natgillin/translations-raw huggingface dataset:
J.C.M. BEHEER laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment (OJ 1977 L 145, p.
J. C. M. BEHEER privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri – sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p.
1; ‘the Sixth Directive’).
1, denumită în continuare „A șasea directivă”).
The reference was made in the course of proceedings between J.C.M. Beheer BV, a company incorporated under Netherlands law, and Staatssecretaris van Financiën concerning a supplementary turnover tax assessment in the amount of NLG 55 561 (EUR 25 244) issued to it in respect of the period from 1 January 1997 to 31 December 1998.
Această cerere a fost formulată în cadrul unui litigiu între J. C. M. Beheer BV, socie -tate de drept olandez, pe de o parte, și Staatssecretaris van Financiën, pe de altă parte, având ca obiect o rectificare a impunerii cu privire la impozitul pe cifra de afaceri pentru perioada 1 ianuarie 1997-31 decembrie 1998, în valoare de 55 561 NLG (25 244 de euro).
Under Article 2(1) of the Sixth Directive, the supply of goods or services effected for consideration within the territory of the country by a taxable person acting as such is to be subject to value added tax (‘VAT’).
În temeiul articolului 2 alineatul (1) din A șasea directivă, taxa pe valoarea adăugată (denumită în continuare „TVA-ul”) se aplică livrărilor de bunuri și prestărilor de servicii efectuate cu titlu oneros pe teritoriul unui stat membru de către o persoană impozabilă care acționează ca atare.
Article 13 of the Sixth Directive, entitled ‘Exemptions within the territory of the country’, provides:
Articolul 13 din A șasea directivă, intitulat „Scutiri pe teritoriul unui stat membru”, prevede:
B. Other exemptions
B. Alte scutiri
Without prejudice to other Community provisions, Member States shall exempt the following under conditions which they shall lay down for the purpose of ensuring the correct and straightforward application of the exemptions and of preventing any possible evasion, avoidance or abuse:
Fără a aduce atingere altor dispoziții comunitare, statele membre scutesc, în anumite condiții pe care acestea le stabilesc în scopul asigurării aplicării corecte și directe a unor asemenea scutiri și al prevenirii oricăror posibile cazuri de evaziune, fraudă sau abuz, următoarele:
(a) insurance and reinsurance transactions, including related services performed by insurance brokers and insurance agents;
(a) operațiunile de asigurare și reasigurare, inclusiv serviciile conexe prestate de brokerii și de agenții de asigurări;
Article 1 of the Law of 1968 on turnover tax (Wet op de omzetbelasting 1968, hereinafter ‘the 1968 Law’), in the version applicable in the main proceedings, is drafted in the following terms:
Articolul 1 din Legea din 1968 privind impozitul pe cifra de afaceri (Wet op de omzetbelasting 1968, denumită în continuare „Wet OB 1968”), în versiunea aplicabilă acțiunii principale, are următorul cuprins:
(a) the supply of goods or services effected in the Netherlands by traders in the course of their business;
„Un impozit denumit impozit pe cifra de afaceri se aplică: a. livrărilor de bunuri și prestărilor de servicii efectuate în Țările de Jos de operatori în scopul desfășurării activității lor economice;
Under Article 11(1)(k) of the 1968 Law, which transposes Article 13B(a) of the Sixth Directive into Netherlands law:
Conform articolului 11 alineatul 1 litera k din Wet OB 1968, care transpune articolul 13 secțiunea B litera (a) din A șasea directivă în ordinea juridică olandeză:
… k. insurance transactions and services performed by insurance agents;
[…] k. asigurările și serviciile prestate de agenții de asigurări;
The appellant in the main proceedings acts as a sub-agent on behalf of VDL Polisassuradeuren BV (‘VDL’) a company incorporated under Netherlands law which itself acts as an insurance broker and insurance agent.
Reclamanta din acțiunea principală activează ca subagent al VDL Polisassuradeuren BV (denumită în continuare „VDL”), care este o societate de drept olandez ce desfășoară ea însăși activități de broker și de agent de asigurări.
VDL acts as an insurance agent in the conclusion of insurance contracts and as an ‘authorised agent’ for certain insurance companies.
VDL acționează, pe de o parte, ca intermediar la încheierea contractelor de asigurare și, pe de altă parte, ca „agent mandatat” pentru anumite companii de asigurări.
In that capacity, VDL concludes insurance contracts independently in the name of those insurers.
În această calitate, VDL încheie contracte de asigurare în mod autonom în numele acestor companii.
The activities which the appellant in the main proceedings carries out in the name and on behalf of VDL concern the conclusion of insurance contracts, the processing of transfers of insurance policies, the issue of such policies, the payment of commissions and provision of information to the insurance company and policyholders.
Activitățile desfășurate de reclamanta din acțiunea principală în numele și pe seama VDL privesc încheierea de contracte de asigurare, operarea transferurilor de polițe de asigurare, emiterea de astfel de polițe, plata comisioanelor, furnizarea de informații companiei de asigurări și titularilor polițelor de asigurare.
In addition, it offers and concludes new insurance policies independently and on its own initiative.
În plus, aceasta propune și încheie, din proprie inițiativă și în mod independent, noi contracte de asigurare.
Under the contract between VDL and the appellant in the main proceedings, the latter receives from VDL, in return for the services provided, a commission equal to 80% of the commission paid to VDL for the conclusion of an insurance contract.
Conform convenției dintre VDL și reclamanta din acțiunea principală, aceasta din urmă primește de la VDL, pentru serviciile pe care le prestează, o remunerație egală cu 80 % din comisionul plătit acestei din urmă societăți pentru încheierea unui contract de asigurare.
If the insurance lapses, the appellant in the main proceedings is required to repay the proportion of the commission it received which corresponds, pro rata, to the unexpired term of the contract.
În cazul rezilierii acestuia, ea este obligată să restituie partea din remunerația primită corespunzătoare perioadei rămase până la scadența contractului.
A supplementary turnover tax assessment in the amount of NLG 55 561 (EUR 25 244) was issued to the appellant in the main proceedings in respect of the period from 1 January 1997 to 31 December 1998.
Pentru perioada 1 ianuarie 1997-31 decembrie 1998, reclamanta din acțiunea principală a primit o rectificare a impunerii cu privire la impozitul pe cifra de afaceri în valoare de 55 561 NLG (25 244 de euro).
After an unsuccessful objection and the dismissal of the appeal it had lodged before the Gerechtshof te ’s-Hertogenbosch (Regional Court of Appeal, ’s-Hertogenbosch) on the ground that it could not rely on the exemption laid down in Article 11(1)(k) of the 1968 Law, the appellant in the main proceedings appealed on a point of law to the court making the reference.
În urma unei reclamații fără rezultat și a respingerii apelului introdus la Gerechtshof te ’s-Hertogenbosch pentru motivul că nu putea invoca scutirea prevăzută la articolul 11 alineatul 1 litera k din Wet OB 1968, reclamanta din acțiunea principală a introdus recurs la instanța de trimitere.
Taking the view that an interpretation of Community law was necessary in order for it to reach a decision in the main action, the Hoge Raad der Nederlanden decided to stay the proceedings and submit the following question to the Court of Justice for a preliminary ruling:
Apreciind că soluționarea litigiului cu care este sesizat necesită o interpretare a dreptului comunitar, Hoge Raad der Nederlanden a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarea întrebare preliminară:
‘Do the provisions of Article 13 B(a) of the Sixth Directive extend to activities of a (legal) person which performs characteristic and essential activities of an insurance broker and insurance agent, whereby negotiations are carried out in the name of another insurance broker or insurance agent in connection with the bringing about of insurance transactions?’
„Dispozițiile articolului 13 secțiunea B partea introductivă și litera (a) din A șasea directivă se aplică activităților unei persoane (juridice) care desfășoară activitățile caracteristice și esențiale ale unui broker sau agent de asigurări, în cadrul cărora acționează în numele unui alt broker sau agent de asigurări în vederea încheierii unor contracte de asigurări?”
It is also settled caselaw that those exemptions constitute independent concepts of Community law whose purpose is to avoid divergences in the application of the VAT system as between one Member State and another and which must be placed in the general context of the common system of VAT (Case C-240/99 Skandia [2001] ECR I-1951, paragraph 23, Arthur Andersen, paragraph 25, and Ludwig, paragraph 22).
De asemenea, potrivit unei jurisprudențe constante, scutirile menționate constituie noțiuni autonome de drept comunitar care au ca obiect evitarea unor divergențe în aplicarea sistemului de TVA de la un stat membru la altul și care trebuie să fie considerate în contextul general al sistemului comun de TVA (Hotărârea din 8 martie 2001, Skandia, C-240/99, Rec., p. I-1951, punctul 23, Hotărârea Arthur Andersen, citată anterior, punctul 25, și Hotărârea Ludwig, citată anterior, punctul 22).
In order to provide a useful answer to the question referred to the Court, it must be determined whether, notwithstanding the fact that the appellant in the main proceedings is only in an indirect relationship with one of the parties to an insurance contract, in the conclusion of which it has been instrumental through the intermediary of another taxable person who is himself in a direct relationship with that party and to whom that appellant is contractually bound, the services provided to that end are none the less services related to insurance and reinsurance transactions performed by insurance brokers and insurance agents within the meaning of Article 13B(a) of the Sixth Directive.
Pentru a răspunde în mod util la întrebarea preliminară, trebuie să se stabilească dacă, în pofida faptului că reclamanta din acțiunea principală nu are decât o legătură indirectă cu una dintre părțile unui contract de asigurare la încheierea căruia contribuie prin intermediul unei alte persoane impozabile care este ea însăși în legătură directă cu această parte și cu care reclamanta menționată are o relație contractuală, serviciile prestate de către aceasta constituie totuși prestări de servicii conexe operațiunilor de asigurare și de reasigurare prestate de brokeri și de agenți de asigurări în sensul articolului 13 secțiunea B litera (a) din A șasea directivă.
It should be pointed out, first of all, that it has already been held that recognition of a person as an insurance broker or agent presupposes an examination of what the activities in question comprise (see, to that effect, Arthur Andersen, cited above, paragraph 32).
În primul rând, trebuie amintit că sa hotărât deja că recunoașterea calității de broker sau de agent de asigurări depinde de conținutul activității în cauză (a se vedea în acest sens Hotărârea Arthur Andersen, citată anterior, punctul 32).
It is sufficient to note, in that regard, that it can be seen from the order for reference that the activities carried out by the appellant in the main proceedings, as described in paragraph 9 of the present judgment, are unquestionably the characteristic activities of an insurance broker or agent.
În această privință, este suficient să se constate că, astfel cum reiese din decizia de trimitere, natura activităților exercitate de reclamanta din acțiunea principală, astfel cum au fost descrise la punctul 9 din prezenta hotărâre, este în mod incontestabil caracteristică activității unui broker sau a unui agent de asigurări.
Secondly, it is clear that neither the Sixth Directive nor Council Directive 77/92/EEC of 13 December 1976 on measures to facilitate the effective exercise of freedom of establishment and freedom to provide services in respect of the activities of insurance agents and brokers (ex ISIC Group 630) and, in particular, transitional measures in respect of those activities (OJ 1977 L 26, p.
În al doilea rând, în ceea ce privește raportul dintre un broker sau un agent de asigurări și părțile la un contract de asigurare la a cărui încheiere a contribuit acesta, trebuie să se constate că nici A șasea directivă, nici Directiva 77/92/CEE a Consiliului din 13 decembrie 1976 privind măsurile destinate să faciliteze exercitarea efectivă a libertății de stabilire și a libertății de a presta servicii în cazul activităților de agent și de broker de asigurări (fostul grup 630 CITI) și în special măsuri tranzitorii referitoare la aceste activități (JO 1977, L 26, p.
14) contain any indication concerning the relationship between an insurance broker or agent with the parties to an insurance contract in the conclusion of which he has been instrumental.
14) nu conțin vreo indicație în această privință.
However, the Court has decided, in paragraph 44 of the judgment in Taksatorringen, cited above, to which the national court refers in its order for reference, that the expression ‘related services performed by insurance brokers and insurance agents’ in Article 13B(a) of the Sixth Directive refers only to services provided by professionals who have a relationship with both the insurer and the insured party.
Cu toate acestea, Curtea a hotărât, la punctul 44 din Hotărârea Taksatorringen, citată anterior, la care se referă instanța națională în decizia de trimitere, că expresia „serviciile conexe prestate de brokerii și de agenții de asigurări”, conținută la articolul 13 secțiunea B litera (a) din A șasea directivă, vizează numai prestările efectuate de către profesioniști aflați în legătură deopotrivă cu asigurătorul și cu asiguratul.
The Netherlands Government points out in that regard that the appellant in the main proceedings does not have any relationship with the insurers and acts on behalf of, and in the name of, VDL, which is the real insurance broker and agent.
În această privință, guvernul olandez subliniază că reclamanta din acțiunea principală nu are niciun fel de legătură cu asigurătorii și că aceasta acționează în numele și pe seama VDL, care este adevăratul broker și agent de asigurări.
The Netherlands Government concludes that the appellant cannot claim the benefit of the exemption provided for in Article 13B(a) of the Sixth Directive in respect of services which it provides as an insurance broker and agent.
Acest guvern deduce din aceasta că reclamanta din acțiunea principală nu poate pretinde să beneficieze de scutirea prevăzută la articolul 13 secțiunea B litera (a) din A șasea directivă pentru serviciile pe care le prestează în calitate de broker și de agent de asigurări.
That is clear, in particular, from paragraph 44 of Taksatorringen and paragraph 33 of Arthur Andersen.
Aceasta este soluția care ar reieși de la punctele 44 și 33 din Hotărârile Taksatorringen și, respectiv, Arthur Andersen.
However, the Netherlands Government’s argument concerning the relationship which the sub-agent and the insurance broker and agent must maintain with the parties to the insurance contract cannot be upheld.
Cu toate acestea, teza guvernului olandez cu privire la legătura pe care trebuie să o aibă subagentul, precum și brokerul și agentul de asigurări cu părțile la contractul de asigurare nu poate fi acceptată.
On the one hand, it is clear from the order for reference that, although the appellant in the main proceedings does not have a formal relationship with the insurers on whose behalf VDL acts, it none the less has an indirect relationship with those insurers.
Întradevăr, pe de o parte, din decizia de trimitere reiese că, deși reclamanta din acțiunea principală nu are o legătură formală cu asigurătorii pe seama cărora acționează VDL, aceasta are totuși legături directe cu aceștia din urmă.
Thus, through its contract with VDL, which itself has a contractual relationship with the insurers, the applicant in the main proceedings, acting in the name and on behalf of VDL, is indirectly linked with those insurers.
Astfel, prin intermediul convenției pe care a încheiat-o cu VDL, care este ea însăși angajată întro relație contractuală cu asigurătorii, reclamanta din acțiunea principală, acționând în numele și pe seama VDL, este în mod indirect în legătură cu aceștia.
However, it should be pointed out that, in the caselaw on which the Netherlands Government bases its interpretation, the Court did not indicate the nature of the
Or, trebuie să se sublinieze că, în jurisprudența pe care guvernul olandez își întemeiază interpretarea, Curtea nu a indicat natura raportului care leagă agentul sau
Thus, although the Court considered that the activities carried on by the taxable persons in question in Taksatorringen and Arthur Andersen did not, of their nature, constitute activities related to insurance transactions carried out by an insurance broker or an insurance agent within the meaning of Article 13B(a) of the Sixth Direct- ive, it did not seek to analyse the relationship of those taxable persons with the insurers and the insured parties (see, to that effect, Taksatorringen, paragraphs 44 to 46, and Arthur Andersen, paragraph 36).
Astfel, deși a considerat că activitatea persoanelor impozabile din cauzele în care sau pronunțat Hotărârile Taksatorringen și Arthur Andersen, citate anterior, nu intra, prin natura sa, în sfera activităților aferente operațiunilor de asigurări efectuate de un broker sau de un agent de asigurări în sensul articolului 13 secțiunea B litera (a) din A șasea directivă, Curtea nu a analizat totuși legăturile pe care aceste persoane impozabile le aveau cu asigurătorii și cu asigurații (a se vedea în acest sens Hotărârile citate anterior Taksatorringen, punctele 44-46, și Arthur Andersen, punctul 36.
Consequently, the appellant in the main proceedings cannot be refused the benefit of the exemption provided for in Article 13B(a) of the Sixth Directive merely because it does not have a direct relationship with the insurers on whose behalf it acts indirectly, as a sub-agent of VDL, in regard to insurance policyholders.
Prin urmare, reclamantei din acțiunea principală nu i se poate refuza beneficiul scutirii prevăzute la articolul 13 secțiunea B litera (a) din A șasea directivă pentru simplul motiv că nu se află în relație directă cu asigurătorii pe seama cărora acționează indirect în relația cu asigurații, în calitate de subagent al VDL.
In those circumstances, it follows from the principle of fiscal neutrality that traders must be able to choose the form of organisation which, from the strictly commercial point of view, best suits them, without running the risk of having their transactions excluded from the exemption provided for in Article 13B(a) of the Sixth Direct- ive (see, to that effect, with regard to Article 13B(d)(6) of the Sixth Directive, Abbey National, paragraph 68, and with regard to Article 13B(d)(1) of the directive, see Ludwig, paragraph 35).
În aceste condiții, din principiul neutralității fiscale rezultă că operatorii trebuie să poată alege modelul de organizare care, din punct de vedere strict economic, le este cel mai avantajos, fără să riște ca operațiunile lor să fie excluse de la scutirea prevăzută la articolul 13 secțiunea B litera (a) din A șasea directivă [a se vedea în acest sens, în ceea ce privește articolul 13 secțiunea B litera (d) punctul 6 din A șasea directivă, Hotărârea Abbey National, citată anterior, punctul 68, și, în ceea ce privește articolul 13 secțiunea B litera (d) punctul 1 din aceeași directivă, Hotărârea Ludwig, citată anterior, punctul 35].
In the light of the foregoing considerations, the answer to the question referred to the Court should be that Article 13B(a) of the Sixth Directive must be interpreted as meaning that the fact that an insurance broker or agent does not have a direct relationship with the parties to the insurance or reinsurance contract in the conclusion of which he has been instrumental, but merely an indirect relationship with them through the intermediary of another taxable person who is, himself, in a direct relationship with one of those parties, and to whom that insurance broker or agent is contractually bound does not prevent the service provided by the latter from being exempt from VAT under that provision.
Având în vedere considerațiile de mai sus, trebuie să se răspundă la întrebarea adresată că articolul 13 secțiunea B litera (a) din A șasea directivă trebuie interpretat în sensul că împrejurarea că un broker sau un agent de asigurări nu are o relație directă cu părțile la un contract de asigurare sau de reasigurare la a cărui încheiere contribuie, ci are numai o relație indirectă cu aceștia din urmă prin intermediul unei alte persoane impozabile, care este ea însăși în relație directă cu una dintre aceste părți și cu care acest broker sau acest agent de asigurări se află în raporturi contractuale, nu se opune scutirii de la plata TVA-ului, în temeiul dispoziției menționate, a serviciilor prestate de către acesta din urmă.
Article 13B(a) of the Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment must be interpreted as meaning that the fact that an insurance broker or agent does not have a direct relationship with the parties to the insurance or reinsurance contract in the conclusion of which he has been instrumental, but merely an indirect relationship with them through the intermediary of another taxable person who is, himself, in a direct relationship with one of those parties, and to whom the insurance broker or agent is contractually bound does not prevent the service provided by the latter from being exempt from value added tax under that provision.
Articolul 13 secțiunea B litera (a) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri – sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare trebuie interpretat în sensul că împrejurarea că un broker sau un agent de asigurări nu are o relație directă cu părțile la un contract de asigurare sau de reasigurare la a cărui încheiere contribuie, ci are numai o relație indirectă cu aceștia din urmă prin intermediul unei alte persoane impozabile, care este ea însăși în relație directă cu una dintre aceste părți și cu care acest broker sau acest agent de asigurări se află în raporturi contractuale, nu se opune scutirii de la plata taxei pe valoarea adăugată, în temeiul dispoziției menționate, a serviciilor prestate de către acesta din urmă.
Case C-187/07
Cauza C-187/07
Criminal proceedings against Dirk Endendijk
Procedură penalăîmpotriva lui Dirk Endendijk
(Reference for a preliminary ruling from the Rechtbank Zutphen)
(cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Rechtbank Zutphen)
(Directive 91/629/EEC — Decision 97/182/EC — Rearing of calves — Individual pens — Prohibition on tethering calves — Meaning of the verb ‘tether’ — Material and length — Different language versions — Uniform interpretation)
„Directiva 91/629/CEE — Decizia 97/182/CE — Creșterea vițeilor — Boxe individuale — Interdicție de a lega vițeii — Sensul verbului «a lega» — Natura și lungimea legăturii — Divergență între versiunile lingvistice — Interpretare uniformă”
Judgment of the Court (Seventh Chamber), 3 April 2008 . . . . . . . . . . .
Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 3 aprilie 2008 . . . . . . . . . . . .
Community law — Interpretation — Texts in several languages
Drept comunitar — Interpretare — Text în mai multe limbi
Agriculture — Approximation of laws — Minimum standards for the protection of calves — Directive 91/629
Agricultură — Apropierea legislațiilor — Norme minime privind protecția vițeilor — Directiva 91/629
(Council Directive 91/629)
(Directiva 91/629 a Consiliului)