withholding tax takes the
De aceea, nu acceptăm argumentul susținut de Banque Fédérative, conform căruia, de vreme ce un credit fiscal prevăzut de o convenție de evitare a dublei impuneri pentru a compensa reducerea cuantumului dividendelor generate de taxa reținută la sursă ia forma unui credit acordat de stat, acesta nu poate avea
19 — Taxation of the same income twice, in the hands of two different taxpayers: see point 3 above.
20 — Impozitarea aceluiași venit de două ori în sarcina aceluiași contribuabil: a se vedea punctul 8 din prezentele concluzii.
21 — The Commission devotes four short paragraphs to whether the national legislation as interpreted by the administrative circular is compatible with Article 4(2) of the Directive.
21 — Comisia alocă patru paragrafe succinte cu privire la aspectul dacă interpretarea legislației naționale, astfel cum rezultă din circulara administrativă, este compatibilă cu articolul 4 alineatul (2) din directivă.
22 — Case C-294/99 [2001] ECR I-6797, paragraph 7.
22 — Hotărârea din 4 octombrie 2001 (C-294/99, Rec., p.
France to give full credit for withholding taxes imposed during the transitional period when it has opted for the exemption rather than the credit method would furthermore be tantamount to requiring it to provide for both methods whereas the Directive requires Member States to opt for one or the other.
A impune Republicii Franceze să acorde un credit complet pentru taxele reținute la sursă aplicate în cursul perioadei tranzitorii, atât timp cât aceasta a optat pentru metoda scutirii, și nu pentru metoda imputării, ar implica, în plus, să i se impună să prevadă ambele metode, cu toate că, potrivit directivei, statele membre trebuie să opteze pentru una dintre acestea.
form of a credit by the State, it cannot be in the nature of a dividend or, therefore, of a distributed profit within the meaning of the Directive.
natura unui dividend, nici, în consecință, natura unui profit distribuit în sensul directivei.
Moreover I note that, in the context of an argument which I will not address since it explicitly seeks to put in issue the interpretation of national law on which the Conseil d’État has based its reference to this Court, Banque Fédérative submits that, although legally payable by the company making the distribution, withholding tax is in reality borne by the recipients of the dividend.
În plus, observăm că, în contextul unui argument pe care nu îl vom examina, de vreme ce urmărește expres să pună în discuție interpretarea dreptului național pe care Conseil d’État și-a întemeiat cererea adresată Curții, Banque Fédérative pretinde că, deși taxa reținută la sursă trebuie, potrivit legii, să fie plătită de societatea care distribuie profitul, aceasta este în realitate suportată de cel care primește dividendele.
That submission appears to me to support my proposed interpretation.
Considerăm că acest argument se coroborează cu interpretarea pe care o propunem.
I am accordingly of the view that, where a Member State has opted under Article 4(2) of the Directive to provide that any charges relating to a parent company’s holding in a subsidiary of another Member State and any losses resulting from the distribution of the profits of the subsidiary may not be deducted from the taxable profits of the parent company, it is not contrary to that provision for the management costs relating to the holding to be fixed as 5% of the total revenue from the holdings, including tax credits compensating for withholding tax levied on the dividend in accordance with Article 5(2), (3) or (4) of the Directive.
Pentru aceste motive, considerăm că, în cazul în care un stat membru a optat pentru soluția prevăzută la articolul 4 alineatul (2) din directivă, prevăzând că orice cheltuieli raportate la participația unei societăți-mamă întro filială stabilită într-un alt stat membru și orice pierderi rezultând din distribuirea profitului societății filială nu sunt deductibile din profitul impozabil al societății-mamă, nu este incompatibil cu această dispoziție faptul de a stabili cheltuielile de administrare aferente participației la 5 % din venitul total al participațiilor, inclusiv creditele fiscale care compensează taxa reținută la sursă percepută asupra dividendelor în conformitate cu articolul 5 alineatele (2), (3) și (4) din directivă.
On that basis it is unnecessary to consider whether the legislation may be justified by reference to other provisions
În aceste condiții, nu este necesar să examinăm aspectul dacă legislația poate să fie justificată în temeiul altor dispoziții ale direc-
OPINION OF MS SHARPSTON — CASE C-27/07 of the Directive.
CONCLUZIILE AVOCATULUI GENERAL SHARPSTON — CAUZA C-27/07 tivei.
I shall none the less briefly consider the relevance of those provisions.
Cu toate acestea, vom analiza pe scurt relevanța acestor dispoziții.
of dividends, in particular provisions relating to the payment of tax credits to the recipients of dividends’.
în special a dispozițiilor privind plata pasivelor [a se citi «creditelor»] fiscale către beneficiarii dividendelor”.
Article 7(2) of the Directive
Articolul 7 alineatul (2) din directivă
Banque Fédérative and the Commission consider that the derogation in Article 7(2) of the Directive is inapplicable.
Banque Fédérative și Comisia apreciază că nu se poate aplica derogarea prevăzută la articolul 7 alineatul (2) din directivă.
The French Government takes the contrary view in its written observations, although at the hearing it argued that the legislation was compatible with Article 4(2) so that Article 7(2) was not relevant.
În cuprinsul observațiilor scrise, guvernul francez a adoptat punctul de vedere opus, dar a arătat în cursul ședinței că legislația este compatibilă cu articolul 4 alineatul (2), astfel încât articolul 7 alineatul (2) este lipsit de relevanță în speță.
The German Government makes no submissions on Article 7(2).
Guvernul german nu a prezentat observații cu privire la articolul 7 alineatul (2).
If the national legislation as interpreted by the administrative circular is contrary to Article 4(2) of the Directive, the national court asks whether it might be permitted by virtue of Article 7(2) thereof on the basis that, since the only effect of the 5% addback is partially to reduce the tax credit attributed to the parent company on the occasion of the distribution of dividends, it may be regarded as belonging to a body of provisions relating to the payment of tax credits to beneficiaries of dividends and aiming, by the same token, at the mitigation of double taxation.
În măsura în care interpretarea legislației naționale, astfel cum rezultă din circulara administrativă, este incompatibilă cu articolul 4 alineatul (2) din directivă, instanța națională solicită să se stabilească dacă această legislație ar putea să fie conformă în temeiul articolului 7 alineatul (2) din directivă, întrucât, având în vedere că reintegrarea de 5 % are ca efect unic să reducă parțial creditul fiscal atribuit societățiimamă cu ocazia distribuirii dividendelor, aceasta poate fi considerată drept o parte componentă a unui ansamblu de dispoziții care privesc acordarea de credite fiscale beneficiarilor de dividende și care urmăresc de altfel să atenueze dubla impozitare.
Article 7(2) states that the Directive ‘shall not affect the application of domestic or agreement-based provisions designed to eliminate or lessen economic double taxation
Articolul 7 alineatul (2) prevede că directiva „nu afectează aplicarea dispozițiilor naționale sau a dispozițiilor bazate pe acorduri, de natură să elimine sau să diminueze dubla impozitare economică a dividendelor,
It is clear to my mind that Article 7(2) can have no relevance to the present case, since the national legislation at issue is not designed to eliminate or lessen economic double taxation.
În opinia noastră, este neîndoielnic că articolul 7 alineatul (2) nu poate să aibă nici cea mai mică relevanță în speță, de vreme ce legislația națională în cauză nu are ca obiect să elimine sau să atenueze dubla impozitare economică.
Although the question referred mentions the fact that the additional taxation which results from the 5% addback ‘was established directly in conjunction with payment of tax credits, introduced in order to mitigate the economic double taxation of dividends’, it is clear from the order for reference as a whole that the tax credits (crédits d’impôt étranger) in question seek to mitigate the juridical double taxation of the same divi-
Deși în cuprinsul întrebării sale instanța de trimitere menționează că impozitarea suplimentară care rezultă din reintegrarea de 5 % „a fost introdusă în legătură directă cu plata creditelor fiscale instituite în vederea diminuării dublei impozitări economice a dividendelor”, din ansamblul deciziei de trimitere rezultă cu claritate că creditele fiscale străine (crédits d’impôt étranger) în litigiu urmăresc să atenueze dubla impozitare juridică a acelorași dividende
to verify whether the credits were genuine and hence to prevent the risk of fraud linked to the setting-off of fictive tax credits.
în sarcina societățiimamă atât în statul membru al filialei, cât și în statul membru al societății-mamă.
Article 1(2) of the Directive
Articolul 1 alineatul (2) din directivă
I cannot accept that argument.
Nu putem accepta un astfel de argument.
As the Court stated in Leur-Bloem, a general presumption of tax evasion or tax fraud cannot justify a fiscal measure which compromises the objectives of a directive.
După cum a declarat Curtea în Hotărârea Leur Bloem, o prezumție generală de evaziune sau de fraudă fiscală nu poate justifica o măsură fiscală care aduce atingere obiectivelor unei directive 23.
23It may be noted that that case concerned a provision in national legislation which sought to prevent, pursuant to Article 11 of the Merger Directive, 24 the tax advantages for which that directive provided from being granted for operations having as their principal objective tax evasion or tax avoidance.
Se poate observa că acea cauză privea o dispoziție de drept național care urmărea să împiedice, în conformitate cu articolul 11 din Directiva privind fuziunile 24, ca avantajele fiscale prevăzute de această directivă să fie acordate pentru operațiuni care au ca obiectiv principal frauda sau evaziunea fiscală.
The same principle should clearly apply where, as here, a directive permits a Member State to derogate from its provisions on the grounds of fraud or abuse.
Este evident că același principiu ar trebui să se aplice în cazul în care, la fel ca în speță, o directivă permite unui stat membru să deroge de la normele pe care le instituie directiva respectivă pentru a combate fraudele sau abuzurile.
If the French authorities wish to verify whether given tax credits are genuine, they may invoke the Mutual Assistance Directive 25in order to obtain from the competent authorities of another Member State all the information which is necessary to allow them to effect a correct assessment of corporation tax.
Dacă autoritățile franceze doresc să verifice autenticitatea unor credite fiscale determinate, acestea pot invoca Directiva privind asistența reciprocă 25pentru a obține, din partea autorităților competente ale unui alt stat membru, toate informațiile care îi pot permite stabilirea corectă a impo- zitului pe profit.
23 — Case C-28/95 [1997] ECR I-4161, paragraph 44.
23 — Hotărârea din 17 iulie 1997 (C-28/95, Rec., p. I-4161, punctul 44).
24 — Council Directive 90/434/EEC of 23 July 1990 on the common system of taxation applicable to mergers, divisions, transfers of assets and exchanges of shares concerning companies of different Member States (OJ 1990 L 225, p. 1).
24 — Directiva 90/434/CEE a Consiliului din 23 iulie 1990 privind regimul fiscal comun care se aplică fuziunilor, scindărilor, cesionării de active și schimburilor de acțiuni între societățile din diferite state membre (JO 1990, L 225, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 97).
25 — Council Directive 77/799/EEC of 19 December 1977 concerning mutual assistance by the competent authorities of the Member States in the field of direct taxation (OJ 1977 L 336, p. 15).
25 — Directiva 77/799/CEE a Consiliului din 19 decembrie 1977 privind asistența reciprocă acordată de autoritățile competente din statele membre în domeniul impozitării directe (JO L 336, p. 15).
The French Government has submitted that the Court should consider, in addition to Articles 4(2) and 7(2) of the Directive, specifically mentioned by the referring court, Article 1(2), which states that the Directive is not to preclude the application of domestic or agreement-based provisions required for the prevention of fraud or abuse.
Guvernul francez susține că, în afară de articolul 4 alineatul (2) și de articolul 7 alineatul (2) din directivă, care au fost menționate expres de instanța de trimitere, Curtea ar trebui să examineze și articolul 1 alineatul (2), potrivit căruia directiva nu împiedică aplicarea dispozițiilor interne sau a celor bazate pe acorduri, necesare pentru prevenirea fraudei sau a abuzului.