natgillin/translations-raw huggingface dataset:
METOCK AND OTHERS in a Member State other than his State of origin requires that the consequential right of residence conferred on non-EU national members of his family by Directive 2004/38 must be construed as entailing the right to join him, including directly from outside the Union.
METOCK ȘI ALŢII familiei sale, resortisanți ai unor țări terțe, de Directiva 2004/38 să fie conceput ca implicând dreptul de a se alătura cetățeanului menționat, inclusiv atunci când persoana vine direct din exteriorul Uniunii.
It follows that a Member State cannot legitimately require those family members to have previously been lawfully resident in another Member State in order to be able to rely on the provisions of that directive.
Rezultă că un stat membru nu poate pretinde în mod legitim membrilor de familie respectivi să fi locuit în prealabil legal întrun alt stat membru pentru a putea invoca dispozițiile directivei menționate.
establish herself with her spouse who was a national of a nonmember country, since he had not previously been lawfully resident in a Member State, it nevertheless required the competent authorities of the Member State of origin to assess the application by the spouse to enter and remain in their territory in the light of the fundamental right to respect for family life within the meaning of Article 8 of the European Convention, 15as the freedom of movement of the Union citizen was at issue.
a revenit pentru a se stabili împreună cu soțul său, resortisant al unei țări terțe, din moment ce acesta nu locuise în prealabil în mod legal întrun stat membru, Curtea a obligat totuși autoritățile competente ale statului membru de origine să aprecieze solicitarea soțului de a intra și de a locui pe teritoriul lor în lumina dreptului fundamental la respectarea vieții de familie în sensul articolului 8 CEDO 15, având în vedere că era vorba despre libertatea de circulație a cetățeanului Uniunii.
Such an interpretation of Direct- ive 2004/38 is disputed by Ireland and the intervening Member States on the basis of the approach taken in Akrich, 16according to which the benefit of the right of residence conferred by Article 10 of Regulation No 1612/68 on a national of a nonmember country, who is the spouse of a Union citizen and moves to a Member State to which the Union citizen has migrated, is subject to the condition of prior lawful residence in another Member State, since that regulation relates solely to freedom of movement within the Community and says nothing about the rights of that national of a nonmember country who is the spouse of a Union citizen as regards access to the territory of the Community.
Guvernul irlandez și statele membre interveniente opun unei astfel de interpretări a Directivei 2004/38 soluția rezultată din Hotărârea Akrich 16, potrivit căreia dreptul de ședere conferit de articolul 10 din Regulamentul nr. 1612/68 resortisantului unui stat terț, soț al unui cetățean al Uniunii, care se deplasează spre un stat membru în care cetățeanul Uniunii a emigrat, este subordonat condiției unei șederi legale prealabile întrun alt stat membru, în măsura în care regulamentul menționat privește numai libera circulație în interiorul Comunității și nu menționează nicidecum drepturile respectivului resortisant al unei țări terțe, soț al unui cetățean al Uniunii, în ceea ce privește accesul la teritoriul Comunității.
If this approach is followed, then it must be acknowledged that interpreting Direct- ive 2004/38 as meaning that the right of residence which it confers on nationals of nonmember countries, who are members of the family of a Union citizen in the host Member State, does not guarantee them a right of access to the territory of the Community, that is to say applies only if they have previously been lawfully resident in another Member State, would infringe the right of the Union citizen to lead a normal family life and, therefore, his right to reside in the host Member State.
Dacă este urmată această abordare, trebuie să se recunoască faptul că a interpreta Directiva 2004/38 în sensul că dreptul de ședere pe care aceasta îl conferă resortisanților unei țări terțe, membri ai familiei unui cetățean al Uniunii, în statul membru gazdă nu le asigură acestora un drept de acces la teritoriul comunitar, respectiv nu se aplică decât în cazul în care aceștia au locuit în prealabil în mod legal întrun alt stat membru, ar aduce atingere dreptului pe care îl are cetățeanul Uniunii de a duce o viață de familie normală și, prin urmare, dreptului său de ședere în statul membru gazdă.
In the cases in the main proceedings, the fact that Union citizens established in Ireland are unable to have their spouses join them from outside the Community is such as to undermine their free choice to reside in that Member State since it will tend to induce them to leave Ireland and go to a State, whether a Member State or not, where they will be able to live together with their spouses.
În acțiunile principale aflate în discuție, imposibilitatea cetățenilor Uniunii stabiliți în Irlanda de a-și aduce soții din afara Comunității este de natură să repună în discuție alegerea liberă a acestora de a locui în statul membru menționat, în măsura în care această imposibilitate tinde să îi determine să părăsească teritoriul irlandez pentru a se deplasa întrun stat, stat membru sau stat terț, în care vor putea duce o viață comună împreună cu soții lor.
Consequently, the effectiveness of the right of a Union citizen to reside
În consecință, caracterul efectiv al dreptului cetățeanului Uniunii de a locui întrun alt stat membru decât statul său de origine impune ca dreptul de ședere derivat recunoscut membrilor
However, for a number of reasons, the approach taken in Akrich cannot have the general scope that the Member States ascribe to it.
Soluția din Hotărârea Akrich, citată anterior, nu poate totuși, din mai multe motive, să aibă aplicarea generală pe care i-o acordă statele membre.
It conflicts with a trend in caselaw, which makes the right of residence conferred by Community legislation on a national of a nonmember country who is the family member of a Union citizen conditional solely on the existence of a ‘family relationship’.
Această soluție diferă de curentul jurisprudențial care condiționează dreptul de ședere conferit de legislația comunitară resortisantului unei țări terțe, membru al familiei unui cetățean al Uniunii, numai de constatarea existenței unei „legături de
15 — European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms, signed in Rome on 4 November 1950.
15 — Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale, semnată la Roma la 4 noiembrie 1950.
16 — Paragraphs 49 to 51.
16 — Citată anterior (punctele 49-51).
VIEW OF MR POIARES MADURO — CASE C-127/08
LUAREA DE POZIŢIE A AVOCATULUI GENERAL POIARES MADURO — CAUZA C-127/08 familie”.
That was the judgment of the Court before 2003.
Astfel a statuat Curtea înainte de 2003 17.
17 That has been the judgment of the Court ever since.
Tot astfel a statuat și în continuare 18.
18It has inferred from this right of residence conferred directly by Community law solely on the basis of a family relationship that a Member State is unable to adopt measures to expel a non-EU family member of a Union citizen solely on the basis of a failure to comply with legal formalities concerning the control of aliens 19and that the issue of a residence permit to that member serves purely to acknowledge rights already conferred. 20
Din acest drept de ședere conferit în mod direct de dreptul comunitar doar în considerarea unei legături de familie, Curtea a dedus imposibilitatea unui stat membru de a adopta măsuri de îndepărtare a unui membru al familiei unui cetățean al Uniunii, resortisant al unei țări terțe, numai pentru motivul neîndeplinirii formalităților legale referitoare la controlul străinilor 19și caracterul doar recognitiv al acordării unui permis de ședere membrului respectiv 20.
Furthermore, in Jia, 21the Court itself explicitly linked the condition of previous lawful residence formulated in Akrich to the specific factual circumstances of the case in the main proceedings, in which a national of a nonmember country who was the spouse of a Union citizen had been residing unlawfully in a Member State and was seeking to evade national immigration legislation illicitly.
Pe de altă parte, în Hotărârea Jia 21, Curtea însăși a stabilit în mod explicit o legătură între condiția șederii legale prealabile formulate în Hotărârea Akrich și starea de fapt specială din cauza principală, fiind vorba despre un resortisant al unei țări terțe, soț al unui cetățean al Uniunii, care a locuit ilegal întrun stat membru și a încercat să se sustragă în mod abuziv unei legislații naționale din domeniul imigrației.
Mr Akrich, who was married to a British national and did not have the right to remain in the United Kingdom, had in fact agreed to be deported to Ireland, where he joined his wife who had installed herself there shortly before, and intended to return to the United Kingdom with his wife by taking advantage of the right of residence conferred by Community law as the spouse of a citizen of the Union who had exercised her right to free movement.
Astfel, întrucât nu beneficia de un drept de ședere în Regatul Unit, domnul Akrich, căsătorit cu o resortisantă britanică, acceptase să fie expulzat în Irlanda, unde se alăturase soției sale care se stabilise acolo cu puțin timp înainte, și intenționa să revină în Regatul Unit împreună cu soția sa, invocând dreptul de ședere conferit de dreptul comunitar în calitatea sa de soț al unei persoane cetățean al Uniunii care a făcut uz de libertatea de circulație.
17 — See MRAX, paragraph 59.18 — See Case C-157/03 Commission v Spain, paragraph 28.19 — See MRAX, paragraphs 73 to 80.20 — See Case C-157/03 Commission v Spain, paragraph 28.21 — Case C-1/05 [2007] ECR I-1.
18 — A se vedea Hotărârea din 14 aprilie 2005, Comision/Spania, citată anterior (punctul 28).
Finally, account should be taken of the changes introduced by Directive 2004/38.
În sfârșit, trebuie să se țină seama de noutatea pe care o reprezintă Directiva 2004/38.
Even if the approach in Akrich had a scope which was not limited to the specific circumstances of the case (abuse of rights), it was adopted under and in pursuance of Regulation No 1612/68.
Presupunând că soluția din Hotărârea Akrich, citată anterior, ar fi avut o aplicare nelimitată la contextul special al speței (abuz de drept), această soluție a fost dată în temeiul și în scopul aplicării Regulamentului nr. 1612/68.
As stated in recital 3 in the preamble thereto, Directive 2004/38 seeks not only to codify but also to review the existing legislative instruments in order to ‘strengthen’ the right of free movement and residence of all Union citizens.
Or, astfel cum arată considerentul (3) al Directivei 2004/38, aceasta urmărește nu numai să codifice, ci și să revizuiască instrumentele legislative existente în scopul „întăririi” dreptului la liberă circulație și ședere pentru toți cetățenii Uniunii.
Furthermore, whereas Regulation No 1612/68 concerned, to cite its title, only ‘freedom of movement’ for workers within the Community, Direct- ive 2004/38 relates, in line with the right set out in Article 18 EC, to the right of Union citizens not only to ‘move’ but also to ‘reside’ freely within the territory of the Member States.
În plus, în timp ce Regulamentul nr. 1612/68 se referea, pentru a cita titlul acestuia, numai la „libera circulație” a lucrătorilor în cadrul Comunității, Directiva 2004/38 se situează în direcția dreptului prevăzut la articolul 18 CE, referitoare la dreptul cetățenilor Uniunii nu numai de liberă „circulație”, ci și de liberă „ședere” pe teritoriul statelor membre.
In other words, freedom of movement for workers and the rules adopted pursuant thereto were essentially intended to remove obstacles to mobility for workers.
Cu alte cuvinte, libertatea de circulație a lucrătorilor și reglementarea adoptată în aplicare urmăreau, în esență, suprimarea obstacolelor din calea mobilității lucrătorilor.
Emphasis was therefore placed on the deterrent effect on leaving or entering a Member State which could be caused by the measures taken by the Member States.
Accentul se punea, așadar, pe efectul descurajator la ieșirea dintr-un stat membru sau la intrarea în acesta pe care puteau să îl producă măsurile adoptate de statele membre.
It is ultimately this view which inspired the ratio decidendi in Akrich.
Și în cele din urmă această perspectivă este cea care inspiră ratio decidendi a Hotărârii Akrich, citată anterior.
After pointing out that the scheme of the Community law provisions seeks to secure freedom of movement for workers within the Community, whose exercise must not penalise the migrant worker and his family, the Court in fact inferred from this that where a citizen of the Union, established in a Member State and married to a national of a nonmember country without the right to remain in that Member State, moves to another Member State in order to work there as an employed person, the fact that that person’s spouse has no right under Article 10 of Regulation No 1612/68 to install himself with that person in the other Member State cannot constitute treatment which is less favourable than that which they enjoyed before the Union citizen made use of the opportunities afforded by the Treaty as regards movement of persons and,
După ce a amintit că economia dispozițiilor comunitare urmărește asigurarea libertății de circulație a lucrătorilor în cadrul Comunității, a cărei exercitare nu poate sancționa lucrătorul migrant și familia acestuia, Curtea a dedus astfel că, în cazul în care un cetățean al Uniunii stabilit întrun stat membru, căsătorit cu un resortisant al unei țări terțe care nu beneficiază de dreptul de ședere în acest stat membru, se deplasează întrun alt stat membru pentru a desfășura o activitate salarizată, lipsa unui drept al soțului său, întemeiat pe articolul 10 din Regulamentul nr. 1612/68, de a se instala cu el în acest alt stat membru nu poate constitui un tratament mai puțin favorabil decât cel
METOCK AND OTHERS whether they hinder the freedom of a Union citizen to move to another Member State or the freedom to reside in another Member State.
METOCK ȘI ALŢII alt stat membru ar afecta de asemenea, astfel cum se vede, caracterul efectiv al dreptului de ședere.
Therefore, since Directive 2004/38 must, like Regulation No 1612/68, 23also be interpreted in the light of the fundamental right to respect for family life, it must be concluded that the benefit of the right of residence granted by Directive 2004/38 to nationals of nonmember countries who are family members of a Union citizen cannot be made contingent on the prior lawful residence of those nationals in another Member State.
Prin urmare, întrucât Directiva 2004/38, la fel ca Regulamentul nr. 1612/68 23, trebuie interpretată de asemenea în lumina dreptului fundamental la respectarea vieții de familie, este necesar să se concluzioneze că dreptul de ședere acordat de Directiva 2004/38 resortisanților unor țări terțe, membri ai familiei unui cetățean al Uniunii, nu poate fi condiționat de existența unei șederi legale prealabile a resortisanților menționați întrun alt stat membru.
Finally, it hardly needs to be pointed out that the fact that the right of residence conferred by Directive 2004/38 on nationals of nonmember countries who are family members of a Union citizen includes a right of access to the territory of the Community does not mean that that latter right may not be subject to limitations by the Member States.
În sfârșit, trebuie amintit că faptul că dreptul de ședere recunoscut prin Directiva 2004/38 resortisanților unor țări terțe, membri ai familiei unui cetățean al Uniunii, cuprinde un drept de acces la teritoriul Comunității nu înseamnă că acest drept nu poate face obiectul unor limitări introduse de statele membre.
Those limitations are explicitly provided for.
Acestea sunt prevăzute în mod explicit.
Article 27 of the directive refers to the traditional public policy restriction on the freedom of movement and residence of Union citizens and their family members, irrespective of nationality.
Articolul 27 din textul menționat amintește restricția tradițională pentru motive de ordine publică aplicată libertății de circulație și de ședere a unui cetățean al Uniunii și a unui membru al familiei acestuia, indiferent de naționalitate.
Article 35 imposes restrictions in cases of abuse of rights or fraud.
În ceea ce privește articolul 35, acesta privește cazurile de abuz de drept sau de fraudă.
Thus, the infringement of the right to lead a normal family life that would be caused by the requirement of prior lawful residence in another Member State would, as can be seen, affect the effectiveness of the right of residence.
Desigur, este astfel vizată eventualitatea unor căsătorii de complezență, dar se poate de asemenea considera că abuzul de drept acoperă și ipoteza Akrich a unei tentative de
23 — See Case 249/86 Commission v Germany [1989] ECR 1263, paragraph 10, and Baumbast and R, paragraph 72.
23 — A se vedea Hotărârea din 18 mai 1989, Comisia/Germania (249/86, Rec., p. 1263, punctul 10), și Hotărârea Baumbast și R, citată anterior (punctul 72).
22 — See Akrich, paragraphs 51 to 54.
22 — A se vedea Hotărârea Akrich, citată anterior (punctele 51-54).
VIEW OF MR POIARES MADURO — CASE C-127/08
LUAREA DE POZIŢIE A AVOCATULUI GENERAL POIARES MADURO — CAUZA C-127/08 sustragere abuzivă de la aplicarea unei reglementări naționale în domeniul imigrației.
Akrich case of seeking to evade national immigration legislation illicitly.
înainte de a se căsători și, mai mult, înainte de sosirea cetățeanului Uniunii.
24 because Article 3(1) of the directive reserves the benefit of the directive to Union citizens and ‘to their family members … who accompany or join them’.
Întrebarea se pune deoarece articolul 3 alineatul (1) din directivă rezervă beneficiul dispozițiilor sale cetățenilor Uniunii și „membrilor familiei sale […] care îl însoțesc sau i se alătură”.
Should this wording not be considered to require the national of a nonmember country to have obtained the status of family member before coming to the host Member State?
Nu trebuie să se considere că această formulare presupune că resortisantul unei țări terțe trebuie să fi obținut statutul de membru de familie înainte de a sosi în statul membru gazdă?
Ireland believes that it should.
Aceasta este opinia guvernului irlandez.
Otherwise, how could the national of a nonmember country be regarded as accompanying or joining the Union citizen as a family member?
În caz contrar, cum s-ar putea considera că resortisantul unei țări terțe însoțește sau se alătură cetățeanului Uniunii, în calitate de membru al familiei acestuia?
Therefore, the answer to the first question should be that Directive 2004/38 does not authorise a Member State to make the benefit of the right of residence which it grants to nationals of nonmember countries who are the family members of a Union citizen subject to the condition that those nationals must have previously been lawfully resident in another Member State.
Așadar, trebuie să se răspundă la prima întrebare preliminară că Directiva 2004/38 nu permite unui stat membru să subordoneze dreptul de ședere pe care aceasta îl acordă resortisanților unor state terțe, membri ai familiei unui cetățean al Uniunii, condiției unei șederi legale prealabile a resortisanților menționați întrun alt stat membru.
B — Effect of the date of the marriage on the benefit of the right of residence conferred by Directive 2004/38
B — Incidența datei căsătoriei asupra dreptului de ședere conferit de Directiva 2004/38
The second and third questions essentially ask the Court to rule on whether a national of a nonmember country can rely on the provisions of Directive 2004/38 to obtain the right to reside in the host Member State with the Union citizen who is his spouse even if he entered the host Member State before marrying or even before the Union citizen came there. The question arises
Prin intermediul celei de a doua și al celei de a treia întrebări preliminare, se solicită Curții, în esență, să se pronunțe asupra problemei dacă resortisantul unui stat terț poate invoca dispozițiile Directivei 2004/38 pentru a obține dreptul de ședere în statul membru gazdă împreună cu cetățeanul Uniunii al cărui soț este, chiar și în cazul în care ar fi intrat în statul membru gazdă
However, the wording of Article 3(1) of Directive 2004/38 does not really support the argument of the respondent in the main proceedings.
Totuși, modul în care este formulat articolul 3 alineatul (1) din Directiva 2004/38 nu susține cu adevărat teza statului membru pârât în acțiunea principală.
The word ‘accompany’, in particular, can indicate a movement and be understood as meaning to go with but can also have a static connotation and mean to be with.
În special termenul „a însoți” poate atât să indice o mișcare și să fie înțeles în sensul de a merge cu cineva, cât și să aibă o conotație statică și să însemne a fi cu cineva.
This double meaning is to be found in the equivalent of the English term ‘accompany’ used in the other language versions, whether it be the French word ‘accompagner’, the Spanish word ‘acompañar’, the Italian word ‘accompagnare’, or the Portuguese word ‘acompanhar’.
Acest dublu sens se regăsește în echivalentul termenului francez utilizat în alte versiuni lingvistice, fie că este vorba despre cuvântul englez „accompany”, de cuvântul spaniol „acompañar”, de cuvântul italian „accompagnare” sau de cuvântul portughez „acompanhar”.
In order to remove the ambiguity in the wording it is therefore again necessary to develop a functional interpretation.
Pentru a înlătura această ambiguitate a formulării, trebuie, așadar, să se dezvolte din nou o interpretare funcțională.
In this regard, if the emphasis were placed solely on the mobility of EU nationals, that is to say on their freedom to move to another Member State, it could be claimed, quite aptly, that Community law does not guarantee a family member a right of residence in the host Member State of a migrant Union citizen where the family relationships
În această privință, dacă accentul ar fi pus numai asupra mobilității resortisanților comunitari, asupra libertății acestora de a se deplasa întrun alt stat membru, s-ar putea susține în mod destul de pertinent că dreptul comunitar nu asigură membrului de familie un drept de ședere în statul membru gazdă al cetățeanului Uniunii migrant din moment ce legăturile de familie au fost stabilite numai după exercitarea
24 — See Carpenter.
24 — A se vedea Hotărârea Carpenter, citată anterior.
METOCK AND OTHERS are not established until after the freedom of movement was exercised.
METOCK ȘI ALŢII libertății de circulație.
In that case the fact that family reunification was prevented could have had no deterrent effect on the EU national’s freedom of movement.
Astfel, în această ipoteză, faptul de a împiedica reîntregirea familiei nu a putut avea niciun efect descurajator asupra libertății de deplasare a resortisantului comunitar.
In the context of the right of residence attached to the fundamental freedom of movement for workers, the Court has ruled that a Member State is unable, without infringing the right of residence conferred on Community workers and, thus, the members of their families by Directives 68/360/EEC 25and 73/148, to refuse to issue a residence permit to a national of a nonmember country who has married a Community worker in the host country after entering it unlawfully.
Deja în contextul dreptului de ședere legat de libertatea fundamentală de circulație a lucrătorilor, Curtea a declarat că un stat membru nu poate, fără a încălca dreptul de ședere recunoscut lucrătorilor comunitari și, prin urmare, membrilor familiei acestora de Directivele 68/360/CEE 25 și 73/148, să refuze acordarea unui permis de ședere resortisantului unei țări terțe care sa căsătorit cu un lucrător comunitar în țara gazdă după ce a intrat ilegal pe teritoriul acesteia 26.
26What was true under the legislation prior to Directive 2004/38 is all the more true now.
Ceea ce era adevărat în temeiul textelor anterioare Directivei 2004/38 este a fortiori adevărat în prezent.