natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In any event, it must be held that the applicant did in fact exercise its rights of defence on that point since it denied its culpability in its reply to the statement of objections, referring to the national regulation of its charges.
În orice caz, trebuie constatat că reclamanta și-a exercitat în mod efectiv dreptul la apărare cu privire la acest aspect întrucât, în răspunsul său la comunicarea privind obiecțiunile, a contestat propria culpabilitate, făcând trimitere la reglementarea națională a tarifelor sale.
The first plea in law must therefore be rejected.
În consecință, primul motiv trebuie respins.
B — Second plea in law: infringement of Article 253 EC
B — Cu privire la al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 253 CE
The applicant observes that the contested decision must set out the grounds on which the Commission considers that the conditions for the imposition of a fine
Reclamanta amintește că decizia atacată trebuie să expună motivele pentru care Comisia consideră că sunt îndeplinite condițiile pentru impunerea unei amenzi
The contested decision, which does not contain any grounds relating to the applicant’s negligence or to its intention to commit the infringement, infringes Article 253 EC; the fine should therefore be annulled.
Decizia atacată, care nu ar conține niciun motiv privind neglijența reclamantei sau caracterul intenționat al încălcării, nu ar respecta dispozițiile articolului 253 CE, astfel încât amenda ar trebui anulată.
It must be noted as a preliminary point that the obligation to state reasons laid down under Article 253 EC is an essential procedural requirement, unlike the question whether the reasons given are correct, which goes to the substantive legality of the contested measure.
Trebuie amintit cu titlu introductiv că obligația de motivare prevăzută la articolul 253 CE constituie o normă fundamentală de procedură care trebuie diferențiată de problema temeiniciei motivării, care se înscrie în cadrul legalității pe fond a actului în litigiu.
From that point of view, the statement of reasons required by Article 253 EC must be appropriate to the act at issue and must disclose in a clear and unequivocal fashion the reasoning followed by the institution which adopted that measure in such a way as to enable the persons concerned to ascertain the reasons for it and to enable the competent court to exercise its power of review (C-17/99 France v Commission [2001] ECR I-2481, paragraph 35).
Din această perspectivă, motivarea impusă la articolul 253 CE trebuie să fie adaptată naturii actului în cauză și trebuie să menționeze în mod clar și neechivoc raționamentul instituției autoare a actului, astfel încât să permită persoanelor interesate să ia cunoștință de temeiurile măsurii luate, iar instanței competente să exercite controlul (Hotărârea Curții din 22 martie 2001, Franța/Comisia, C-17/99, Rec., p. I-2481, punctul 35).
It is not necessary for the reasoning to go into all the relevant facts and points of law, since the question whether the statement of reasons meets the requirements of Article 253 EC must be assessed with regard not only to its wording but also to its context and to all the legal rules governing the matter in question (France v Commission, cited in paragraph 284 above, paragraph 36, and Case C-113/00 Spain v Commission [2002] ECR I-7601, paragraph 48).
Nu este obligatoriu ca motivarea să specifice toate elementele de fapt și de drept pertinente, în măsura în care problema dacă motivarea unui act respectă condițiile impuse de articolul 253 CE trebuie să fie apreciată nu numai prin prisma modului de redactare, ci și în funcție de contextul său, precum și de ansamblul de norme juridice care guvernează materia respectivă (Hotărârea Curții din 22 martie 2001, Franța/Comisia, punctul 284 de mai sus, punctul 36, și Hotărârea Curții din 19 septembrie 2002, Spania/Comisia, C-113/00, Rec., p. I-7601, punctul 48).
First, it must be held that the contested decision (second citation) contains a reference to Article 15(2) of Regulation No 17.
Pe de o parte, trebuie constatat că decizia atacată (a doua referire) face trimitere la articolul 15 alineatul (2) din Regulamentul nr. 17.
These include the condition that the infringement was committed intentionally or negligently (order in SPO and Others v Commission, cited in paragraph 274 above, paragraph 53).
Între aceste condiții apare și aceea privind caracterul intenționat sau din neglijență al încălcării (Ordonanța SPO și alții/Comisia, punctul 274 de mai sus, punctul 53).
Second, the Commission sets out in detail in recitals 102 to 162 and 176 to 183 to the contested decision the grounds on which it considers the applicant’s pricing practices to be abuses within the meaning of Article 82 EC and, in recitals 163 to 175, the grounds on which the applicant must be deemed responsible for the infringement found, in spite of the fact that the German authorities have to approve the applicant’s charges.
Pe de altă parte, în decizia atacată, Comisia prezintă în detaliu, în considerentele (102)-(162) și (176)-(183), motivele pentru care consideră că practicile tarifare ale reclamantei sunt abuzive în sensul articolului 82 CE și, în considerentele (163)-(175), motivele pentru care reclamanta trebuie considerată răspunzătoare pentru încălcarea constatată, în ciuda faptului că autoritățile germane trebuie să aprobe tarifele acesteia.
In those circumstances, it must be concluded that the contested decision contains sufficient reasoning regarding the application to the present case of the initial conditions laid down under the first subparagraph of Article 15(2) of Regulation No 17.
În aceste condiții, trebuie considerat că decizia atacată este suficient motivată în ceea ce privește aplicarea în speță a condițiilor de aplicare a amenzii prevăzute la articolul 15 alineatul (2) primul paragraf din Regulamentul nr. 17.
This plea must therefore also be rejected.
În consecință, și acest motiv trebuie respins.
C — Third plea in law: the applicant’s lack of negligence or intentional fault
C — Cu privire la al treilea motiv, întemeiat pe inexistența neglijenței sau a conduitei ilicite intenționate din partea reclamantei
The applicant maintains that it is guilty of neither negligence nor intentional fault.
Reclamanta susține că nu a manifestat neglijență și nu a avut nicio conduită ilicită intenționată.
First of all, it observes that its wholesale and retail charges were all authorised by decisions of the BMPT, then of RegTP.
În primul rând, aceasta amintește că tarifele sale pentru prestații intermediare și tarifele sale cu amănuntul au făcut întotdeauna obiectul unor decizii de autorizare din partea BMPT, iar ulterior din partea RegTP.
The applicant could thus legitimately assume that those charges were lawful.
Reclamanta ar fi putut prezuma în mod legitim legalitatea acestor tarife.
It submits that RegTP is a neutral and independent State body.
Aceasta subliniază că RegTP este o autoritate de stat neutră și independentă.
It was for RegTP, rather than the applicant, to ascertain whether the wholesale and retail prices were compatible with Article 82 EC.
Ar fi de competența RegTP, iar nu a reclamantei, să verifice dacă prețurile prestațiilor intermediare și prețurile cu amănuntul erau conforme cu articolul 82 CE.
In addition, in its judgment of 16 January 2002, the Oberlandesgericht Düsseldorf held that responsibility for the charges set by RegTP could not be attributed to the applicant.
În plus, Oberlandesgericht Düsseldorf, în Hotărârea din 16 ianuarie 2002, s-ar fi pronunțat în sensul că răspunderea pentru tarifele stabilite de către RegTP nu era imputabilă reclamantei.
Second, the applicant was informed by agents of the Commission in a meeting on 17 April 2000 that the proceeding relating to the applicant would not be pursued because the Commission had initiated proceedings against the Federal Republic of Germany for failure to fulfil obligations.
În al doilea rând, reclamanta ar fi fost informată de către agenții Comisiei, cu ocazia unei reuniuni din 17 aprilie 2000, în legătură cu faptul că procedura împotriva sa nu va fi continuată, întrucât Comisia inițiase împotriva Republicii Federale Germania o procedură de constatare a neîndeplinirii obligațiilor.
It further submits that the Commission did not carry out any measures of inquiry between January 2000 and June 2001 — a period of approximately one and a half years.
Aceasta adaugă că nicio măsură de organizare a procedurii nu a fost efectuată de către Comisie în perioada ianuarie 2000-iunie 2001, și anume o perioadă de aproximativ un an și jumătate.
The applicant was entitled to infer from the Commission’s conduct that the Commission did not have sufficient grounds to accuse the applicant of an abuse of dominant position, at least in respect of the period between January 2000 and June 2001.
Pentru reclamantă, era justificat să deducă din acest comportament al Comisiei că aceasta nu avea suficiente temeiuri pentru ai imputa un abuz de poziție dominantă, cel puțin pentru perioada ianuarie 2000-iunie 2001.
In its reply, the applicant further submits that it inferred from the initiation of the proceedings for failure to fulfil obligations, the suspension of the abuse proceeding and the explanations given by the Commission at the meeting on 17 April 2000, that the Commission had abandoned the objection relating to the infringement of Article 82 EC.
În replica sa, reclamanta adaugă că, prin inițierea procedurii de constatare a neîndeplinirii obligațiilor, a dedus suspendarea procedurii privind abuzul, iar din explicațiile formulate de Comisie cu ocazia reuniunii din 17 aprilie 2000, a dedus că aceasta renunțase la motivul privind încălcarea articolului 82 CE.
Third, the applicant observes that, in the absence of Community caselaw and of previous Commission practice in taking decisions on margin squeezes in the telecommunications sector, it never doubted that RegTP’s assessment was correct.
În al treilea rând, reclamanta arată că, în lipsa jurisprudenței comunitare și a practicii decizionale a Comisiei privind efectul de foarfecă tarifară în domeniul telecomunicațiilor, aceasta nu a avut niciodată îndoieli în legătură cu corectitudinea aprecierii efectuate de către RegTP.
Furthermore, as a result of the administrative practice of RegTP, which has considered the margin squeeze issue on many occasions, the applicant could assume that the Commission would ultimately reach the same conclusion as RegTP.
În plus, dată fiind practica administrativă a RegTP, care a analizat de multe ori problematica efectului de foarfecă, reclamanta putea să prezume faptul că, în final, Comisia avea să ajungă la aceeași concluzie ca și RegTP.
The Commission and the second intervener contend that this plea should be rejected.
Comisia și intervenienta II solicită respingerea prezentului motiv.
In the present case, the applicant could not be unaware that, notwithstanding the authorisation decisions of RegTP, it had genuine scope to fix its retail prices and, consequently, to reduce the margin squeeze by increasing those prices.
În cauza de față, reclamanta nu putea să ignore faptul că, în ciuda deciziilor de autorizare ale RegTP, dispunea de o marjă de manevră reală pentru stabilirea prețurilor sale cu amănuntul și, în consecință, pentru reducerea efectului de foarfecă tarifară prin majorarea prețurilor cu amănuntul.
In addition, the applicant could not be unaware that that margin squeeze entailed serious restrictions on competition, particularly in view of its monopoly on the wholesale market and its virtual monopoly on the market in retail access services (recitals 97 to 100 to the contested decision).
În plus, reclamanta nu putea să ignore faptul că acest efect de foarfecă determina restrângeri grave ale concurenței, ținând seama în mod specific de poziția sa de monopol pe piața prestațiilor intermediare și de poziția sa de cvasimonopol pe piața serviciilor de acces pentru abonați [considerentele (97)-(100) ale decizie atacate].
It follows that the initial conditions enabling the Commission to impose fines are fulfilled (order in SPO and Others v Commission, cited in paragraph 274 above, paragraph 53).
În consecință, sunt îndeplinite condițiile de aplicare care permit Comisiei să impună amenzi (Ordonanța SPO și alții/Comisia, punctul 274 de mai sus, punctul 53).
Furthermore, it must be held that the initiation of a prelitigation procedure against the Federal Republic of Germany does not affect the initial conditions in the first subparagraph of Article 15(2) of Regulation No 17.
Pe de altă parte, trebuie constatat că inițierea unei proceduri precontencioase împotriva Republicii Federale Germania nu afectează în niciun mod condițiile de aplicare a articolului 15 alineatul (2) primul paragraf din Regulamentul nr. 17.
Finally, the argument relating to RegTP’s examination of the margin squeeze must be rejected for the reasons set out in paragraphs 267 to 269 above.
În sfârșit, argumentul întemeiat pe analiza efectului de foarfecă tarifară de către RegTP trebuie respins pentru motivele expuse la punctele 267-269 de mai sus.
The third plea must therefore also be rejected.
În consecință, și al treilea motiv trebuie respins.
D — Fourth and sixth pleas: insufficient account taken of charges legislation in calculating the level of the fine, and insufficient account taken of attenuating circumstances
D — Cu privire la motivele al patrulea și al șaselea, întemeiate pe luarea insuficientă în considerare a reglementării tarifare în calculul cuantumului amenzii și, respectiv, pe luarea insuficientă în considerare a circumstanțelor atenuante
The applicant submits that the Commission was wrong to characterise the alleged infringement as serious.
Reclamanta arată că nu exista un temei legal pentru Comisie pentru a califica pretinsa încălcare drept gravă.
The applicant’s contribution to the infringement was slight because the charges at issue were set by RegTP.
Contribuția reclamantei la încălcare ar fi fost scăzută întrucât tarifele în litigiu fuseseră stabilite de către RegTP.
The infringement could therefore at best be described as minor, in accordance with the Guidelines on the method of setting fines imposed pursuant to Article 15(2) of Regulation No 17 and Article 65(5) of the ECSC Treaty (OJ 1998 C 9, p.
Așadar, în conformitate cu Liniile directoare privind metoda de stabilire a amenzilor aplicate în temeiul articolului 15 alineatul (2) din Regulamentul nr.
3; ‘the Guidelines’).
17 și al articolului 65 alineatul (5) CA (JO 1998, C 9, p. 3, Ediție specială, 08/vol. 3, p.
DEUTSCHE TELEKOM v COMMISSION that, by decision of 19 December 2002, RegTP had even rejected an application by the applicant for an increase in its retail charges beyond the ceiling prescribed, even though, in support of the application, the applicant had referred to the procedure initiated by the Commission as justification for exceeding that ceiling.
DEUTSCHE TELEKOM/COMISIA încălcarea putea fi calificată cel mult ca fiind minoră. Reclamanta subliniază că, prin decizia din 19 decembrie 2002, RegTP respinsese chiar o cerere a reclamantei prin care aceasta urmărea creșterea tarifelor sale cu amănuntul peste pragul maxim stabilit, cu toate că, în susținerea acestei cereri, pentru justificarea depășirii pragului maxim prevăzut, reclamanta invocase procedura inițiată de Comisie.
The 10% reduction in the basic amount of the fine to take account of the regulation of charges by RegTP is therefore insufficient.
Prin urmare, ar fi insuficientă reducerea cu 10 % a cuantumului de bază al amenzii, acordată pentru a se ține seama de reglementarea tarifelor de către RegTP.
A ‘reasonable doubt’ as to whether the applicant’s conduct ‘does indeed constitute an infringement’ within the meaning of the Guidelines can be justified on the basis of RegTP’s decisions.
Deciziile RegTP ar fi permis fundamentarea unei „îndoieli justificate cu privire la caracterul infracțional [a se citi: «caracterul ilicit»]” al comportamentului reclamantei, în sensul liniilor directoare citate anterior.
The applicant refers moreover to Commission Decision 2001/892/EC of 25 July 2001 relating to a proceeding under Article 82 of the EC Treaty (COMP/C-1/36.915 — Deutsche Post AG — Interception of cross-border mail) (OJ 2001 L 331, p.
În plus, reclamanta face trimitere la Decizia 2001/892/CE a Comisiei din 25 iulie 2001 privind o procedură de aplicare a articolului 82 din Tratatul CE (COMP/C-1/36.915 — Deutsche Post AG — Interceptarea corespondenței transfrontaliere) (JO L 331, p.
40; ‘the Deutsche Post decision’), in which the Commission imposed only a symbolic fine, owing to the fact that the company in question had behaved in a manner which was in accordance with the caselaw of the German courts, and no Community caselaw existed concerning cross-border letter mail services.
40, denumită în continuare „Decizia Deutsche Post”), în care Comisia ar fi aplicat doar o amendă simbolică, având în vedere că societatea respectivă a avut un comportament în conformitate cu jurisprudența instanțelor germane și că nu exista jurisprudență comunitară privind serviciile poștale transfrontaliere.
The Commission should also have taken other attenuating circumstances into account when setting the fine, namely the lack of any serious restriction on competition and the fact that the applicant’s low retail prices fulfil a social function.
În cadrul stabilirii amenzii, Comisia ar fi trebuit să țină seama și de alte circumstanțe atenuante, și anume, pe de o parte, de inexistența unei restrângeri grave a concurenței și, pe de altă parte, de faptul că tarifele cu amănuntul scăzute ale reclamantei îndeplineau o funcție socială.
In its reply, the applicant draws attention to the judgment of the Oberlandesgericht Düsseldorf of 16 January 2002.
În replică, reclamanta invocă Hotărârea Oberlandesgericht Düsseldorf din 16 ianuarie 2002.
It observes that that court held that the levy of charges set by RegTP cannot constitute an abuse of the applicant’s dominant position and that the mere lodging of a tariff application by the applicant is not sufficient to make the applicant responsible for an infringement of competition law.
Reclamanta evidențiază că această instanță sa pronunțat în sensul că perceperea tarifelor stabilite de către RegTP nu ar putea constitui un abuz de poziție dominantă din partea reclamantei și că simpla depunere a unei cereri de prețuri de către reclamantă nu este suficientă pentru ai imputa o încălcare a dreptului concurenței.
According to the Oberlandesgericht Düsseldorf, the applicant was under no obligation under competition law to make other applications.
În opinia aceleiași instanțe, nu ar fi existat, în temeiul dreptului concurenței, nicio obligație în sarcina reclamantei în sensul formulării de alte cereri.
In recitals 206 and 207 to the contested decision, the Commission characterised the infringement as serious, not as very serious, in respect of the period from 1 January 1998 to 31 December 2001 on the grounds, first, that the weighted method applied to determine the margin squeeze was new and had not previously been the subject of a formal decision and, second, that the applicant had steadily reduced the margin squeeze since 1999 at least.
În considerentele (206) și (207) ale deciziei atacate, Comisia a calificat încălcarea drept gravă, iar nu foarte gravă, în măsura în care aceasta privea perioada 1 ianuarie 199831 decembrie 2001, motivând, pe de o parte, că metoda de calcul al efectului de foarfecă întemeiată pe abordarea ponderată era nouă și nu făcuse încă obiectul unei decizii oficiale și, pe de altă parte, că reclamanta nu a încetat să reducă efectul de foarfecă, cel puțin începând cu anul 1999.
As regards the period from 1 January 2002 to May 2003, the Commission held that there was a minor infringement (recital 207 to the contested decision), because ‘[the applicant’s] only legal means of reducing the margin squeeze [was] limited to increases in the T-DSL charges’ (recital 206 to the contested decision).
Pentru perioada 1 ianuarie 2002-mai 2003, Comisia a reținut o încălcare minoră [considerentul (207) al deciziei atacate], întrucât „posibilitatea juridică a [reclamantei] de a reduce efectul de foarfecă [era] limitată la o creștere a prețului T-DSL” [considerentul (206) al deciziei atacate].
Furthermore, in respect of the same period, the Commission made no increase in the fine to reflect the duration of the infringement ‘in view of the regulatory restrictions on [the applicant’s] scope for adjusting tariffs’ (recital 211 to the contested decision).
În plus, aceasta a renunțat, pentru aceeași perioadă, la orice creștere a amenzii în temeiul duratei încălcării, „ținând seama de constrângerile existente ca urmare a reglementărilor care limitau marja de manevră de care dispunea [reclamanta] pentru modificarea tarifelor” [considerentul (211) al deciziei atacate].
In recital 212 to the contested decision, the Commission treated the fact that ‘the [applicant’s] retail and wholesale charges in question in the current proceeding were subject to sector specific regulation since [1998] on national level until today’ as an attenuating circumstance.
În considerentul (212) al deciziei atacate, Comisia a reținut ca circumstanță atenuantă faptul că „prețurile cu amănuntul și prețurile prestațiilor intermediare ale [reclamantei] în cauză sunt prețuri care, de la începutul anului 1998 și până astăzi, fac obiectul unei reglementări sectoriale la nivel național”.
On the basis of the foregoing considerations, the Commission imposed a fine of EUR 12.6 million on the applicant in Article 3 of the contested decision.
În temeiul considerațiilor de mai sus, în articolul 3 din decizia atacată, Comisia a aplicat reclamantei o amendă de 12,6 milioane de euro.
It determined the amount of the fine using the method which it had laid down in the Guidelines.
Aceasta a stabilit cuantumul amenzii prin aplicarea metodei de calcul prevăzută prin liniile directoare.
Thus, in accordance with the second paragraph of Section 1A of the Guidelines, the amount of the fine to take account of the gravity of the infringement was set at EUR 10 million (recital 207 to the contested decision).
Astfel, în conformitate cu punctul 1 A al doilea paragraf din liniile directoare, valoarea reținută pentru gravitatea încălcării a fost stabilită la 10 milioane de euro [considerentul (207) al deciziei atacate].
Applying the first paragraph of Section 1B of the Guidelines, that amount was increased by 40% to take account of the duration of the infringement for the period from 1 January 1998 to 31 December 2001, which results in a basic amount of EUR 14 million (recital 211 to the contested decision).
În aplicarea punctului 1 B primul paragraf din liniile directoare, acest cuantum a fost sporit cu 40 %, luându-se în considerare durata încălcării în perioada 1 ianuarie 199831 decembrie 2001, care determină un cuantum de bază de 14 milioane de euro [considerentul (211) al deciziei atacate].
That figure was then reduced by 10% to take account of attenuating circumstances in accordance with Section 3 of the Guidelines.
În continuare, acest cuantum a fost redus cu 10 % pentru a ține seama de circumstanțele atenuante, în conformitate cu punctul 3 din liniile directoare.
It must be held that, contrary to the applicant’s claim, the Commission was entitled to characterise the infringement as serious for the period from 1 January 1998 to 31 December 2001 (recital 207 to the contested decision).
Trebuie constatat că, spre deosebire de cele susținute de reclamantă, Comisia a putut califica încălcarea drept gravă pentru perioada 1 ianuarie 199831 decembrie 2001 [considerentul (207) al deciziei atacate].
The pricing practices complained of strengthen the barriers to entry to the recently liberalised markets and thus jeopardise the proper functioning of the common market.
Întradevăr, practicile tarifare criticate consolidează barierele în calea intrării pe piețe recent liberalizate și pun astfel în pericol funcționarea adecvată a pieței comune.