natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In Kadi, paragraphs 239 and 240, and Yusuf and Al Barakaat, paragraphs 290 and 291, the Court of First Instance held that the exemptions to and derogations from the obligation to freeze funds provided for in the contested regulation as a result of its amendment by Regulation No 561/2003, itself putting into effect Resolution 1452 (2002), show that it is neither the purpose nor the effect of that measure to submit the persons entered in the summary list to inhuman or degrading treatment.
În această privință, Tribunalul sa pronunțat, la punctele 239 și 240 din Hotărârea Kadi atacată și la punctele 290 și 291 din Hotărârea Yusuf și Al Barakaat atacată, că derogările și exceptările de la obligația de înghețare a fondurilor, prevăzute în regulamentul în litigiu în urma modificării sale prin Regulamentul nr. 561/2003, de punere în aplicare a Rezoluției 1452 (2002) a Consiliului de Securitate, demonstrează că această măsură nu are nici ca obiect, nici ca rezultat să supună persoanele înscrise în lista recapitulativă unui tratament inuman sau degradant.
In Kadi, paragraphs 243 to 251, and Yusuf and Al Barakaat, paragraphs 294 to 302, the Court of First Instance held, in addition, that the freezing of funds did not constitute an arbitrary, inappropriate or disproportionate interference with the right to private property of the persons concerned and could not, therefore, be regarded as contrary to jus cogens, having regard to the following facts:
La punctele 243-251 din Hotărârea Kadi atacată și la punctele 294-302 din Hotărârea Yusuf și Al Barakaat atacată, Tribunalul a statuat în plus că înghețarea fondurilor nu constituie o atingere arbitrară, inadecvată sau disproporționată adusă dreptului de proprietate privată al persoanelor interesate și că, prin urmare, nu poate fi considerată contrară lui ius cogens, având în vedere următoarele împrejurări:
— the measures in question pursue an objective of fundamental public interest for the international community, that is to say, the campaign against international terrorism, and the United Nations are entitled to undertake protective action against the activities of terrorist organisations;
— măsurile în cauză urmăresc un obiectiv de interes general fundamental pentru comunitatea internațională, și anume lupta împotriva terorismului internațional, iar ONU dispune de legitimitatea de a întreprinde o acțiune de protecție împotriva activităților unei organizații teroriste;
— freezing of funds is a temporary precautionary measure which, unlike confiscation, does not affect the very substance of the right of the persons concerned to property in their financial assets but only the use thereof;
— înghețarea fondurilor este o măsură asigurătorie care, spre deosebire de o confiscare, nu aduce atingere înseși esenței dreptului de proprietate al persoanelor interesate asupra activelor financiare de care dispun, ci numai dreptului de utilizare a acestora;
— the resolutions of the Security Council at issue provide for a means of reviewing, after certain periods, the overall system of sanctions;
— rezoluțiile Consiliului de Securitate în cauză prevăd un mecanism de reexaminare periodică a regimului general al sancțiunilor;
— those resolutions set up a procedure enabling the persons concerned to present their case at any time to the Sanctions Committee for review, through the Member State of their nationality or that of their residence.
— aceste rezoluții stabilesc o procedură care permite persoanelor interesate să sesizeze în orice moment Comitetul pentru sancțiuni pentru reexaminarea situației lor, prin intermediul statului membru ai căror cetățeni sunt sau al statului în care își au reședința.
As regards, secondly, the alleged breach of the right to be heard, and more particularly, first, the applicants’ alleged right to be heard by the Community institutions before the contested regulation had been adopted, the Court of First Instance held as follows in paragraph 258 of Kadi, to which paragraph 328 of Yusuf and Al Barakaat corresponds, mutatis mutandis:
În al doilea rând, în ceea ce privește pretinsa încălcare a dreptului de a fi ascultat, și în special, pe de o parte, a dreptului de a fi ascultați de instituțiile comunitare înainte de adoptarea regulamentului în litigiu, pe care reclamanții pretind că îl au, Tribunalul sa pronunțat, la punctul 258 din Hotărârea Kadi atacată, căruia îi corespunde mutatis mutandis punctul 328 din Hotărârea Yusuf și Al Barakaat atacată, după cum urmează:
‘In this instance, as is apparent from the preliminary observations above on the relationship between the international legal order under the United Nations and the Community legal order, the Community institutions were required to transpose into the Community legal order resolutions of the Security Council and decisions of the Sanctions Committee that in no way authorised them, at the time of actual implementation, to provide for any Community mechanism whatsoever for the examination or re-examination of individual situations, since both the substance of the measures in question and the mechanisms for re-examination (see paragraphs 262 et seq. …) fell wholly within the purview of the Security Council and its Sanctions Committee.
„Or, în speță, astfel cum rezultă din observațiile introductive prezentate mai sus cu privire la raportul dintre ordinea juridică internațională creată de Națiunile Unite și ordinea juridică comunitară, instituțiile comunitare erau obligate să transpună în ordinea juridică comunitară rezoluțiile Consiliului de Securitate și deciziile Comitetului pentru sancțiuni care nu le abilitau în niciun fel ca, la stadiul punerii lor efective în aplicare, să prevadă un anumit mecanism comunitar de examinare sau de reexaminare a situațiilor individuale, întrucât atât conținutul măsurilor în cauză, cât și mecanismele de reexaminare (a se vedea punctele 262 și următoarele […]) intrau în totalitate în competența Consiliului de Securitate și a Comitetului pentru sancțiuni al acestuia.
As a result, the Community institutions had no power of investigation, no opportunity to check the matters taken to be facts by the Security Council and the Sanctions Committee, no discretion with regard to those matters and no discretion either as to whether it was appropriate to adopt sanctions vis-à-vis the applicants.
În consecință, instituțiile comunitare nu dispuneau de nicio putere de anchetă, de nicio posibilitate de control al faptelor reținute de Consiliul de Securitate și de Comitetul pentru sancțiuni, de nicio marjă de apreciere în privința acestor fapte și de nicio libertate de apreciere a oportunității adoptării de sancțiuni în privința
The principle of Community law relating to the right to be heard cannot apply in such circumstances, where to hear the person concerned could not in any case lead the institution to review its position.’
Principiul de drept comunitar privind dreptul de a fi ascultat nu își poate găsi aplicarea în astfel de circumstanțe, în care ascultarea persoanei interesate nu ar putea în niciun caz să determine instituția să își revizuiască poziția.”
The Court of First Instance concluded in Kadi, paragraph 259, that the Council was not obliged to hear the applicant on the subject of his inclusion in the list of persons and entities affected by the sanctions, in the context of the adoption and implementation of the contested regulation and, in Yusuf and Al Barakaat, paragraph 329, that the Council was not obliged to hear the applicants before the contested regulation was adopted.
Tribunalul a conchis din aceasta, la punctul 259 din Hotărârea Kadi atacată, că Consiliul nu avea obligația să îl asculte pe reclamant cu privire la menținerea sa pe lista persoanelor și entităților cărora li se aplică sancțiuni, în contextul adoptării și punerii în aplicare a regulamentului în litigiu și, la punctul 329 din Hotărârea Yusuf și Al Barakaat atacată, că Consiliul nu avea obligația să îi asculte pe reclamanții în primă instanță înainte de adoptarea regulamentului în litigiu.
With regard, second, to breach of the applicants’ alleged right to be heard by the Sanctions Committee in connection with their inclusion in the summary list, the Court of First Instance held in paragraph 261 of Kadi and paragraph 306 of Yusuf and Al Barakaat that no such right was provided for by the Security Council’s resolutions at issue.
În ceea ce privește, pe de altă parte, încălcarea pretinsului drept al reclamanților de a fi ascultați de către Comitetul pentru sancțiuni în contextul înscrierii lor pe lista recapitulativă, Tribunalul a constatat, la punctul 261 din Hotărârea Kadi atacată și la punctul 306 din Hotărârea Yusuf și Al Barakaat atacată, că un astfel de drept nu este prevăzut de rezoluțiile Consiliului de Securitate în cauză.
It further held in Yusuf and Al Barakaat, paragraph 307, that no mandatory rule of public international law requires a prior hearing for the persons concerned in circumstances such as those of the case in point.
În plus, la punctul 307 din Hotărârea Yusuf și Al Barakaat atacată, Tribunalul sa pronunțat în sensul că nicio normă imperativă de ordine publică internațională nu impune o ascultare prealabilă a persoanelor interesate în circumstanțe de natura celor din speță.
The Court of First Instance observed, moreover, that although the resolutions of the Security Council concerned and the subsequent regulations that put them into effect in the Community do not provide for any right of audience for individual persons, they nevertheless set up a mechanism for the re-examination of individual cases, by providing that the persons concerned may address a request to the Sanctions Committee, through their national authorities, in order either to be removed from the summary list or to obtain exemption from the freezing of funds (Kadi, paragraph 262, and Yusuf and Al Barakaat, paragraph 309).
Pe de altă parte, Tribunalul a menționat că deși rezoluțiile Consiliului de Securitate în cauză și regulamentele succesive care le-au pus în aplicare în cadrul Comunității nu prevăd un drept de ascultare a persoanei, totuși acestea instaurează un mecanism de reexaminare a situațiilor individuale, prevăzând că persoanele interesate se pot adresa Comitetului pentru sancțiuni prin intermediul autorităților lor naționale pentru a obține fie retragerea de pe lista recapitulativă, fie o derogare de la înghețarea fondurilor (Hotărârile atacate Kadi, punctul 262, și Yusuf și Al Barakaat, punctul 309).
Referring, in Kadi, paragraph 264, and in Yusuf and Al Barakaat, paragraph 311, to the ‘Guidelines of the [Sanctions] Committee for the conduct of its work’, as adopted by that committee on 7 November 2002 and amended on 10 April 2003 (‘the Sanctions Committee’s Guidelines’), and, in Kadi, paragraph 266, and Yusuf and Al Barakaat, paragraph 313, to various resolutions of the Security Council, the Court of First Instance noted, in those paragraphs, the importance attached by the Security Council, in so far as possible, to the fundamental rights of the persons entered in the list, and especially to their right to be heard.
Făcând referire, la punctul 264 din Hotărârea Kadi atacată și la punctul 311 din Hotărârea Yusuf și Al Barakaat atacată, la „directivele care reglementează desfășurarea lucrărilor [Comitetului pentru sancțiuni]”, astfel cum au fost adoptate de acest comitet la 7 noiembrie 2002 și cum au fost modificate la 10 aprilie 2003 (denumite în continuare „directivele Comitetului pentru sancțiuni”), și, la punctul 266 din Hotărârea Kadi atacată și la punctul 313 din Hotărârea Yusuf și Al Barakaat atacată, la diverse rezoluții ale Consiliului de Securitate, Tribunalul a constatat, la punctele menționate, importanța pe care Consiliul de Securitate o acordă, în măsura posibilului, drepturilor fundamentale ale persoanelor înscrise în lista recapitulativă și în special dreptului la apărare.
In Kadi, paragraph 268, and in Yusuf and Al Barakaat, paragraph 315, the Court of First Instance found that the fact, noted in the previous paragraph of both judgments, that the re-examination procedure confers no right directly on the persons concerned themselves to be heard by the Sanctions Committee — the only authority competent to give a decision, on a State’s petition, on the re-examination of their case — with the result that those persons are dependent, essentially, on the diplomatic protection afforded by the States to their nationals, is not to be deemed improper in the light of the mandatory prescriptions of the public international order.
La punctul 268 din Hotărârea Kadi atacată și la punctul 315 din Hotărârea Yusuf și Al Barakaat atacată, Tribunalul a statuat că, din perspectiva normelor imperative de ordine publică internațională, nu poate fi considerat inadmisibil faptul, menționat la punctul precedent din fiecare dintre aceste hotărâri, că procedura de reexaminare nu conferă direct înseși persoanelor interesate dreptul de a fi ascultate de către Comitetul pentru sancțiuni, singura autoritate competentă să se pronunțe, la cererea unui stat, cu privire la reexaminarea situației lor, astfel că acestea depind, în esență, de protecția diplomatică pe care statele o acordă resortisanților lor.
The Court of First Instance added that it is open to the persons involved to bring an action for judicial review based on domestic law, indeed even directly on the contested regulation and the relevant resolutions of the Security Council which it puts into effect, against any wrongful refusal by the competent national authority to submit their cases to the Sanctions Committee for re-examination (Kadi, paragraph 270, and Yusuf and Al Barakaat, paragraph 317).
Tribunalul a adăugat că persoanele interesate au posibilitatea să introducă o acțiune în instanță întemeiată pe dreptul intern sau chiar în mod direct pe regulamentul în litigiu și pe rezoluțiile pertinente ale Consiliului de Securitate pe care acesta le pune în aplicare, împotriva unui eventual refuz abuziv al autorității naționale competente să înainteze cazul lor spre reexaminare Comitetului pentru sancțiuni (Hotărârile atacate Kadi, punctul 270, și Yusuf și Al Barakaat, punctul 317).
The Court of First Instance held, in addition, that in circumstances such as those of the cases in point, in which what is at issue is a temporary precautionary measure restricting the availability of the applicants’ property, observance of the fundamental rights of the persons concerned does not require the facts and evidence adduced against them to be communicated to them, once the Security Council or its Sanctions Committee is of the view that there are grounds concerning the international community’s security that militate against it (Kadi, paragraph 274, and Yusuf and Al Barakaat, paragraph 320).
În plus, Tribunalul a statuat că, în împrejurări precum cele din cauzele cu care era sesizat, în care se pune problema unei măsuri asigurătorii care limitează disponibilitatea bunurilor persoanelor interesate, respectarea drepturilor fundamentale ale acestora nu impune ca faptele și elementele de probă reținute în sarcina lor să le fie comunicate, din moment ce Consiliul de Securitate sau Comitetul pentru sancțiuni apreciază că motive care țin de securitatea comunității internaționale se opun acestei comunicări (Hotărârile atacate Kadi, punctul 274, și Yusuf și Al Barakaat, punctul 320).
Having regard to those considerations, the Court of First Instance held in Kadi, paragraph 276, and Yusuf and Al Barakaat, paragraph 330, that the applicants’ plea alleging breach of the right to be heard must be rejected.
Având în vedere aceste considerații, Tribunalul a conchis, la punctul 276 din Hotărârea Kadi atacată și la punctul 330 din Hotărârea Yusuf și Al Barakaat atacată, că motivul invocat de reclamant întemeiat pe încălcarea dreptului de a fi ascultat trebuia respins.
Lastly, with regard to the plea alleging breach of the right to effective judicial review, the Court of First Instance found as follows in paragraphs 278 to 285 of Kadi, drawn up in terms essentially identical to those of paragraphs 333 to 340 of Yusuf and Al Barakaat:
În ceea ce privește, în ultimul rând, motivul referitor la încălcarea dreptului la un control jurisdicțional efectiv, Tribunalul sa pronunțat, la punctele 278-285 din Hotărârea Kadi atacată, redactate în termeni identici, pe fond, cu aceia de la punctele 330-340 din Hotărârea Yusuf și Al Barakaat atacată, după cum urmează:
In the circumstances of this case, the applicant has been able to bring an action for annulment before the Court of First Instance under Article 230 EC.
În speță, reclamantul a avut posibilitatea de a introduce o acțiune în anulare în fața Tribunalului în temeiul articolului 230 CE.
In dealing with that action, the Court carries out a complete review of the lawfulness of the contested regulation with regard to observance by the institutions of the rules of jurisdiction and the rules of external lawfulness and the essential procedural requirements which bind their actions.
În cadrul acestei acțiuni, Tribunalul exercită un control de legalitate integral al regulamentului [în litigiu] cu privire la respectarea de către instituțiile comunitare a normelor de competență, precum și a normelor de legalitate externă și a normelor fundamentale de procedură care se impun acțiunii lor.
The Court also reviews the lawfulness of the contested regulation having regard to the Security Council’s regulations which that act is supposed to put into effect, in particular from the viewpoints of procedural and substantive appropriateness, internal consistency and whether the regulation is proportionate to the resolutions.
Tribunalul controlează totodată legalitatea regulamentului [în litigiu] prin raportare la rezoluțiile Consiliului de Securitate, pe care acest regulament trebuie să le pună în aplicare, în special din perspectiva conformității din punctul de vedere al formei și al fondului, al coerenței interne și al caracterului proporțional al regulamentului în raport cu rezoluțiile.
Giving a decision pursuant to that review, the Court finds that it is not disputed that the applicant is indeed one of the natural persons entered in the summary list on 19 October 2001.
Deliberând în temeiul acestui control, Tribunalul constată că nu se contestă faptul că reclamantul este întradevăr una dintre persoanele fizice înscrise la 19 octombrie 2001 în lista [recapitulativă].
In this action for annulment, the Court has moreover held that it has jurisdiction to review the lawfulness of the contested regulation and, indirectly, the lawfulness of the resolutions of the Security Council at issue, in the light of the higher rules of international law falling within the ambit of jus cogens, in particular the mandatory prescriptions concerning the universal protection of the rights of the human person.
În cadrul prezentei acțiuni în anulare, Tribunalul și-a recunoscut în plus competența de a controla legalitatea regulamentului [în litigiu] și, în mod indirect, legalitatea rezoluțiilor în cauză ale Consiliului de Securitate, din perspectiva normelor superioare ale dreptului internațional care se încadrează în ius cogens, în special a normelor imperative care urmăresc protecția universală a drepturilor persoanei umane.
On the other hand, as has already been observed in paragraph 225 above, it is not for the Court to review indirectly whether the Security Council’s resolutions in question are themselves compatible with fundamental rights as protected by the Community legal order.
În schimb, astfel cum a fost indicat la punctul 225 de mai sus, Tribunalul nu are competența să controleze în mod indirect caracterul conform al înseși rezoluțiilor în cauză ale Consiliului de Securitate cu drepturile fundamentale, astfel cum sunt protejate prin ordinea juridică comunitară.
Nor does it fall to the Court to verify that there has been no error of assessment of the facts and evidence relied on by the Security Council in support of the measures it has taken or, subject to the limited extent defined in paragraph 282 above, to check indirectly the appropriateness and proportionality of those measures.
Mai mult, Tribunalul nu are competența de a verifica inexistența unei erori de apreciere a faptelor și a elementelor de probă pe care Consiliul de Securitate le-a reținut în susținerea măsurilor pe care le-a adoptat și nici de a controla în mod indirect oportunitatea acestor măsuri și caracterul lor proporțional, cu excepția cadrului limitat definit la punctul 282 de mai sus.
It would be impossible to carry out such a check without trespassing on the Security Council’s prerogatives under Chapter VII of the Charter of the United Nations in relation to determining, first, whether there exists a threat to international peace and security and, second, the appropriate measures for confronting or settling such a threat.
Un astfel de control nu ar putea fi exercitat fără să se aducă atingere prerogativelor Consiliului de Securitate în temeiul capitolului VII din Carta Națiunilor Unite în materie de stabilire, în primul rând, a existenței unei amenințări la adresa păcii și securității internaționale și, în al doilea rând, a măsurilor adecvate pentru a face față acesteia sau a o remedia.
Moreover, the question whether an individual or organisation poses a threat to international peace and security, like the question of what measures must be adopted vis-à-vis the persons concerned in order to frustrate that threat, entails a political assessment and value judgments which in principle fall within the exclusive competence of the authority to which the international community has entrusted primary responsibility for the maintenance of international peace and security.
Prin urmare, problema dacă un individ sau o organizație reprezintă o amenințare la adresa păcii și a securității internaționale, ca și problema de a ști ce măsuri trebuie luate în privința persoanelor interesate pentru a contracara această amenințare, presupune o apreciere politică și judecăți de valoare aflate, în principiu, în domeniul de competență exclusiv al autorității căreia comunitatea internațională ia încredințat răspunderea principală de a menține pacea și securitatea internațională.
It must thus be concluded that, to the extent set out in paragraph 284 above, there is no judicial remedy available to the applicant, the Security Council not having thought it advisable to establish an independent international court responsible for ruling, in law and on the facts, in actions brought against individual decisions taken by the Sanctions Committee.’
Se impune astfel constatarea că, în măsura indicată la punctul 284 de mai sus, reclamantul nu dispune de nicio cale de atac jurisdicțională, întrucât Consiliul de Securitate nu a considerat oportun să creeze o instanță internațională independentă, care să aibă sarcina de a se pronunța, în drept și în fapt, cu privire la acțiunile îndreptate împotriva deciziilor individuale luate de Comitetul pentru sancțiuni.”
In Kadi, paragraph 268, and Yusuf and Al Barakaat, paragraph 315, the Court of First Instance held that any such lacuna in the judicial protection available to the applicant is not in itself contrary to jus cogens.
La punctul 286 din Hotărârea Kadi atacată și la punctul 341 din Hotărârea Yusuf și Al Barakaat atacată, Tribunalul a statuat că o astfel de lacună în protecția jurisdicțională a reclamanților nu este totuși contrară lui ius cogens.
In this respect, the Court of First Instance found as follows in paragraphs 288 to 290 of Kadi, drawn up in terms essentially identical to those of paragraphs 343 to 345 of Yusuf and Al Barakaat:
În această privință, Tribunalul a considerat, la punctele 288-290 din Hotărârea Kadi atacată, redactate în termeni identici, pe fond, cu aceia de la punctele 343-345 din Hotărârea Yusuf și Al Barakaat atacată, că: