natgillin/translations-raw huggingface dataset:
June 1983 in accordance with Article 9(1) of Regulation No 2499/82.
1983, potrivit articolului 9 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2499/82.
No 2499/82, so that they could not obtain redress for that damage before a national court since there was no legal basis authorising the payment of the aid to the producers.
a Regulamentului nr. 2499/82, astfel încât nu puteau obține repararea acestui prejudiciu în fața instanței naționale în lipsa unui temei juridic pentru efectuarea plății ajutorului către producători.
Moreover the applicants could legitimately expect that AIMA would be ordered by the national court to pay them the amount of Community aid included in the minimum buyingin price that had not been paid to them by DAI. 27
În plus, recurentele puteau în mod legitim să spere că instanța națională va obliga AIMA să le plătească valoarea ajutorului comunitar inclusă în prețul minim de achiziție care nu le fusese plătită de DAI 27.
The Court of First Instance then reviewed what it took to be the salient facts.
Tribunalul a reluat apoi faptele pe care le considera ca fiind cele mai importante 26.
26 It took the view that, in order to assess whether damage was ‘certain’, it was necessary to take into consideration the national proceedings between DAI and AIMA (in which the applicants had intervened) concerning the fate of the security.
Potrivit Tribunalului, în vederea evaluă- rii caracterului „cert” al prejudiciului, era necesar să fie luate în considerare procedurile inițiate în dreptul intern de DAI împotriva AIMA (în cadrul cărora recurentele au intervenit) care priveau destinația cauțiunii.
It concluded that, in the exceptional circumstances of the present case, it was extremely difficult for a prudent and wellinformed economic operator to be aware that he could not obtain payment of the aid concerned before a national court and that national remedies would, therefore, be ineffective.
Tribunalul a ajuns la concluzia că, în circumstanțele excepționale ale cauzei, era extrem de dificil, pentru un agent economic prudent și avizat, să își dea seama că nu va putea obține plata ajutoarelor în cauză în fața unei instanțe naționale și că, prin urmare, căile de atac naționale ar fi ineficiente.
The absence of a procedure guaranteeing, under the system introduced by Article 9 of Regulation No 2499/82, payment of the Community aid to the producers concerned, in particular in the event of the insolvency of the distiller, was also in the Court of First Instance’s view incompatible with one of the essential purposes of preventive distillation.
Lipsa unui mecanism care să garanteze, în cadrul sistemului instituit prin articolul 9 din Regulamentul nr. 2499/82, plata ajutorului comunitar către producătorii în cauză, în special în situația insolvabilității distilatorului, era de asemenea, în opinia Tribunalului, incompatibilă cu unul dintre obiectivele principale ale distilării preventive.
Preventive distillation was intended not only to prevent the marketing of poor quality wines, but also, as was clear from the sixth recital in the preamble to Regulation No 2144/82, to improve the incomes of producers by ensuring that, under certain conditions, they received a ‘guaranteed minimum price’ for table wine.
Aceasta urmărea nu numai să evite comercializarea unor vinuri de calitate scăzută, ci și, astfel cum reiese din al șaselea considerent al Regulamentului nr. 2144/82, să sporească veniturile producătorilor, asigurând că aceștia, în anumite condiții, vor primi un „preț minim garantat” pentru vinul de masă.
In addition, under the 11th recital in the preamble to Regulation No 2499/82, provision needed to be made for the minimum price guaranteed to producers to be paid to them, as a general rule, within a period which would enable them to obtain a profit comparable to that which they would have obtained from a commercial sale.
În plus, potrivit celui de al unsprezecelea considerent al Regulamentului nr. 2499/82, era necesar să se prevadă ca prețul minim garantat să le fie plătit producătorilor, ca regulă, întrun termen care să le permită să obțină un profit comparabil cu cel pe care l-ar fi obținut în urma unei vânzări cu caracter comercial.
In those circumstances, according to that recital, it was essential to pay the aid due to them at the earliest opportunity, while guaranteeing by means of an appropriate system of securities that oper -ations were correctly carried out. 28
În aceste condiții, potrivit acestui considerent, era esențial ca ajutorul datorat să le fie plătit cât mai curând posibil, asigu-rându-se în același timp corecta desfășurare a operațiunilor prin intermediul unui sistem corespunzător de cauțiuni 28.
The exchange of correspondence between the applicants and AIMA on the one hand and the Commission on the other, and the proceedings brought before the Italian courts, showed that the applicants clearly initially attributed AIMA’s refusal to pay them the aid concerned to the incorrect application of Regulation No 2499/82.
Schimbul de scrisori dintre recurente și AIMA, pe de o parte, și dintre recurente și Comisie, pe de altă parte, precum și procedurile inițiate în fața instanțelor italiene dovedesc în mod clar faptul că, inițial, recurentele au considerat că refuzul AIMA de a le plăti ajutorul în cauză era rezultatul aplicării incorecte a Regulamentului nr. 2499/82.
It was reasonable for the parties concerned to be unaware that the origin of the damage they suffered lay in a lacuna in Regulation
Persoanele interesate puteau în mod rezonabil să nu fie conștiente de faptul că prejudiciul pe care l-au suferit era determinat de o lacună
27 — Paragraphs 136 to 139.28 — Paragraph 142.
27 — Punctele 136-139.28 — Punctul 142.
25 — Paragraphs 131 to 133.26 — Paragraphs 134 and 135; see points 18 and 24 above.
25 — Punctele 131-133.26 — Punctele 134 și 135; a se vedea punctele 18 și 24 de mai sus.
OPINION OF MS SHARPSTON — CASE C-51/05 P not finally decided by the Italian court until after the judgment of the Italian Corte di Cassazione of 28 November 1994.
CONCLUZIILE AVOCATULUI GENERAL SHARPSTON — CAUZA C-51/05 P în mod definitiv de instanța italiană decât în urma Hotărârii din 28 noiembrie 1994 a Corte suprema di cassazione.
Therefore, the damage suffered by the applicants could not have been certain until that date.
Prin urmare, prejudiciul suferit de recurente nu putea avea un caracter cert înaintea acestei date.
The Court of First Instance accordingly concluded that in those circumstances, the fiveyear period of limitation provided for in Article 46 of the Statute could not have begun to run before that date.
Tribunalul a ajuns, așadar, la concluzia că, în aceste condiții, termenul de prescripție de cinci ani prevăzut la articolul 46 din Statutul Curții de Justiție nu putea să înceapă să curgă înaintea acestei date.
The present action for damages (namely for compensation equivalent to the amounts owing to the applicants by DAI), brought in 1998, could not be considered to be out of time. 30
Prezenta acțiune în despăgubiri (având ca obiect repararea prejudiciului în limita unei sume echivalente cu valoarea creanțelor recurentelor împotriva DAI), introdusă în 1998, nu poate fi considerată tardivă 30.
The Court of First Instance found that, in those circumstances, a prudent and wellinformed trader could reasonably expect to obtain payment of the aid concerned.
Tribunalul a stabilit că, în aceste împrejurări, un producător prudent și avizat putea în mod rezonabil să se aștepte să obțină plata ajutorului respectiv.
In particular, as a security had been lodged by the distiller, under Article 11 of Regulation No 2499/82, in order to guarantee that operations were correctly carried out, the risk of insolvency on the part of the distiller would legitimately appear to be covered, as regards the amount of the aid paid earlier to the distiller by way of an advance, where the producers had fulfilled all their obligations and the wine had been distilled in accordance with the provisions of that regulation.
În special, în măsura în care distilatorul constituise o cauțiune, în temeiul articolului 11 din Regulamentul nr. 2499/82, pentru a garanta corecta desfășurare a operațiunilor, riscul insolvabilității distilatorului putea în mod legitim să pară a fi acoperit, în ceea ce privește valoarea ajutorului plătit în prealabil distilatorului cu titlu de avans, atunci când producătorii și-au îndeplinit toate obligațiile, iar vinul a fost distilat în conformitate cu prevederile acestui regulament.
The exceptional nature of the situation resulting from the abovementioned lacuna in Regulation No 2499/82 in the area of the prevent- ive distillation of table wine was moreover confirmed by the fact that the system provided for in Article 9 of that regulation was extremely unusual. 29
Caracterul excepțional al situației rezultate ca urmare a lacunei menționate anterior a Regulamentului nr. 2499/82 în ceea ce privește distilarea preventivă a vinului de masă ar fi de altfel confirmat de faptul că sistemul prevăzut la articolul 9 din acest regulament era cu totul neobișnuit 29.
The Commission has appealed against the judgment of the Court of First Instance.
Comisia a formulat recurs împotriva hotărârii Tribunalului.
The appeal is limited to that part of the judgment ruling on the interpretation of Article 46 of the Statute of the Court of Justice (paragraphs 129 to 150, summarised in points 54 to 58 above).
Recursul se referă numai la acea parte a hotărârii care privește interpretarea articolului 46 din Statutul Curții de Justiție (punctele 129-150, rezumate la punctele 5458 de mai sus).
For all those reasons, given the complexity of the system introduced by Regulation No 2499/82 and the exceptional circumstances described above, it was only after the proceedings relating to the secur- ity were brought before the Italian courts that the applicants became aware that they would not obtain payment of the aid in question from the security.
Pentru toate aceste motive, ținând seama de complexitatea sistemului instituit de Regulamentul nr. 2499/82 și de circumstanțele excepționale evocate mai sus, recurentele nu și-au putut da seama că nu vor obține plata ajutoarelor în cauză prin intermediul cauțiunii decât la finalul procedurilor referitoare la cauțiune, declanșate în fața instanțelor italiene.
In the present case, although the security was redeemed by AIMA in February 1991 in accordance with the judgment of the Tribunale civile di Roma and entered in the EAGGF accounts for that year, the identity of the beneficiary of that security under Regulation No 2499/82 was
În speță, deși cauțiunea a fost încasată de AIMA în februarie 1991, în conformitate cu hotărârea pronunțată de Tribunale civile di Roma, și a fost contabilizată în favoarea FEOGA în același an, beneficiarul acestei cauțiuni, în temeiul Regulamentului nr. 2499/82, nu a fost stabilit
The Commission submits that the ruling of the Court of First Instance to the effect that time started to run when the applicants were in a position to realise that they would
Comisia susține că afirmația Tribunalului potrivit căreia termenul a început să curgă în momentul în care recurentele au fost în măsură să își dea seama că nu vor obține
29 — See the legislative context explained in paragraph 144 of the judgment of the Court of First Instance.
29 — A se vedea contextul legislativ care este explicat la punctul 144 din hotărârea Tribunalului.
30 — Paragraphs 143 to 147.
30 — Punctele 143-147.
COMMISSION v CANTINA SOCIALE DI DOLIANOVA AND OTHERS not obtain the aid by recourse to the security provided by DAI in favour of AIMA is based on a manifest error of law.
COMISIA/CANTINA SOCIALE DI DOLIANOVA ȘI ALȚII plata ajutorului prin intermediul cauțiunii constituite de DAI în favoarea AIMA se bazează pe o eroare vădită de drept.
Its sole ground of appeal is that the Court of First Instance thereby infringed Article 46 of the Statute of the Court of Justice.
Singurul motiv de recurs invocat se referă la faptul că Tribunalul a încălcat astfel articolul 46 din Statutul Curții.
the basis of that caselaw, the Court of First Instance should have held that time began to run when the application of the system of indirect payment of aid to distillation under Article 9 of Regulation No 2499/82 had actually caused damage to the applicants by failing to provide that the aid would be paid directly to the producer if the distiller became insolvent.
stabilească, pe baza acestei jurisprudențe, că termenul începuse să curgă în momentul în care aplicarea sistemului de plată indirectă a ajutorului pentru distilare, în temeiul articolului 9 din Regulamentul nr.
In practice, that was when, because of DAI’s insolvency, the applicants could not obtain payment of the aid in the timelimits laid down by Regulation No 2499/82, namely at the latest 90 days after distillation.
2499/82, a cauzat în mod efectiv un prejudiciu recurentelor prin faptul că nu a prevăzut ca ajutorul să fie plătit direct producătorului în cazul insolvabilității distilatorului.
That Court considered that, given the complexity of the system of indirect payment of aid established by Regulation No 2499/82, the applicants could reasonably count on obtaining payment of the amounts in question by recourse to the security.
2499/82, și anume în cel mult 90 de zile de la momentul la care a fost efectuată distilarea.
The Commission agrees with the starting point used by the Court of First Instance, namely that the limitation period for an action for noncontractual liability of the Community cannot begin to run before all the requirements governing an obligation to provide compensation for damage are satisfied and in particular before the damage to be made good has materialised.
Comisia este de acord cu premisa de la care a pornit Tribunalul, și anume că termenul de prescripție al unei acțiuni în răspundere extracontractuală formulate împotriva Comunității nu începe să curgă înainte de a fi îndeplinite toate condițiile care guvernează obligația de a repara prejudiciul cauzat și, în special, înainte ca prejudiciul care trebuie reparat să se fi concretizat 31.
31 In cases in which the Community’s liability has its origin in a legislative measure, as in this instance, the limitation period cannot begin to run before all the injurious effects of the measure have been produced and consequently before the time when the applicants were bound to incur damage which was certain in character.
În cazurile în care răspunderea Comunității rezultă dintr-un act normativ, precum în speță, termenul de prescripție nu începe să curgă înainte ca efectele prejudiciabile ale acestui act să se fi produs și, prin urmare, înainte de momentul în care recurentele au suferit un prejudiciu cert 32.
32 It follows that the limitation period for an action for noncontractual liability based on a legislative measure begins to run from the objectively ascertainable moment when the application of that measure has actually caused damage to the assets of the applicant.
Rezultă că termenul de prescripție al unei acțiuni în răspundere extracontractuală întemeiate pe un act normativ începe să curgă din momentul, care poate fi stabilit în mod obiectiv, în care prin aplicarea acestui act a fost efectiv prejudiciat patrimoniul reclamantului.
The Commission considers that the Court of First Instance, having correctly summarised the above caselaw, takes a position which is diametrically opposed to it.
Comisia consideră că, după ce a rezumat în mod corect jurisprudența menționată anterior, Tribunalul a adoptat o poziție diametral opusă acesteia.
31 — Joined Cases 256/80, 257/80, 265/80 and 267/80 and 5/81 Birra Wührer and Others v Council and Commission [1982] ECR 85, paragraph 10.
31 — Hotărârea din 27 ianuarie 1982, Birra Wührer și alții/Consiliul și Comisia (cauzele conexate 256/80, 257/80, 265/80 și 267/80 și 5/81, Rec., p. 85, punctul 10).
That conclusion, which at first sight the Court of First Instance appears to reach on the basis of findings of fact alone, is in reality (says the Commission) based on the incorrect legal view that the condition relating to the existence of certain damage must be determined subjectively rather than objectively.
Această concluzie, la care Tribunalul pare, la prima vedere, să fi ajuns bazându-se numai pe constatări referitoare la situația de fapt, se întemeiază în realitate (potrivit Comisiei) pe ideea greșită din punct de vedere juridic potrivit căreia condiția privind existența unui prejudiciu care să aibă un caracter cert trebuie examinată dintr-un punct de vedere subiectiv, iar nu obiectiv.
In other words, the Court of First Instance presupposed that the damage flowing from application of an unlawful legislative
Cu alte cuvinte, Tribunalul a plecat de la premisa
OPINION OF MS SHARPSTON — CASE C-51/05 P of First Instance is not sound even on the basis of the principles laid down by the Court in Adams v Commission, 34relied on by the applicants in an attempt to circumvent the limitation period.
CONCLUZIILE AVOCATULUI GENERAL SHARPSTON — CAUZA C-51/05 P nu este corectă nici măcar din perspectiva principiilor stabilite de Curte în Hotărârea Adams/Comisia 34, pe care recurentele au invocat-o pentru a încerca să ocolească termenul de prescripție.
That judgment does not concern the determination of when time starts to run, but rather when the limitation period expires. Moreover in Adams the Court took account of the lack of awareness of the event giving rise to the damage, not the illegality of that fact.
Această hotărâre nu privește stabilirea datei la care începe să curgă termenul de prescripție, ci mai degrabă momentul la care se împlinește acest termen.
measure cannot be certain unless the person concerned considers it to be so, even though the measure has already, to his knowledge, had harmful effects on him.
În plus, în Hotărârea Adams/Comisia, Curtea a ținut seama de necunoașterea faptului cauzator de prejudiciu, iar nu de nelegalitatea acestuia.
The Commission stresses that, as the Court of First Instance noted, 35it was
Tribunalul nu a ținut seama de faptul că, începând cu anul 1983, Regulamentul nr.
According to the Commission, such an approach cannot be justified on the basis that account must be taken of any doubts which the applicants might have had concerning the legality of Regulation No 2499/82 or the misconceived choices they made in seeking to obtain payment of the aid by appropriating the security provided in favour of AIMA.
Potrivit Comisiei, această abordare nu poate fi justificată de faptul că trebuia să se țină seama de îndoielile pe care le-ar fi putut avea recurentele cu privire la legalitatea Regulamentului nr. 2499/82 sau de alegerile greșite pe care le-au făcut acestea încercând să obțină plata ajutorului prin intermediul cauțiunii constituite în favoarea AIMA.
It is clear from the caselaw that such errors of assessment by the persons concerned have no relevance in determining when time starts to run.
Reiese în mod clar din jurisprudență că astfel de erori de apreciere comise de persoanele interesate nu au nicio relevanță în ceea ce privește stabilirea datei la care începe să curgă termenul 33.
33 perfectly clear to the applicants once they had entered into contracts with DAI that the aid would be granted to them on the conditions and in accordance with the procedure laid down by Regulation No 2499/82.
exact, după încheierea contractelor cu DAI, că ajutorul le va fi acordat în condițiile și potrivit procedurii stabilite în Regulamentul nr. 2499/82.
The applicants did not prove before the Court of First Instance that they had been prevented from the outset from obtaining repayment of the sums due by way of aid by claiming payment from, for example, AIMA or the Commission.
Recurentele nu au dovedit în fața Tribunalului că ar fi fost împiedicate încă de la început să obțină restituirea sumelor datorate în temeiul ajutorului prin solicitarea efectuării plății de către, de exemplu, AIMA sau Comisie.
The errors of interpretation which led them to believe that they could have recourse to the security if the distiller became insolvent, and hence to undertake long and fruitless proceedings before the national courts, cannot amount to justification in this context.
Greșelile de interpretare care le-au determinat să creadă că vor putea utiliza cauțiunea în cazul insolvabilității distilatorului și, prin urmare, care le-au determinat să inițieze proceduri lungi și lipsite de rezultat în fața instanțelor naționale nu ar putea constitui o justificare în acest context.
The applicants cannot therefore allege involuntary ignorance of the fact giving rise to the damage.
Prin urmare, recurentele nu pot invoca necunoașterea involuntară a faptului cauzator de prejudiciu.
The Commission also argues that the approach taken in the judgment of the Court
Comisia susține de asemenea că abordarea adoptată de Tribunal în hotărârea sa
In the view of the Commission, the criterion used by the Court of First Instance
În opinia Comisiei, criteriul utilizat de Tribunal nu se poate întemeia pe noțiunea
34 — Case 145/83 [1985] ECR 3539.35 — See paragraphs 139 and 140 of the judgment.
34 — Hotărârea din 7 noiembrie 1985 (145/83, Rec., p. 3539).35 — A se vedea punctele 139 și 140 din hotărâre.
COMMISSION v CANTINA SOCIALE DI DOLIANOVA AND OTHERS cannot be based on the concept of imminent and foreseeable damage within the meaning of the caselaw of the Court.
COMISIA/CANTINA SOCIALE DI DOLIANOVA ȘI ALȚII de prejudiciu iminent și previzibil, în sensul jurisprudenței Curții 36.
36 That concept permits applicants to bring an action for damages earlier in order to avoid damage which would be even more serious because unquantifiable.
Această noțiune le permite reclamanților să introducă o acțiune în despăgubiri mai devreme, pentru a evita prejudicii care ar fi și mai grave, nefiind evaluabile.
It cannot justify delaying the moment when time starts to run on the basis of a subjective assessment of the imminent and foreseeable nature of damage which has already occurred.
Această noțiune nu poate justifica amânarea datei la care începe să curgă termenul pe baza unei aprecieri subiective a caracterului iminent și previzibil al prejudiciului care sa produs deja.
of the approach taken by the Court of First Instance, that court’s assessment of when time started to run is in part erroneous because it is based on a manifest distortion of the facts.
de Tribunal, aprecierea pe care acesta a efec-tuat-o cu privire la data la care începe să curgă termenul este parțial greșită, întrucât este bazată pe o denaturare vădită a situației de fapt.
As the Court of First Instance itself noted, only four out of the five applicants appealed against the judgment of the Tribunale civile di Roma.
Astfel cum a reținut chiar Tribunalul, numai patru dintre cele cinci recurente au formulat recurs împotriva hotărârii pronunțate de Tribunale civile di Roma.
There is therefore no reason to consider that time started to run vis-à-vis the fifth applicant (Cantina sociale del Vermentino) at the date of the judgment of the Corte di Cassazione.
Nu există, așadar, niciun motiv pentru a considera că termenul a început să curgă, în ceea ce privește a cincea recurentă (Cantina sociale del Vermentino), la data la care a fost pronunțată hotărârea de către Corte suprema di cassazione.
On the basis of the criterion adopted by the Court of First Instance, time would start to run on the date of the judgment of the Tribunale civile di Roma, namely on 27 January 1989.
Potrivit criteriului reținut de Tribunal, termenul ar începe să curgă la data la care a fost pronunțată hotărârea de către Tribunale civile di Roma, adică la 27 ianuarie 1989.
That applicant’s action would therefore have been timebarred when it commenced proceedings before the Court of First Instance on 12 October 1998.
Acțiunea formulată de această recurentă ar fi fost, așadar, prescrisă la momentul la care a inițiat procedura în fața Tribunalului, la 12 octombrie 1998.
The approach of the Court of First Instance is moreover, the Commission argues, incompatible with the fundamental requirements of legal certainty to which timelimits are subject.
Comisia susține că abordarea Tribunalului este, în plus, incompatibilă cu imperativul fundamental al securității juridice, căruia îi sunt supuse termenele.