natgillin/translations-raw huggingface dataset:
) Council Regulation (EC) No 343/2003 of 18 February 2003 establishing the criteria and mechanisms for deter- mining the Member State responsible for examining an asylum application lodged in one of the Member States by a third-country national (OJ 2003 L 50, p. 1).
Regulamentul (CE) nr.©343/2003 al Consiliului din 18 februarie 2003 de stabilire a criteriilor și mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de azil prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei ţări terţe (JO L©50, p.©1, Ediţie specială, 19/vol.©6, p.©56).
Judicial cooperation in civil matters and private international law
Evoluie și activitate care acesta începe să curgă trebuie stabilit astfel încât statele membre să dispună de un termen de șase luni pe care ar trebui să îl folosească în întregime pentru a denitiva modalităile tehnice de realizare a transferului.
A number of important judgments were delivered in 2009 in the ¤eld of private international law. Worthy of mention, ¤rst of all, is Case C-133/08 ICF (judgment of 6 October 2009) in which the Court was required to interpret, for the ¤rst time, the Rome Convention on the law applicable to contractual obligations (40).
În continuare, în cauza Elgafaji (Hotărârea din 17 februarie 2009, C-465/07), Curtea a trebuit să se pronune asupra întinderii proteciei subsidiare acordate prin articolul 15 din Directiva 2004/83/CE39privind standardele minime referitoare la condiiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanii ărilor tere sau apatrizii pentru a putea benecia de statutul de refugiat.
Several questions relating to Article 4 of the Convention were referred to the Court, which began by noting that the Convention was concluded in order to continue, in the ¤eld of private international law, the work of uni¤cation of law set in motion by the adoption of the Brussels Convention on jurisdiction and the enforcement of judgments (41). According to the Rome Convention, the parties are free to choose the law applicable to the contract which they enter into.
Întrebarea adresată era dacă condiia privind „existena unor ameninări grave și individuale la adresa vieii sau a persoanei unui civil ca urmare a violenei generalizate în caz de con´ict armat intern sau internaional”, prevăzută la litera (c) a articolului menionat, trebuie, astfel cum impune Curtea Europeană a Drepturilor Omului, să e îneleasă ca pretinzând ca solicitantul de protecie subsidiară să facă dovada faptului că ameninările îl vizează în mod specic ca urmare a unor elemente proprii situaiei sale.
If no choice is made, the contract is to be governed by the law of the country with which it is most closely connected.
Curtea a răspuns în sens negativ la această întrebare.
The Convention also provides for a presumption in favour of the place of residence of the party who e¥ects the performance characteristic of that contract and for special connecting criteria, in particular as regards contracts for the carriage of goods.
Curtea a armat mai întâi autonomia articolului 15, subliniind că acesta are un coninut diferit de cel al articolului 3 din Convenia Europeană a Drepturilor Omului (CEDO) și trebuie, prin urmare, să e interpretat în mod autonom.
In that regard, the Court held that the connecting criterion provided for in Article 4(4) of the Convention applies to a charter-party, other than a ‘single voyage charter-party’, only when the main purpose of the contract is not merely to make available a means of transport, but the actual carriage of goods. In addition, the Court held that Article 4(5) of the Convention must be construed as meaning that, where it is clear from the circumstances as a whole that the contract is more closely connected with a country other than that determined on the basis of one of the criteria set out in Article 4(2) to (4) of the Convention, it is for the court to disregard those criteria and apply the law of the country with which the contract is most closely connected.
În continuare, Curtea a apreciat că vătămarea denită la litera (c) ca ind constituită din „[ameninări] grave și individuale la adresa vieii sau a persoanei”solicitantului acoperă un risc mai general de a suferi o vătămare decât celelalte două tipuri de vătămări denite la același articol, precum„pedeapsa cu moartea”, care acoperă situaii în care solicitantul este expus în mod specic riscului de a suferi o vătămare de un anume tip.
Finally, the Court held that a part of a contract may exceptionally be governed by a law other than that which applies to the rest of the contract where the object of that part is independent.
În plus, ameninările la care se face referire sunt inerente unei situaii generalizate de „con´ict armat intern sau internaional”.
The interpretation of Regulation (EC) No 44/2001 on jurisdiction and the recognition and enforcement of judgments in civil and commercial matters (Brussels I Regulation) (42) and of the Convention of 27 September 1968 on Jurisdiction and the Enforcement of Judgments in Civil and Commercial Matters (Brussels Convention) has also given rise to several judgments which are worthy of mention.
În sfârșit, violena în cauză, a´ată la originea acestor ameninări, este calicată drept„generalizată”, termen care implică faptul că se poate extinde asupra indivizilor indiferent de situaia personală a acestora.
Case C-420/07 Apostolides (judgment of 28 April 2009) originated in the partition of Cyprus following the intervention of Turkish troops in 1974. The Republic of Cyprus, which joined the European Union in 2004, has control of only the southern part of the island, whereas the northern part became the Turkish Republic of Northern Cyprus, which is recognised only by Turkey.
În această privină, Curtea a precizat că, cu cât solicitantul este mai în măsură să demonstreze că este afectat în mod specic, în considerarea unor elemente proprii situaiei sale personale, cu atât mai redus va  gradul de violenă generalizată necesar pentru a putea benecia de protecia subsidiară.
In those circumstances, a protocol annexed to the Act of Accession of the Republic of Cyprus suspends the application of Community law in the areas over which the government of that Member State does not exercise e¥ective control.
Curtea a concluzionat subliniind că interpretarea dată articolului 15 litera (c) este pe deplin compatibilă cu Convenia Europeană a Drepturilor Omului și în particular cu jurisprudena referitoare la articolul 3.
A Cypriot national applied for the recognition and enforcement of two judgments delivered by a court established in the southern part of the island, ordering two British citizens to vacate a property situated in the northern part. The referring court, a court in the United Kingdom, referred several questions to the Court of Justice concerning the interpretation and application of Regulation No 44/2001.
În sfârșit, întrebarea adresată în cauzele reunite Zurita García și Choque Cabrera (Hotărârea din 22 octombrie 2009, C-261/08 și C-348/08) privea aspectul dacă Convenia de punere în aplicare a Acordului Schengen (denumită în continuare „CAAS”) și Codul frontierelor Schengen obligă autorităile competente ale statelor membre să adopte o decizie de expulzare împotriva oricărui resortisant al unei ări tere în legătură cu care sa stabilit se a´ă în situaie de ședere ilegală pe teritoriul unui stat membru.
The Court held, ¤rst of all, that the derogation laid down in the protocol does not preclude the application of Regulation No 44/2001 to a judgment which is given by a Cypriot court sitting in the government-controlled area, but concerns land situated in the northern area.
Faptele a´ate la originea acestei cauze îi priveau pe doamna Garcia și pe domnul Cabrera, cărora le-au fost opuse două decizii de expulzare deoarece se găseau într-o situaie de ședere ilegală pe teritoriul spaniol.
The Court then noted that the fact that the property is situated in an area over which the government does not exercise e¥ective control and, therefore,
Or, potrivit legislaiei spaniole și interpretării care se dă acesteia, sanciunea impusă în acest caz trebuie să se limiteze la o amendă, în lipsa unui
) Convention of 27 September 1968 on jurisdiction and the enforcement of judgments in civil and commercial matters (OJ 1972 L 299, p. 32).
Directiva 2004/83/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind standardele minime referitoare la condiţiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanţii ţărilor terţe sau apatrizii pentru a putea benecia de statutul de refugiat sau persoanele care, din alte motive, au nevoie de protecţie internaţională și referitoare la conţinutul protecţiei acordate (JO L©304, p.©12, recticare în JO 2005, L©204, p.©24, Ediţie specială, 19/vol.©7, p.©52).
Court of Justice that the judgments at issue cannot, as a practical matter, be enforced where the land is situated does not constitute a ground for refusal of recognition and enforcement of judgments in another Member State.
Curtea de Justiie element suplimentar care să justice înlocuirea amenzii cu măsura expulzării. Doamna Garcia și domnul Cabrera au sesizat, așadar, instana naională, care, la rândul său, a sesizat Curtea.
Article 22(1) of Regulation No 44/2001 concerns the international jurisdiction of the courts of the Member States and not their domestic jurisdiction.
În cadrul răspunsului său, Curtea a constatat mai întâi existena unei discordane între versiunea spaniolă și celelalte versiuni lingvistice ale textului în cauză.
The Court also noted, in relation to the exception of public policy of the Member State in which recognition is sought, that a court cannot, without undermining the aim of Regulation No 44/2001, refuse recognition of a judgment emanating from a court in another Member State solely on the ground that it considers that national or Community law was misapplied in that judgment.
Întrucât versiunea spaniolă este totuși singura în care expulzarea apare ca o obligaie, iar nu ca o posibilitate pentru autorităi, Curtea a concluzionat că voina reală a legiuitorului nu a fost aceea de a impune statelor membre obligaia de expulzare.
In such a situation, the exception applies only where the error of law means that the recognition or enforcement of the judgment constitutes a manifest breach of an essential rule of law in the national legal order of the Member State concerned.
În plus, Curtea a constatat că prin CAAS se privilegiază plecarea voluntară a resortisantului a´at în situaie de ședere ilegală.
Finally, the Court held that the recognition or enforcement of a default judgment cannot be refused where the defendant was able to commence proceedings to challenge the default judgment and those proceedings enabled him to argue that he had not been served with the document which instituted the proceedings or with the equivalent document in sucient time and in such a way as to enable him to arrange for his defence.
În plus, deși CAAS prevede că, în anumite împrejurări, resortisantul unei ări tere trebuie expulzat din statul membru pe teritoriul căruia a fost reinut, această consecină este totuși supusă condiiilor prevăzute de dreptul naional al statului membru respectiv.
In Case C-185/07 Allianz (formerly Riunione Adriatica di Sicurta) (judgment of 10 February 2009), the Court held that it is incompatible with Regulation No 44/2001 for a court of a Member State to make an order to restrain a person from commencing or continuing proceedings before the courts of another Member State (anti-suit injunction) (43) on the ground that such proceedings would be contrary to an arbitration agreement.
Prin urmare, Curtea a apreciat că trebuie ca dreptul naional din ecare stat membru să adopte, în special în ceea ce privește condiiile în care va  efectuată expulzarea, modalităile de aplicare a regulilor de bază prevăzute de CAAS privind resortisanii din ările tere care nu îndeplinesc sau încetează să mai îndeplinească condiiile de ședere de scurtă durată pe teritoriul acestuia.
The Court noted that proceedings which lead to the making of an anti-suit injunction cannot come within the scope of Regulation No 44/2001 but may have consequences which undermine its e¥ectiveness.
Curtea a concluzionat că nici CAAS, nici Codul frontierelor Schengen nu obligă statele membre să adopte o decizie de expulzare împotriva unui resortisant al unei ări tere care se a´ă în situaie de ședere ilegală pe teritoriul unui stat membru.
This is so, inter alia, where such proceedings prevent a court of another Member State from exercising the jurisdiction conferred on it by Regulation No 44/2001.
Cooperare judiciară în materie civilă și drept internaional privat
The Court thus held that, if, because of the subject matter of the dispute, that is, the nature of the rights to be protected in proceedings, those proceedings come within the scope of Regulation No 44/2001, a preliminary issue concerning the applicability of an arbitration agreement also comes within its scope of application.
Anul 2009 a fost marcat de numeroase hotărâri importante în materia dreptului internaional privat.
It follows that the objection of lack of jurisdiction on the basis of the existence of an arbitration agreement comes within the scope of Regulation No 44/2001 and that it is therefore exclusively for that court to rule on the objection and on its own jurisdiction, pursuant to the regulation.
Vom reine mai întâi Hotărârea din 6 octombrie 2009, ICF (C-133/08), prin care Curtea a interpretat pentru prima dată Convenia de la Roma privind legea aplicabilă obligaiilor contractuale40.
The use of an anti-suit injunction to prevent a court of a Member State, which normally has jurisdiction to resolve a dispute under Regulation No 44/2001, from ruling on the very applicability of the regulation to the dispute brought before it necessarily amounts to stripping that court of the power to rule on its own jurisdiction.
Sesizată cu mai multe întrebări referitoare la articolul 4 din convenie, Curtea a început prin a aminti că aceasta a fost încheiată pentru a continua, în domeniul dreptului internaional privat, activitatea de unicare juridică iniiată prin adoptarea Conveniei de la Bruxelles privind competena judiciară și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială41.
An anti-suit injunction is therefore contrary to the general principle that every court seised itself determines, under the rules which it must apply, whether it has jurisdiction to resolve the dispute before it.
Potrivit Conveniei de la Roma, pările sunt libere să aleagă legea aplicabilă contractului pe care îl încheie.
In addition, it runs counter to the trust which the Member States accord to one another’s legal systems and judicial institutions.
În lipsa unei asemenea alegeri, contractul este supus legii ării cu care acesta prezintă cele mai strânse legături.
It is therefore not compatible with Regulation No 44/2001.
Convenia prevede, în plus, o prezumie în favoarea locului de reședină al pării care oferă prestaia caracteristică și criterii de legătură speciale, printre altele, pentru contractul de transport de mărfuri.
The scope of Regulation No 44/2001 was also at the centre of Case C-111/08 SCT Industri (judgment of 2 July 2009). The Court held that that regulation was not applicable to an action to recover ownership brought in the context of insolvency proceedings.
În această privină, Curtea a statuat că criteriul de legătură prevăzut la articolul 4 alineatul (4) din convenia menionată nu se aplică unui alt contract pentru curse charter în afara „contractului pentru o singură călătorie”decât în ipoteza în care obiectul principal al contractului nu este simpla punere la dispoziie a unui mijloc de transport, ci transportul propriu-zis al mărfurilor.
More speci¤cally, taking into account the close link which it has with bankruptcy proceedings, an action seeking the annulment of a transfer of shares e¥ected by a liquidator in the context of insolvency proceedings falls under the exception to the application of Regulation No 44/2001 concerning bankruptcy.
Pe de altă parte, Curtea a statuat că articolul 4 alineatul (5) din această convenie trebuie interpretat în sensul că, atunci când din ansamblul circumstanelor reiese în mod evident că respectivul contract prezintă legături mai strânse cu o altă ară decât cea determinată în temeiul unuia dintre criteriile prevăzute la articolul 4 alineatele (2)-(4) din aceeași convenie, revine instanei sarcina să înlăture aceste criterii și să aplice legea ării cu care contractul menionat prezintă cele mai strânse legături.
After having considered, in Case C-386/05 Color Drack [2007] ECR I-3699, contracts for the sale of goods providing for several places of delivery, in Case C-204/08 Rehder (judgment of 9 July 2009)
În sfârșit, Curtea a statuat că o parte a contractului poate  supusă, în mod excepional, unei legi diferite de cea care se aplică restului contractului în ipoteza în care obiectul acestei pări este autonom.
) See also Case C-159/02 Turner [2004] ECR I-3565.
Convenţia din 27 septembrie 1968 privind competenţa judiciară și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO 1972, L©299, p.©32).
Proceedings the Court was faced with contracts for the provision of services providing for several places at which services are provided, and more speci¤cally, air transport contracts. It held, in this case, that the application of the rule of special jurisdiction in matters relating to a contract, laid down in Article 5(1) of Regulation No 44/2001, reªects an objective of proximity and the reason for that rule is the existence of a close link between the contract and the court called upon to hear and determine the case.
Interpretarea Regulamentului (CE) nr.©44/2001 privind competena judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (Regulamentul Bruxelles I)42 și a Conveniei din 27 septembrie 1968 privind competena judiciară și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (Convenia de la Bruxelles), a prilejuit de asemenea pronunarea mai multor hotărâri care merită să e semnalate.
In the light of the objectives of proximity and foreseeability, it is therefore necessary, where there are several places at which services are provided in di¥erent Member States, to identify the place with the closest linking factor between the contract in question and the court having jurisdiction, in particular the place where, under the contract, the main provision of services is to be carried out.
Astfel, cauza Apostolides (Hotărârea din 28 aprilie 2009, C-420/07) își are originea în împărirea Ciprului ca urmare a interveniei trupelor turcești în 1974.
In the case of air transport of passengers from one Member State to another, carried out on the basis of a contract with only one airline, the court having jurisdiction to deal with a claim for compensation founded on that transport contract and on Regulation (EC) No 261/2004 establishing common rules on compensation to passengers (44) is that, at the applicant’s choice, which has territorial jurisdiction over the place of departure or place of arrival of the aircraft.
Republica Cipru, care a aderat la Uniunea Europeană în 2004, nu controlează în fapt decât partea de sud a insulei, în timp ce în partea de nord sa constituit Republica Turcă a Ciprului de Nord, care nu este recunoscută decât de Turcia.
In Case C-394/07 Gambazzi (judgment of 2 April 2009), the Court ruled on the notion of‘judgment’ for the purposes of the provisions on recognition and execution in the Brussels Convention and on the scope of the ground for refusal of recognition and enforcement based on an infringement of the public policy of the State in which enforcement is sought.
În aceste condiii, un protocol anexat la Actul de aderare al Republicii Cipru suspendă aplicarea dreptului comunitar în zonele în care guvernul Republicii Cipru nu exercită un control efectiv.
First, it held that judgments and orders given in default of appearance are ‘judgments’ where they are given in civil proceedings which, as a rule, adhere to the adversarial principle.
Sesizată de un resortisant cipriot cu un litigiu care viza recunoașterea și executarea a două hotărâri pronunate de un tribunal cu sediul în partea de sud a insulei, prin care doi resortisani britanici erau evacuai dintr-o proprietate situată în partea de nord, instana de trimitere – o instană din Regatul Unit – a adresat Curii mai multe întrebări privind interpretarea și aplicarea Regulamentului nr.©44/2001.
Article 25 of the Brussels Convention refers, without distinction, to all judgments given by a court or tribunal of a Contracting State.
Curtea a statuat mai întâi că derogarea prevăzută de protocol nu se opune aplicării Regulamentului nr.©44/2001 în privina unei hotărâri pronunate de o instană cipriotă cu sediul în zona controlată de guvern, însă care privește un imobil situat în zona de nord.
For such decisions to fall within the scope of the Convention, it is sucient that, before their recognition and enforcement are sought, they have been, or have been capable of being, the subject in the State of origin of an inquiry in adversarial proceedings.
În continuare, Curtea a constatat că faptul că imobilul este situat într-o zonă în care guvernul nu exercită un control efectiv, și, prin urmare, că deciziile în cauză nu pot  executate, în practică, în locul în care se a´ă imobilul, nu se opune recunoașterii și executării deciziilor într-un alt stat membru.
The Court stated that the fact that the court has entered judgment as if the defendant, who entered appearance, was in default, is not sucient to call into question categorisation as a‘judgment’.
Astfel, articolul 22 punctul 1 din Regulamentul nr.©44/2001 privește competena judiciară internaională a statelor membre, iar nu competena judiciară internă a acestora.
Second, the Court held that the court of the State in which enforcement is sought may take into account, with regard to the exception of public policy, the fact that the court of the State of origin ruled on the applicant’s claims without hearing the defendant, who entered appearance but who was excluded from the proceedings by order on the ground that he had not complied with the obligations imposed by other orders made earlier in the same proceedings.
Curtea a amintit de asemenea, în ceea ce privește excepia referitoare la ordinea publică a statului membru solicitat, că o instană nu poate, cu riscul de a pune sub semnul întrebării nalitatea Regulamentului nr.©44/2001, să refuze recunoașterea unei hotărâri pronunate de o instană a unui alt stat membru numai pentru motivul că apreciază că dreptul naional sau dreptul comunitar a fost aplicat greșit.
The exception of public policy may be used if it appears to it that the exclusion measure constituted a manifest and disproportionate infringement of the defendant’s right to be heard.
Într-o asemenea situaie, excepia nu poate  aplicată decât în măsura în care eroarea de drept respectivă ar implica faptul că recunoașterea sau executarea hotărârii constituie o încălcare vădită a unei norme de drept eseniale în ordinea juridică internă a statului membru respectiv.
Review by the national court must relate not only to the circumstances in which the decisions were taken, but also to the circumstances in which the injunctive orders were adopted, and in particular to verifying the legal remedies made available to the defendant and the possibility for him to be heard.
În sfârșit, Curtea a statuat că recunoașterea sau executarea unei hotărâri pronunate în lipsă nu poate  refuzată în cazul în care pârâtul a avut posibilitatea să introducă o aciune împotriva hotărârii pronunate în lipsă, iar această aciune ia permis să susină că actul de sesizare a instanei sau un alt act echivalent nu ia fost comunicat sau noticat în timp util și într-o manieră care să îi permită să își pregătească apărarea.