natgillin/translations-raw huggingface dataset:
First, the personal conduct of that national must constitute a genuine, present and sufficiently serious threat to one of the fundamental interests of society.
Curtea a concluzionat că dreptul comunitar nu se opune reglementării naţionale în cauză cu condiţia să fie îndeplinite anumite exigenţe.
Second, the restrictive measure envisaged must be necessary and proportionate to the achievement of the objective it pursues.
Pe de o parte, conduita acestui resortisant trebuie să reprezinte o ameninţare reală, prezentă și suficient de gravă la adresa unui interes fundamental al societăţii. Pe de
Article 3(1) of Directive 2004/38/EC.
Articolul 3 alineatul (1) din Directiva 2004/38.
Proceedings considered that both the wish to ensure that there is a connection between the society of the Member State concerned and the recipient of a benefit and the necessity to verify that the recipient continues to satisfy the conditions for the grant of that benefit constitute objective considerations of public interest which are capable of justifying that restriction.
Curtea apreciază că atât voinţa de a garanta existenţa unei legături între societatea statului membru în cauză și beneficiarul unei prestaţii, cât și necesitatea de a verifica dacă acesta din urmă continuă să îndeplinească condiţiile de acordarea acestei prestaţii constituie consideraţii obiective de interes general de natură să justifice această restricţie.
However, the fact that a person is a national of the Member State granting the benefit concerned and, moreover, has lived in that State for more than 20 years may be sufficient to establish such a connection.
Cu toate acestea, pe de o parte, faptul de a avea cetăţenia statului membru care acordă prestaţia în cauză, precum și, pe de altă parte, faptul de a fi trăit în acest stat mai mult de 20 de ani poate fi suficient pentru a stabili această legătură.
In those circumstances, the requirement of residence throughout the period of payment of the benefit must be held to be disproportionate.
În aceste condiţii, cerinţa unei reședinţe, pe toată perioada plăţii prestaţiei menţionate, trebuie considerată disproporţionată.
Furthermore, there are other means of verifying that the recipient continues to satisfy the conditions for the grant of the benefit, which, although less restrictive, are just as effective.
În plus, pentru a verifica faptul că beneficiarul continuă să îndeplinească condiţiile de acordarea prestaţiei, există alte mijloace la fel de eficiente și, totodată, mai puţin constrângătoare.
Freemovement of goods
Libera circulaţie amărfurilor
In the field of the freemovement of goods, the Court delivered a number of judgments concerning the compatibility with Community legislation of national provisions amounting to measures having equivalent effect to quantitative restrictions.
În domeniul liberei circulaţii a mărfurilor, Curtea a pronunţat maimulte hotărâri privind compatibilitatea cu legislaţia comunitară a dispoziţiilor naţionale conţinând măsuri cu efect echivalent unor restricţii cantitative.
Next, in Case C-141/07 Commission v Germany (judgment of 11 September 2008), the Court was faced with German legislation concerning the requirements which external pharmacies had to meet if they were to be eligible to supply medicinal products to hospitals situated in Germany, requirements which, in practice, necessitated a degree of geographical proximity between the pharmacy supplying the medicinal products and the hospital.
Mai întâi, în cauza Dynamic Medien (Hotărârea din 14 februarie 2008, C-244/06, Rep., p. I-505), Curtea sa aplecat asupra unei reglementări germane în virtutea căreia erau interzise vânzarea și cesiunea prin corespondenţă de videograme care nu au făcut obiectul unui control și al unei clasificări de către o autoritate naţională competentă sau de către un organism naţional de autoreglementare voluntară în scopul protecţiei minorilor și care nu conţin o indicaţie, provenind de la această autoritate sau de la acest organism, a vârstei începând de la care pot fi vizionate.
The Court held that, while such provisions must be regarded as concerning selling arrangements, since they do not concern the characteristics of the medicinal products, but concern solely the arrangements permitting their sale, they are nevertheless liable to hinder intra-Community trade and, therefore, constitute a measure having equivalent effect to a quantitative restriction on imports prohibited, in principle, by Article 28 EC.
Curtea a considerat că o asemenea reglementare nu constituie o modalitate de vânzare de natură să împiedice, direct sau indirect, efectiv sau potenţial, comerţul între statelemembre, ci o măsură cu efect echivalent unor restricţii cantitative în sensul articolului 28 CE, în principiu incompatibilă cu obligaţiile care rezultă din acesta.
According to the Court, they are justified, however, on grounds of the protection of public health.
Potrivit Curţii, o astfel de reglementare poate totuși să fie justificată prin obiectivul de protecţie a copilului, în măsura în care este proporţională cu acesta, astfel cum este cazul atunci când aceasta nu se opune oricărei forme de comercializarea videogramelor necontrolate și când sunt permise importul și vânzarea către adulţi de astfel de videograme, asigurându-se că accesul copiilor la aceste videograme nu este posibil.
Such legislation can achieve the objective of ensuring that the supply of products to hospitals of the Member State concerned is reliable
Situaţia nu ar fi diferită decât dacă reiese că procedura de control, de clasificare și
The legislation in question thus ensures that all the elements of the system for the supply of medicinal products to hospitals in the Member State concerned are equivalent and mutually compatible, and guarantees the unity and balance of that system.
Curtea de Justiţie de marcarea videogramelor stabilită prin această reglementare nu este ușor accesibilă sau nu poate fi finalizată în termene rezonabile ori atunci când decizia de refuz nu poate face obiectul unei acţiuni în justiţie.
Finally, Case C-205/07 Gysbrechts and Santurel Inter (judgment of 16 December 2008) concerned the compatibility of Belgian rules relating to distance-selling contracts with the EC Treaty. Those rules prohibited a seller from requiring a deposit or form of payment from the consumer or even, according to the Belgian authorities, a consumer’s payment card number, before expiry of the mandatory period of seven working days for withdrawal.
În continuare, în cauza Comisia/Germania (Hotărârea din 11 septembrie 2008, C-141/07), Curtea a fost confruntată cu o reglementare germană privind cerinţele pe care trebuie să le îndeplinească farmaciile externe care doresc să aprovizioneze cu medicamente centrele spitalicești situate pe teritoriul naţional, cerinţe care implicau, de facto, o anumită proximitate geografică între farmacia care furnizează medicamentele și spital.
Having taken the view that such prohibitions constitute a measure having equivalent effect to a quantitative restriction on exports, the Court held that, while the prohibition on requiring an advance or payment from the consumer is justified by the needto protect the latter, the imposition on a supplier of a prohibition on requiring that a consumer provide his payment card number goes beyondwhat is necessary to ensure the effective exercise of the consumer’s right to withdraw.
Curtea a apreciat că, de și asemenea dispoziţii, întrucât nu se referă la caracteristicile medicamentelor, ci privesc numai modalităţile în care acestea pot fi vândute, trebuie considerate ca referindu-se la modalităţi de vânzare, acestea pot constitui totuși un obstacol în calea schimburilor intracomunitare și, prin urmare, constituie o măsură cu efect echivalent unei restricţii cantitative la import, interzisă, în principiu, de articolul 28 CE.
The value of such a prohibition resides only in the fact that it eliminates the risk that the supplier collects the price before expiry of the period for withdrawal.
Potrivit Curţii, acestea sunt justificate de raţiuni referitoare la protecţia sănătăţii publice.
If, however, that risk materialises, the supplier’s action is, in itself, a contravention of the prohibition on requesting an advance or payment from the consumer, which is an appropriate and proportionate measure to attain the objective pursued. Therefore, Article 29 EC does not preclude the prohibition on a supplier, in cross-border distance selling, requiring an advance or any payment from a consumer before expiry of the withdrawal period, but does preclude a prohibition on requesting, before expiry of that period, the number of the consumer’s payment card.
Astfel, o asemenea reglementare este de natură să îndeplinească obiectivul privind garantarea unei aprovizionări sigure și de calitatea spitalelor statutului membru în cauză și transpune, în realitate, în sistemul de aprovizionare externă a spitalelor, cerinţe similare celor care caracterizează sistemul de aprovizionare internă, respectiv cerinţa existenţei unui farmacist care este, pe de o parte, responsabil de aprovizionarea cu medicamente și, pe de altă parte, în general și în mod rapid disponibil la faţa locului.
In Case C-132/05 Commission v Germany [2008] ECR I-957, the Court was required to determine whether a Member State fails to fulfil its obligations by refusing to proceed against the use, on its territory, of the name‘Parmesan’on the labelling of products which do not comply with the requirements of the specification for the protected designation of origin (PDO) ‘Parmigiano Reggiano’, thereby favouring the appropriation of the reputation of a genuine, Communitywide protected product (16).
Reglementarea în cauză asigură echivalenţa și compatibilitatea între toate elementele sistemului de aprovizionare cu medicamente a spitalelor din statul membru respectiv și garantează unitatea și echilibrul acestui sistem.
Freemovement of persons, services and capital
În cauza Comisia/Germania (Hotărârea din 26 februarie 2008, C-132/05, Rep., p.
In relation to the freedom of establishment, Case C-210/06 Cartesio (judgment of 16 December 2008) gave the Court an opportunity to clarify its case-law concerning the right of companies to move their company seat within the Union.
I-957), Curţii i sa solicitat să stabilească dacă un stat membru nu își îndeplinește obligaţiile prin refuzul formal de a sancţiona, pe teritoriul său, utilizarea denumirii„parmesan”pe eticheta produselor care nu îndeplinesc cerinţele caietului de sarcini al denumirii de origine protejate (denumită în continuare„DOP”)„Parmigiano Reggiano”, favorizând astfel utilizarea abuzivă a renumelui de care beneficiază produsul autentic protejat la nivel comunitar16.
The question referred to the Court for a preliminaryruling concerned the compatibility with Articles 43 EC and 48 EC of Hungarian legislation under which a company incorporated under national law may not transfer its seat to another Member State whilst retaining its status as a company governed by the law of the Member State of incorporation.
Subliniind mai întâi că nu numai forma exactă a înregistrării unei DOP beneficiază de o protecţie în temeiul dreptului comunitar, Curtea constată că, date fiind similitudinea fonetică și vizuală dintre denumirile în cauză și aspectul exterior similar al produselor, utilizarea denumirii„parmesan”trebuie să fie calificată drept evocare a DOP„Parmigiano Reggiano”.
The Court replied that, as Communitylaw now stands, those articles do not preclude such legislation.
Nedemonstrând că denumirea„parmesan”are caracter generic, un stat nu se poate prevala de excepţia consacrată prin Regulamentul nr. 2081/92.
In accordance with Article 48 EC, in the absence of a uniform Communitylaw definition of the companies which may enjoy the right of establishment on the basis of a single connecting factor determining the national law applicable to a company, the question whether Article 43 EC applies to a company which seeks to rely on the fundamental freedom enshrined in that article is a preliminary matter which, as Communitylaw now stands, can only be resolved by the applicable national law.
În sfârșit, în ceea ce privește obligaţia statului de a sancţiona comportamentele care aduc atingere DOP, Curtea amintește că simpla posibilitate de a invoca dispoziţiile unui regulament în faţa instanţelor naţionale nu dispensează statelemembre de adoptarea măsurilor naţionale care permit să se asigure aplicarea deplină și în întregime atunci când acest fapt se dovedește necesar și constată că ordinea juridică în cauză dispune de instrumente susceptibile să asigure protecţia atât a intereselor producătorilor, cât și a celor ale consumatorilor.
In consequence, according to the Court, the question whether the company is faced with a restriction on the freedom of establishment, within the meaning of Article 43 EC, can arise only if it has been established, in the light of the conditions laid down in Article 48 EC, that the company actually has a right to that freedom.
Cu toate acestea, nu există o obligaţie a statelor membre de a lua din oficiu măsurile necesare în vederea sancţionării, pe teritoriul lor, a atingerilor aduse DOP care provin dintr-un alt stat membru.
Thus a Member State has the power to define both the connecting factor required of a company if it is to be regarded as incorporated under the law of that Member State and, as such, capable of enjoying the right of establishment, and that required if the company is to be able subsequently to maintain that status.
Structurile de control pe care se bazează obligaţia de a asigura respectarea DOP sunt cele ale statului membru din care provin DOP, și nu aparţin, așadar, autorităţilor de control ale statului în cauză.
Court of Justice tax convention law, an autonomous entity. The Court went on to hold that Article 43 EC does not preclude a situation in which a company established in a Member State cannot deduct from its tax base losses relating to a permanent establishment belonging to it and situated in another Member State, to the extent that, by virtue of a double taxation convention, the income of that establishment is taxed in the latter Member State where those losses can be taken into account in the taxation of the income of that permanent establishment in future accounting periods.
Curtea de Justiţie beneficiază în mod efectiv de libertatea de stabilire, având în vedere condiţiile prevăzute la articolul 48 CE, se ridică problema dacă societatea respectivă se confruntă cu o restricţie privind această libertate în sensul articolului 43 CE.
It is true that such a tax regime gives rise to a difference in tax treatment, by reason of which a resident company could be discouraged from carrying on its business through a permanent establishment situated in another Member State.
Un stat membru dispune astfel de posibilitatea de a defini atât legătura specifică solicitată unei societăţi pentru ca aceasta să poată fi considerată constituită potrivit dreptului său naţional și susceptibilă, din acest motiv, să beneficieze de dreptul de stabilire, cât și legătura solicitată pentru menţinerea ulterioară a acestei calităţi.
Nevertheless, according to the Court, such a tax regime can be justified in the light of the needto safeguard the allocation of the power to tax between the Member States and the needto prevent the danger that the same losses will be taken into account twice which, taken together, pursue legitimate objectives compatible with the Treaty and thus constitute overriding reasons in the public interest, provided that the regime is proportionate to those objectives.
Aceasta cuprinde posibilitatea ca statul membru să nu permită unei societăţi reglementate de dreptul său naţional să își păstreze această calitate în cazul în care intenţionează să se reorganizeze în alt stat membru prin deplasarea sediului său pe teritoriul acestui din urmă stat, rupând astfel legătura specifică prevăzută de dreptul naţional al statului membru în care a fost constituită.
The first is Case C-380/05 Centro Europa 7 [2008] ECR I-349, concerning an Italian operator in the television broadcasting sector to which broadcasting authorisation had been granted, but which was unable to broadcast without broadcasting radio frequencies allocated to it. The Court interpreted the Communitylaw provisions (17) relating to the grant of the radio frequencies.
Tot în materia libertăţii de stabilire merită a fi menţionată și cauza Lidl Belgium (Hotărârea din 15 mai 2008, C-414/06), introdusă printr-o cerere de pronunţarea unei hotărâri preliminare privind compatibilitatea regimului fiscal german, care exclude deducerea de către o societate rezidentă a pierderilor aferente unui sediu permanent nerezident care îi aparţine, cu articolul 43 CE.
It observed that the successive application of the transitional arrangements structured, under Italian legislation, in favour of the incumbent networks had the effect of preventing operators without broadcasting radio frequencies from accessing the market. The issuing of general authorisation to operate on the broadcasting services market only to the incumbent networks consolidated that restrictive effect.
Curtea a precizat mai întâi că domeniul de aplicare al articolului 43 CE se extinde la înfiinţarea și la deţinerea integrală, de către o persoană fizică sau juridică stabilită într-un stat membru, a unui sediu permanent fără personalitate juridică distinctă situat într-un alt stat membru, precum și la activitatea unei societăţi într-un alt stat membru prin intermediul unui sediu permanent, astfel cum a fost definit printr-o convenţie fiscală de evitarea dublei impuneri pertinente, care constituie în dreptul fiscal convenţional o entitate autonomă.
The consequence of this was to freeze the structures on the national market and to protect the position of those networks. The Court stated that a system which restricts the number of operators in the national territory is capable of being justified by general-interest objectives, but it must, in those circumstances, be structured on the basis of objective, transparent, non-discriminatory and proportionate criteria.
În continuare, Curtea a statuat că articolul 43 CE interzice ca o societate stabilită într-un stat membru să nu poată deduce din baza impozabilă pierderile aferente unui sediu permanent care îi aparţine, situat într-un alt stat membru, în măsura în care, potrivit unei convenţii pentru evitarea dublei impuneri, veniturile acestui sediu sunt impozitate în acest din urmă stat membru, în care pierderile respective pot fi deduse în cadrul impozitării veniturilor acestui sediu permanent în cursul anilor fiscali viitori.
That is not the cases of ar as concerns a system which allocates broadcasting radio frequencies exclusively, without restriction in time, to a limited number of incumbent operators, without taking account of the criteria referred to above.
Desigur, un asemenea regim fiscal instaurează o diferenţă de tratament fiscal în considerarea căruia o societate rezidentă ar putea fi descurajată să își exercite activităţile prin intermediul unui sediu permanent situat într-un alt stat membru.
The Court concluded that national legislation the application of which makes it impossible for an operator holding rights to broadcast in the absence of broadcasting radio frequencies granted on the basis of those criteria is contrary to the principles of the Treaty concerning the freedom to provide services and to the principles laid down by the new common regulatory framework for electronic communications networks and services (18).
Totuși, potrivit Curţii, un astfel de regim poate fi justificat în considerarea necesităţii de a menţine repartizarea competenţei de impozitare între statelemembre și a necesităţii de a preveni riscul unei duble deduceri a pierderilor, care, luate împreună, urmăreau obiective legitime compatibile cu tratatul și constituiau astfel motive imperative de interes general, din moment ce acest regim este proporţional cu obiectivele menţionate.
The second is Case C-346/06 Rüffert (judgment of 3 April 2008), in which the Court turned its attention to the question whether the freedom to provide services precludes legislation of a Member State under which the contractor for a public works contract must agree in writing to pay its employees at least the wage provided for in the collective agreement in force and to impose that obligation on its transnational sub-contractors posting workers to that Member State, subject to payment of a contractual penalty in the event of non-compliance with that obligation.
Curtea relevă că aplicarea succesivă a regimurilor tranzitorii instituite de legislaţia italiană în favoarea canalelor existente a avut drept efect să împiedice accesul la piaţa în cauză pentru operatorii care nu dispun de frecvenţe radio de emisie. Autorizaţia generală de funcţionare pe piaţa serviciilor radiodifuzate exclusiv în favoarea canalelor existente a consolidat acest efect restrictiv.
The Court held that, while a Member State may, pursuant to the provisions of Directive 96/71 concerning the posting of workers in the framework of the provision of services (19), impose minimum rates of pay on undertakings established in other Member States in the framework of the transnational provision of services, it is not entitled to impose on those undertakings a rate of pay— even if it exceeds the rate of pay applicable pursuant to law — provided for by a collective agreement which is in force at the place where the services concerned are performed and which has not been declared to be of general application, by requiring, by a measure of a legislative nature, the contracting authority to designate as contractors for public works contracts only contractors which, when submitting their tenders, agree in writing to pay their employees, in return for performance of the services concerned, at least the wage provided for in the collective agreement.
Consecinţa acestei împrejurări a fost aceea a imobilizării structurilor pieţei naţionale și a protejării poziţiei canalelor menţionate. Curtea precizează că un regim care limitează numărul operatorilor de pe teritoriul naţional poate fi justificat prin obiective de interes general, în să trebuie, în acest caz, să fie organizat pe baza unor criterii obiective, transparente, nediscriminatorii și proporţionale.
Such legislation constitutes a restriction on the freedom to provide services laid down under Article 49 EC insofar as it may impose on service providers established in another Member State where minimum rates of pay are lower an additional economic burden that may prohibit, impede or render less attractive the provision of their services in the host Member State.
Nu aceasta este situaţia în cazul unui regim care atribuie frecvenţe radio de emisie în exclusivitate și fără limite temporale unui număr limitat de operatori existenţi, fără a ţine seama de criteriile citate anterior.
Finally, in Case C-319/06 Commission v Luxembourg (judgment of 19 June 2008), the Court held that the first indent of Article 3(10) of Directive 96/71 concerning the posting of workers in the framework of the provision of services constitutes a derogation from the principle that the matters with respect to which the host Member State may apply its legislation to undertakings which post workers to its territory are set out in an exhaustive list in the first subparagraph of Article 3(1).
Curtea a concluzionat că o legislaţie naţională a cărei aplicare are drept efect faptul că un operator titular al unei concesiuni este în imposibilitate de a emite în lipsa frecvenţelor radio de emisie acordate pe baza criteriilor menţionate este contrară principiilor tratatului privind libera prestare a serviciilor, precum și principiilor stabilite prin noul cadru de reglementare comun reţelelor și serviciilor de comunicaţii electronice18.