natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Third and finally, it asks, in that context, who is to bear, in particular in court proceedings or the supervisory procedure laid down in Article 4 of Regulation No 2887/2000, the burden of proving that the principle that rates for access to the local loop are to be set on the basis of costorientation referred to in Article 3(3) of that regulation has been respected.
În al treilea și ultimul rând, în acest context, se adresează întrebarea privind subiectul căruia îi incumbă, în special în cadrul unei proceduri jurisdicționale sau chiar în cursul procedurii de control prevăzute la articolul 4 din Regulamentul nr. 2887/2000, sarcina probei cu privire la respectarea principiului stabilirii tarifelor pentru accesul neîngrădit la bucla locală în funcție de costuri, la care se referă articolul 3 alineatul (3) din regulamentul menționat.
Question 3(d): the scope of the review by the courts
Cu privire la a treia întrebare litera d), referitoare la întinderea controlului jurisdicțional
It should be pointed out at the outset that neither Regulation No 2887/2000 nor the directives of the FRF envisage harmonisation of the national rules concerning the applicable court proceedings or, in that regard, the scope of any review by the courts.
Trebuie să se constate de la bun început că nici Regulamentul nr. 2887/2000, nici directivele aparținând VCR nu au în vedere o armonizare a normelor naționale referitoare la procedurile jurisdicționale aplicabile și nici, în această privință, întinderea controlului judecătoresc, după caz.
The German Government, the Bundesrepublik Deutschland, as party to the main proceedings, and Deutsche Telekom base their argument on the caselaw according to which, when Community law grants the Community institutions a wide measure of discretion by reason of complex economic assessments which they carry out in the field at issue, any review by the Community judicature must be limited to verifying that the measures in dispute are not vitiated by a manifest error or a misuse of powers, or that the institution in question did not clearly exceed the bounds of its
În acest sens, guvernul german, Bundesrepublik Deutschland, în calitate de parte în acțiunea principală, și Deutsche Telekom își întemeiază argumentul pe jurisprudența potrivit căreia, atunci când dreptul comunitar recunoaște instituțiilor Comunității o putere largă de apreciere ca urmare a evaluărilor economice complexe pe care acestea le efectuează în domeniul în cauză, eventualul control al instanței comunitare trebuie să se limiteze la verificarea faptului dacă măsurile în cauză nu sunt afectate de o eroare vădită sau de abuz de putere sau dacă instituția în cauză nu și-a depășit în mod vădit limitele puterii sale de apreciere (a se vedea în special Hotărârea din 21 ianuarie
2008 — CASE C-55/06 discretion (see, inter alia, Case C-120/97 Upjohn [1999] ECR I-223, paragraph 34, and Joined Cases C-211/03, C-299/03 and C-316/03 to C-318/03 HLH Warenvertrieb and Orthica [2005] ECR I-5141, paragraph 75).
I-223, punctul 34, precum și Hotărârea din 9 iunie 2005, HLH Warenvertrieb și Orthica, C-211/03, C-299/03 și C-316/03-C-318/03, Rec., p. I-5141, punctul 75).
By transposing that caselaw by analogy to the case in the main proceedings, it is claimed that the assessments made by the NRAs concerning the application of the pricing principle laid down in Article 3(3) of Regulation No 2887/2000, namely those concerning the costs to be taken into account, their method of calculation and the accounting evidence of those costs in the case of the fictitious valuation of the local telecommunications infrastructures, constitute complex economic assessments and, consequently, the review by the national courts should also be limited.
Aplicând prin analogie această jurisprudență la cauza principală, se susține că aprecierile realizate de ANR privind aplicarea principiului de tarifare prevăzut la articolul 3 alineatul (3) din Regulamentul nr. 2887/2000, respectiv cele referitoare la costurile care trebuie luate în considerare, la calculul și la justificarea contabilă a acestora în ipoteza evaluării fictive a infrastructurilor locale de telecomunicații, constituie aprecieri economice complexe și, în consecință, controlul instanței naționale ar trebui de asemenea limitat.
In that regard, according to the caselaw, in the absence of relevant Community rules it is for the domestic legal system of each Member State to designate the courts and tribunals having jurisdiction and to lay down the detailed procedural rules governing actions for safeguarding rights which individuals derive from Community law, provided, first, that such rules are not less favourable than those governing similar domestic actions (principle of equivalence) and, secondly, that they do not render in practice impossible or excessively difficult the exercise of rights conferred by Community law (principle of effectiveness) (see Case C-30/02 Recheio — Cash & Carry [2004] ECR I-6051, paragraph 17, and Joined Cases C-222/05 to C-225/05 van der Weerd and Others [2007] ECR I-4233, paragraph 28 and the caselaw cited). 167
În această privință, trebuie amintit că, potrivit jurisprudenței, în lipsa unei reglementări comunitare în materie, revine ordinii juridice din fiecare stat membru atribuția de a desemna instanțele competente și de a stabili modalitățile procedurale aplicabile acțiunilor în justiție destinate să asigure protecția drepturilor conferite justițiabililor de dreptul comunitar, cu condiția ca, pe de o parte, aceste modalități să nu fie mai puțin favorabile decât cele aplicabile unor acțiuni similare din dreptul intern (principiul echivalenței) și, pe de altă parte, să nu facă practic imposibilă sau excesiv de dificilă exercitarea drepturilor conferite de ordinea juridică comunitară (principiul efectivității) (a se vedea Hotărârea din 17 iunie 2004, Recheio – Cash & Carry, C-30/02, Rec., p. I-6051, punctul 17, și Hotărârea din 7 iunie 2007, van der Weerd și alții, C-222/05-C-225/05, Rep., p. I-4233, punctul 28 și jurisprudența citată). 167
In that regard, it needs to be pointed out that, as rightly submitted by Arcor and, more generally, the Lithuanian Government, it is apparent from recital 11 in the preamble to Regulation No 2887/2000 as well as Articles 3(2) and (3) and 4(3) of that regulation that the NRAs must ensure the application of rates for access to the local loop in transparent, fair and non-discriminatory conditions.
În acest context, trebuie arătat că, astfel cum susțin în mod întemeiat Arcor și, într-un context mai general, guvernul lituanian, rezultă din considerentul (11) al Regulamentului nr. 2887/2000, din articolul 3 alineatele (2) și (3), precum și din articolul 4 alineatul (3) din regulamentul menționat că ANR trebuie să garanteze aplicarea tarifelor pentru accesul neîngrădit la bucla locală în condiții de transparență, de echitate și de nediscriminare.
It is thus the task of the national courts to ensure compliance with the obligations resulting from Regulation No 2887/2000 regarding unbundled access to the local loop by means of procedures consistent with the pricing principle laid down in Article 3(3) of that regulation, and in accordance with the conditions referred to above.
Prin urmare, revine instanței naționale atribuția de a asigura respectarea obligațiilor rezultate din Regulamentul nr. 2887/2000 cu privire la accesul neîngrădit la bucla locală, potrivit unor modalități conforme principiului de tarifare prevăzut la articolul 3 alineatul (3) din regulamentul respectiv, în condițiile sus-menționate.
It follows that Community law does not lay down any rule requiring the Member States to put in place a specific means of review with respect to decisions of the NRAs concerning the rates of notified operators for access to their local loops.
În consecință, dreptul comunitar nu cuprinde nicio prevedere potrivit căreia statele membre trebuie să confere instituției un mod de control special cu privire la deciziile ANR referitoare la tarifele operatorului notificat pentru accesul la bucla locală a acestuia din urmă.
It follows from all of the above considerations that the answer to Question 3(d) must be that it is a matter solely for the Member States, within the context of their pro -cedural autonomy, to determine, in accordance with the principles of equivalence and effectiveness of judicial protection, the competent court, the nature of the dispute and, consequently, the detailed rules of judicial review with respect to decisions of the NRAs concerning the authorisation of the rates of notified operators for unbundled access to their local loop.
Rezultă din toate considerațiile anterioare că trebuie să se răspundă la a treia întrebare litera d) că, în cadrul autonomiei procedurale de care dispun, doar statelor membre le revine atribuția de a determina instanța competentă, natura contenciosului și, în consecință, modalitățile de exercitare a controlului judecătoresc în ceea ce privește deciziile ANR referitoare la autorizarea tarifelor operatorilor notificați pentru accesul neîngrădit la bucla locală a acestora, cu respectarea principiilor echivalenței și efectivității protecției jurisdicționale.
In those circumstances, the national courts must ensure that the obligations resulting from Regulation No 2887/2000 regarding unbundled access to the local loop by means of procedures consistent with the pricing principle laid down in Article 3(3) of that regulation are in fact complied with in transparent, fair and non-discriminatory conditions.
În aceste condiții, instanța națională trebuie să asigure respectarea efectivă, în condiții de transparență, de echitate și de nediscriminare, a obligațiilor rezultate din Regulamentul nr. 2887/2000 cu privire la accesul neîngrădit la bucla locală, potrivit unor modalități conforme cu principiul de tarifare prevăzut la articolul 3 alineatul (3) din regulamentul menționat.
Question 3(f): the right to appeal against decisions of the NRAs regarding the rates of notified operators for unbundled access to their local loop
Cu privire la a treia întrebare litera f), referitoare la dreptul la acțiune împotriva deciziilor ANR privind tarifele operatorilor notificați pentru accesul neîngrădit la bucla locală a acestora
By Question 3(f) the Court of Justice is essentially invited to consider whether beneficiaries within the meaning of Regulation No 2887/2000 may challenge the decisions of the NRAs authorising the rates of notified operators for unbundled access to their local loop by virtue of the requirements regarding the costorientation of rates.
Prin intermediul celei de a treia întrebări litera f), se solicită, în esență, Curții să analizeze dacă beneficiarii, în sensul Regulamentului nr. 2887/2000, pot contesta deciziile ANR prin care se autorizează tarifele operatorilor notificați pentru accesul neîngrădit la bucla locală a acestora, în temeiul cerințelor în materie de stabilire a tarifelor în funcție de costuri.
In order to answer that question it is necessary to examine the regulatory framework to which Article 3(3) of Regulation No 2887/2000 belongs.
Pentru a răspunde la această întrebare, trebuie analizat cadrul de reglementare în care se înscrie articolul 3 alineatul (3) din Regulamentul nr. 2887/2000.
In that regard, according to the wording of Article 5a(3) of Directive 90/387, Member States are to ensure that suitable mechanisms exist at national level under which a party affected by a decision of the NRA has a right of appeal to a body independent of the parties involved.
În această privință, trebuie amintit că, potrivit articolului 5a alineatul (3) din Directiva 90/387/CEE, statele membre garantează existența, la nivel național, a unor mecanisme adecvate care să permită unei părți afectate de o decizie a ANR să se adreseze unei instanțe independente de părțile interesate.
That provision is an expression of the principle of effective judicial protection, which is a general principle of Community law stemming from the constitutional traditions common to the Member States and which has been enshrined in Articles 6 and 13 of the European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms, signed in Rome on 4 November 1950, pursuant to which it is for the courts of the Member States to ensure judicial protection of an individual’s rights under Community law (see, by way of analogy, Case C-426/05 Tele2 Telecommunication [2008] ECR I-685, paragraph 30 and the caselaw cited).
Dispoziția respectivă constituie o manifestare a principiului protecției jurisdicționale efective, principiu general al dreptului comunitar, care provine din tradițiile constituționale comune ale statelor membre și care a fost consacrat la articolele 6 și 13 din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale, semnată la Roma la 4 noiembrie 1950, în temeiul căruia revine instanțelor din statele membre atribuția de a asigura protecția jurisdicțională a drepturilor conferite justițiabililor de dreptul comunitar (a se vedea, prin analogie, Hotărârea din 21 februarie 2008, Tele2 Telecommunication, C-426/05, Rep., p. I-685, punctul 30 și jurisprudența citată).
Given that a decision of the NRA taken in relation to Article 4 of Regulation No 2887/2000 falls within the scope of Directive 90/387, Article 5a(3) of that dir -ective requires that national law provides for suitable mechanisms under which the ‘party affected’ by that decision has a right of appeal to an independent body.
Având în vedere faptul că o decizie a ANR adoptată în raport cu articolul 4 din Regulamentul nr. 2887/2000 aparține domeniului de aplicare al Directivei 90/387, articolul 5a alineatul (3) din această directivă impune faptul că dreptul național trebuie să prevadă mecanisme adecvate care să permită „părții afectate” de această decizie să se adreseze unei instanțe independente.
That guarantee applies to both the addressee of that decision and the beneficiaries within the meaning of Regulation No 2887/2000.
Această garanție este aplicabilă atât destinatarului deciziei menționate, cât și beneficiarilor în sensul Regulamentului nr. 2887/2000.
As regards the right of appeal of third parties, it must be held that, since a beneficiary is not the addressee of a decision of the NRA, he acquires the status of ‘party affected’
În raport cu dreptul la acțiune al terților, trebuie să se constate că un beneficiar, întrucât nu este destinatarul unei decizii a ANR, dobândește calitatea de „parte
ARCOR when his rights are potentially affected by such a decision by reason of its content and the activity exercised or envisaged by that party (see, by way of analogy, Tele2 Telecommunication, paragraph 39).
ARCOR afectată” atunci când drepturile sale sunt potențial afectate de o astfel de decizie, ca urmare, pe de o parte, a cuprinsului acesteia și, pe de altă parte, a activității exercitate sau avute în vedere de această parte (a se vedea, prin analogie, Hotărârea Tele2 Telecommunication, citată anterior, punctul 39).
In the case in the main proceedings, it must be found that Arcor, having concluded with the notified operator a contract concerning access to the local loops, is a party affected within the meaning of Article 5b(3) of Directive 90/387, because a decision of the NRA concerning the requirements regarding the costorientation of rates for unbundled access to the local loop necessarily affects its rights as a party to such a contract.
În cauza principală, trebuie să se constate că Arcor, întrucât a încheiat cu operatorul notificat un contract privind accesul la buclele locale, este o parte afectată în sensul articolului 5a alineatul (3) din Directiva 90/387, deoarece o decizie a ANR privind cerințele în materie de stabilire a tarifelor pentru accesul neîngrădit la bucla locală în funcție de costuri îi afectează în mod necesar drepturile, în calitate de parte la un astfel de contract.
However, the Court points out that a contractual link such as the one in the case in the main proceedings is not required for the rights of a beneficiary to be potentially affected by such a decision.
Cu toate acestea, trebuie precizat că o astfel de legătură contractuală precum cea existentă în acțiunea principală nu este necesară pentru ca drepturile unui beneficiar să fie potențial afectate de o astfel de decizie.
It follows from the above that the answer to Question 3(f) must be that Article 4(1) of Regulation No 2887/2000, read in conjunction with Article 5a(3) of Directive 90/387, requires that the national courts interpret and apply the domestic rules of proced- ure governing the bringing of appeals in such a way that a decision of the NRA concerning the authorisation of rates for unbundled access to the local loop may be challenged before the courts, not only by the undertaking to which such a decision is addressed but also by beneficiaries within the meaning of that regulation whose rights are potentially affected by it.
Rezultă din cele de mai sus că trebuie să se răspundă la a treia întrebare litera f) că articolul 4 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2887/2000 în coroborare cu articolul 5a alineatul (3) din Directiva 90/387 impune ca instanțele naționale să interpreteze și să aplice normele interne de procedură care guvernează exercitarea acțiunilor astfel încât o decizie a ANR privind autorizarea tarifelor pentru accesul neîngrădit la bucla locală să poată fi contestată în justiție nu numai de către întreprinderea destinatară a unei astfel de decizii, ci și de către beneficiarii, în sensul regulamentului menționat, ale căror drepturi pot fi afectate de această decizie.
Question 3(g) and (h): the burden of proof
Cu privire la a treia întrebare literele g) și h), referitoare la sarcina probei
By Question 3(g) and (h) the national court asks the Court of Justice to determine who is to bear the burden of proving that the principle that rates for unbundled access
Prin intermediul celei de a treia întrebări literele g) și h), instanța de trimitere solicită Curții să determine cui îi incumbă sarcina probei cu privire la respectarea principiului
As regards, first, the burden of proving that the principle that rates for unbundled access to the local loop are to be set on the basis of costorientation has been respected in the supervisory procedure laid down in Article 4 of Regulation No 2887/2000, it should be noted that neither that regulation nor Recommendation 2000/417 contains any provision to that effect.
În ceea ce privește, în primul rând, sarcina probei cu privire la respectarea principiului stabilirii tarifelor pentru accesul neîngrădit la bucla locală în funcție de costuri în cadrul procedurii de control prevăzute la articolul 4 din Regulamentul nr. 2887/2000, trebuie să se constate de la bun început că acest regulament, precum și Recomandarea 2000/417 nu cuprind nicio dispoziție în această privință.
It must therefore be examined whether such an inference can be made from the directives of the FRF.
În consecință, trebuie analizat dacă din directivele aparținând VCR se poate deduce o indicație în acest sens.
In that regard, Article 7(2) of Directive 97/33 provides that the burden of proof that charges are derived from actual costs, including a reasonable rate of return on investment, is to lie with the organisation providing interconnection to its facilities.
În această privință, trebuie amintit că articolul 7 alineatul (2) din Directiva 97/33 prevede că sarcina probei cu privire la determinarea taxelor în funcție de costurile reale, cu includerea unui profit rezonabil al investițiilor, incumbă organismului care furnizează interconectarea cu instalațiile sale.
It thus follows that that directive contains provisions from which it may be concluded that, in the context of administrative proceedings for the authorisation of rates, it is the task of the notified operator to establish the quantitative elements on which its proposed pricing is based.
În consecință, în această directivă există dispoziții care permit să se considere că, în cadrul procedurii administrative de autorizare a taxelor, revine operatorului notificat atribuția stabilirii elementelor cantitative pe care se întemeiază propunerea sa de tarifare.
In addition to that unambiguous statement in the FRF, it should also be pointed out, in respect of unbundled access to the local loop, that, first, the notified operator is required to submit its rates to the NRA for authorisation, and that, second, that operator alone is capable of providing information on the costs relating to the putting in place of its network.
Pe lângă această constatare fără echivoc existentă în VCR, trebuie arătat că, în cadrul accesului neîngrădit la bucla locală, pe de o parte, operatorul notificat trebuie să supună tarifele sale ANR în vederea autorizării și că, pe de altă parte, este singurul care poate furniza informații privind costurile aferente instalării rețelei sale.
In those circumstances, and given that the elements on which the proposed pricing is based concern primarily the notified operator, it must be concluded that it is the task of the latter, in the course of the supervisory procedure laid down in Article 4 of Regulation No 2887/2000, to supply evidence that the principle that rates for unbundled access to the local loop are to be set on the basis of costorientation has been respected.
În aceste condiții și dat fiind că elementele pe care se întemeiază tarifarea propusă privesc în primul rând operatorul notificat, trebuie să se concluzioneze că, în cadrul procedurii de control prevăzute la articolul 4 din Regulamentul nr. 2887/2000, îi incumbă acestuia din urmă furnizarea elementelor de probă privind respectarea principiului stabilirii tarifelor pentru accesul neîngrădit la bucla locală în funcție de costuri.
By contrast, that finding does not concern beneficiaries within the meaning of Regulation No 2887/2000.
În schimb, această constatare nu privește beneficiarii în sensul Regulamentului nr. 2887/2000.
Since Community law does not provide for any rule relating to the burden of proving that the principle that rates for unbundled access to the local loop are to be set on the basis of costorientation has been respected in the supervisory procedure, it is the task of the Member States to establish in accordance with their rules of pro -cedure, in the context of the supervisory procedure laid down in Article 4 of Regulation No 2887/2000, the rules of evidence applicable, including the allocation of the burden of that proof between the NRA which made the decision to authorise the rates of the notified operator and the beneficiary challenging that decision.
Întradevăr, întrucât dreptul comunitar nu prevede nicio normă referitoare la sarcina probei privind respectarea principiului stabilirii tarifelor pentru accesul neîngrădit la bucla locală în funcție de costuri în cadrul procedurii de control, revine statelor membre atribuția de a stabili, în conformitate cu normele de procedură ale acestora și în cadrul procedurii de control prevăzute la articolul 4 din Regulamentul nr. 2887/2000, mijloacele de probă aplicabile, inclusiv împărțirea sarcinii acestei probe între ANR care a adoptat decizia de autorizare a tarifelor operatorului notificat și beneficiarul care contestă această decizie.
As regards, second, the burden of proving that the principle that rates for unbundled access to the local loop are to be set on the basis of costorientation has been respected in judicial proceedings brought against the decision of the NRA authorising the tariffs of a notified operator, it must be pointed out that neither Regulation No 2887/2000 nor the FRF provide any assistance in that regard.
În al doilea rând, în ceea ce privește sarcina probei privind respectarea principiului stabilirii tarifelor pentru accesul neîngrădit la bucla locală în funcție de costuri în cadrul unei proceduri jurisdicționale îndreptate împotriva deciziei ANR de autorizare a tarifelor menționate ale unui operator notificat, trebuie precizat că nu există nicio precizare în această privință în Regulamentul nr. 2887/2000 și în VCR.