natgillin/translations-raw huggingface dataset:
According to German case-law, the administrative authority in principle has a discretion to withdraw an unlawful administrative act which has become final.
Potrivit jurisprudenței germane, autoritatea administrativă dispune de o competență, în principiu discreționară, de a revoca un act administrativ nelegal rămas definitiv.
According to that case-law, the first sentence of Paragraph 48(1) of the VwVfG confers a right to withdrawal of such an act only exceptionally, where it is ‘outright intolerable’ for it to stand having regard to the concepts of public policy, good faith, fairness, equal treatment or manifest unlawfulness.
În temeiul acestei jurisprudențe, articolul 48 alineatul 1 prima teză din VwVfG nu dă dreptul la revocarea unui asemenea act, decât în cazul excepțional în care menținerea sa ar fi „pur și simplu intolerabilă” în raport cu noțiunile de ordine publică, bunăcredință, echitate, egalitate de tratament sau nelegalitate vădită.
According to the Court, that was sufficiently clear from the wording of that paragraph, which states that payment is ‘conditional … on the [product’s] having been imported into a nonmember country’, and from the ninth recital in the preamble to that regulation, which is in the same terms. 6
Potrivit Curții, acest lucru reiese în mod suficient din modul de redactare a acestei prevederi, în temeiul căreia plata este „subordonată […] condiției ca produsul să fi fost […] importat într-o țară terță”, precum și din al nouălea considerent al acestui regulament, formulat în aceiași termeni 6.
In addition, Paragraph 51 of the VwVfG deals with the reopening of a procedure closed by an administrative act which has become unchallengeable.
În plus, articolul 51 din VwVfG reglementează redeschiderea procedurilor finalizate printrun act administrativ devenit inatacabil.
Paragraph 51(1) provides that the relevant authority must, on application by the person concerned, decide whether to set aside or amend an administrative act which is no longer open to challenge:
Articolul 51 alineatul 1 din VwVfG prevede că, la cererea persoanei interesate, autoritatea respectivă trebuie să se pronunțe cu privire la anularea sau la modificarea unui act administrativ definitiv:
In German law, the first sentence of Paragraph 48(1) of the Verwaltungsverfahrensgesetz (Law on Administrative Procedure; ‘the
În dreptul german, articolul 48 alineatul 1 prima teză din Legea privind procedura administrativă (Verwaltungsverfahrensgesetz,
5) (‘Regulation No 2730/79’).
5, denumit în continuare „Regulamentul nr. 2730/79”).
6 — Paragraph 48.
6 — Punctul 48.
This also applies, by analogy, to the fourth recital in the preamble to Regulation No 3665/87, which should be compared with Article 5(1) of that regulation.
Acesta este, prin analogie, și cazul celui de al patrulea considerent al Regulamentului nr. 3665/87, care trebuie comparat cu articolul 5 alineatul (1) din același regulament.
— if there is new evidence which would have led to a decision more favourable to the person concerned;
— dacă există noi elemente de probă care ar fi determinat o decizie mai favorabilă pentru persoana interesată;
By decision of 10 August 1995, the Hauptzollamt therefore demanded the repayment by Kempter of the export refunds totalling DEM 360 022.62 which it had received.
Prin Decizia din 10 august 1995, Hauptzollamt a solicitat rambursarea, de către Kempter, a restituirilor la export care îi fuseseră acordate, în valoare de 360 022,62 DEM.
— if there are grounds for reopening the procedure pursuant to Paragraph 580 of the Zivilprozessordnung (Code of Civil Procedure).
— dacă există motive de redeschidere a procedurii în conformitate cu articolul 580 din Codul de procedură civilă (Zivilprozessordnung).
By judgment of 16 June 1999, the Finanzgericht Hamburg dismissed the applicant’s action against that decision, on the ground that the applicant had not proved that the animals were imported into a nonmember country, in conformity with Article 5(1)(a) of Regulation No 3665/87.
Prin Hotărârea din 16 iunie 1999, Finanzgericht Hamburg a respins acțiunea formulată de reclamantă împotriva acestei decizii, pentru motivul că reclamanta nu a furnizat dovada că animalele fuseseră importate într-o țară terță, astfel cum prevede articolul 5 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 3665/87.
III — The facts and procedure of the main proceedings
III — Situația principală
Kempter’s appeal against the judgment was dismissed by order of the Bundesfinanzhof (Federal Finance Court) of 11 May 2000.
Prin Ordonanța din 11 mai 2000, Bundesfinanzhof a respins apelul formulat de Kempter împotriva acestei hotărâri.
In the years 1990 to 1992 Willy Kempter KG (‘Kempter’ or ‘the applicant’) exported cattle to a number of Arab countries and to the former Yugoslavia.
În cursul anilor 1990-1992, Willy Kempter KG (denumit în continuare „Kempter” sau „reclamanta”) a exportat bovine către diverse țări arabe și fosta Iugoslavie.
On that basis it applied for and received export refunds from the Hauptzollamt Hamburg-Jonas (Principal Customs Office Hamburg-Jonas; ‘the Hauptzollamt’).
În acest temei, societatea a solicitat și a încasat din partea Hauptzollamt Hamburg-Jonas (denumită în continuare „Hauptzoll- amt”) restituiri la export.
On 14 December 2000 the Court of Justice delivered the judgment in Emsland-Stärke, in which, as will be recalled, the Court found that the condition for payment of the differentiated or non- differentiated refund under which the product — save where it has perished in transit as a result of force majeure — must have been imported into a nonmember country and, where appropriate, into a specified nonmember country could be imposed only prior to the grant of the refund.
La 14 decembrie 2000, Curtea a pronunțat Hotărârea Emsland-Stärke, citată anterior, prin care, reamintim, a considerat printre altele că condiția privind plata restituirii diferențiate sau nediferențiate potrivit căreia produsul trebuie să fi fost importat, cu excepția pieirii acestuia în cursul transportului ca urmare a unui caz de forță majoră, într-o țară terță și, după caz, într-o țară terță determinată nu poate fi impusă decât anterior acordării acestei restituiri.
In a judgment of 21 March 2002 the Bundesfinanzhof applied the foregoing interpretation of the Court, mentioning the judgment in Emsland-Stärke.
Într-o hotărâre din 21 martie 2002, Bundesfinanzhof a aplicat interpretarea evidențiată astfel de Curte, menționând Hotărârea Emsland-Stärke, citată anterior.
IV — The reference for a preliminary ruling
de Curte în Hotărârea Kühne & Heitz, citată anterior, și că, în consecință, decizia de rambursare din 10 august 1995 trebuia revocată. IV — Trimiterea preliminară
By letter of 16 September 2002, Kempter requested that the Hauptzollamt reopen the procedure and revoke the decision on repayment of the export refunds.
Prin scrisoarea din 16 septembrie 2002, Kempter a solicitat Hauptzollamt redeschiderea procedurii și revocarea deciziei de rambursare a restituirilor la export.
In support of this application, Kempter claimed that the legal situation had changed in the meantime.
În sprijinul acestei cereri, Kempter a arătat că situația juridică evoluase între timp.
In that connection Kempter relied on the judgment delivered by the Bundesfinanzhof on 21 March 2002, of which it states that it was informed on 1 July 2002 by a fax from the company SAB.
Această societate sa prevalat, în acest sens, de hotărârea pronunțată de Bundesfinanzhof la 21 martie 2002, despre care afirmă că a luat cunoștință la 1 iulie 2002 prin faxul transmis de societatea SAB.
In the order for reference, the Finanzgericht Hamburg observes, first, that the parties agree that, in the light of Emsland-Stärke, the repayment decision of 10 August 1995 must be considered unlawful.
Prin decizia de trimitere, Finanzgericht Hamburg constată, în primul rând, că părțile împărtășesc punctul de vedere potrivit căruia, în lumina Hotărârii Emsland-Stärke, citată anterior, decizia de rambursare din 10 august 1995 trebuie considerată nelegală.
However, they are in dispute as to whether, so as to take account of the Court’s interpretation in that judgment, the Hauptzollamt is obliged to review its decision, which became final before the judgment was delivered.
Cu toate acestea, părțile nu sunt de acord asupra problemei dacă, pentru a lua în considerare interpretarea reținută de Curte în această hotărâre, Hauptzollamt are sau nu are obligația de a reexamina această decizie, care a dobândit un caracter definitiv anterior pronunțării hotărârii menționate.
The Hauptzollamt refused the application by decision of 5 November 2002, stating that this alteration in caselaw did not mean any change in the legal situation, which alone would justify reopening the procedure under Paragraph 51(1)(1) of the VwVfG.
Hauptzollamt a respins cererea menționată prin Decizia din 5 noiembrie 2002, subliniind că această modificare a jurisprudenței nu determina o modificare a dreptului care să justifice, în mod singular, redeschiderea procedurii în conformitate cu articolul 51 alineatul 1 punctul 1 din VwVfG.
The applicant’s administrative appeal against that decision was rejected by decision of 25 March 2003.
Recursul administrativ formulat de reclamantă împotriva acestei decizii a fost respins prin Decizia din 25 martie 2003.
With regard to the four conditions set out by the Court in Kühne & Heitz, 8the national court considers that the first two are fulfilled. Indeed, the Hauptzollamt does have power, on the basis of the first sentence of 8 — Here the national court refers only to the four indents of the operative part of the judgment, and not to what could be regarded as constituting the first condition, namely that an application for review must be made to the administrative body.
În ceea ce privește cele patru condiții enumerate de Curte în Hotărârea Kühne & Heitz, citată anterior 8, instanța de trimitere apreciază că primele două sunt îndeplinite. Întradevăr, Hauptzollamt dispune, 8 — Instanța de trimitere se referă aici numai la cele patru liniuțe ale dispozitivului acestei hotărâri, și nu la cea care ar putea fi considerată prima condiție, respectiv sesizarea organului administrativ cu o cerere de reexaminare.
Kempter then brought an action before the Finanzgericht Hamburg on 26 April 2004, submitting in particular that in the case in point the conditions for review of a final administrative decision set out by the
În continuare, Kempter a sesizat, la 26 aprilie 2004, Finanzgericht Hamburg, susținând, printre altele, că, în speță, erau îndeplinite condițiile de reexaminare a unei decizii administrative definitive, enumerate
OPINION OF MR BOT — CASE C-2/06 not plead misinterpretation of Community law, namely of Article 5(1) of Regulation No 3665/87, either before the Finanzgericht Hamburg or before the Bundesfinanzhof.
CONCLUZIILE AVOCATULUI GENERAL BOT — CAUZA C-2/06 comunitar, respectiv articolul 5 alineatul (1) din Regulamentul nr. 3665/87 nici în fața Finanzgericht, nici în fața Bundesfinanzhof.
Paragraph 48(1) of the VwVfG, to reopen the repayment decision.
în temeiul articolului 48 alineatul 1 prima teză din VwVfG, de competența de a reveni asupra deciziei de rambursare.
In addition, the decision has become final as a result of a judicial decision of a national court ruling at final instance. 9
Pe de altă parte, această decizie a rămas definitivă în urma unei decizii judecătorești pronunțate de o instanță națională de ultim grad 9.
The national court considers, however, that it can be seen from the judgment in Kühne & Heitz that, in the case which gave rise to that judgment, the claimant likewise did not request that a preliminary ruling be sought from the Court of Justice. Furthermore, the national court is inclined to the view that the fact that national courts have overlooked the significance of a question of interpretation of Community law should not be held against the individual concerned. 28.
Instanța de trimitere apreciază, cu toate acestea, că din Hotărârea Kühne & Heitz, citată anterior, poate deduce că, în cauza care a determinat pronunțarea acestei hotărâri, nici reclamanta nu solicitase formularea unei întrebări preliminare în fața Curții. În plus, conform instanței de trimitere, dacă instanțele naționale nu au sesizat importanța unei chestiuni de interpretare a dreptului comunitar, acest lucru nu trebuie să i se impute particularului vătămat. 28.
On the other hand, the national court is uncertain as to whether the third condition in Kühne & Heitz has been fulfilled. The third condition is that the judgment of the national court ruling at final instance must, in the light of a decision given by the Court subsequent to it, be based on a misinterpretation of Community law which was adopted without a question being referred to the Court for a preliminary ruling under the third paragraph of Article 234 EC. 31.
În schimb, instanța de trimitere ridică problema dacă cea de a treia condiție menționată în Hotărârea Kühne & Heitz, citată anterior, este îndeplinită. Potrivit acestei condiții, hotărârea pronunțată de o instanță națională de ultim grad trebuie, având în vedere jurisprudența Curții ulterioară acestei hotărâri, să fie întemeiată pe o interpretare eronată a dreptului comunitar adoptată fără sesizarea cu titlu preliminar a Curții în condițiile prevăzute la articolul 234 al treilea paragraf CE. 31.
In addition, the national court is uncertain as to the implications of the fourth condition laid down by the Court of Justice in Kühne & Heitz, namely that the person concerned must have complained to the administrative body immediately after becoming aware of the Court’s decision. 29.
Pe de altă parte, instanța de trimitere ridică problema domeniului de aplicare al celei de a patra condiții stabilite de Curte prin Hotărârea Kühne & Heitz, citată anterior, respectiv cea potrivit căreia persoana interesată trebuie să se fi adresat organului administrativ imediat după ce a luat cunoștință de jurisprudența Curții. 29.
According to the national court, if the condition were to be understood as meaning that a claimant must have relied on Community law when he contested the administrative decision in court and that the national court must have dismissed the action without seeking a preliminary ruling from the Court of Justice, the action brought by the applicant should be dismissed.
Potrivit Finanzgericht Hamburg, în cazul în care condiția menționată ar fi interpretată în sensul că reclamantul trebuie să fi atacat în justiție actul administrativ întemeindu-se pe dreptul comunitar, iar instanța națională ar respinge acțiunea fără să fi sesizat Curtea cu titlu preliminar, acțiunea reclamantei ar trebui respinsă.
9 — In the eyes of the Finanzgericht Hamburg, the fact that, owing to the particular characteristics of the national rules of procedure, the Bundesfinanzhof decided the case by means of an order and not a judgment is not germane.
9 — Potrivit instanței de trimitere, nu contează dacă, în urma particularităților normelor procedurale naționale, Bundesfinanzhof nu sa pronunțat printr-o hotărâre, ci printr-o ordonanță.
The form of the judicial decision is irrelevant provided that the claimant has exhausted all the judicial remedies available to him under national law.
Atât timp cât reclamantul a epuizat toate căile de atac interne, forma deciziei judecătorești nu este importantă.
On that point the national court explains that a special feature of the case before it is that Kempter applied to the Hauptzollamt for withdrawal of the repayment decision of 10 August 1995 by letter of 16 September 2002, that is to say, 21 months after the Court delivered judgment in Emsland-Stärke on 14 December 2000.
Finanzgericht Hamburg explică, în acest sens, că acțiunea principală prezintă particularitatea că Kempter a solicitat Hauptzollamt revocarea deciziei de rambursare din 10 august 1995 printr-o scrisoare din 16 septembrie 2002, mai precis la 19 luni după ce Curtea a pronunțat, la 14 decembrie 2000, Hotărârea Emsland-Stärke, citată anterior.
KEMPTER which have arisen before the Court’s judgment, the national court does not see why an application, on the basis of Emsland-Stärke, for the revocation of an administrative decision that is final and infringes Community law should, exceptionally, be subject to a limit in time.
KEMPTER preliminar, raporturilor juridice care au luat naștere anterior acestei hotărâri, instanța de trimitere nu sesizează motivele pentru care posibilitatea de a solicita, în temeiul Hotărârii Emsland-Stärke, citată anterior, revocarea unei decizii administrative cu caracter definitiv și care încalcă dreptul comunitar ar trebui să fie, în mod excepțional, limitată în timp.
Consequently it has decided to stay proceedings pending the Court’s reply to the following two questions referred by it for a preliminary ruling:
Ca urmare, aceasta a hotărât să suspende judecarea cauzei în așteptarea unui răspuns din partea Curții la următoarele două întrebări preliminare:
The national court then observes that, in its opinion, the timelimit as regards an application for the review of a final administrative decision should depend on positive awareness of the Court’s decision on the part of the person concerned.
Finanzgericht Hamburg exprimă, în continuare, opinia potrivit căreia termenul pentru a solicita revizuirea unei decizii administrative definitive ar trebui să fie legat de cunoașterea reală a jurisprudenței Curții de către persoana interesată.
It adds that, with regard to the interpretation of the adverb ‘immediately’ used by the Court in Kühne & Heitz, the word in question is used in relation to the assessment of issues of causality in German law. 10 The national court is inclined to understand the word as meaning ‘without delay’ or ‘without culpable delay’. From that viewpoint, according to the national court, an application for review lodged three months after the person in question becomes aware of the Court’s interpretation should be regarded as meeting the fourth condition laid down by the Court in Kühne & Heitz. 34.
Instanța națională arată, de asemenea, că, în ceea ce privește interpretarea adverbului „imediat” utilizat de Curte în Hotărârea Kühne & Heitz, citată anterior, acest termen vizează aprecierea unui element de cauzalitate în dreptul german 10. Finanzgericht Hamburg este, prin urmare, înclinat să înțeleagă termenul menționat în sensul „fără întârziere” sau „fără întârziere din culpă”. Din această perspectivă, ar trebui, potrivit acestei instanțe, să se considere că o cerere de reexaminare introdusă la trei luni după ce a luat cunoștință de interpretarea reținută de Curte îndeplinește cea de a patra condiție evidențiată de aceasta din urmă în Hotărârea Kühne & Heitz, citată anterior. 34.
However, the national court is uncertain, more generally, whether the possibility of amending a final administrative decision which is contrary to Community law is subject to a timelimit on grounds of legal certainty or whether, on the contrary, it is not subject to a limit in time.
Cu toate acestea, instanța de trimitere ridică, la modul general, problema dacă posibilitatea de a îndrepta o decizie administrativă în vigoare care încalcă dreptul comunitar este prevăzută într-o limită de timp pentru motive de securitate juridică sau dacă, dimpotrivă, aceasta nu este limitată în timp.
‘(1) Are the review and amendment of a final administrative decision in order to take account of the interpretation of the relevant Community law carried out in the meantime by the Court of Justice of the European Communities subject to the requirement that the party concerned relied on Community law when contesting the administrative decision before the national courts?
„1) Reexaminarea și rectificarea unei decizii administrative definitive în vederea luării în considerare a interpretării dispoziției comunitare relevante reținute între timp de Curtea de Justiție presupun ca persoana interesată să fi atacat această decizie în justiție invocând dreptul comunitar?
Inasmuch as administrative authorities must apply the interpretation of a provision of Community law supplied by the Court in a preliminary ruling to legal relationships
În măsura în care organul administrativ trebuie să aplice interpretarea unei dispoziții de drept comunitar, reținută de Curte într-o hotărâre pronunțată cu titlu
10 — The German word is ‘unmittelbar’, which means ‘immediately’ or ‘directly’.
10 — Termenul german este „unmittelbar” care înseamnă „imediat” sau „în mod direct”.
(2) Is an application for the review and amendment of a final administrative decision which is contrary to Community law subject to a limit in time for overriding reasons of Community law, apart from the conditions set out in [Kühne & Heitz]?’ I - 421
2) Pe lângă condițiile stabilite în Hotărârea [Kühne & Heitz], posibilitatea de a solicita reexaminarea și rectificarea unei decizii administrative definitive contrare dreptului comunitar este prevăzută într-o limită de timp pentru motive imperative de drept comunitar?” I - 421
V — Analysis principle of legal certainty is ambivalent in so far as it aims to safeguard the quality and integrity of the rule as well as the stability of legal situations. 12
V — Analiză nitar 11, principiul securității juridice prezintă o natură ambivalentă în măsura în care urmărește să asigure atât calitatea și integritatea normei, cât și stabilitatea situațiilor juridice 12.
A — Preliminary remarks on the present line of caselaw
A — Considerații introductive cu privire la linia jurisprudențială actuală
The need for the stability of legal situations lies at the heart of the concerns expressed by the Court in several of its recent judgments.
Această cerință a stabilității situațiilor juridice se află în centrul preocupărilor exprimate de Curte în mai multe dintre hotărârile sale recente.
The Court is particularly vigilant with regard to the principle of res judicata, inasmuch as it contributes to the requirement for stability of legal situations.
În măsura în care contribuie la acest imperativ al stabilității situațiilor juridice, principiul autorității de lucru judecat face obiectul unei vigilențe deosebite din partea Curții.
Before examining the two questions referred to the Court, it seems to me necessary to review the current caselaw of the Court relating to the issue of reviewing administrative and judicial decisions which have become final and which prove to be contrary to Community law as subsequently interpreted by the Court.
Înainte de a propune analiza noastră cu privire la cele două întrebări preliminare, credem că este necesar să analizăm jurisprudența actuală a Curții cu privire la problematica reexaminării deciziilor administrative și judecătorești care au dobândit caracter definitiv și care se dovedesc a fi contrare dreptului comunitar, astfel cum a fost interpretat ulterior de Curte.
It will thus be possible to identify the different situations which have been referred to the Court, the way in which they have been dealt with by it and the particular characteristics of the situation covered by Kühne & Heitz. 38.
Vom putea identifica, astfel, diferitele situații deduse Curții, modul în care aceasta le-a abordat și caracteristicile specifice ale situației cu privire la care a fost pronunțată Hotărârea Kühne & Heitz, citată anterior. 42.
Let me begin by pointing out that, beyond the small differences in the various situations involving the review of final national decisions, the main thread of the relevant caselaw is constituted by the importance attached by the Court to the principle of legal certainty.
Astfel, în Hotărârea din 30 septembrie 2003, Köbler 13, ca răspuns la argumentele
Thus in Köbler, 13in response to the arguments of certain governments citing the principle of res judicata in support of the proposition that the principle of State liability for damage caused to individuals by infringements of Community law could not be applied to decisions of a national court adjudicating at final instance, the Court strongly asserted the importance of the principle of res judicata.
Constatăm de la bun început că, dincolo de nuanțele dintre diferitele ipoteze de reexaminare a deciziilor naționale definitive, ideea principală a acestei jurisprudențe o constituie importanța pe care Curtea a urmărit să o acorde principiului securității juridice.