natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Next, likewise referring to ‘the WTO agreements’ as so defined, the Court of First Instance explained, in paragraphs 110 to 112 of the FIAMM judgment and paragraphs 103 to 105 of the Fedon judgment, that, in accordance with settled caselaw and for the reasons recalled by the Court of First Instance, those agreements are not in principle among the rules in the light of which the Community courts review the legality of action by the Community institutions.
În continuare, la punctele 110-112 din Hotărârea FIAMM și la punctele 103-105 din Hotărârea Fedon, referindu-se tot la „Acordurile OMC” astfel definite, Tribunalul a precizat că, potrivit unei jurisprudențe constante și pentru motivele pe care le amintește, acordurile respective nu figurează, în principiu, printre normele din perspectiva cărora instanța comunitară controlează legalitatea acțiunii instituțiilor comunitare.
Finally, it is to be noted that the judgments under appeal do contain considerable explanation of the legal effects that may attach to a decision of the DSB, in particular where the period of time allowed for implementation of the decision has expired.
În sfârșit, trebuie arătat că hotărârile atacate conțin întradevăr precizări importante privind efectele juridice pe care le-ar putea avea o decizie pronunțată de OSL, în special în cazul în care termenul acordat pentru aplicarea acestei decizii a expirat.
While it is true that that explanation appears in passages of the judgments under appeal in which the Court of First Instance examined whether one of the two exceptions traditionally accepted by the caselaw to the principle that the WTO agreements cannot be relied upon by individuals was applicable in the case in point, the fact remains that the findings made by the Court of First Instance at that juncture responded in an implicit, but nevertheless certain, manner to the specific arguments which are alleged in the appeals not to have been dealt with by the Court.
Deși este adevărat că aceste precizări figurează în pasajele din hotărârile atacate în care Tribunalul examinează dacă în speță poate fi aplicată una dintre cele două excepții de la principiul imposibilității particularilor de a invoca Acordurile OMC, excepții admise în mod tradițional de jurisprudență, la fel de adevărat este că aprecierile făcute de Tribunal cu această ocazie răspund implicit, dar totuși cu certitudine, argumentelor concrete pe care, în cadrul recursurilor, i se reproșează că nu le-a tratat.
Thus, it is apparent in particular from paragraphs 129 to 131 of the FIAMM judgment and paragraphs 122 to 124 of the Fedon judgment that the Court of First Instance held, after an examination of the relevant provisions of the DSU, that the expiry of the period of time allowed for the Community to bring its banana import regime into conformity with the DSB’s decision of 25 September 1997 had
Astfel, în special de la punctele 129-131 din Hotărârea FIAMM și de la punctele 122-124 din Hotărârea Fedon rezultă că Tribunalul, în urma unei analize a dispozițiilor relevante din ÎSL, a considerat că expirarea termenului acordat Comunității pentru a-și aduce regimul importurilor de banane în conformitate cu Decizia OSL din 25 septembrie 1997 nu constituia o epuizare a modalităților de
The Court also stated in this connection that review of the legality of the conduct of the defendant institutions could have the effect of weakening the position of the Community negotiators in the search for a mutually acceptable solution to the dispute consistent with WTO rules and, in some cases, of thus depriving the legislative or executive organs of a contracting party of the possibility afforded in particular in Article 22 of the DSU of entering into a negotiated arrangement even on a temporary basis.
De asemenea, Tribunalul a indicat în această privință că un control al legalității comportamentului instituțiilor pârâte ar putea avea ca efect să slăbească poziția negociatorilor comunitari în căutarea unei soluții a litigiului care să fie reciproc acceptabilă și în conformitate cu normele OMC și, eventual, să lipsească astfel organele legislative sau executive ale unei părți contractante de posibilitatea oferită în special la articolul 22 din ÎSL de a găsi, fie și temporar, o soluție negociată.
Furthermore, in paragraph 132 of the FIAMM judgment and paragraph 125 of the Fedon judgment, the Court of First Instance concluded its analysis in this regard, holding that the applicants were therefore wrong in inferring from Articles 21 and 22 of the DSU an obligation on the WTO member to comply, within a specified period, with the recommendations and rulings of the WTO bodies and in contending that DSB rulings are enforceable unless the contracting parties unanimously oppose this.
În plus, trebuie subliniat că, la punctul 132 din Hotărârea FIAMM și la punctul 125 din Hotărârea Fedon, Tribunalul și-a finalizat analiza în această privință concluzionând că reclamantele au dedus în mod greșit din articolele 21 și 22 din ÎSL că membrii OMC aveau obligația de a se conforma, într-un anumit termen, recomandărilor și hotărârilor organelor OMC și că acestea au susținut în mod greșit că deciziile pronunțate de OSL erau executorii cu excepția cazului în care părțile contractante se opuneau în unanimitate.
In so deciding, the Court of First Instance ruled, implicitly at the very least, on the applicants’ assertion that direct effect should be accorded to such recommendations or such rulings once the period of time allowed for their implementation has expired.
Or, ajungând la această concluzie, Tribunalul sa pronunțat cel puțin în mod implicit cu privire la afirmația reclamantelor potrivit căreia, din momentul în care a expirat termenul acordat pentru punerea lor în aplicare, ar trebui să se recunoască existența unui efect direct al unor astfel de recomandări sau al unor astfel de hotărâri.
It follows from all of the foregoing that the grounds of the judgments under appeal deal adequately with the arguments set out by the applicants at first instance and that they in particular enable the Court of Justice to exercise its power of judicial review, so that the first part of the plea must be declared unfounded.
Din toate cele de mai sus rezultă că motivarea hotărârilor atacate răspunde în mod suficient argumentelor prezentate de recurente în primă instanță și că aceasta permite în special Curții să își exercite controlul jurisdicțional, astfel încât primul aspect al motivului trebuie declarat neîntemeiat.
Second part of the plea
Cu privire la al doilea aspect al motivului
The following should be stated in relation to the second part of the first plea, alleging an error of law regarding the circumstances in which liability for unlawful conduct of the Community can found an action.
În ceea ce privește al doilea aspect al primului motiv, întemeiat pe o eroare de drept referitoare la condițiile în care poate fi invocată răspunderea determinată de un comportament ilicit al Comunității, trebuie precizate următoarele.
Here, the applicants essentially contended in support of their claim for compensation before the Court of First Instance that the Community institutions acted unlawfully, and therefore wrongfully, in failing to bring the Community legislation into conformity with the WTO agreements within the reasonable period of time that the Community was allowed for that purpose after a decision of the DSB had found that legislation to be incompatible with the WTO agreements.
În cazul de față, în susținerea cererii de despăgubire, recurentele au arătat în esență în fața Tribunalului că instituțiile comunitare au adoptat un comportament ilegal și, în consecință, culpabil, neaducând legislația comunitară în conformitate cu Acordurile OMC în termenul rezonabil acordat Comunității în acest scop după ce incompatibilitatea acestei legislații cu acordurile respective a fost constatată printr-o decizie pronunțată de OSL.
It is to be observed in that regard that the effects within the Community of provisions of an agreement concluded by the Community with nonmember States may not be determined without taking account of the international origin of the provisions in question.
În această privință trebuie amintit că efectele avute în cadrul Comunității de dispozițiile unui acord încheiat de aceasta cu state terțe nu pot fi stabilite făcând abstracție de originea internațională a dispozițiilor în cauză.
If that question has not been expressly dealt with in the agreement, it is the courts having jurisdiction in the matter and in particular the Court of Justice within the framework of its jurisdiction under the EC Treaty that have the task of deciding it, in the same
În cazul în care acest aspect nu a fost stabilit în mod expres în acordul respectiv, instanțele competente și în special Curtea, în cadrul competenței avute în temeiul Tratatului CE, sunt cele care se vor pronunța în această privință tot astfel cum se pronunță în legătură cu orice altă problemă de interpretare
Therefore, specifically, it falls to the Court to determine, on the basis in particular of the abovementioned criteria, whether the provisions of an international agreement confer on persons subject to Community law the right to rely on that agreement in legal proceedings in order to contest the validity of a Community measure (see, with regard to the GATT 1947, Joined Cases 21/72 to 24/72 International Fruit Company and Others [1972] ECR 1219, paragraph 19).
În special pentru acest motiv Curtea este cea care, întemeindu-se mai ales pe criteriile sus-menționate, trebuie să stabilească dacă dispozițiile unui acord internațional creează pentru justițiabilii din Comunitate dreptul de a le invoca în justiție pentru a contesta validitatea unui act comunitar (în ceea ce privește GATT 1947, a se vedea Hotărârea din 12 decembrie 1972, International Fruit Company și alții, 21/72-24/72, Rec., p. 1219, punctul 19).
As is apparent from its caselaw, the Court considers that it can examine the validity of secondary Community legislation in the light of an international treaty only where the nature and the broad logic of the latter do not preclude this and, in addition, the treaty’s provisions appear, as regards their content, to be unconditional and sufficiently precise (see, in particular, Case C-308/06 Intertanko and Others [2008] ECR I-4057, paragraph 45 and the caselaw cited).
În această privință, rezultă în special din jurisprudența Curții că aceasta consideră că poate examina validitatea unei reglementări comunitare aparținând dreptului derivat în raport cu un tratat internațional numai dacă natura și economia acestuia nu se opun examinării și dacă, pe de altă parte, în ceea ce privește conținutul, aceste dispoziții par necondiționate și suficient de precise (a se vedea în special Hotărârea din 3 iunie 2008, Intertanko și alții, C-308/06, Rep., p. I-4057, punctul 45 și jurisprudența citată).
As regards, more specifically, the WTO agreements, it is settled caselaw that, given their nature and structure, those agreements are not in principle among the rules in the light of which the Court is to review the legality of measures adopted by the Community institutions (see, in particular, Portugal v Council, paragraph 47; Biret International v Council, paragraph 52; and Van Parys, paragraph 39).
În ceea ce privește, mai precis, Acordurile OMC, potrivit unei jurisprudențe constante, având în vedere natura și economia acestora, ele nu figurează, în principiu, printre normele în raport cu care Curtea controlează legalitatea actelor instituțiilor comunitare (a se vedea în special Hotărârile citate anterior Portugalia/Consiliul, punctul 47, Biret International/Consiliul, punctul 52, și Van Parys, punctul 39).
It is only where the Community has intended to implement a particular obligation assumed in the context of the WTO, or where the Community measure refers expressly to the precise provisions of the WTO agreements, that it is for the Court to review the legality of the Community measure in question in the light of the WTO rules (see Biret International v Council, paragraph 53, and Van Parys, paragraph 40 and the caselaw cited).
Curtea este competentă să controleze legalitatea actului comunitar în cauză din perspectiva normelor OMC numai în ipoteza în care Comunitatea a executat o obligație specifică asumată în cadrul OMC sau în cazul în care actul comunitar face trimitere în mod expres la dispoziții precise din Acordurile OMC (a se vedea Hotărârile citate anterior Biret International/Consiliul, punctul 53, și Van Parys, punctul 40 și jurisprudența citată).
The Court has already held that the common organisation of the market in bananas, as introduced by Regulation No 404/93 and subsequently amended, is not designed to ensure the implementation in the Community legal order of a particular obligation assumed in the context of the GATT and does not refer expressly to specific provisions of the GATT either (order in OGT Fruchthandelsgesellschaft, paragraph 28).
În această privință, trebuie amintit că, astfel cum sa pronunțat deja Curtea, organizarea comună a pieței în sectorul bananelor, astfel cum a fost stabilită prin Regulamentul nr. 404/93 și modificată ulterior, nu urmărește să asigure executarea în ordinea juridică comunitară a unei obligații specifice asumate în cadrul GATT și nici nu trimite în mod expres la dispoziții precise ale acestuia (Ordonanța OGT Frucht -handelsgesellschaft, citată anterior, punctul 28).
As regards, in particular, Regulation No 1637/98 and the regulations adopted to implement it, the Court stated in Van Parys, paragraph 52, that they do not expressly refer to specific provisions of the WTO agreements.
În ceea ce privește mai precis Regulamentul nr. 1637/98 și regulamentele adoptate pentru aplicarea acestuia, Curtea a indicat la punctul 52 din Hotărârea Van Parys, citată anterior, că acestea nu trimit în mod expres la dispoziții precise ale Acordurilor OMC.
The Court also held in that judgment that, by undertaking after the adoption of the DSB’s decision of 25 September 1997 to comply with the WTO rules and, in particular, with Articles I(1) and XIII of the GATT 1994, the Community did not intend to assume a particular obligation in the context of the WTO, capable of justifying an exception to the principle that WTO rules cannot be relied upon before the Community courts and enabling the Community courts to review the legality of Regulation No 1637/98 and the regulations adopted to implement it in the light of those rules (see, to this effect, Van Parys, paragraphs 41 and 52).
În aceeași hotărâre, Curtea sa pronunțat de asemenea în sensul că, prin angajamentul de a se conforma normelor OMC și în special articolului I alineatul (1) și articolului XIII din GATT 1994, angajament pe care Comunitatea la luat după adoptarea Deciziei OSL din 25 septembrie 1997, aceasta nu a înțeles să își asume o obligație specifică în cadrul OMC, care să poată justifica o excepție de la imposibilitatea de a invoca normele OMC în fața instanței comunitare și care să poată permite acesteia din urmă să controleze legalitatea Regulamentului nr. 1637/98 și a regulamentelor adoptate pentru aplicarea acestuia, din perspectiva acestor norme (a se vedea în acest sens Hotărârea Van Parys, citată anterior, punctele 41 și 52).
It should be remembered that the decisive factor here is that the resolution of disputes concerning WTO law is based, in part, on negotiations between the contracting parties.
Trebuie amintit că elementul determinant în această materie îl constituie faptul că soluționarea litigiilor care privesc dreptul OMC este, în parte, întemeiată pe negocieri între părțile contractante.
Withdrawal of unlawful measures is admittedly the solution recommended by WTO law, but other solutions are also authorised (Omega Air and Others, paragraph 89).
Desigur, retragerea măsurilor ilegale constituie măsura preconizată de acest drept, însă acesta permite și aplicarea altor soluții (Hotărârea Omega Air și alții, citată anterior, punctul 89).
The Court thus held in Van Parys, paragraph 51, that the expiry of the period granted by the DSB for implementation of its decision of 25 September 1997 does not imply that the Community had exhausted the possibilities under the DSU of finding a solution to the dispute between it and the other parties.
Astfel, la punctul 51 din Hotărârea Van Parys, citată anterior, Curtea sa pronunțat în sensul că expirarea termenului acordat de OSL pentru a asigura punerea în aplicare a Deciziei din 25 septembrie 1997 nu implică faptul că au fost epuizate de Comunitate posibilitățile prevăzute de ÎSL pentru a soluționa litigiul dintre aceasta și alte părți.
In those circumstances, to require the Community courts, merely on the basis that that period has expired, to
În aceste condiții, faptul de a obliga instanța comunitară, numai pentru motivul că
Referring in particular to the memorandum of understanding concluded with the United States of America on 11 April 2001, the Court observed more specifically that such an outcome, by which the Community sought to reconcile its obligations under the WTO agreements with those in respect of the ACP States, and with the requirements inherent in the implementation of the common agricultural policy, could have been compromised if the Community courts had been entitled to review the legality of the Community measures in question in the light of the WTO rules upon the expiry of the reasonable period of time granted by the DSB (see, to this effect, Van Parys, paragraphs 49 and 50).
Evocând în special înțelegerea încheiată cu Statele Unite ale Americii la 11 aprilie 2001, Curtea a subliniat în mod deosebit că o asemenea soluție, prin care Comunitatea a încercat să concilieze angajamentele pe care le-a luat în temeiul Acordurilor OMC cu acelea la care a consimțit față de statele ACP, precum și cu cerințele inerente aplicării politicii agricole comune, ar fi putut fi compromisă prin posibilitatea instanței comunitare de a controla legalitatea măsurilor comunitare în cauză din perspectiva normelor OMC la expirarea termenului rezonabil acordat de OSL (a se vedea în acest sens Hotărârea Van Parys, citată anterior, punctele 49 și 50).
The Court also pointed out that to accept that the Community courts have the direct responsibility for ensuring that Community law complies with the WTO rules would effectively deprive the Community’s legislative or executive organs of the scope for manoeuvre enjoyed by their counterparts in the Community’s trading partners.
Pe de altă parte, Curtea a amintit în egală măsură că faptul de a admite că sarcina de a asigura conformitatea dreptului comunitar cu normele OMC revine direct instanței comunitare ar însemna ca organele legislative și executive ale Comunității să fie lipsite de marja de manevră de care beneficiază organele similare ale partenerilor comerciali ai Comunității.
It is not in dispute that some of the contracting parties, including the Community’s most important trading partners, have concluded from the subjectmatter and purpose of the WTO agreements that they are not among the rules applicable by their courts when reviewing the legality of their rules of domestic law.
Este cert că unele părți contractante, printre care se numără partenerii cei mai importanți ai Comunității din punct de vedere comercial, au conchis, în lumina obiectului și a scopului Acordurilor OMC, că acestea nu figurează printre normele din perspectiva cărora organele lor jurisdicționale controlează legalitatea normelor de drept intern ale acestora.
Such lack of reciprocity, if accepted, would risk introducing an imbalance in the application of the WTO rules (Van Parys, paragraph 53).
Dacă ar fi admisă, o astfel de lipsă de reciprocitate ar risca să conducă la un dezechilibru în aplicarea normelor OMC (Hotărârea Van Parys, citată anterior, punctul 53).
As is apparent from the Court’s caselaw, there is also no reason to draw a distinction in these various respects according to whether the legality of the Community action is to be reviewed in annulment proceedings or for the purpose of deciding an action for compensation (see to this effect, with regard to the period preceding the expiry of the reasonable period of time allowed for implementing a decision of the DSB, Biret International v Council, paragraph 62).
În plus, astfel cum reiese din jurisprudența Curții, nu trebuie făcută o distincție cu privire la aceste aspecte în funcție de efectuarea controlului legalității acțiunii comunitare în cadrul unei acțiuni în anulare sau în scopul soluționării unei acțiuni în despăgubiri (a se vedea în acest sens, în ceea ce privește perioada care precedă expirarea termenului rezonabil acordat pentru a aplica o decizie a OSL, Hotărârea Biret International/Consiliul, citată anterior, punctul 62).
Second, any determination by the Community courts that a Community measure is unlawful, even when not made in the exercise of their jurisdiction under Article 230 EC to annul measures, is inherently liable to have repercussions on the conduct required of the institution that adopted the measure in question.
Pe de altă parte, prin natura sa, orice constatare a ilegalității unui act comunitar efectuată de instanța comunitară, chiar și atunci când această constatare nu are loc în cadrul competenței de anulare cu care este învestită această instanță în temeiul articolului 230 CE, poate avea consecințe asupra atitudinii pe care trebuie să o adopte instituția emitentă a actului în cauză.
Thus, in particular, it is settled caselaw that when the Court rules, in proceedings under Article 234 EC, that a measure adopted by a Community authority is invalid, its decision has the legal effect of requiring the competent Community institutions to take the necessary measures to remedy that illegality, as the obligation laid down in Article 233 EC in the case of a judgment annulling a measure applies in such a situation by analogy (see, in particular, the order of 8 November 2007 in Case C-421/06 Fratelli Martini and Cargill, paragraph 52 and the caselaw cited).
Astfel, potrivit unei jurisprudențe constante, atunci când Curtea, în cadrul unei proceduri inițiate în temeiul articolului 234 CE, constată invaliditatea unui act adoptat de o autoritate comunitară, decizia sa are drept consecință juridică obligarea instituțiilor competente ale Comunității să adopte măsurile necesare pentru a remedia ilegalitatea constatată, obligația prevăzută la articolul 233 CE în ceea ce privește hotărârile de anulare aplicându-se în astfel de cazuri prin analogie (a se vedea în special Ordonanța din 8 noiembrie 2007, Fratelli Martini și Cargill, C-421/06, punctul 52 și jurisprudența citată).
There is nothing to suggest that the position should be different in the case of a judgment delivered in an action for compensation in which it is found that a measure adopted by the Community or a failure by it to act is unlawful.
Or, a priori, nimic nu permite să se considere că trebuie procedat diferit în cazul unei hotărâri care, fiind pronunțată în cadrul unei acțiuni în despăgubiri, constată ilegalitatea unui act comunitar sau a unei abțineri de a adopta un anumit act.
As the Advocate General has observed in point 49 of his Opinion, any determination by the Community courts that a measure is unlawful, even when made in an action for compensation, has the force of res judicata and accordingly compels the institution concerned to take the necessary measures to remedy that illegality.
Astfel cum a arătat avocatul general la punctul 49 din concluzii, orice constatare a unei ilegalități făcută de instanța comunitară, chiar și atunci când are loc în cadrul unei acțiuni în despăgubiri, se bucură de autoritate de lucru judecat și, prin urmare, obligă instituția în cauză să adopte măsurile necesare pentru a remedia ilegalitatea constatată.