natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Although the Italian Government does not refer in its written observations to the conflict between Directive 76/207 and national law, the Commission has made assertions in that connection, to the effect that the provisions of that directive are not applicable to the present proceedings.
Deși, în observațiile sale, guvernul italian nu a menționat problemele ridicate în ordinea juridică națională de Directiva 76/207, Comisia sa pronunțat cu privire la această problemă, arătând că dispozițiile directivei respective nu se aplicau în prezenta acțiune.
The equality test introduced in Jenkins calls for a factual analysis which the Court is not always able to carry out.
Acest criteriu de apreciere a egalității între sexe, inaugurat în Hotărârea Jenkins, necesită o examinare a stării de fapt pe care Curtea nu o poate realiza întotdeauna.
Accordingly, the Court stated that it is for the national court to evaluate the facts in order to determine whether there is discrimination between men and women, having regard to a number of factors, such as statistics drawn up by the
Din acest motiv, aceasta a arătat că evaluarea datelor care permit constatarea unei discriminări între bărbați și femei revine instanței naționale, care trebuie să țină cont de elemente diverse precum statisticile elabo-
47 — Judgment in Jenkins, cited in footnote 46, paragraphs 11 and 12.
47 — Hotărârea Jenkins, citată la nota de subsol 46, punctele 11 și 12.
In the opinion in Voß, points 32 to 38, I discussed in detail the development in caselaw of the principle of indirect discrimination based on sex.
În concluziile sus-menționate prezentate în cauza Voß, punctele 32-38, explicăm în detaliu evoluția jurisprudențială a discriminării indirecte pe motiv de sex. A se vedea de asemenea Craig, P. și de Búrca, G., EU Law, ediția a patra, Oxford University Press, Oxford, 2007, p. 886-896.
48 — Judgment in Jenkins, paragraphs 13 and 14.
48 — Hotărârea Jenkins, citată la nota de subsol 46, punctele 13 și 14.
MICHAELER AND OTHERS appropriate and necessary and can be justified by objective factors unrelated to sex.’ 52 national employment authority or other equivalent data. 49
MICHAELER ȘI ALŢII și necesară și poate fi justificată de factori obiectivi care nu au legătură cu sexul” 52.
Since Article 2(2) of Directive 97/80 governs discriminatory situations prohibited by Directive 76/207, the Jenkins caselaw must apply to the present case.
Din moment ce articolul 2 alineatul (2) din Directiva 97/80 reglementează situațiile discriminatorii interzise de Directiva 76/207, jurisprudența Jenkins se aplică prezentei cauze.
Article 141 EC, whose provisions on equal pay have their own special characteristics.
majoritatea cazurilor, în domeniul articolului 141 CE, care enunță în termeni specifici principiul egalității de remunerare.
In short, indirect discrimination on grounds of sex is currently prohibited to the same extent as direct discrimination.
În definitiv, la ora actuală, discriminările indirecte pe motive de sex sunt interzise în aceeași măsură ca discriminările directe.
A particularly revealing example is Article 2(2) of Council Directive 97/80/EC of 15 December 1997 on the burden of proof in cases of discrimination based on sex, 51 which contains an expression of the Jenkins case-law:
Articolul 2 alineatul (2) din Directiva 97/80/CE a Consiliului din 15 decembrie 1997 privind sarcina probei în cazurile de discriminare pe motive de sex 51, care concretizează jurisprudența Jenkins, furnizează un exemplu clar:
‘For purposes of the principle of equal treatment … indirect discrimination shall exist where an apparently neutral provision, criterion or practice disadvantages a substantially higher proportion of the members of one sex unless that provision, criterion or practice is
„În sensul principiului egalității de tratament […], există o discriminare indirectă în cazul în care o dispoziție, un criteriu sau o practică aparent neutră dezavantajează o proporție semnificativ mai ridicată de persoane de un anumit sex, cu excepția cazului în care acea dispoziție, criteriu sau practică este adecvată
In those circumstances, it is merely necessary to refer to the analysis of the Italian provisions I carried out above.
În aceste circumstanțe, nu rămâne decât să facem trimitere la examinarea dispozițiilor italiene realizată mai sus.
Following that assessment, I suggest that the Court should hold that the introduction of measures which impede the promotion of parttime work are liable to restrict access to employment.
Pe baza acestei aprecieri, invităm Curtea să constate că introducerea unor măsuri care descurajează recurgerea la contracte de muncă pe fracțiune de normă este de asemenea susceptibilă să limiteze accesul la încadrarea în muncă.
For the reasons set out in paragraphs 36 to 60 of this Opinion, the disputed national measures discourage the recruitment of parttime workers.
Pentru motivele expuse la punctele 36-60 din prezentele concluzii, măsurile naționale în cauză descurajează angajatorii să recurgă la contractele de muncă pe fracțiune de normă.
Having made that statement of the law, it is for the Landesgericht Bozen to determine whether the facts constitute evidence of discrimination on grounds of sex.
Acestea fiind spuse, revine Landesgericht Bozen sarcina de a stabili dacă există elemente de fapt care acreditează o discriminare pe motive de sex.
If the result of that assessment shows that the measure affects a significantly higher percentage of women than men, the national court must find that there is an infringement of Directive 76/207, specifically Article 3 thereof.
În cazul în care rezultatul acestei evaluări ar demonstra că măsura în litigiu afectează într-un procent semnificativ mai mare femeile decât bărbații, ar trebui să se constate o încălcare a Directivei 76/207 și, mai precis, a articolului 3 din aceasta.
49 — On the use of statistical criteria in the caselaw of the Court, see Nielsen, R., European Labour Law, DJØF Publishing, Copenhagen, 2000, pp. 217 to 220.
49 — Cu privire la utilizarea criteriilor statistice în jurisprudența Curții, a se vedea Nielsen, R., European Labour Law, DJØF Publishing, Copenhaga, 2000, p. 217-220.
50 — The Court upheld the Jenkins caselaw shortly afterwards in the judgment in Case 170/84 Bilka [1986] ECR 1607, paragraph 29.
50 — Jurisprudența Jenkins a fost confirmată la puțin timp după Hotărârea din 13 mai 1986, Bilka-Kaufhaus (170/84, Rec., p. 1607, punctul 29).
52 — That concept was refined in Directive 2006/54, which defines indirect discrimination as occurring ‘where an apparently neutral provision, criterion or practice would put persons of one sex at a particular disadvantage compared with persons of the other sex, unless that provision, criterion or practice is objectively justified by a legitimate aim, and the means of achieving that aim are appropriate and necessary’.
52 — Directiva 2006/54 a nuanțat acest concept definind discriminarea indirectă după cum urmează: „situația în care o dispoziție, un criteriu sau o practică aparent neutră ar dezavantaja în special persoanele de un anumit sex în raport cu persoane de celălalt sex, în afară de cazul în care această dispoziție, acest criteriu sau această practică este justificată în mod obiectiv de un scop legitim, iar mijloacele pentru a atinge acest scop sunt corespunzătoare și necesare”.
It is clear from the wording of the new provision that the quantitative factor — that is, that the discrimination must affect a greater number of women than men — is no longer decisive and must be taken in conjunction with other criteria.
Din acest nou mod de redactare reiese că factorul cantitativ – incidența mai mare asupra femeilor decât asupra bărbaților – nu mai este un element determinant, coexistând cu alți factori.
In the light of the foregoing considerations, I propose that the Court should reply to the question referred by the Landesgericht Bozen, declaring that:
Având în vedere explicațiile care precedă, propunem Curții să răspundă la întrebarea preliminară adresată de Landesgericht Bozen după cum urmează:
Clauses 4 and 5 of the Framework Agreement on parttime work concluded by UNICE, CEEP and the ETUC, annexed to Council Directive 97/81/EC of 15 December 1997, must be interpreted as meaning that they preclude national legislation requiring that a copy of all parttime contracts be sent to the administrative authorities within 30 days of their conclusion.
„Clauzele 4 și 5 din Acordulcadru cu privire la munca pe fracțiune de normă încheiat de UCIPE, CEIP și CES, anexat la Directiva 97/81/CE a Consiliului din 15 decembrie 1997, trebuie interpretate în sensul că se opune unei reglementări naționale care impune notificarea către administrație a unei copii a contractelor de muncă pe fracțiune de normă în termen de 30 de zile de la încheierea acestora.
Article 3 of Council Directive 76/207/EEC of 9 February 1976 on the implementation of the principle of equal treatment for men and women as regards access to employment, vocational training and promotion, and working conditions must be interpreted as meaning that it precludes national legislation requiring that a copy of all parttime contracts be sent to the administrative authorities within 30 days of their conclusion, where it is demonstrated that the measure affects a significantly higher percentage of women than men.
Articolul 3 din Directiva 76/207/CEE a Consiliului din 9 februarie 1976 privind punerea în aplicare a principiului egalității de tratament între bărbați și femei în ceea ce privește accesul la încadrarea în muncă, la formarea și la promovarea profesională, precum și condițiile de muncă trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale care impune notificarea către administrație a unei copii a contractelor de muncă pe fracțiune de normă în termen de 30 de zile de la încheierea acestora, cu condiția să se demonstreze că această măsură afectează într-un procent semnificativ mai mare femeile decât bărbații.
It is for the national court to determine whether the facts constitute evidence of discrimination on grounds of sex.
Revine instanței naționale sarcina de a stabili dacă există elemente de fapt care dovedesc o discriminare pe motive de sex.”
In Joined Cases C-55/07 and C-56/07,
În cauzele conexate C-55/07 și C-56/07,
THE COURT (Third Chamber), composed of A. Rosas, President of the Chamber, J.N. Cunha Rodrigues, A. Ó Caoimh, P. Lindh (Rapporteur) and A. Arabadjiev, Judges,
CURTEA (Camera a treia), compusă din domnul A. Rosas, președinte de cameră, domnii J. N. Cunha Rodrigues, A. Ó Caoimh, doamna P. Lindh (raportor) și domnul A. Arabadjiev, judecători, avocat general: domnul D. Ruiz-Jarabo Colomer, grefier: domnul R. Grass, având în vedere procedura scrisă, luând în considerare observațiile prezentate:
— the Commission of the European Communities, by M. van Beek and I. Kaufmann-Bühler, acting as Agents, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 24 January 2008,
— pentru Comisia Comunităților Europene, de domnul M. van Beek și de doamna I. Kaufmann-Bühler, în calitate de agenți, după ascultarea concluziilor avocatului general în ședința din 24 ianuarie 2008,
MICHAELER AND OTHERS gives the following
MICHAELER ȘI ALŢII pronunță prezenta
9) and the principle of equal treatment of men and women.
35), precum și principiul egalității de tratament între bărbați și femei.
Those references were made in proceedings in which the parties are Subito GmbH (‘Subito’) and their legal representatives, Mr Michaeler and Ms Volgger, and the Amt für sozialen Arbeitsschutz (Labour Protection Office), formerly Arbeitsinspektorat der Autonomen Provinz Bozen, and the Autonome Provinz Bozen (Autonomous Province of Bolzano), and which relate to a contravention of the national legislation which imposes an obligation to give notice of parttime employment contracts.
Aceste cereri au fost formulate în cadrul unor litigii între Subito GmbH (denumită în continuare „Subito”) și reprezentanții săi legali, domnul Michaeler și doamna Volgger, pe de o parte, și Amt für sozialen Arbeitsschutz, fostă Arbeitsinspektorat der Autonomen Provinz Bozen și Autonome Provinz Bozen, pe de altă parte, având ca obiect o încălcare a reglementării naționale care prevede o obligație de notificare a contractelor de muncă pe fracțiune de normă.
The objective of Directive 97/81 is to implement the framework agreement on parttime work concluded on 6 June 1997 by the general crossindustry organisations, the Union of Industrial and Employers’ Confederations of Europe (UNICE), the European Centre of Enterprises with Public Participation (CEEP) and the European Trade Union Confederation (ETUC), annexed to that directive (the ‘framework agreement’).
Directiva 97/81 are ca scop punerea în aplicare a Acorduluicadru privind munca pe fracțiune de normă, încheiat la 6 iunie 1997 între organizațiile interprofesionale cu caracter general, respectiv Uniunea Confederațiilor Industriale și Patronale din Europa (UCIPE), Centrul European al Întreprinderilor Publice (CEIP) și Confederația Europeană a Sindicatelor (CES), anexat acestei directive (denumit în continuare „acordul-cadru”).
The first and second paragraphs of the preamble to the framework agreement state:
Primul și al doilea paragraf al preambulului acorduluicadru prevăd:
‘This Framework Agreement is a contribution to the overall European strategy on employment.
„Prezentul acord-cadru reprezintă o contribuție la strategia generală europeană privind ocuparea forței de muncă.
Parttime work has had an important impact on employment in recent years.
Munca pe fracțiune de normă a avut un impact semnificativ asupra ocupării forței de muncă în ultimii ani.
For this reason, the parties to this agreement have given priority attention to this form of work.
Din acest motiv, părțile semnatare ale prezentului acord au acordat o atenție prioritară acestei forme de muncă.
It is the intention of the parties to consider the need for similar agreements relating to other forms of flexible work.
Părțile intenționează să ia în considerare necesitatea unor acorduri asemănătoare cu privire la alte forme flexibile de muncă.
Recognising the diversity of situations in Member States and acknowledging that parttime work is a feature of employment in certain sectors and activities, this Agreement sets out the general principles and minimum requirements relating to parttime work.
Recunoscând diversitatea situațiilor din statele membre și admițând că munca pe fracțiune de normă reprezintă o caracteristică a ocupării forței de muncă în anumite sectoare și activități, prezentul acord stabilește principiile generale și cerințele minime legate de munca pe fracțiune de normă.
It illustrates the willingness of the social partners to establish a general framework for the elimination of discrimination against parttime workers and to assist the development of opportunities for parttime working on a basis acceptable to employers and workers.’
Acesta ilustrează disponibilitatea partenerilor sociali de a stabili un cadru general pentru eliminarea discriminării împotriva lucrătorilor pe fracțiune de normă și de a sprijini dezvoltarea posibilităților de muncă pe fracțiune de normă pe o bază acceptabilă atât pentru angajatori, cât și pentru lucrători.”
The provisions of the framework agreement which are relevant to these proceedings are the following:
Dispozițiile acorduluicadru relevante în cadrul prezentelor cauze sunt următoarele:
‘General considerations
„Considerații generale
MICHAELER AND OTHERS training opportunities to improve their skills and career opportunities for the mutual benefit of employers and workers and in a manner which would assist the development of enterprises;
MICHAELER ȘI ALŢII al femeilor în scopul pregătirii pentru pensie, al reconcilierii vieții profesionale și a celei familiale și pentru a beneficia de posibilități de educație și de formare, pentru a-și îmbunătăți calificările și oportunitățile profesionale în avantajul reciproc al angajatorilor și al lucrătorilor și într-un mod care să sprijine dezvoltarea întreprinderilor;
Clause 1: Purpose
Clauza 1: Obiectul
The purpose of this Framework Agreement is:
Obiectul prezentului acord-cadru este:
(a) to provide for the removal of discrimination against parttime workers and to improve the quality of parttime work;
(a) să asigure eliminarea discriminării împotriva lucrătorilor pe fracțiune de normă și de a îmbunătăți calitatea muncii pe fracțiune de normă;
(b) to facilitate the development of parttime work on a voluntary basis and to contribute to the flexible organisation of working time in a manner which takes into account the needs of employers and workers.
(b) să faciliteze dezvoltarea muncii pe fracțiune de normă pe bază voluntară și de a contribui la organizarea flexibilă a timpului de lucru într-un mod care să ia în considerare atât nevoile angajatorilor, cât și pe cele ale lucrătorilor.
Clause 4: Principle of nondiscrimination
Clauza 4: Principiul nediscriminării
(a) Member States, following consultations with the social partners in accordance with national law or practice, should identify and review obstacles of a legal or administrative nature which may limit the opportunities for parttime work and, where appropriate, eliminate them;
(a) în urma consultării cu partenerii sociali în conformitate cu legislațiile sau practicile naționale, statele membre ar trebui să identifice și să analizeze obstacolele de natură juridică sau administrativă care pot restrânge posibilitățile de lucru pe fracțiune de normă și, acolo unde este adecvat, să le elimine;
Article 2 of Decree-Law No 61 relating to the implementation of Directive 97/81/EC concerning the framework agreement on parttime work concluded by UNICE, CEEP and the ETUC (decreto legislativo n. 61 attuazione della direttiva 97/81/CE relativa all’accordo-quadro sul lavoro a tempo parziale concluso dall’UNICE, dal CEEP e dalla CES) of 25 February 2000 (GURI No 66, of 20 March 2000, p. 4)
Articolul 2 din Decretul legislativ nr. 61 de punere în aplicare a Directivei 97/81/CE privind Acordulcadru cu privire la munca pe fracțiune de normă, încheiat de UCIPE, CEIP și CES (decreto legislativo n. 61, attuazione della direttiva 97/81/CE relativa all’accordo-quadro sul lavoro a tempo parziale concluso dall’UNICE, dal CEEP e dalla CES) din 25 februarie 2000 (GURI nr.
(‘Decree-Law No 61/2000’) imposes on the employer the obligation to send a copy of a parttime employment contract to the provincial office of the competent Labour and Social Security Inspectorate, within 30 days of signature of that contract.
HOTĂRÂREA DIN 24.4.2008 — CAUZELE CONEXATE C-55/07 ȘI C-56/07 notifica o copie a contractului de muncă pe fracțiune de normă direcției provinciale a inspecției muncii și a securității sociale competente, în termen de 30 de zile de la încheierea contractului menționat.
Under Article 8 of Decree-Law No 61/2000, the penalty for failure to comply with that obligation was an administrative fine of EUR 15 for each worker concerned and for each day of delay.
61/2000, nerespectarea acestei obligații era sancționată cu o amendă administrativă în cuantum de 15 euro pentru fiecare lucrător avut în vedere și pentru fiecare zi de întârziere.
The main proceedings and the questions referred for a preliminary ruling
Acțiunea principală și întrebarea preliminară
By decisions of 25 March and 29 April 2003 the Amt für sozialen Arbeitsschutz, formerly Arbeitsinspektorat der Autonomen Provinz Bozen, imposed fines of EUR 233 550 in total on Subito and its legal representatives, Mr Michaeler and Ms Volgger, since they had failed, contrary to Article 2 of Decree-Law No 61/2000, to notify that body of several parttime employment contracts.
Prin Deciziile din 25 martie și din 29 aprilie 2003, Amt für sozialen Arbeitsschutz, fostă Arbeitsinspektorat der Autonomen Provinz Bozen, a aplicat amenzi într-un cuantum total de 233 550 de euro societății Subito și reprezentanților săi legali, domnul Michaeler și doamna Volgger, întrucât, prin încălcarea articolului 2 din Decretul legislativ nr.
Subito and its legal representatives brought appeals against those decisions to the Landesgericht Bozen (Bolzano Regional Court) (Italy).
Aceste decizii au fost atacate de Subito și de reprezentanții săi legali la Landesgericht Bozen.
In the orders for reference that court questions whether the obligation to give notice of parttime employment contracts is compatible with Directive 97/81.
În deciziile de trimitere, această instanță exprimă îndoieli în ceea ce privește compatibilitatea obligației de notificare a contractelor de muncă pe fracțiune de normă cu Directiva 97/81.
While the purpose of that directive is to promote parttime work, the national provisions at issue pursue the opposite objective, since the mandatory notification of parttime employment contracts is a bureaucratic obstacle to that form of organisation of work.
În timp ce directiva menționată are drept scop promovarea muncii pe fracțiune de normă, dispozițiile naționale în cauză ar urmări obiectivul contrar, notificarea obligatorie a contractelor de muncă pe fracțiune de normă constituind un obstacol birocratic în calea acestui mod de organizare a muncii.
By making the cost of parttime work more expensive, the effect of those provisions is also to bring about unequal treatment and a restriction of competition to the advantage of undertakings employing fulltime workers.
Prin faptul că sporesc costul muncii pe fracțiune de normă, aceste dispoziții ar avea de asemenea drept consecință generarea unei inegalități de tratament și a unei restricționări a concurenței în favoarea întreprinderilor care angajează lucrători cu normă întreagă.
In those circumstances the Landesgericht Bozen decided to stay proceedings and to refer the following question to the Court of Justice for a preliminary ruling:
În aceste condiții, Landesgericht Bozen a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarea întrebare preliminară:
‘Are national provisions (Articles 2 and 8 of Decree-Law No 61/2000) which impose an obligation on employers to send a copy of parttime employment contracts within 30 days of their signature to the competent provincial office of the Labour Inspectorate, which provide for imposition of a fine of EUR 15 in respect of each worker concerned and each day of delay in the event of failure to do so, and which do not set an upper limit for the administrative fine … contrary to Community law provisions and Directive 97/81 …?’
„Sunt contrare dispozițiilor dreptului comunitar și Directivei 97/81 […] anumite dispoziții naționale (articolele 2 și 8 din Decretul legislativ nr. 61/2000) care impun angajatorului obligația de a notifica o copie a contractelor de muncă pe fracțiune de normă direcției provinciale a inspecției muncii competente, în termen de 30 de zile de la încheierea acestora, și care, în lipsa notificării, impun o amendă de 15 euro pentru fiecare lucrător în cauză și pentru fiecare zi de întârziere, fără a stabili o limită superioară a amenzii administrative […]?”
By order of the President of the Court of Justice of 18 April 2007 Cases C-55/07 and C-56/07 were joined for those of the purposes of the written and oral procedures and also for judgment.
Prin Ordonanța președintelui Curții din 18 aprilie 2007, cauzele C-55/07 și C-56/07 au fost conexate în vederea procedurii scrise și orale, precum și a pronunțării hotărârii.
The Italian Government maintains that the objective pursued by Decree-Law No 61/2000 is the same as that of Directive 97/81 which it transposes into the national legal system, in other words, the protection and encouragement of parttime work.
Guvernul italian susține că Decretul legislativ nr. 61/2000 are aceeași finalitate ca și Directiva 97/81, a cărei transpunere în ordinea juridică națională o asigură, și anume protecția și încurajarea muncii pe fracțiune de normă.
From that point of view, the obligation to give notice of parttime employment contracts is instrumental in ensuring the coordinated action of all of the bodies responsible for the monitoring of work in Italy.
Din această perspectivă, obligația de notificare a contractelor de muncă pe fracțiune de normă ar constitui un instrument care permite să se garanteze coordonarea activității tuturor entităților responsabile cu inspecția muncii în Italia.