natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Lastly, the Parliament considers that it was entitled to use the Statute for Members as a basis for the contested decision.
În ultimul rând, Parlamentul European consideră că sa inspirat în mod întemeiat, în decizia atacată, din Statutul deputaților.
That statute is a measure which has been adopted by the Community legislature since 2005, even though it will not come into force until 2009.
Acest statut ar fi un act adoptat de legiuitorul comunitar încă din anul 2005, chiar dacă nu va intra în vigoare decât în 2009.
The interpretation of Article 6 of the 1976 Act should therefore take account of the opinion already expressed by the Community legislature.
Interpretarea articolului 6 din Actul din 1976 ar trebui, așadar, să țină seama de opinia exprimată deja de legiuitorul comunitar.
Moreover, the Member States have the duty not to adopt national provisions which conflict with a provision of Community law which has already been adopted even though it has not yet entered into force.
În plus, ar exista o obligație a statelor membre de a nu adopta dispoziții naționale contrare unei dispoziții de drept comunitar adoptate deja, chiar dacă aceasta din urmă nu a intrat încă în vigoare.
Mr Occhetto states that his withdrawal from the election, lodged at the National Electoral Office on 7 July 2004 (see paragraph 7 above), was effected pursuant to an electoral agreement, relating to the distribution of the seats won in the European elections by the ‘Società Civile — Di Pietro Occhetto’ list, entered into by the heads of the two components of that list, that is, by Mr Di Pietro and himself.
Domnul Occhetto susține că renunțarea la alegere, pe care a depus-o la biroul electoral italian la 7 iulie 2004 (a se vedea punctul 7 de mai sus), a survenit în urma unei înțelegeri electorale, referitoare la repartizarea locurilor obținute de lista comunã „Società Civile — Di Pietro Occhetto” la alegerile europene, înțelegere realizată de cele două persoane, aflate în fruntea celor două componente ale listei, respectiv de el și de domnul Di Pietro.
That is also clear from the statements made by the applicant and Mr Di Pietro in an action for compensation brought before the Tribunale civile di Roma (Rome Civil District
Aceasta ar rezulta, de altfel, din afirmațiile făcute de reclamant și de domnul Di Pietro în cadrul unei acțiuni în despăgubiri, introdusă la Tribunale civile di Roma (instanță civilă din Roma) împotriva domnului Occhetto
Court) against Mr Occhetto seeking damages for the harm they allegedly suffered as a consequence of Mr Occhetto’s revocation of his withdrawal from appointment as Member of the Parliament .
ORDONANȚA DIN 15.11.2007 — CAUZA T-215/07 R și care are ca obiect repararea prejudiciului pe care aceștia pretind că l-au suferit ca urmare a revocării de către domnul Occhetto a renunțării sale la numirea ca membru al Parlamentului European.
In the same proceedings, Mr Occhetto brought a counterclaim, pleading the absolute nullity of his withdrawal which stemmed from an agreement which, he maintained, was unlawful and therefore void.
Domnul Occhetto ar fi formulat, în respectiva cauză, o cerere reconvențională, în care a invocat nulitatea absolută a renunțării sale ce ar rezulta dintr-o înțelegere pe care o califică drept ilicită și, în consecință, ca fiind nulă.
Mr Occhetto states that, in fulfilment of that agreement, on 6 July 2004 he signed before a notary four declarations of withdrawal from appointment as Member of the Parliament, one of which was lodged with the competent Italian authorities on the following day.
Domnul Occhetto subliniază că, în executarea înțelegerii menționate mai sus, a semnat în fața notarului, la 6 iulie 2004, patru renunțări la numirea sa ca deputat, printre care și aceea depusă în ziua următoare la autoritățile italiene competente.
Those documents enabled Mr Di Pietro, the candidate elected in the two constituencies concerned, to become ‘master’ and ‘arbiter’ of the consequences of the exercise of his option, since he controlled the allocation of the second seat attributed to the list in question.
Aceste documente iar fi permis domnului Di Pietro, ales în cele două circumscripții avute în vedere, să devină „suveranul” și „arbitrul” efectelor exercitării dreptului său de opțiune, acesta urmând a deține controlul în ceea ce privește repartizarea celui de al doilea loc atribuit listei comune în cauză.
According to Mr Occhetto, the agreement in question, which was designed to alter the order of the candidates on the list concerned, as it resulted from the votes of the electors, is unlawful and void.
Or, potrivit domnului Occhetto, înțelegerea în cauză, având ca scop modificarea ordinii de clasare a candidaților din lista respectivă, astfel cum aceasta rezulta din voturile alegătorilor, ar fi ilicită și nulă.
Therefore, any withdrawal declared pursuant to such an agreement is also void.
În consecință, orice renunțare, în executarea unei astfel de înțelegeri, ar fi de asemenea nulă.
Furthermore, such a withdrawal infringes Article 3 of the additional protocol to the European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms (ECHR), signed in Rome on 4 November 1950, under which the contracting parties are required to hold free elections ‘under conditions which will ensure the free expression of the opinion of the people in the choice of the legislature’, and also Article 4 of the 1976 Act.
În plus, o astfel de renunțare ar veni în contradicție cu articolul 3 din Protocolul adițional la Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale (CEDO), semnată la Roma la 4 noiembrie 1950, în temeiul căruia statele contractante sunt obligate să organizeze alegeri libere „în condițiile care asigură libera exprimare a opiniei poporului cu privire la alegerea corpului legislativ”, precum și cu articolul 4 din Actul din 1976.
Such a withdrawal also infringes not only Mr Occhetto’s ‘passive electoral rights’ but also the ‘active electoral rights’ of the electors who voted for him.
De altfel, o astfel de renunțare ar încălca nu numai „drepturile electorale pasive” ale domnului Occhetto, ci și „drepturile electorale active” ale alegătorilor care au votat pentru acesta.
Mr Occhetto states that the argument that his withdrawal, since it was effected pursuant to an unlawful agreement, was absolutely null and void was not raised before the Italian administrative courts because it could not be examined by those courts.
Domnul Occhetto susține că argumentul întemeiat pe nulitatea absolută a renunțării sale, întrucât ar rezulta dintr-o înțelegere ilicită, nu a fost invocat în fața instanțelor administrative italiene deoarece nu ar fi putut fi examinat de către acestea.
The Italian legal system provides for a division of powers between the administrative courts and the ordinary courts, and since the Consiglio di Stato is an
Sistemul jurisdicțional italian ar prevedea o împărțire a competențelor între instanțele administrative și instanțele ordinare, iar Consiglio di Stato, fiind o instanță administrativă,
DONNICI v PARLIAMENT administrative court, it cannot hear and decide the matter of the nullity of Mr Occhetto’s withdrawal from election, which falls within the jurisdiction of the Italian civil courts.
DONNICI/PARLAMENTUL EUROPEAN nu ar putea analiza problema nulității renunțării domnului Occhetto la alegere, aceasta fiind de competența instanțelor civile italiene.
The Parliament was therefore entitled to adopt the contested decision, in the exercise of its own powers, recognised by the 1976 Act and by the Parliament’s Rules of Procedure.
Așadar, Parlamentul European a adoptat în mod întemeiat decizia atacată, în exercitarea prerogativelor proprii, recunoscute de Actul din 1976 și de Regulamentul de procedură al Parlamentului European.
Indeed, it is the Parliament’s task to ensure that national procedures comply with the fundamental principles of a constitutional democracy.
Întradevăr, în definitiv, ar fi în sarcina Parlamentului European să se asigure că procedurile naționale sunt conforme cu principiile fundamentale ale unei democrații constituționale.
In that regard, it is apparent from the provisions of the 1976 Act and from the ECHR that the listing of candidates for election according to number of votes is inviolable and cannot be altered by private statements of intent.
În această privință, din dispozițiile Actului din 1976 și din CEDO ar rezulta că ordinea de clasare a candidaților la alegeri rezultată din numărul de voturi este intangibilă și că nu poate fi modificată prin acte de voință de natură privată.
Therefore, the only time at which the competent electoral authorities may take account of a possible withdrawal of the candidate placed in top position is when the procedure for proclaiming the elected candidates is commenced, since the candidate concerned is entitled to revoke any withdrawal effected previously or, if appropriate, to confirm it, even tacitly.
Prin urmare, singurul moment la care autoritățile competente în materie electorală ar putea ține cont de o eventuală renunțare a unui candidat clasat pe primul loc ar fi acela al inițierii procedurii de proclamare a aleșilor, candidatul respectiv având facultatea de a revoca o eventuală renunțare făcută anterior sau, dacă este cazul, de a o confirma, chiar tacit.
To deny that power to the candidate, as the Consiglio di Stato did in its judgment (see paragraph 14 above), would mean that the withdrawal is not revocable even if it is the consequence of lack of consent or political or electoral haggling and fraud.
A nega candidatului respectiv această facultate, astfel cum a procedat Consiglio di Stato în hotărârea pronunțată (a se vedea punctul 14 de mai sus), ar însemna ca renunțarea să nu poată fi revocată nici măcar în cazul în care aceasta ar fi rezultatul unor vicii de consimțământ sau al unor tratative și escrocherii politice sau electorale.
The aforementioned judgment of the Consiglio di Stato therefore infringed the ECHR and, following that judgment, Mr Occhetto brought an action before the European Court of Human Rights .
Așadar, hotărârea menționată anterior pronunțată de Consiglio di Stato ar încălca CEDO, iar domnul Occhetto ar fi introdus o acțiune la Curtea Europeană a Drepturilor Omului ca urmare a acestei hotărâri.
Finally, Mr Occhetto considers that the Parliament’s resolution on disputes concerning the validity of appointments in connection with the ‘tourniquet-system’, referred to by the applicant (see paragraph 46 above), is irrelevant, since that
În sfârșit, domnul Occhetto apreciază că Rezoluția Parlamentului European privind contestațiile referitoare la validitatea mandatelor parlamentare în raport cu sistemul „tourniquet”, evocată de reclamant (a se vedea punctul 46 de mai sus), nu este
ORDER OF 15.11.2007 — CASE T-215/07 R particular case relates to events occurring within one political party and not, as in the present case, to an electoral list combining several political groups.
ORDONANȚA DIN 15.11.2007 — CAUZA T-215/07 R relevantă, întrucât, în situația respectivă, ar fi vorba de fapte care au avut loc în interiorul aceluiași partid politic, și nu, cum este cazul în speță, în cadrul unei liste electorale care reunește mai multe formațiuni politice diferite.
Moreover, it is not a matter of a contractual agreement or of any pressure exerted on a candidate, but of a simple choice designed to ensure that the different components of the party concerned were represented broadly and evenly, without precluding the right of representation of any candidate, on the assumption that it was the same political programme which had been set out .
Pe de altă parte, nu ar fi vorba nici de un acord contractual, nici de o presiune oarecare exercitată asupra unui candidat, ci de o simplă alegere care urmărește să garanteze reprezentativitatea difuză și egală a elementelor componente ale partidului respectiv, fără a exclude drepturile de reprezentare ale vreunui candidat, pornind de la principiul că a fost exprimat același proiect politic.
Mr Occhetto therefore considers that the condition for establishing a prima facie case is not satisfied in this case .
Pentru aceste motive, domnul Occhetto apreciază că nu este îndeplinită în speță condiția privind existența lui fumus boni iuris.
It should be noted at the outset that, under the second subparagraph of Article 7(1) EC and the first paragraph of Article 189 EC, the Parliament exercises the powers conferred upon it by the Treaties and acts within the limits of those powers.
Cu titlu introductiv, trebuie arătat că, în conformitate cu articolul 7 alineatul (1) al doilea paragraf CE și cu articolul 189 primul paragraf CE, Parlamentul European exercită prerogativele și acționează în limitele competențelor care îi sunt conferite prin tratate.
Article 190(4) EC provides that the Parliament is to draw up a proposal for elections by direct universal suffrage in accordance with a uniform procedure in all Member States or in accordance with principles common to all Member States, and that the Council acting unanimously after obtaining the assent of the Parliament, which is to act by a majority of its component Members, is to lay down the appropriate provisions, which it is to recommend to Member States for adoption in accordance with the irrespective constitutional requirements .
Articolul 190 alineatul (4) CE prevede că Parlamentul European elaborează un proiect pentru a permite alegerea membrilor săi prin vot universal direct în conformitate cu o procedură uniformă în toate statele membre sau în conformitate cu principii comune acestora și că, hotărând în unanimitate, Consiliul, după avizul conform al Parlamentului European care se pronunță cu majoritatea membrilor săi, va stabili dispozițiile pe care le va recomanda spre adoptare statelor membre în conformitate cu normele lor constituționale.
Those provisions were adopted by the 1976 Act, the first paragraph of Article 8 of which states that, subject to the provisions of that act, the electoral procedure is to be governed in each Member State by its national provisions.
Aceste dispoziții au fost stabilite prin Actul din 1976, articolul 8 primul paragraf din acesta prevăzând că, sub rezerva dispozițiilor respectivului act, procedura electorală este reglementată în fiecare stat membru de propriile dispoziții naționale.
In order to define the context of this dispute, it should be pointed out that Italian Law No 18 offers the opportunity to present a candidacy simultaneously in several electoral constituencies.
Pentru a preciza cadrul în care se înscrie prezentul litigiu, trebuie amintit că Legea italiană nr. 18 oferă posibilitatea unei persoane de a-și prezenta candidatura simultan în mai multe circumscripții electorale.
That is how Mr Di Pietro was able to be a candidate on the ‘Società Civile — Di Pietro Occhetto’ list, in both the Italy South and Italy North-West constituencies.
În acest mod, domnul Di Pietro a putut candida pe lista comunã „Società Civile – Di Pietro Occhetto” atât în circumscripția Italia Meridionale, cât și în circumscripția Italia Nord-Occidentale.
As has already been pointed out, the list in question won two seats, one in each of those two constituencies.
Astfel, după cum sa arătat deja, lista în cauză a obținut două locuri, respectiv, câte un loc în fiecare dintre cele două circumscripții.
Mr Di Pietro, who came out top in both constituencies, opted, on 6 July 2004, for the Italy South constituency seat and, on the same day, Mr Occhetto — who at the time also had a seat in the National Parliament — ‘irrevocably’ withdrew, before a notary, from appointment as Member of the European Parliament in both constituencies.
Domnul Di Pietro, aflat pe primul loc în ambele circumscripții, a optat la 6 iulie 2004 pentru locul corespunzător circumscripției Italia Meridionale, iar domnul Occhetto – care se afla în acea perioadă și în exercitarea unui mandat de parlamentar național – a renunțat „irevocabil” și în fața notarului, în aceeași zi, la obținerea unui mandat de parlamentar european în vreuna dintre circumscripții.
Following this development, on 12 November 2004 the National Electoral Office forwarded to the Parliament the official results of the European elections with the list of the elected candidates and their substitutes.
În aceste circumstanțe, la 12 noiembrie 2004, biroul electoral italian a transmis Parlamentului European rezultatele oficiale ale alegerilor europene însoțite de lista candidaților aleși și a supleanților acestora.
The National Electoral Office declared Mr Chiesa the elected candidate in the Italy North-West constituency and Mr Di Pietro in the Italy South constituency; the applicant became the first of the unelected candidates in the latter constituency.
Biroul electoral italian a proclamat alegerea domnului Chiesa în circumscripția Italia Nord-Occidentale și a domnului Di Pietro în circumscripția Italia Meridionale, reclamantul fiind prima dintre persoanele care nu au fost alese în această a doua circumscripție.
Mr Occhetto did not appear on the list in question.
Domnul Occhetto nu figura pe lista în cauză.
However, Mr Di Pietro, having been elected to the Italian Parliament in the elections held on 9 and 10 April 2006 and having opted in favour of a seat in the National Parliament, left vacant his seat in the European Parliament .
Cu toate acestea, domnul Di Pietro, după ce a fost ales în Parlamentul Italiei la alegerile din 9 și din 10 aprilie 2006 și a optat în favoarea mandatului național, a lăsat vacant locul său în Parlamentul European.
After Mr Occhetto had
După revocarea renunțării domnului
ORDER OF 15.11.2007 — CASE T-215/07 R revoked his withdrawal, the National Electoral Office declared him the elected candidate for the Italy South constituency.
Occhetto, biroul electoral italian a proclamat alegerea acestuia în circumscripția Italia Meridionale.
That declaration was contested before the competent Italian courts; during those proceedings, the matter of Mr Occhetto’s withdrawal was raised and discussed and the proceedings culminated in the official proclamation of the election of the applicant, of which the Parliament was notified by the National Electoral Office on 29March 2007 .
Această proclamare a făcut obiectul unei acțiuni în fața instanțelor italiene competente, în cadrul căreia a fost evocată și dezbătută renunțarea domnului Occhetto și care sa încheiat cu proclamarea oficială a alegerii reclamantului, comunicată Parlamentului European de către biroul electoral italian la 29 martie 2007.
This present dispute is in connection with a verification of the applicant’s credentials carried out pursuant to Article 12 of the 1976 Act and in response to the contestation lodged by Mr Occhetto, pursuant to the same article, which constitutes the legal basis of the Parliament’s jurisdiction in the matter.
Prezenta cauză se înscrie, așadar, în cadrul verificării prerogativelor reclamantului de către Parlamentul European efectuată în aplicarea articolului 12 din Actul din 1976 și în urma contestației formulate de domnul Occhetto, în temeiul aceluiași articol, care constituie baza juridică a competenței Parlamentului European în materie.
It is apparent from the wording of Article 12 of the 1976 Act that the Parliament has no fundamental jurisdiction to ensure compliance with Community law, either generally or, more particularly, in the context of elections.
Din modul de redactare a articolului 12 din Actul din 1976 rezultă că Parlamentul European nu dispune de nicio competență de principiu de a asigura respectarea de către statele membre a dreptului comunitar fie în general, fie mai specific, în domeniul electoral.
On the contrary, the wording of that provision shows that the Parliament’s power of verification is, at least prima facie, limited .
Dimpotrivă, astfel cum reiese din cuprinsul acestei dispoziții, competența de verificare de care dispune Parlamentul European pare a fi, cel puțin la prima vedere, restrânsă.
Although the Parliament correctly states, in recital P of the contested decision, that it is for the European Parliament, and the European Parliament alone, to verify the credentials of its Members, it omits to mention the second sentence of Article 12 of the 1976 Act, which is inseparable from the first, inasmuch as it clarifies it, by introducing a dual restriction on the Parliament’s power of verification .
Deși Parlamentul European afirmă în mod întemeiat la punctul P din considerentele deciziei atacate că este singurul competent să verifice prerogativele membrilor săi, acesta omite să menționeze a doua teză a articolului 12 din Actul din 1976, indisolubil legată de prima, întrucât vine să o expliciteze pe aceasta prin introducerea unui duble limitări a competenței de verificare de care dispune Parlamentul European.
First, the Parliament, for that purpose, ‘shall take note of the results declared officially by the Member States’.
Pe de o parte, în acest scop, Parlamentul European „ia act de rezultatele proclamate oficial de statele membre”.
In that regard, it should be pointed out that, under Article 8 of the 1976 Act, ‘the electoral procedure shall be governed in each Member State by its national provisions’, subject to the provisions of the 1976 Act.
În această privință, trebuie amintit că, în conformitate cu articolul 8 din Actul din 1976, „procedura electorală este reglementată în fiecare stat membru de propriile dispoziții naționale”, sub rezerva dispozițiilor din Actul din 1976.
Therefore, although the Member States are required to comply with the provisions of the 1976 Act insofar as they lay down certain electoral procedures, the fact none the less remains that, in the end, they have the task of organising the elections, in accordance with the procedure laid down by their national provisions, and also, in that connection, of counting the votes and making the official declaration of the electoral results.
Prin urmare, deși statele membre sunt obligate să respecte dispozițiile Actului din 1976 în ceea ce privește anumite modalități electorale, nu este mai puțin adevărat că, în definitiv, aceste state sunt cele care au sarcina de a organiza alegerile, potrivit procedurii stabilite de propriile dispoziții naționale și, în acest cadru, de a proceda și la numărarea voturilor și la proclamarea oficială a rezultatelor electorale.
‘Taking note’ of those results seems to mean that the Parliament’s role is merely to take note of the declaration, already made by the national authorities, of the persons elected, that is, of a pre-existing legal situation arising exclusively from a decision of those authorities, which highlights the Parliament’s total lack of discretion in the matter.
Exercițiul constând în „a lua act” de aceste rezultate pare să însemne că rolul Parlamentului European se limitează la a lua act de constatarea alegerii unor persoane, realizată deja de autoritățile naționale, așadar, a lua act de o situație juridică preexistentă și care rezultă exclusiv din decizia acestor autorități, ceea ce reliefează lipsa totală a unei marje de apreciere a Parlamentului European în acest domeniu.
It therefore appears that, in this context, the Parliament is precluded from calling in question the actual regularity of the national measure concerned and from refusing to take note of it, if it considers that there is an irregularity (see, regarding a case in which the Parliament took note of a disqualification declared by the competent national authority, Case C-208/03 PLe Pen v Parliament, cited in paragraph 42 above, paragraphs 49 and 56, and Case T-353/00 Le Pen v Parliament, cited in paragraph 42 above, paragraphs 90 to 92).
Prin urmare, în acest context, pare exclus ca Parlamentul European să poată repune în discuție chiar legalitatea actului național vizat și să refuze să ia act de acesta, dacă apreciază că este în prezența unei neregularități (a se vedea, referitor la o situație în care Parlamentul European a luat act de invalidarea unui mandat pronunțată de o autoritate națională competentă, Hotărârea din 7 iulie 2005, Le Pen/Parlamentul European, punctul 42 de mai sus, punctele 49 și 56, și Hotărârea din 10 aprilie 2003, Le Pen/Parlamentul European, punctul 42 de mai sus, punctele 90-92).