natgillin/translations-raw huggingface dataset:
regulation may become definitive as against an individual in regard to whom it must be considered to be an individual decision and who could undoubtedly have sought its annulment under Article 230 EC, 27 the Court stated that those ‘principles … nevertheless do not in any way affect the rule laid down by Article 241 EC, which provides that any party may, in proceedings in which a regulation of the kind referred to in Article 241 EC is at issue, plead the grounds specified in the second paragraph of Article 230 EC in order to invoke before the Court of Justice the inapplicability of that regulation’.
cu Hotărârea Nachi Europe, citată anterior, un regulament comunitar poate deveni definitiv pentru o persoană privată în măsura în care acest regulament trebuie interpretat, în ceea ce îl privește pe respectivul particular, ca o decizie individuală, a cărei anulare ar fi putut în mod cert să o solicite în temeiul articolului 230 CE 27, Curtea a arătat că aceste „principii […] nu afectează totuși în niciun fel norma instituită prin articolul 241 CE, al cărui text prevede că, în cadrul unui litigiu privind un regulament vizat de această dispoziţie, orice parte se poate prevala de motivele prevăzute la articolul 230 al doilea paragraf CE pentru a invoca în faţa Curţii inaplicabilitatea acestui regulament” 28.
28Since the ‘legislative nature’ of Regulation No 1073/1999 was not challenged and it was not claimed that the regulation should be treated as a decision or that the ECB would, in such a case, be the addressee thereof, 29 the Court dismissed the Commission’s objection of inadmissibility and examined in substance the ECB’s plea of illegality.
Întrucât, în cauza menţionată, nu a fost pus la îndoială „caracterul normativ” al Regulamentului nr. 1073/1999 și nici nu sa susţinut că acest regulament trebuie asimilat unei decizii al cărei destinatar ar fi fost, într-un astfel de caz, BCE 29, Curtea a respins cauza de inadmisibilitate invocată de Comisie și a examinat pe fond excepţia de nelegalitate ridicată de BCE.
It must be remembered that Article 241 EC grants any party the right to invoke the inapplicability of a regulation in a dispute in which it is at issue ‘notwithstanding the expiry of the period laid down in the fifth paragraph of Article 230 [EC]’. 30
Astfel, trebuie amintit că articolul 241 CE acordă oricărei părţi, în cadrul unui litigiu privind un regulament, dreptul de a invoca inaplicabilitatea acestui regulamentul „fără a fi afectată de expirarea termenului prevăzut la articolul 230 al cincilea paragraf [CE]” 30.
In relying only on a literal reading of Article 241 EC to recognise that any party has the right to invoke, as a collateral challenge, the inapplicability of a regulation of a ‘legislative nature’, the Court, this time expressly, endorsed the position of several of its Advocates General, as previously described.
Întemeindu-se numai pe interpretarea literală a articolului 241 CE pentru a recunoaște oricărei părţi dreptul de a invoca, pe cale incidentală, inaplicabilitatea unui regulament „cu caracter normativ”, Curtea a confirmat, de această dată în mod explicit, poziţia adoptată de mai mulţi avocaţi generali, evidenţiată anterior.
The argument that the possibility of pleading the unlawfulness of a regulation should be reserved to parties who have been unable to bring an action for annulment is not very convincing if, according to the wording of Article 241 EC, that plea may be invoked ‘notwithstanding’ the expiry of the period for bringing an action for annulment. 31
Or, ar fi neconvingător ca posibilitatea de a invoca nelegalitatea unui regulament să fie rezervată părţilor care nu au putut să formuleze o acţiune în anulare, în condiţiile în care, potrivit textului articolului 241 CE, această excepţie poate fi invocată „fără a fi afectat de” expirarea termenului de introducere a unei acţiuni în anulare 31.
30 — Italics added.
30 — Sublinierea noastră.
31 — See, to that effect, the Opinion of Advocate General Darmon (paragraph 25).
31 — A se vedea în acest sens concluziile avocatului general Darmon, citate anterior (punctul 25).
27 — See paragraphs 74 and 75 of the judgment.28 — Paragraph 76 of the judgment (italics added).29 — Paragraph 77 of the judgment.
27 — A se vedea punctele 74 și, respectiv, 75 din hotărâre.28 — Punctul 76 din hotărâre (sublinierea noastră).29 — Punctul 77 din hotărâre.
Article 241 EC therefore undoubtedly gives privileged applicants the right to invoke, as a collateral challenge, the illegality of a regulation ‘of a legislative nature’ even when they could have challenged it directly within the period laid down in the fifth paragraph of Article 230 EC.
Articolul 241 CE conferă, așadar, în mod incontestabil, reclamanţilor privilegiaţi posibilitatea de a invoca, pe cale incidentală, nelegalitatea unui regulament „cu caracter normativ” și în cazul în care ar fi putut ataca în mod direct actul menţionat în termenul prevăzut la articolul 230 al cincilea paragraf CE.
Consequently, it is necessary to determine whether that conclusion can be extended to a situation where the plea of illegality is raised by the Commission against a joint action adopted on the basis of Title V of the EU Treaty.
Este necesar, în consecinţă, să se stabilească dacă această concluzie poate fi extinsă la situaţia în care excepţia de nelegalitate este invocată de Comisie împotriva unei acţiuni comune adoptate în temeiul titlului V din Tratatul UE.
(ii) Admissibility of a plea of illegality raised against a joint action adopted on the basis of Title V of the EU Treaty.
ii) Cu privire la admisibilitatea unei excepţii de nelegalitate invocate împotriva unei acţiuni comune adoptate în temeiul titlului V din Tratatul UE
As is clear from the preceding paragraph, Article 47 EU naturally imposes limits on the Court’s jurisdiction to adjudicate on a plea of illegality of an act adopted on the basis of Title V of the EU Treaty, like the limits it imposes on the application of Article 230 EC to those same acts.
Astfel cum reiese din cuprinsul punctului precedent, articolul 47 UE impune în mod firesc limite competenţei Curţii de a se pronunţa cu privire la excepţia de nelegalitate a unui act adoptat în temeiul titlului V din Tratatul UE, asemenea limitelor impuse în ceea ce privește aplicarea articolului 230 CE la aceleași acte.
Accordingly, the arguments in support of the plea of illegality, like those in support of the main application for annulment, must, in my view, be limited to disputing the Council’s power to adopt the allegedly unlawful act on the ground that it encroached on the competences conferred on the Community by the EC Treaty.
Astfel, motivele invocate în susţinerea excepţiei de nelegalitate, asemenea celor invocate în sprijinul cererii principale de anulare, trebuie să se limiteze, în opinia noastră, la contestarea competenţei Consiliului de a adopta actul a cărui nelegalitate este invocată pentru motivul că acest act ar fi adus atingere competenţelor conferite Comunităţii de Tratatul CE.
First of all, I consider that the first limb of the Council’s objection of inadmissibility, which is worded in a general way and claims that the Court has no jurisdiction to adjudicate on the plea that the contested Joint Action is illegal, must be dismissed for reasons similar to those set out in point 31 above.
Mai întâi, apreciem că primul aspect al cauzei de inadmisibilitate invocate de Consiliu, formulat într-un mod general și întemeiat pe lipsa de competenţă a Curţii de a se pronunţa cu privire la excepţia de nelegalitate a acţiunii comune în litigiu, trebuie respins pentru motive similare celor prezentate la punctul 31 de mai sus.
OPINION OF MR MENGOZZI — CASE C-91/05 sion, the Commission would be barred from pleading its illegality.
CONCLUZIILE AVOCATULUI GENERAL MENGOZZI — CAUZA C-91/05 prezentate, că titlul I din actul menţionat (și anume, articolele 25) fac parte din domeniul PESC, cu excepţia „anumitor elemente” din articolul 4 32.
This position should lead to a finding that the Court has no jurisdiction to assess the plea of illegality in so far as it concerns the abovementioned articles.
Această poziţie ar trebui să conducă la constatarea lipsei de competenţă a Curţii pentru a se pronunţa asupra excepţiei de nelegalitate, în măsura în care aceasta vizează articolele menţionate anterior.
Such a finding would not mean, however, that the Court cannot take those articles into account when examining the legality of the contested decision, having regard to the fact that the only citation in the preamble to the latter refers to Article 3 of the contested Joint Action.
Această constatare nu ar echivala totuși cu a considera că, în cadrul examinării legalităţii deciziei atacate, Curtea nu poate lua în considerare articolele menţionate, având în vedere în special faptul că referirea unică din această decizie vizează articolul 3 din acţiunea comună în litigiu.
In that connection it must be observed that, under Article 14(1) EU, joint actions address situations where operational action by the Union is deemed to be required, and they lay down their objectives, scope, the means to be made available to the Union, if necessary their duration, and the conditions for their implementation.
În acest sens, trebuie amintit că, în temeiul articolului 14 alineatul (1) UE, o acţiune comună privește anumite situaţii în care o acţiune operaţională a Uniunii Europene este considerată necesară și stabilește obiectivele, importanţa, mijloacele care trebuie puse la dispoziţia Uniunii Europene, condiţiile privind punerea sa în aplicare și, dacă este cazul, durata acesteia.
In addition, under Article 14(3), joint actions commit the Member States in the positions they adopt and in the conduct of their activity.
Pe de altă parte, în temeiul alineatului (3) al articolului 14 UE, acţiunile comune angajează statele membre în luările lor de poziţii și în desfășurarea acţiunilor lor.
Second, it seems to me that the admissibility of the plea of illegality at issue in the present case depends less on the Commission’s status as a privileged applicant than on the nature of the allegedly unlawful act.
În continuare, opinăm că admisibilitatea excepţiei de nelegalitate în discuţie în prezenta cauză depinde mai puţin de statutul de reclamant privilegiat al Comisiei decât de natura actului a cărui nelegalitate este invocată.
If the contested Joint Action is of a legislative or general nature within the meaning of the Court’s caselaw and therefore resembles a regulation for the purpose of Article 241 EC, the Commission, like any party, may use the method laid down by that provision to mount a collateral challenge to the Council’s power to adopt that act.
Astfel, în cazul în care acţiunea comună în litigiu prezintă un caracter normativ sau general în sensul jurisprudenţei Curţii și se aseamănă, astfel, unui regulament în sensul articolului 241 CE, Comisia, precum oricare parte, va putea să se prevaleze de calea prevăzută de această dispoziţie pentru a contesta, cu titlu incidental, competenţa Consiliului
On the other hand, if the contested Joint Action were to be reclassified as a decision addressed to the Commis-
32 — A se vedea în special punctele 52-54 din cererea introductivă.
In the present case, it will be recalled that Article 1 of the contested Joint Action describes the objectives relating to combating the accumulation and spread of small arms and light weapons, while Titles I and II of the contested Joint Action respectively set out the principles of preventive and reactive aspects and the contribution of the European Union to the realisation of those principles.
În speţă, amintim că articolul 1 din acţiunea comună în litigiu definește obiectivele legate de combaterea acumulării și a proliferării armelor ușoare și de calibru mic, în timp ce titlul I și titlul II din aceasta precizează principiile care reglementează aspectele de prevenire și de reacţie și, respectiv, contribuţia Uniunii Europene la realizarea principiilor menţionate.
According to the provisions of Title II of the contested Joint Action, the Council must in particular decide on the principles, arrangements and financing which make a direct and identifiable contribution to the principles set out in Title I of the contested Joint Action.
Potrivit dispoziţiilor titlului II din acţiunea comună în litigiu, Consiliul trebuie să hotărască, printre altele, cu privire la principiile, modalităţile și finanţarea proiectelor care contribuie în mod direct și clar la aplicarea principiilor menţionate în titlul I din acţiunea comună în litigiu.
COMMISSION v COUNCIL the contested Joint Action is admissible, at least so far as Title II thereof is concerned.
COMISIA/CONSILIUL împotriva acţiunii comune în litigiu este admisibilă, cel puţin în ceea ce privește titlul II din actul menţionat.
action towards achieving the objectives and the priorities of the contested Joint Action.
în temeiul articolului 8 din acţiunea comună în litigiu, Consiliul ia act de intenţia Comisiei de a-și concentra acţiunile în direcţia îndeplinirii obiectivelor și priorităţilor acţiunii comune în litigiu.
Finally, Article 12 of the contested Joint Action provides that it is to enter into force on the date of its adoption, without specifying the addressees.
În sfârșit, articolul 12 din acţiunea comună în litigiu prevede că aceasta intră în vigoare la data adoptării sale, fără a preciza destinatarii acesteia.
This conclusion is not called into question by the Council’s argument that the Commission’s submissions show that the alleged unlawfulness of the contested Joint Action was apparent when it was adopted, so that the Commission is barred from pleading that it is unlawful.
Această concluzie nu este contestată de argumentul prezentat de Consiliu, conform căruia motivele formulate de Comisie ar demonstra că pretinsa nelegalitate a acţiunii comune în litigiu ar fi fost evidentă la momentul adoptării sale, astfel încât Comisia ar fi decăzută din dreptul de a invoca nelegalitatea acestei acţiuni.
In view of those characteristics, and even though the contested Joint Action undeniably, at least with regard to Title II, has an operational aspect inherent in the very nature of such an act, it has in no way, including in relation to Title II, the character of a decision vis-à-vis the Commission such as to make the Commission its addressee.
Având în vedere aceste caracteristici și chiar în condiţiile în care acţiunea comună în litigiu prezintă în mod incontestabil, cel puţin în ceea ce privește titlul II, un aspect operaţio- nal, inerent înseși naturii unui astfel de act, aceasta nu pare deloc să prezinte, inclusiv în ceea ce privește titlul II, un caracter decizio- nal în privinţa Comisiei, astfel încât aceasta din urmă să constituie destinatarul actului menţionat.
Just as a circumstance of that kind is irrelevant in relation to a plea of il- legality against a regulation for the purpose of Article 241 EC, it cannot be taken into account as a condition for the admissibility of a plea of illegality against an act of a general nature such as the contested Joint Action adopted on the basis of Title V of the EU Treaty.
În realitate, după cum o astfel de împrejurare nu este relevantă în cadrul unei excepţii de nelegalitate invocate împotriva unui regulament în sensul articolului 241 CE, tot astfel nu poate fi luată în considerare ca o condiţie pentru admisibilitatea unei excepţii de nelegalitate a unui act cu caracter general, cum este acţiunea comună în litigiu adoptată în temeiul titlului V din Tratatul UE.
Furthermore, it has not been alleged, in support of the objection of inadmissibility to the plea of illegality, that the contested Joint Action had the character of an individual decision vis-à-vis the Commission, and neither the Council nor the Spanish or the United Kingdom governments have disputed the general nature of the contested Joint Action rightly asserted by the Commission.
De altfel, nu sa susţinut, în sprijinul cauzei de inadmisibilitate invocate împotriva excepţiei de nelegalitate, că acţiunea comună în litigiu ar prezenta, în privinţa Comisiei, caracterul unei decizii individuale și nici Consiliul, nici guvernele spaniol și al Regatului Unit nu au contestat caracterul general al acţiunii comune în litigiu susţinut, în mod întemeiat, de Comisie.
In addition, to dismiss that circumstance as irrelevant does not amount to permitting the Commission to circumvent the mandatory timelimit laid down in the fifth paragraph of Article 230 EC for bringing an action for annulment, The claim lodged by the Commission constitutes only a declaration that the contested joint action is not
Pe de altă parte, a respinge relevanţa acestei împrejurări nu înseamnă a permite Comisiei să eludeze termenul imperativ de introducere a unei acţiuni în anulare prevăzut la articolul 230 al cincilea paragraf CE. Astfel, cererea formulată de Comisie constituie exclusiv o declaraţie cu privire la inaplicabilitatea acţiunii comune în litigiu în
OPINION OF MR MENGOZZI — CASE C-91/05 applicable in the present case, in accordance with Article 241 EC, and would not mean the annulment of that act or of some of its provisions if the claim succeeded.
CONCLUZIILE AVOCATULUI GENERAL MENGOZZI — CAUZA C-91/05 prezenta cauză, în conformitate cu articolul 241 CE, și nu implică, în cazul în care ar fi admisă, anularea actului sau a unora dintre dispoziţiile sale.
and Community competences.
aplicare al articolului 47 UE și, în al doilea rând, cu privire la relaţia dintre combaterea proliferării armelor ușoare și a armelor de calibru mic și competenţele comunitare.
Third, their submissions on the two preceding questions lead to diametrically opposed conclusions as to the legality of the contested decision and of the contested Joint Action.
În al treilea rând, acestea trag concluzii diametral opuse din argumentele prezentate asupra celor două aspecte menţionate în ceea ce privește legalitatea deciziei atacate și cea a acţiunii comune în litigiu.
In the following remarks I shall therefore proceed to examine those three points.
Vom proceda, așadar, în observaţiile care urmează, la examinarea acestor trei puncte.
Therefore, in my view, the objection of inadmissibility raised by the Council and the Spanish and United Kingdom governments should be dismissed and the Commission’s plea that the contested Joint Action, or at least Title II thereof, is illegal should be found admissible.
Prin urmare, este necesar, în opinia noastră, să se respingă cauza de inadmisibilitate invocată de Consiliu și de guvernele spaniol și al Regatului Unit și să se declare admisibilă excepţia de nelegalitate a acţiunii comune în litigiu invocate de Comisie sau, cel puţin, a titlului II din aceasta.
Interpretation and scope of Article 47 EU
Cu privire la interpretarea și la domeniul de aplicare al articolului 47 UE
Consequently, the Commission’s application for the annulment of the contested decision and its claim that the contested Joint Action, or at least Title II thereof, be declared inapplicable are admissible.
Concluziile în sensul anulării deciziei atacate, precum și cererea Comisiei de declarare a acţiunii comune în litigiu sau, în orice caz, a titlului II din aceasta ca inaplicabilă sunt, așadar, admisibile.
B — Substance
B — Cu privire la fond
The Commission, supported by the Parliament, considers that the contested decision relating to combating the proliferation of small arms and light weapons must be annulled because it encroaches upon the competences conferred on the Community in the area of development cooperation, thus failing to observe Article 47 EU.
Comisia, susţinută de Parlamentul European, apreciază că decizia atacată privind combaterea proliferării armelor ușoare și a armelor de calibru mic trebuie să fie anulată, deoarece aduce atingere competenţelor atribuite Comunităţii în domeniul cooperării pentru dezvoltare, nerespectând astfel prevederile articolului 47 UE.
According to the Commission and the Parliament, Article 47 EU aims to protect the Community’s competences as against the activity of the European Union based on the EU Treaty by establishing a ‘fixed’ boundary between the competences of the Community and those of the European Union.
Potrivit Comisiei și Parlamentului European, articolul 47 UE ar urmări protejarea competenţelor comunitare faţă de acţiunea Uniunii Europene întemeiată pe Tratatul UE, prin instituirea unei limite „fixe” între competenţele Comunităţii și cele ale Uniunii Europene.
On the interpretation of Article 47 EU, the Council submits that that provision aims to maintain the balance of powers established by the Treaties and cannot be interpreted as aiming to protect the competences conferred upon the Community to the detriment of those conferred upon the European Union.
Cu privire la interpretarea articolului 47 UE, Consiliul susţine că această dispoziţie are ca obiect menţinerea echilibrului puterilor instituit prin tratate și nu poate fi interpretată în sensul că vizează protejarea competenţelor atribuite Comunităţii în detrimentul celor atribuite Uniunii Europene.
Under Article 5 EC, the Community can act only within the limits of the competences conferred upon it by the EC Treaty and of the objectives assigned to it therein.
Astfel, în temeiul articolului 5 CE, Comunitatea nu poate acţiona decât în limitele competenţelor care îi sunt conferite și ale obiectivelor care îi sunt atribuite prin Tratatul CE.
The Council adds that Article 47 EU does not prevent the adoption of measures in the framework of the CFSP which use the same instruments as those used by the Community in the framework of development cooperation, where those measures do not aim to achieve the objectives of development cooperation but those arising from the CFSP.
Consiliul adaugă că articolul 47 UE nu împiedică adoptarea, în cadrul PESC, a unor măsuri care recurg la aceleași instrumente precum cele care stau la dispoziţia Comunităţii în cadrul cooperării pentru dezvoltare, din moment ce aceste măsuri nu urmăresc atingerea unor obiective privind cooperarea pentru dezvoltare, ci a unor obiective care fac parte din PESC.
Under Article 47 EU, the relationship between Community competence and the competence of the European Union acting in the framework of the CFSP is not like that between Community competences and the competences of the Member States in the sense that, to delimit the competences of the Community and of the European Union, recourse cannot be had to the principle of pre-emption.
Potrivit articolului 47 UE, relaţia dintre competenţele comunitare și competenţele Uniunii Europene acţionând în cadrul PESC nu ar fi similară cu relaţia dintre competenţele comunitare și competenţele statelor membre, în sensul că, în vederea delimitării competenţelor Comunităţii de cele ale Uniunii Europene, nu se poate recurge la principiul prevalenţei.
If, in an area of shared competence, such as development cooperation policy, the Member States retain the competence to act by themselves, whether individually or collectively, to the extent that the Community has not yet exercised its competence, the same cannot be said for the Union which, under Article 47 EU, must respect the competences of the Community, whether exclusive or not, even if they have not been exercised.
Dacă, într-un domeniu al competenţelor partajate, precum cel al politicii de cooperare pentru dezvoltare, statele membre rămân competente să acţioneze ele însele, în mod individual ori colectiv, cu condiţia ca Comunitatea să nu își fi exercitat încă propria competenţă, această posibilitate nu ar fi recunoscută în privinţa Uniunii Europene, care, în temeiul articolului 47 UE, este obligată să respecte competenţele, exclusive sau neexclusive, ale Comunităţii, chiar dacă este vorba despre competenţe neexercitate.
The United Kingdom Government considers for its part that two conditions must be satisfied for an act based on the EU Treaty to be regarded as contrary to Article 47 EU.
Guvernul Regatului Unit apreciază, la rândul său, că, pentru a putea considera că un act întemeiat pe dispoziţiile Tratatului UE este contrar articolului 47 UE, trebuie reunite două condiţii.
First, the Community must be competent to adopt a measure having the same purpose and the same content.
În primul rând, Comunitatea trebuie să fie competentă să adopte un act cu aceeași finalitate și cu același conţinut.
Even if the
Chiar dacă