natgillin/translations-raw huggingface dataset:
(2) A Member State which has made a statement under Article 32 of Framework Decision 2002/584 in order to exclude, for certain extradition requests, the application of the European arrest warrant procedure may deal with those requests as the executing Member State in accordance with an international convention which was signed before 1 January 2004 to supplement a preexisting extradition system, even if that convention became applicable in that Member State after 1 January 2004.
2) Un stat membru care a făcut o declarație în temeiul articolului 32 din Deciziacadru 2002/584 pentru a exclude, pentru anumite cereri de extrădare, aplicarea procedurii mandatului european de arestare poate soluționa respectivele cereri în calitate de stat membru de executare în temeiul unei convenții internaționale care a fost semnată înainte de 1 ianuarie 2004 pentru a completa un sistem de extrădare preexistent, chiar dacă această convenție a devenit aplicabilă în statul membru respectiv ulterior datei de 1 ianuarie 2004.”
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Chambre de l’instruction of the Cour d’appel de Montpellier (France), made by decision of 3 July 2008, received at the Court on the same day, in the extradition proceedings against
În cauza C-296/08 PPU, având ca obiect o cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată în temeiul articolului 234 CE de chambre de l’instruction de la cour d’appel de Montpellier (Franța), prin decizia din 3 iulie 2008, primită de Curte la aceeași dată, în procedura de extrădare împotriva lui
THE COURT (Third Chamber), composed of A. Rosas (Rapporteur), President of the Chamber, U. Lõhmus, J.N. Cunha Rodrigues, A. Ó Caoimh and A. Arabadjiev, Judges,
CURTEA (Camera a treia), compusă din domnul A. Rosas (raportor), președinte de cameră, domnii U. Lõhmus, J. N. Cunha Rodrigues, A. Ó Caoimh și A. Arabadjiev, judecători, avocat general: doamna J. Kokott, grefier: domnul M.-A. Gaudissart, șef de unitate,
SANTESTEBAN GOICOECHEA having regard to the request of the referring court of 3 July 2008, received at the Court on the same day, that the reference for a preliminary ruling be dealt with under an urgent procedure pursuant to Article 104b of the Rules of Procedure, having regard to the decision of the Third Chamber of 7 July 2008 granting that request, having regard to the written procedure and further to the hearing on 6 August 2008, after considering the observations submitted on behalf of:
SANTESTEBAN GOICOECHEA având în vedere cererea instanței de trimitere din 3 iulie 2008, primită de Curte la aceeași dată, de a supune trimiterea preliminară unei proceduri de urgență conform articolului 104b din Regulamentul de procedură, având în vedere Decizia din 7 iulie 2008 a Camerei a treia de a admite cererea menționată, având în vedere procedura scrisă și în urma ședinței din 6 august 2008, luând în considerare observațiile prezentate:
— Mr Santesteban Goicoechea, by Y. Molina Ugarte, avocat,
— pentru domnul Santesteban Goicoechea, de Y. Molina Ugarte, avocat;
— the French Government, by E. Belliard, G. de Bergues and A.-L. During, acting as Agents,
— pentru guvernul francez, de doamna E. Belliard, de domnul G. de Bergues și de doamna A.-L. During, în calitate de agenți;
— the Spanish Government, by the Abogacía del Estado,
— pentru guvernul spaniol, de Abogacía del Estado;
— the Commission of the European Communities, by S. Grünheid and R. Troosters, acting as Agents,
— pentru Comisia Comunităților Europene, de doamna S. Grünheid și de domnul R. Troosters, în calitate de agenți,
1, ‘the Framework Decision’).
3, denumită în continuare „decizia-cadru”).
The reference was made in the course of proceedings brought before the Chambre de l’instruction (Indictment Division) of the Cour d’appel de Montpellier (Court of Appeal, Montpellier) following an extradition request made on 2 June 2008 by the Spanish authorities.
Această cerere a fost prezentată în cadrul unei proceduri cu care a fost sesizată chambre de l’instruction de la cour d’appel de Montpellier, în urma unei cereri de extrădare introduse la 2 iunie 2008 de către autoritățile spaniole.
The European Convention on Extradition was signed at Paris on 13 December 1957.
Convenția europeană privind extrădarea a fost semnată la Paris la 13 decembrie 1957.
Article 10 of the convention, ‘Lapse of time’, provides:
Articolul 10 din aceasta, intitulat „Prescripție”, prevede:
‘Extradition shall not be granted when the person claimed has, according to the law of either the requesting or the requested Party, become immune by reason of lapse of time from prosecution or punishment.’
„Extrădarea nu se acordă dacă, fie potrivit legislației părții solicitante, fie potrivit legislației părții solicitate, a intervenit prescripția acțiunii sau a pedepsei.” [traducere neoficială]
The European Convention on the Suppression of Terrorism was signed at Strasbourg on 27 January 1977.
Convenția europeană pentru reprimarea terorismului a fost semnată la Strasbourg la 27 ianuarie 1977.
The Convention on simplified extradition procedure between the Member States of the European Union was drawn up on the basis of Article K.3 of the Treaty on European Union by Council Act of 10 March 1995 and signed on that date by all the Member States (OJ 1995 C 78, p.
Convenția privind procedura simplificată de extrădare între statele membre ale Uniunii Europene a fost elaborată în baza articolului K.3 din Tratatul privind Uniunea Europeană prin Actul Consiliului din 9 martie 1995 și semnată la aceeași dată de toate statele membre (JO C 78, p.
1, ‘the 1995 Convention’).
1, denumită în continuare „Convenția din 1995”).
According to Article 1(1) of the 1995 Convention:
Potrivit articolului 1 alineatul (1) din convenția menționată:
‘The aim of this Convention is to facilitate the application, between the Member States of the European Union, of the European Convention on Extradition [of 13 December 1957], by supplementing its provisions.’
„Prezenta convenție urmărește să faciliteze aplicarea între statele membre ale Uniunii Europene a Convenției europene privind extrădarea [din 13 decembrie 1957] prin completarea dispozițiilor acesteia.” [traducere neoficială]
The Convention relating to extradition between the Member States of the European Union, known as the Dublin Convention, was drawn up on the basis of Article K.3 of the Treaty on European Union by Council Act of 27 September 1996 and signed on that date by all the Member States (OJ 1996 C 313, p.
Convenția privind extrădarea între statele membre ale Uniunii Europene, numită „Convenția de la Dublin”, a fost elaborată în baza articolului K.3 din Tratatul privind Uniunea Europeană prin Actul Consiliului din 27 septembrie 1996 și semnată la aceeași dată de toate statele membre (JO C 313, p.
11, ‘the 1996 Convention’).
11, denumită în continuare „Convenția din 1996”).
Article 1 of the 1996 Convention provides in particular:
Articolul 1 din această convenție prevede, printre altele, următoarele:
— of the European Convention on Extradition of 13 December 1957 …
— Convenției europene privind extrădarea din 13 decembrie 1957 […],
— the European Convention on the Suppression of Terrorism of 27 January 1977 …
— Convenției europene privind reprimarea terorismului din 27 ianuarie 1977 […],
— the Convention of 19 June 1990 applying the Schengen Agreement of 14 June 1985 [between the Governments of the States of the Benelux Economic Union, the Federal Republic of Germany and the French Republic] on the gradual
— Convenției din 19 iunie 1990 de punere în aplicare a Acordului Schengen din 14 iunie 1985 [între guvernele statelor Uniunii Economice Benelux, Republicii Federale Germania și Republicii Franceze] privind eliminarea treptată
SANTESTEBAN GOICOECHEA abolition of checks at their common borders [OJ 2000 L 239, p.
SANTESTEBAN GOICOECHEA a controalelor la frontierele comune [JO 2000, L 239, p.
19] in relations between the Member States which are party to that Convention …’
19], în cadrul relațiilor dintre statele membre care sunt parte la această convenție […]” [traducere neoficială]
Article 18(4) of the 1996 Convention states:
Articolul 18 alineatul (4) din Convenția din 1996 prevede:
‘Until this Convention enters into force, any Member State may, when giving the notification referred to in paragraph 2, or at any other time, declare that as far as it is concerned this Convention shall apply to its relations with Member States that have made the same declaration.
„Până la intrarea în vigoare a prezentei convenții, fiecare stat membru poate, atunci când procedează la notificarea prevăzută în alineatul (2) sau în orice alt moment, să declare că această convenție este aplicabilă, în ceea ce îl privește, în raporturile sale cu statele membre care au făcut aceeași declarație.
Such declarations shall take effect 90 days after the date of deposit thereof.’
Aceste declarații produc efecte după 90 de zile de la data depunerii lor.” [traducere neoficială]
Article 18(5) of the 1996 Convention states that it is to apply only to requests submitted after the date on which it enters into force or is applied as between the requested Member State and the requesting Member State.
Articolul 18 alineatul (5) din Convenția din 1996 prevede că aceasta nu se aplică decât cererilor prezentate ulterior datei sale de intrare în vigoare sau de punere în aplicare în relațiile dintre statul membru solicitat și statul membru solicitant.
Recitals 3 to 5 in the preamble to the Framework Decision read as follows:
Considerentele (3)-(5) ale deciziei-cadru au următorul cuprins:
‘(3) All or some Member States are parties to a number of conventions in the field of extradition, including the European Convention on extradition of 13 December 1957 and the European Convention on the suppression of terrorism of 27 January 1977.
Toate statele membre sau anumite state membre sunt părți la diferite convenții în domeniul extrădării, printre care Convenția europeană privind extrădarea din 13 decembrie 1957 și Convenția europeană pentru reprimarea terorismului din 27 ianuarie 1977.
The Nordic States have extradition laws with identical wording.
Țările nordice au legi de extrădare cu conținut identic.
(4) In addition, the following three Conventions dealing in whole or in part with extradition have been agreed upon among Member States and form part of the Union acquis: the Convention of 19 June 1990 implementing the Schengen Agreement of 14 June 1985 on the gradual abolition of checks at their common borders … (regarding relations between the Member States which are parties to that Convention), the [1995] Convention … and the [1996] Convention …
De asemenea, următoarele trei convenții, privind, în totalitate sau parțial, extrădarea, au fost aprobate de statele membre și fac parte din acquis-ul Uniunii: Convenția de punere în aplicare a Acordului Schengen din 14 iunie 1985 privind eliminarea treptată a controalelor la frontierele comune din 19 iunie 1990 (cu privire la statele membre care sunt părți la convenția menționată anterior), Convenția [din 1995] și Convenția [din 1996].
(5) The objective set for the Union to become an area of freedom, security and justice leads to abolishing extradition between Member States and replacing it by a system of surrender between judicial authorities.
Obiectivul stabilit pentru Uniune, și anume, de a deveni un spațiu de libertate, securitate și justiție, duce la eliminarea extrădării între statele membre și la înlocuirea acesteia cu un sistem de predare între autoritățile judiciare.
Traditional cooperation relations which have prevailed up till now between Member States should be replaced by a system of free movement of judicial decisions in criminal matters, covering both pre-sentence and final decisions, within an area of freedom, security and justice.’
Relațiile de cooperare clasice care au dominat până în prezent între statele membre ar trebui să fie înlocuite cu un sistem de liberă circulație a deciziilor judiciare în materie penală, atât a celor anterioare sentinței de condamnare, cât și a celor definitive, într-un spațiu de libertate, securitate și justiție.”
Recital 11 in the preamble to the Framework Decision reads as follows:
Considerentul (11) al deciziei-cadru are următorul cuprins:
‘In relations between Member States, the European arrest warrant should replace all the previous instruments concerning extradition, including the provisions of Title III of the Convention implementing the Schengen Agreement which concern extradition.’
„Mandatul european de arestare ar trebui să înlocuiască, în relațiile dintre statele membre, toate instrumentele anterioare privind extrădarea, inclusiv dispozițiile titlului III din Convenția de punere în aplicare a Acordului Schengen cu privire la aceste aspecte.”
Article 31 of the Framework Decision, ‘Relation to other legal instruments’, is worded as follows:
Articolul 31 din deciziacadru, intitulat „Raporturile cu alte instrumente legale”, are următorul cuprins:
(a) the European Convention on Extradition of 13 December 1957, its additional protocol of 15 October 1975, its second additional protocol of 17 March 1978, and the European Convention on the suppression of terrorism of 27 January 1977 as far as extradition is concerned;
(a) Convenția europeană privind extrădarea din 13 decembrie 1957, Protocolul adițional al acesteia din 15 octombrie 1975, al doilea Protocol adițional al acesteia din 17 martie 1978 și Convenția europeană pentru reprimarea terorismului din 27 ianuarie 1977, în partea referitoare la extrădare;
(b) the Agreement between the 12 Member States of the European Communities on the simplification and modernisation of methods of transmitting extradition requests of 26 May 1989;
(b) Acordul între cele douăsprezece state membre ale Comunităților Europene privind simplificarea și modernizarea modalităților de transmitere a cererilor de extrădare, din 26 mai 1989;
(c) the [1995] Convention …;
(c) Convenția [din] 1995 […];
(d) the [1996] Convention …;
(d) Convenția [din] 1996 […];
(e) Title III, Chapter 4 of the Convention of 19 June 1990 implementing the Schengen Agreement of 14 June 1985 on the gradual abolition of checks at common borders.
(e) titlul III capitolul 4 din Convenția de punere în aplicare din 19 iunie 1990 a Acordului Schengen din 14 iunie 1985 privind eliminarea treptată a controalelor la frontierele comune.
Member States may conclude bilateral or multilateral agreements or arrangements after this Framework Decision has come into force in so far as such agreements or arrangements allow the prescriptions of this Framework Decision to be extended or enlarged and help to simplify or facilitate further the procedures for surrender of persons who are the subject of European arrest warrants, in particular by fixing timelimits shorter than those fixed in Article 17, by extending the list of offences laid down in Article 2(2), by further limiting the grounds for refusal set out in Articles 3 and 4, or by lowering the threshold provided for in Article 2(1) or (2).
Statele membre pot încheia acorduri sau aranjamente bilaterale sau multilaterale după data intrării în vigoare a prezentei decizii-cadru, în măsura în care acestea permit aprofundarea sau extinderea conținutului acesteia și contribuie la simplificarea sau facilitarea sporită a procedurilor de predare a persoanelor care fac obiectul unui mandat european de arestare, în special stabilind termene mai scurte decât cele fixate la articolul 17, extinzând lista infracțiunilor prevăzute la articolul 2 alineatul (2), limitând și mai mult motivele de refuz prevăzute la articolele 3 și 4 sau scăzând pragul prevăzut la articolul 2 alineatul (1) sau (2).
The agreements and arrangements referred to in the second subparagraph may in no case affect relations with Member States which are not parties to them.
Acordurile și aranjamentele menționate la al doilea paragraf nu pot afecta în niciun fel relațiile cu statele membre care nu sunt părți la acestea.
Member States shall, within three months from the entry into force of this Framework Decision, notify the Council and the Commission of the existing agreements and arrangements referred to in the first subparagraph which they wish to continue applying.
Statele membre notifică Consiliului și Comisiei, în termen de trei luni de la data intrării în vigoare a prezentei decizii-cadru, acordurile sau aranjamentele existente prevăzute la primul paragraf pe care doresc să continue să le aplice.
Member States shall also notify the Council and the Commission of any new agreement or arrangement as referred to in the second subparagraph, within three months of signing it.
De asemenea, statele membre notifică Consiliului și Comisiei orice acord sau aranjament nou prevăzut la al doilea paragraf în termen de trei luni de la data semnării acestora.
Article 32 of the Framework Decision, ‘Transitional provision’, provides:
Articolul 32 din deciziacadru, intitulat „Dispoziții tranzitorii”, prevede:
‘Extradition requests received before 1 January 2004 will continue to be governed by existing instruments relating to extradition.
„Cererile de extrădare primite până la 1 ianuarie 2004 vor continua să fie reglementate de instrumentele existente în domeniul extrădării.
Requests received after that date will be governed by the rules adopted by Member States pursuant to this Framework Decision.
Cererile primite după această dată vor fi guvernate de normele adoptate de statele membre, în temeiul prezentei decizii-cadru.
However, any Member State may, at the time of the adoption of this Framework Decision by the Council, make a statement indicating that as executing Member State it will continue to deal with requests relating to acts committed before a date which it specifies in accordance with the extradition system applicable before 1 January 2004.
Cu toate acestea, orice stat membru poate face, în momentul adoptării prezentei decizii-cadru, o declarație în care să indice faptul că, în calitate de stat membru de executare, va continua să examineze, în conformitate cu sistemul de extrădare aplicabil până la 1 ianuarie 2004, cererile referitoare la fapte săvârșite înaintea unei date indicate de acesta.
The date in question may not be later than 7 August 2002.
Această dată nu poate fi ulterioară datei de 7 august 2002.
The said statement will be published in the Official Journal of the European Communities.
Respectiva declarație va fi publicată în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene.
It may be withdrawn at any time.’
Aceasta poate fi retrasă în orice moment.”
Pursuant to Article 32 of the Framework Decision, the French Republic made the following statement (OJ 2002 L 190, p. 19):
Conform articolului 32 din deciziacadru, Republica Franceză a făcut următoarea declarație (JO 2002, L 190, p. 19):
‘Pursuant to Article 32 of the framework decision … France states that as executing Member State it will continue to deal with requests relating to acts committed before 1 November 1993, the date of entry into force of the Treaty on European Union
„Franța declară, conform articolului 32 din deciziacadru […], că, în calitate de stat de executare, va continua să examineze potrivit sistemului de extrădare aplicabil până la 1 ianuarie 2004 cererile referitoare la fapte săvârșite anterior datei de 1 noiembrie
JUDGMENT OF 12. 8.
HOTĂRÂREA DIN 12.8.2008 — CAUZA C-296/08 PPU
2004 (JORF, 10 March 2004, p. 4567) implemented the Framework Decision by inserting into the Code de procedure pénale (Code of Criminal Procedure) Articles 695-11 to 695-51.
4567) a transpus deciziacadru, introducând în acest scop articolele de la 695-11 la 695-51 din Codul de procedură penală.
That law also included provisions implementing the 1995 and 1996 Conventions.
Această lege a prevăzut, pe de altă parte, dispozițiile de punere în aplicare a convențiilor din 1995 și 1996.
Decree No 2005-770 of 8 July 2005 published the 1996 Convention (JORF, 10 July 2005, p. 11358).
Decretul nr. 2005-770 din 8 iulie 2005 realizează publicarea acestei convenții (JORF din 10 iulie 2005, p. 11358).
It was stated to be applicable from 1 July 2005.
Se precizează că aceasta se aplică de la 1 iulie 2005.
The main proceedings and the reference for a preliminary ruling
Acțiunea principală și întrebările preliminare
On 11 October 2000 the Spanish Government, on the basis of the European Convention on Extradition of 13 December 1957, requested the extradition of Mr Santesteban Goicoechea for offences allegedly committed on Spanish territory in February and March 1992, described as the storing of weapons, the illegal possession of explosives, the offence of unlawful use of a motor vehicle belonging to another, the offence of changing car registration plates, and the offence of belonging to a terrorist organisation.
La 11 octombrie 2000, guvernul spaniol introdusese, în temeiul Convenției europene privind extrădarea din 13 decembrie 1957, o cerere de extrădare a domnului Santesteban Goicoechea pentru fapte pretins a fi săvârșite pe teritoriul spaniol în lunile februarie și martie 1992 și calificate ca depozitare de arme de război, deținere ilicită de substanțe explozive, utilizare ilegală a unui autovehicul al altei persoane, înlocuirea plăcilor de înmatriculare și apartenența la o organizație teroristă.
That request was the subject of an unfavourable opinion of the Chambre de l’instruction (Indictment Division) of the Cour d’appel de Versailles (Court of Appeal, Versailles), by judgment of 19 June 2001, on the ground that the offences for which extradition was sought were statute-barred under French law.
Această cerere a făcut obiectul unui aviz defavorabil printr-o hotărâre pronunțată de chambre de l’instruction de la cour d’appel de Versailles din 19 iunie 2001, pe motiv că faptele pentru care se solicita extrădarea erau prescrise potrivit dreptului francez.
On 31 March 2004 a European arrest warrant referring to the same acts as the extradition request of 11 October 2000 was issued by the Spanish judicial authorities against Mr Santesteban Goicoechea.
La 31 martie 2004, autoritățile judiciare spaniole au eliberat împotriva domnului Santesteban Goicoechea un mandat european de arestare vizând aceleași fapte ca cele vizate prin cererea de extrădare din 11 octombrie 2000.
In its written observations, the French Government stated that it had not enforced the warrant.
În observațiile sale scrise, guvernul francez a arătat că nu sa dat curs acestui mandat.
In view of the date of the acts and the statement made pursuant to Article 32 of the Framework Decision, the warrant could be regarded only as a mere request for a provisional arrest, to be dealt with under the system of extradition applicable before 1 January 2004, that is, the European Convention on Extradition of 13 December 1957.
În fapt, având în vedere data faptelor și declarația făcută conform articolului 32 din deciziacadru, mandatul menționat nu putea fi considerat decât o simplă cerere de arestare preventivă, care trebuia examinată conform sistemului de extrădare aplicabil până la 1 ianuarie 2004, respectiv Convenția europeană privind extrădarea din 13 decembrie 1957.
However, the offences were statute-barred under French law.
Or, faptele ar fi fost prescrise potrivit dreptului francez.
In any event, Mr Santesteban Goicoechea was serving a sentence of imprisonment in France, so that no surrender to the requesting Member State could have been carried out until after that sentence had been served.
În orice caz, domnul Santesteban Goicoechea executa în Franța o pedeapsă cu închisoarea, astfel încât o eventuală predare către statul membru solicitant nu ar fi putut fi efectuată decât după executarea acestei pedepse.
Mr Santesteban Goicoechea was to be released on 6 June 2008.
Domnul Santesteban Goicoechea trebuia să fie eliberat la 6 iunie 2008.