natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Irrespective of the fact that the necessity for such a step rather changes the automatic nature of the requirement to pay interest for late payment, it seems difficult to deny that it constitutes an additional administrative burden on the creditor — or on the debtor if it is agreed that he will provide that information — whereas Directive 2000/35 expressly seeks to avoid such additional administrative and financial burdens.
din Directiva 2000/35 pune creditorul întro situație incertă din punct de vedere juridic cu privire la data de exigibilitate a dobânzii pentru întârzierea efectuării plăților.
19 frees the debtor from his obligation. Such an interpretation would deprive the Directive of its effectiveness.
Deși aceasta din urmă este datorată automat atunci când ordinul de virament este tardiv, creditorul trebuie de asemenea să cunoască data la care ordinul a fost transmis instituției financiare a plătitorului.
The Directive pursues the objective of prohibiting ‘abuse of freedom of contract to the disadvantage of the creditor’.
Prin urmare, pentru a obține aceste informații, ar reveni, așadar, creditorului sarcina de a întreprinde demersurile necesare pentru a obține transmiterea unei copii a contractului prin care acceptarea ordinului de virament a avut loc în vederea verificării datei exacte a plății.
16Such abuse is characterised inter alia by the fact of ‘procuring the debtor additional liquidity at the expense of the creditor’.
Pe lângă faptul că acest demers nuanțează întro anumită măsură caracterul automat al exigibilității dobânzii pentru întârzierea efectuării plăților, pare dificil de negat că acesta generează o greutate administrativă suplimentară pentru creditor — sau pentru debitor, în cazul în care sa convenit că îi va asigura această informație —, în timp ce Directiva 2000/35 urmărește în mod explicit să evite aceste greutăți administrative și financiare 19.
17 To consider that only a late transfer order rather than the late receipt of the sum due entails the charging of interest for late payment amounts to authorising the debtor not to issue the transfer order until the last day of the period for payment, assuming that his financial institution accepts the order within the period.
Un astfel de abuz este caracterizat în special prin „procur[area] de lichidități suplimentare pentru debitor pe cheltuiala creditorului” 17.
Such opportunistic conduct brings to mind the abuse of freedom of contract referred to by the Directive in allowing the debtor to enjoy liquidity at the expense of the creditor during the day or days preceding a transfer order submitted on the last day of the period for payment, when the amount should have been ‘received’ on that date according to the Directive.
Or, a considera că numai ordinul de virament tardiv, iar nu primirea tardivă a sumei datorate generează perceperea dobânzilor pentru întârzierea efectuării plăților înseamnă a autoriza debitorul să nu emită ordinul de virament decât în ziua scadenței, presupunând că acesta obține în termen acceptarea din partea instituției sale financiare.
18 Thus the German Government’s argument that to treat the transfer order as the equivalent of payment is not contrary to the Directive’s objectives appears to be incorrect.
Un astfel de comportament oportunist nu poate să nu amintească abuzul de libertatea contractuală avut în vedere de directivă prin faptul că acesta autorizează debitorul să dispună de lichidități în timpul zilei sau al zilelor anterioare ordinului de virament efectuat în ziua scadenței, în timp ce, potrivit termenilor din directivă, suma ar fi trebuit să fie „primită” la această dată 18.
The object- ive pursued by the text is not to favour the debtor by allowing him to enjoy liquidity until the final day of the period for payment, but to guarantee the creditor receipt of the sum due within the period for payment.
Scopul urmărit de acest text nu este de a favoriza debitorul autorizându-l să dispună de lichidități până în ziua scadenței, ci de a garanta creditorului primirea sumei datorate în termenele de plată.
I would therefore invite the Court to adopt an intermediate solution that would ensure a fair distribution of the risk between the creditor and the debtor.
Prin urmare, propunem Curții să se orienteze către o soluție intermediară, care poate garanta o repartizare echitabilă a riscurilor între creditor și debitor.
Furthermore, such a reading of Article 3(1)(c)(ii) of Directive 2000/35 places
Pe de altă parte, o astfel de interpretare a articolului 3 alineatul (1) litera (c) punctul (ii)
Given the relative consistency with which the expression ‘has received the amount’ is used in most language versions
Din cauza caracterului relativ constant cu care expresia „a primit suma” este utilizată în majoritatea versiunilor lingvistice ale
16 — Recital 19 in the preamble to Directive 2000/35.17 — Idem.
16 — Considerentul (19) al Directivei 2000/35.17 — Idem.
19 — Recital 7 in the preamble to Directive 2000/35.
19 — Considerentul (7) din Directiva 2000/35.
01051 TELECOM tion the date on which the funds will have been received by the beneficiary’s institution, it is, however, impossible for him to anticipate the time taken to transfer the funds from the creditor’s financial institution to the creditor’s account.
01051 TELECOM beneficiarului, îi este în schimb imposibil să anticipeze termenele de transfer al fondurilor de la instituția financiară a creditorului în contul acestuia din urmă.
of Directive 2000/35, together with its purpose, it seems difficult not to construe such a requirement as implying that the sum must have left the debtor’s account to reach the creditor.
Directivei 2000/35 și având în vedere finalitatea acesteia, pare dificil să nu se considere că o astfel de cerință presupune ca suma să fi părăsit contul debitorului pentru a ajunge la creditor.
However, if the Court accepts, in accordance with the directive on crossborder transfers and usage in private international law, that the debtor cannot be held responsible for the contractual relationship between the creditor and his financial institution, it appears justifiable to take the view that that obligation is met when the sum has reached the beneficiary’s financial institution, without necessarily having already been credited to his account.
Însă, din moment ce Curtea admite, conform Directivei privind transferurile de fonduri transfrontaliere și utilizării în dreptul internațional privat, că debitorul nu poate fi considerat responsabil pentru relațiile contractuale dintre un creditor și instituția sa financiară, pare justificat să se estimeze că această obligație este îndeplinită în măsura în care suma a ajuns la instituția financiară a beneficiarului, fără ca aceasta să fie în mod necesar deja înscrisă în contul acestuia din urmă.
The second part of Article 3(1)(c)(ii) of the Directive supports that interpretation, in stating that non-receipt of the amount due on time cannot give rise to entitlement to interest for late payment where the debtor is not responsible for exceeding the period for payment.
Astfel, a doua parte a articolului 3 alineatul (1) litera (c) punctul (ii) din directivă susține această interpretare, prevăzând că faptul că suma datorată nu a fost primită la timp nu poate determina perceperea dobânzii pentru întârzierea efectuării plăților în cazul în care debitorul nu este responsabil pentru depășirea termenului.
Although he can ascertain precisely and accurately in the contractual framework he has established with his financial institu-
Întradevăr, în timp ce acesta poate determina cu precizie și cu exactitate, în cadrul contractual pe care îl stabilește cu organismul său financiar, data la care fondurile vor ajunge la instituția
Such an interpretation of the first part of Article 3(1)(c)(ii) of Directive 2000/35 in the light of the second part of that provision would mean that relative legal certainty in the relations between the creditor and the debtor would be ensured; the debtor would have an assurance, on the basis of the contract which he concludes with his own financial institution, as to the date on which he has met his obligation and the creditor would have the same guarantee with regard to his own financial institution as to receipt of the amount due on his account, without their relationships with their respective financial institutions affecting the principal relationship established between the two parties.
Această interpretare a primei părți a articolului 3 alineatul (1) litera (c) punctul (ii) din Directiva 2000/35 în lumina celei de a doua părți a acestei dispoziții permite asigurarea unei securități juridice relative în raporturile dintre creditor și debitor, debitorul având o siguranță, în temeiul contractului pe care îl încheie cu propriul organism financiar, în ceea ce privește data la care și-a îndeplinit obligația, iar creditorul având aceeași garanție din partea propriei instituții financiare, în ceea ce privește primirea în contul său a sumei datorate, fără ca raportul acestora cu instituțiile lor financiare să afecteze raportul principal stabilit între cele două părți.
The proposed interpretation appears to me to guarantee an equitable distribution of the risks by virtue of a criterion which takes account of the contracting party best placed to foresee and control the risk in question.
Considerăm că interpretarea propusă garantează o repartizare echitabilă a riscurilor în temeiul unui criteriu care ține cont de partea contractantă cel mai în măsură să prevadă și să controleze survenirea riscului.
Having regard to the foregoing considerations, I propose that the Court should answer the question referred by the Oberlandesgericht Köln for a preliminary ruling as follows:
Având în vedere considerațiile precedente, sugerăm Curții să răspundă întrebării preliminare adresate de Oberlandesgericht Köln după cum urmează:
‘Article 3(1)(c)(ii) of Directive 2000/35/EC of the European Parliament and of the Council of 29 June 2000 on combating late payment in commercial transactions implies that, for a payment made by bank transfer to exclude or put an end to interest for late payment, the sum due must have reached the creditor’s financial institution on time.’
„Articolul 3 alineatul (1) litera (c) punctul (ii) din Directiva 2000/35/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 iunie 2000 privind combaterea întârzierii efectuării plăților în cazul tranzacțiilor comerciale presupune, pentru ca o plată efectuată prin virament bancar să înlăture sau să pună capăt aplicării dobânzii pentru întârzierea efectuării plăților, ca suma datorată să ajungă la timp la instituția financiară a creditorului.”
JUDGMENT OF THE COURT (First Chamber)
Hotărârea Curții (Camera întâi)
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC, by the Oberlandesgericht Köln (Germany), made by decision of 26 May 2006, received at the Court on 14 July 2006, in the proceedings
În cauza C-306/06, având ca obiect o cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată în temeiul articolului 234 CE de Oberlandesgericht Köln (Germania), prin Decizia din 26 mai 2006, primită de Curte la 14 iulie 2006, în procedura
THE COURT (First Chamber), composed of P. Jann, President of the Chamber, A. Tizzano (Rapporteur), A. Borg Barthet, M. Ilešič and E. Levits, Judges,
CURTEA (Camera întâi), compusă din domnul P. Jann, președinte de cameră, domnii A. Tizzano (raportor), A. Borg Barthet, M. Ilešič și E. Levits, judecători,
Advocate General: M. Poiares Maduro, Registrar: B. Fülöp, Administrator, having regard to the written procedure and further to the hearing on 6 September 2007, after considering the observations submitted on behalf of:
HOTĂRÂREA DIN 3.4.2008 — CAUZA C-306/06 avocat general: domnul M. Poiares Maduro, grefier: domnul B. Fülöp, administrator, având în vedere procedura scrisă și în urma ședinței din 6 septembrie 2007, luând în considerare observațiile prezentate:
— the German Government, by M. Lumma and A. Günther, acting as Agents,
— pentru guvernul german, de domnii M. Lumma și A. Günther, în calitate de agenți;
— the Finnish Government, by A. Guimaraes-Purokoski, acting as Agent,
— pentru guvernul finlandez, de doamna A. Guimaraes-Purokoski, în calitate de agent;
— the Commission of the European Communities, by B. Schima, acting as Agent, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 18 October 2007, gives the following
— pentru Comisia Comunităților Europene, de domnul B. Schima, în calitate de agent, după ascultarea concluziilor avocatului general în ședința din 18 octombrie 2007, pronunță prezenta
The reference has been made in the course of proceedings between 01051 Telecom GmbH (‘01051 Telecom’) and Deutsche Telekom AG (‘Deutsche Telekom’) concerning payment of default interest claimed following alleged late payment of invoices.
Această cerere a fost formulată în cadrul unui litigiu între 01051 Telecom GmbH (denumită în continuare „01051 Telecom”), pe de o parte, și Deutsche Telekom AG (denumită în continuare „Deutsche Telekom”), pe de altă parte, având ca obiect plata unor dobânzi moratorii solicitate pentru o pretinsă plată tardivă a facturilor.
Directive 2000/35 seeks to harmonise certain aspects of Member States’ legislation on combating late payment in commercial transactions.
Directiva 2000/35 urmărește să armonizeze anumite aspecte din legislațiile statelor membre legate de combaterea întârzierii efectuării plăților în cazul tranzacțiilor comerciale.
Recitals 7, 9, 10 and 16 in the preamble to that directive are worded as follows:
Considerentele (7), (9), (10) și (16) ale directivei menționate au următorul cuprins:
The differences between payment rules and practices in the Member States constitute an obstacle to the proper functioning of the internal market.
(9) Diferențele între normele și practicile privind plățile în statele membre constituie un obstacol în calea bunei funcționări a pieței interne.
This is in contradiction with Article 14 of the [EC] Treaty as entrepreneurs should be able to trade throughout the internal market under
Acest lucru contravine articolului 14 din [T]ratat[ul] CE],
01051 TELECOM conditions which ensure that transborder operations do not entail greater risks than domestic sales.
01051 TELECOM întrucât antreprenorii trebuie să poată efectua tranzacții în întreaga piață internă în condiții care să garanteze că operațiunile transfrontaliere nu prezintă riscuri mai mari decât vânzările interne.
A decisive shift, including compensation of creditors for the costs incurred, is necessary to reverse this trend and to ensure that the consequences of late payments are such as to discourage late payment.’
O schimbare decisivă, incluzând compensarea creditorilor pentru costurile angajate, este necesară pentru a inversa această tendință și a asigura consecințe ale întârzierilor în efectuarea plăților care să descurajeze întârzierea efectuării plăților.”
Article 3(1)(a) to (c) of Directive 2000/35 provides:
Articolul 3 alineatul (1) literele (a)-(c) din Directiva 2000/35 prevede:
30 days following the date of receipt by the debtor of the invoice or an equivalent request for payment; or
(i) după 30 de zile de la data primirii de către debitor a facturii sau a unei cereri echivalente de plată sau
(ii) if the date of the receipt of the invoice or the equivalent request for payment is uncertain, 30 days after the date of receipt of the goods or services; or
(ii) dacă data primirii facturii sau a unei cereri echivalente de plată nu este certă, după 30 de zile de la data primirii bunurilor sau serviciilor sau
(c) the creditor shall be entitled to interest for late payment to the extent that:
(c) creditorul are dreptul la dobândă pentru întârzierea efectuării plăților în măsura în care:
(i) he has fulfilled his contractual and legal obligations; and
(i) și-a îndeplinit obligațiile contractuale și legale;
(ii) he has not received the amount due on time, unless the debtor is not responsible for the delay.’
(ii) nu a primit suma datorată la timp, cu excepția cazurilor în care debitorul nu este răspunzător pentru întârziere”.
Paragraph 269 of the German Civil Code (Bürgerliches Gesetzbuch — BGB) provides:
Articolul 269 din Codul civil german (Bürgerliches Gesetzbuch, denumit în continuare „BGB”) prevede:
‘(1) Where no place of performance has been specified or is evident from the circumstances, in particular from the nature of the obligation, performance must be made in the place where the obligor had his residence at the time when the obligation arose.
„(1) În cazul în care locul prestației nu este determinat și nici nu rezultă din circumstanțe, în special din natura obligației, executarea prestației trebuie să se realizeze în locul în care debitorul își avea domiciliul în momentul nașterii datoriei.
(2) If the obligation arose in the commercial undertaking of the obligor, the place of the commercial undertaking takes the place of the residence if the obligor maintained his commercial undertaking at another place.
(2) În cazul în care obligația a luat naștere în cadrul desfășurării de către debitor a unei activități comerciale sau industriale, iar acesta din urmă își avea sediul comercial sau industrial într-un alt loc decât cel în care își avea domiciliul, locul în care se află acest sediu se substituie locului în care își avea domiciliul.
(3) From the circumstance that the obligor has assumed the costs of shipping it may not be concluded that the place to which shipment is to be made is to be the place of performance.’
(3) Numai din faptul că debitorul și-a asumat costurile expedierii nu se poate deduce că locul în care trebuie efectuată expedierea trebuie să fie locul prestației.”
Paragraph 270 of the BGB states as follows:
Articolul 270 din BGB are următorul cuprins:
‘(1) In case of doubt the obligor must transfer money at his own risk and his own expense to the obligee at the residence of the latter.
„(1) În cazul în care există îndoieli, debitorul trebuie să transfere banii la domiciliul creditorului, pe riscul său și pe propriile cheltuieli.
(2) If the obligation came about in the commercial undertaking of the obligee, then, if the obligee has his business establishment in another place, the place of the commercial undertaking takes the place of the residence.
(2) În cazul în care creanța a luat naștere în cadrul unei activități comerciale sau industriale a creditorului, iar acesta din urmă își are sediul comercial sau industrial într-un alt loc decât cel în care își are domiciliul, locul în care se află acest sediu se substituie locului în care își are domiciliul.
(3) If, as the result of a change in the obligee’s residence or business establishment occurring after the obligation arises, the costs or risk of transmission increase, the obligee must in the former case bear the extra costs and in the latter case the risk.
(3) În cazul în care, ca urmare a schimbării domiciliului sau a sediului comercial sau industrial al creditorului, intervenită ulterior nașterii datoriei, costurile sau riscurile transmiterii cresc, creditorul trebuie să suporte creșterea costurilor în primul caz și riscurile în al doilea caz.
(4) The provisions on the place of performance are unaffected.’
(4) Prevederile privind locul executării prestației rămân nemodificate.”
Paragraph 286 of the BGB, after amendment with a view to the implementation of Directive 2000/35, provides:
Articolul 286 din BGB, în versiunea modificată în vederea transpunerii Directivei 2000/35, prevede:
‘(1) If the obligor, following a warning notice from the obligee that is made after performance is due, fails to perform, he is in default as a result of the warning notice.
„(1) Dacă debitorul nu își îndeplinește obligația în urma unei notificări din partea creditorului, emisă după scadență, se consideră că debitorul este în întârziere ca efect al acestei notificări.
(2) There is no need for a warning notice if
(2) Notificarea este inutilă în cazul în care:
1. a period of time according to the calendar has been specified,
1. data executării prestației a fost stabilită calendaristic,
2. performance must be preceded by an event and a reasonable period of time for performance has been specified in such a way that it can be calculated, starting from the event, according to the calendar,
2. executarea prestației trebuie să fie precedată de un eveniment precis și o perioadă adecvată a fost prevăzută pentru realizarea prestației, astfel încât aceasta poate fi calculată calendaristic în funcție de evenimentul respectiv,
3. the obligor seriously and definitively refuses performance,
3. debitorul refuză în mod serios și definitiv să își îndeplinească obligația,
4. for special reasons, weighing the interests of both parties, the immediate commencement of default is justified.
4. punerea în întârziere imediată este justificată prin motive speciale, având în vedere interesele ambelor părți.
(3) The obligor of a claim for payment is in default at the latest if he does not perform within 30 days after the due date and receipt of an invoice or equivalent statement of payment; this applies to an obligor who is a consumer only if these consequences are specifically referred to in the invoice or statement of payment.
(3) Debitorul unei creanțe este pus în întârziere cel mai târziu la 30 de zile de la scadență și de la primirea unei facturi sau a unei cereri echivalente de plată, dacă nu a plătit anterior; acest lucru nu este valabil pentru un debitor care este și consumator decât dacă în factura sau în cererea de plată se menționează expres acest efect.
If the time at which the invoice or payment statement is received by the obligor is uncertain, an obligor who is not a consumer is in default at the latest 30 days after the due date and receipt of the consideration.
Dacă data primirii facturii sau a cererii de plată nu este certă, se consideră că debitorul, dacă nu este și consumator, este în întârziere cel târziu la 30 de zile de la scadență și primirea contraprestației.
(4) The obligor is not in default for as long as performance is not made as the result of a circumstance for which he is not responsible’.
(4) Se consideră că debitorul nu este în întârziere atât timp cât prestația nu este realizată din cauza unei împrejurări de care acesta nu este responsabil.”
01051 Telecom and Deutsche Telekom supply telecommunications services to the public and to network operators.
Societățile 01051 Telecom și Deutsche Telekom furnizează servicii de telecomunicații destinate publicului și altor operatori de rețele.
In addition, Deutsche Telekom offers invoicing services to other operators such as 01051 Telecom.
Deutsche Telekom oferă în plus servicii de facturare altor operatori precum societatea 01051 Telecom.
Since 1998, the two operators have been linked by an interconnection contract under which they invoice each other for services supplied in the context of that contract and on that basis calculate the sums due.
Din anul 1998, între cele două societăți există un acord de interconectare în temeiul căruia acestea își facturează reciproc prestațiile furnizate în cadrul acordului și își calculează pe această bază sumele datorate.
The contract has been subject to a number of amendments.
Acordul respectiv a fost modificat în mai multe rânduri.
The version of 26 June 2002 of that contract, relied on by both parties before the national court, contains the following clauses:
Versiunea din 26 iunie 2002 a acestuia, invocată de cele două părți în fața instanței de trimitere, conține clauzele următoare:
‘17.4 When payment is due
„17.4 Scadența
Payments between the contracting parties become due on receipt of the invoice.
Creanțele dintre părțile la contract ajung la scadență la primirea facturii.
The amount of the invoice shall be paid into the bank account identified in the invoice.
Suma facturată trebuie să fie plătită într-un cont indicat în factură.
17.5 Late payment
17.5 Întârzierea efectuării plăților
Payment shall be deemed to be late, so far as this is not already established by written demand, 30 days after it has become due and the invoice has been received.
Se consideră că există o întârziere a efectuării plăților, cu excepția cazului în care acest lucru a fost deja constatat printro punere în întârziere, la 30 de zile de la scadență și primirea facturii.