natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Article 11 of the regulation itself.
astfel de efect obligatoriu față de autoritățile belgiene.
15 present case on the ground that the Court has also stated that Article 67(2) of the Staff Regulations does not impose ‘any obligations on the Member States in the sphere of family allowances where the spouse of an official, retired official or other Community servant carries on within the territory of a Member State an activity as a selfemployed person’. 17
În plus, Curtea a declarat că articolul 67 alineatul (2) din Statutul funcționarilor nu cuprinde „obligații ale statelor membre în materie de alocații familiale în situațiile în care soțul funcționarului, al unui fost funcționar pensionat sau al altui agent al Comunităților exercită o activitate independentă pe teritoriul unui stat membru” 17.
For example, the Court — noting that Article 67(2) of the Staff Regulations makes it possible to resolve conflicts between the Community scheme and the various national schemes, as the family allowances provided for by the Staff Regulations are paid to those entitled to them only in so far as they exceed the amount of the comparable allowances paid under a scheme established by the legislation of a Member State — has observed that ‘since it is based on Article 67(2) itself, that is to say, on a provision contained in a regulation adopted pursuant to the second paragraph of Article 189 of the EEC Treaty, the supplementary effect of allowances payable under the Staff Regulations is binding on the Member States and cannot be disregarded by national legislation’. 16
Astfel, spre exemplu, Curtea, subliniind că articolul 67 alineatul (2) din Statutul funcționarilor permite soluționarea conflictelor dintre regimul comunitar și diferitele regimuri naționale, alocațiile familiale prevăzute în statutul menționat nefiind plătite persoanelor care au acest drept decât în măsura în care cuantumul acestora depășește pe cel al alocațiilor comparabile plătite în temeiul unui regim prevăzut de legislația unui stat membru, a observat că, „deoarece își găsește temeiul în articolul 67 alineatul (2), și anume într-o dispoziție dintrun regulament adoptat în temeiul articolului 189 al doilea paragraf din Tratatul CEE, caracterul complementar al alocațiilor potrivit Statutului [funcționarilor] se impune statelor membre și trebuie respectat de dispozițiile legislative naționale” 16.
Thus the Staff Regulations and the CEOS are binding on all the Member States, including Belgium.
Statutul funcționarilor și RAA leagă, așadar, toate statele membre și, printre acestea, și Regatul Belgiei.
Moreover, it cannot be maintained that such a binding effect on the Belgian authorities does not exist in the
Pe de altă parte, nu am putea susține că nu există în speță un
That observation by the Court simply means that a Member State remains free to refuse family allowances provided for under its own laws, citing in support of that view the possibility for those entitled to them to receive, for the same child, the family allowances paid under the Staff Regulations and the CEOS where the spouse of the official or servant of the Communities carries on an activity as a selfemployed person within its territory.
Această observație a Curții înseamnă pur și simplu că nu se interzice unui stat membru refuzul alocațiilor familiale prevăzute în propriile legi, invocând posibilitatea persoanelor care au dreptul de a beneficia, pentru același copil, de alocații familiale plătite în temeiul Statutului funcționarilor și al RAA, în situațiile în care soțul funcționarului sau al agentului Comunităților exercită o activitate independentă 18 pe teritoriul acestui stat.
18Indeed, as the Court has observed, ‘the allowances of like nature which, according to the aforesaid provision, must be deducted from the family allowances payable under the Staff Regulations and thus relieve the Community institutions of the obligation to pay the last-mentioned allowances, are only those paid in connection with paid employment’.
Astfel cum a remarcat Curtea, întradevăr, „alocațiile de aceeași natură, care, în temeiul prevederii menționate anterior, trebuie să fie deduse din alocațiile familiale potrivit Statutului [funcționarilor] și, prin urmare, scutesc instituțiile de obligația de a plăti aceste alocații, nu sunt decât cele plătite în legătură cu o activitate salariată” 19.
19 The inapplicability of Article 67(2) of the Staff Regulations in those situations does not, however, in any way diminish the binding nature and direct
Cu toate acestea, inaplicabilitatea articolului 67 alineatul (2) din Statutul funcționarilor în situațiile menționate anterior nu înlătură în niciun fel
15 — Case 137/80 Commission v Belgium, cited above, paragraph 8, and Case 186/85 Commission v Belgium, cited above, paragraph 21.
15 — Hotărârea din 20 octombrie 1981, Comisia/Belgia, citată anterior, punctul 8, și Hotărârea din 7 mai 1987, Comisia/Belgia, citată anterior, punctul 21.
16 — Case 186/85 Commission v Belgium, cited above, paragraph 23.
16 — Hotărârea din 7 mai 1987, Comisia/Belgia, citată anterior, punctul 23.
17 — Ibid., paragraph 34.18 — Ibid., paragraph 33.19 — Ibid.
17 — Ibidem, punctul 34.18 — Ibidem, punctul 33.19 — Ibidem.
GYSEN applicability of the Staff Regulations and the CEOS in all the Member States, including Belgium.
GYSEN efectul obligatoriu și aplicabilitatea directă a statutului menționat și a RAA în toate statele membre, inclusiv în Regatul Belgiei.
On that premise, the question referred to the Court for a preliminary ruling could be answered by simply pointing out that the Staff Regulations and the CEOS approved by Community regulation have general application, are binding in their entirety and are directly applicable in all the Member States.
Astfel fiind, la întrebarea preliminară adresată Curții ar putea să se răspundă pur și simplu subliniind că Statutul funcționarilor și RAA, aprobate printrun regulament comunitar, au un domeniu de aplicare general, sunt obligatorii în toate elementele lor și se aplică direct în toate statele membre.
Instead, or in addition, the question would turn on whether Community law, as a higher ranking legal source, places limits on the interpretation and application of the domestic provision in question.
În schimb sau, în orice caz, de asemenea, întrebarea face referire la existența limitelor impuse de dreptul comunitar, în calitate de izvor de drept de rang superior, referitoare la interpretarea și la aplicarea prevederii interne amintite.
It would therefore be necessary to identify — having regard to the national court’s obligation to interpret the domestic provision as far as possible in conformity with Community law and even, in some circumstances, to disapply it where such a concordant interpretation is not possible — any requirements of Community law that must guide the referring court in defining the scope of that concept of domestic law and, where appropriate, in assessing whether the provision containing that concept is compatible with Community law in the event that the concept may not be construed as covering the Staff Regulations and the CEOS.
Este vorba, așadar, ținând cont de obligația instanței naționale de a interpreta prezenta normă cât de mult posibil în conformitate cu dreptul comunitar și chiar, în anumite condiții, de a o înlătura dacă o astfel de interpretare conformă nu este posibilă, de identificarea eventualelor cerințe stabilite prin dreptul comunitar care trebuie să orienteze instanța de trimitere în definirea domeniului de aplicare al noțiunii de drept intern menționate și, dacă este cazul, în aprecierea compatibilității normei care conține această noțiune cu dreptul comunitar în situația în care noțiunea menționată nu se poate interpreta într-un sens care include deopotrivă Statutul funcționarilor și RAA.
However, the Commission, which is the only party other than Ms Gysen to have submitted written observations in these proceedings for a preliminary ruling, suggests rewording the question in far wider terms than those I have indicated in paragraph 29 above.
Cu toate acestea, Comisia, singura care a prezentat, împreună cu doamna Gysen, observații scrise în prezenta procedură, sugerează reformularea întrebării preliminare în termeni mult mai largi decât cei pe care i-am arătat la punctul 29 de mai sus.
It proposes that the referring court should be regarded as wishing in essence to know ‘whether Community law must be interpreted as meaning that it precludes national legislation on the basis of which, where family allowances to which a selfemployed worker is entitled are paid entirely by the Community scheme established under the [Staff Regulations], the child receiving such allowances may no longer be taken into account for determining the ranking of the children of that worker, which affects the amount of family allowances [to be paid for that person’s other children]’.
Întradevăr, aceasta propune să se considere că, în esență, instanța națională încearcă să afle „dacă dreptul comunitar trebuie interpretat în sensul că se opune unei legislații naționale în temeiul căreia, în cazul în care alocațiile familiale la care are dreptul un lucrător care desfășoară o activitate independentă sunt plătite integral de regimul comunitar pus în aplicare în temeiul [Statutului funcționarilor], copilul care este beneficiar al acestor alocații nu mai poate fi luat în calcul pentru determinarea rangului copiilor acestui lucrător, rang care condiționează cuantumul alocațiilor familiale [care trebuie să fie plătite pentru ceilalți copii ai acestuia]”.
It has to be asked whether the reformulation of the question as suggested by the Commission, by entailing a substantive
Se ridică întrebarea dacă reformularea întrebării preliminare propusă de Comisie, care implică o extindere notabilă a obiectului
22 and where the question did not ring court mention any specific provision of Community law but referred to the EC Treaty or to Community law as a whole.
CONCLUZIILE AVOCATULUI GENERAL MENGOZZI — CAUZA C-449/06 drept comunitar nerelevante în situația care a stat la baza procedurii preliminare 22, cât și în întrebării formulate de instanța de trimitere, nu depășește cadrul cooperării dintre Curte și instanțele naționale, astfel cum a fost stabilit de regimul instituit prin articolul 234 CE.
23 widening of the subjectmatter of the question from the referring court, does not go beyond the bounds of cooperation between the Court of Justice and national courts as laid down by the scheme established by Article 234 EC.
cazuri în care aceasta nu evoca nicio normă specială de drept comunitar, dar făcea referire la Tratatul CE sau, în general, la dreptul comunitar 23.
The caselaw provides no shortage of examples in which the Court has broadened the subjectmatter of the question referred to it for a preliminary ruling by deciding on the validity of a provision of Community law when the question had been formulated by the national court in a way that called on the Court to carry out a merely interpretative exercise. 24
Jurisprudența Curții cuprinde cazuri în care aceasta a extins obiectul întrebării preliminare care îi era adresată, pronunțându-se asupra validității unui text de drept comunitar atunci când întrebarea preliminară era astfel formulată de o instanță națională încât solicita Curții un exercițiu pur și simplu de interpretare 24.
I recall in this regard that, according to settled case-law, it is for the Court, when faced with questions which are not framed in an appropriate manner or which go beyond its jurisdiction under Article 234 EC, to extract from all the information provided by the national court, in particular from the grounds of the order for reference, the points of Community law which require interpretation, having regard to the subjectmatter of the dispute. 20
Amintim că, în această privință, potrivit jurisprudenței Curții, în cazul în care întrebările au fost formulate necorespunzător sau depășesc cadrul puterilor care iau fost conferite prin articolul 234 CE, Curtea are libertatea de a extrage din ansamblul elementelor furnizate de instanța națională și mai ales din motivarea deciziei de trimitere elementele de drept comunitar care necesită o interpretare, având în vedere obiectul litigiului 20.
The Court therefore appears to allow itself considerable leeway to identify the points of Community law which require interpretation for the purposes of resolving the domestic case, in accordance with the need to provide a ‘satisfactory answer’ to the referring court and in a spirit of full cooperation with that court.
Curtea pare, așadar, să își atribuie o vastă marjă de manevră în cercetarea elementelor de drept comunitar care necesită o interpretare în vederea soluționării cauzei cu care este sesizată instanța națională în conformitate cu cerința de a da un „răspuns util” instanței de trimitere și într-un spirit de cooperare deplină cu această instanță.
In judicial cooperation under Article 234 EC — which requires the national court and the Court of
În cadrul cooperării judiciare instituite prin articolul 234 CE,
In order to provide a satisfactory answer to a national court which has referred a question to it, the Court of Justice may deem it necessary to consider provisions of Community law to which the national court has not referred in the text of its question.
Pentru a oferi un răspuns util instanței care ia adresat o întrebare preliminară, Curtea poate fi obligată să ia în considerare normele de drept comunitar la care instanța națională nu a făcut trimitere în cuprinsul întrebării sale 21.
21This has occurred both where the question referred to the Court for a preliminary ruling made reference to provisions of Community law that were not relevant to the situation which gave rise to the case before the refer-
Acest lucru sa întâmplat atât în cazuri în care întrebarea preliminară adresată Curții făcea referire la norme de
22 — By way of example, see Case C-315/88 Bagli Pennacchiotti [1990] ECR I-1323; Case C-315/93 Flip and Verdegem [1995] ECR I-913; Teckal; and Bourrasse and Perchicot.
22 — A se vedea în special Hotărârea din 27 martie 1990, Bagli Pennacchiotti (C-315/88, Rec., p. I-1323), Hotărârea din 6 aprilie 1995, Flip și Verdegem (C-315/93, Rec., p.
20 — See, ex multis, Case 35/85 Tissier [1986] ECR 1207, paragraph 9, and Case C-107/98 Teckal [1999] ECR I-8121, paragraph 34.
1207, punctul 9), și Hotărârea din 18 noiembrie 1999, Teckal (C-107/98, Rec., p. I-8121, punctul 34).
24 — By way of example, see Case 62/76 Strehl [1977] ECR 211; Case 145/79 Roquette Frères [1980] ECR 2917; and Case C-37/89 Weiser [1990] ECR I-2395.
I-317, punctul 7), și Hotărârea din 7 noiembrie 2002, Bourrasse și Perchicot (C-228/01 și C-289/01, Rec., p. I-10213, punctul 33).
GYSEN participating in the proceedings for a preliminary ruling, that is to say, in accordance with Article 23 of the Statute of the Court of Justice, the parties to the dispute in the main proceedings, the Member States, the Commission and, where appropriate, the European Parliament, the Council and the European Central Bank, and, where one of the fields of application of the Agreement on the European Economic Area is concerned, the States, other than the Member States, which are parties to that Agreement, and the Surveillance Authority referred to in that Agreement.
GYSEN care iau parte la procedura întrebărilor preliminare, și anume, în temeiul articolului 23 din Statutul Curții de Justiție, de părțile din acțiunea principală, de statele membre, de Comisie, precum și, dacă este cazul, de Parlamentul European, de Consiliu și de Banca Centrală Europeană, pe lângă, atunci când este vorba despre unul dintre domeniile de aplicare ale Acordului privind Spațiul Economic European, statele părți la acordul menționat, altele decât statele membre, și Autoritatea de Supraveghere a AELS prevăzută de acordul menționat.
Justice, both keeping within their respective jurisdiction, and with the aim of ensuring that Community law is applied in a unified manner, to make direct and complementary contributions to the working out of a decision — purely formal requirements which would only prolong the procedure are to be excluded.
în care instanța națională și Curtea, fiecare în limitele propriei competențe și în scopul de a asigura aplicarea uniformă a dreptului comunitar, sunt chemate să contribuie direct la elaborarea deciziei, trebuie exclusă orice rigoare formalistă pur dilatorie 25.
25The wide powers which the Court reserves to itself to reformulate the questions referred for a preliminary ruling, and even to broaden their subject-matter, therefore also rest on reasons of economy of procedure, in that they make it possible to avoid the otherwise probable repetition of the request for a preliminary ruling.
Posibilitatea vastă de a reformula întrebările preliminare, chiar în caz de extindere a obiectului acestora, pe care Curtea și-o rezervă, în măsura în care permite prevenirea unei repetări altfel probabile a cererii de pronunțare a unei hotărâri preliminare, se bazează, așadar, de asemenea pe motive de economie a procedurii.
Of course, although the reformulation of the question referred by the Tribunal du travail de Bruxelles along the lines suggested by the Commission does not appear to exceed the broad limits of the Court’s jurisdiction to give a preliminary ruling as defined by case-law, that does not mean that the Court is obliged to adopt it.
În speță, dacă reformularea întrebării adresate de tribunal du travail de Bruxelles în termenii sugerați de Comisie nu pare să depășească limitele întinse ale competenței Curții în materia trimiterilor preliminare, astfel cum a fost definită de jurisprudența acesteia, cu siguranță acest fapt nu înseamnă că Curtea este obligată să și-o asume.
The Court’s power to provide the referring court with an interpretation of Community law that goes beyond that requested by the national court must be exercised with care and in accordance with considerations of appropriateness.
Posibilitatea Curții de a oferi instanței de trimitere o interpretare a dreptului comunitar care să depășească ceea ce această instanță solicită trebuie să fie exercitată cu prudență și potrivit unor considerații de oportunitate.
Although the Court is required, under Articles 10 EC and 234 EC, to answer questions relating to the interpretation of Community law referred by national courts which meet the conditions for admissibility laid down in case-law, it cannot be held that it is bound to reply to questions that have been raised not by those courts but, in pleadings before the Court of Justice, by persons
În cazul în care Curtea este obligată, în temeiul articolelor 10 CE și 234 CE, să dea un răspuns la întrebările privind interpretarea dreptului comunitar formulate de instanțele de trimitere, care întrunesc condițiile de admisibilitate precizate în jurisprudența Curții, nu am putea reține în schimb că aceasta este obligată să răspundă la întrebări care nu au fost formulate de instanțele menționate, ci, în fața acesteia, de părțile
In the present case, I observe that the question raised by the Commission goes well beyond the concerns of the referring court.
În speță, observăm că întrebarea formulată de Comisie depășește cu mult preocupările instanței de trimitere.
Nowhere in the order for reference is it evident that the Tribunal du travail de Bruxelles entertains doubts as to the compatibility of the first subparagraph of Article 16(1) of the Royal Decree of 8 April 1976 — the interpretation of which it has yet to sketch
Din niciun paragraf din decizia de trimitere nu rezultă că tribunal du travail de Bruxelles ar avea îndoieli în ceea ce privește compatibilitatea cu dispozițiile sau cu principiile de drept comunitar a articolului 16 alineatul 1 primul paragraf din Decretul regal din 8 aprilie 1976, dispoziție a cărei interpretare nu a evidențiat-o încă.
OPINION OF MR MENGOZZI — CASE C-449/06 out — with provisions or principles of Community law. We are therefore in a very different situation from that in which a referring court wonders whether a given national rule, which it interprets, is compatible with a given provision of Community law and in which the Court replies, having regard to the substance of the issue raised by the referring court, that it finds that provision inapplicable to the case in point and provides an interpretation of a different provision of Community law applicable to the case in point and to which that rule is contrary.
CONCLUZIILE AVOCATULUI GENERAL MENGOZZI — CAUZA C-449/06 de cea în care o instanță de trimitere pune în discuție compatibilitatea unei reglementări naționale anume, pe care o interpretează, cu o anumită dispoziție de drept comunitar și în care Curtea răspunde, ținând cont de substanța problematicii evocate de instanța menționată, subliniind inaplicabilitatea la cazul în speță a acestei dispoziții și furnizând interpretarea unei alte dispoziții de drept comunitar, aplicabilă în cazul în speță și căreia această reglementare se dovedește ai fi contrară 26.
26 national legislation such as that described in the wording of the question proposed by the Commission.
comunitar a unei dispoziții care, eventual, s-ar opune unei reglementări naționale precum cea descrisă în formularea întrebării pe care o propune Comisia.
The Court should at most examine the scope of the only Community provision actually raised by the Commission in its written observations, namely Article 10 EC.
Curtea ar trebui, cel mult, să examineze domeniul de aplicare al singurei dispoziții comunitare evocate concret de Comisie în observațiile scrise, și anume articolul 10 CE.
I take that view by analogy with the recent trend in case-law, which, as far as the admissibility of questions referred for a preliminary ruling is concerned, insists particularly on requiring the national court to state the precise reasons which caused it to question itself as to the interpretation of Community law and to consider that it was necessary to refer questions to the Court for a preliminary ruling and to give at least some explanation of the reasons for the choice of the Community provisions which it requires to be interpreted and of the link it establishes between those provisions and the national legislation applicable to the dispute before it. 27
Reținem acest aspect prin analogie cu tendința recentă a jurisprudenței Curții, care, în materie de admisibilitate a întrebărilor preliminare, insistă în special să ceară indicarea de către instanța de trimitere a motivelor precise care au determinat-o să își pună întrebări cu privire la interpretarea dreptului comunitar și să considere necesară o hotărâre preliminară a Curții, precum și a unui minimum de explicații cu privire la motivele care au stat la baza alegerii prevederilor comunitare a căror interpretare o solicită și cu privire la legătura pe care instanța națională o stabilește între aceste prevederi și reglementarea internă aplicabilă litigiului cu care a fost sesizată 27.
Moreover, the reformulation of the question suggested by the Commission does not seem necessary to safeguard the usefulness of the reference for a preliminary ruling.
În rest, reformularea întrebării preliminare sugerată de Comisie nu pare necesară pentru protejarea efectului util al trimiterii preliminare.
As we have seen, even if the question asked by the referring court is inappropriately formulated, it can be rephrased in the terms I have indicated in paragraph 29 above in order nevertheless to ensure a useful reply from the Court.
Astfel cum am remarcat, cu toate că întrebarea adresată de instanța de trimitere este formulată inadecvat, este posibilă o reformulare a acesteia, în termenii pe care i-am indicat la punctul 29 de mai sus, pentru a asigura totuși un răspuns util din partea Curții.
Finally, I would point out that the Court has a duty to ensure that the possibility for the interested parties within the meaning of Article 23 of the Statute of the Court of Justice to submit written observations is safeguarded, bearing in mind that, before those
În sfârșit, amintim obligația Curții de a asigura părților interesate posibilitatea de a prezenta observații scrise în temeiul articolului 23 din Statutul Curții de Justiție, ținând cont de faptul că, înainte de depunerea unor