natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Further, when implementing the measures transposing those directives, the authorities and courts of the Member States must not only interpret their national law in a manner consistent with those directives but also make sure that they do not rely on an interpretation of them which would be in conflict with those fundamental rights or with the other general principles of Community law, such as the principle of proportionality.
Pe lângă aceasta, la punerea în aplicare a măsurilor de transpunere a acestor directive, incumbă autorităților și instanțelor din statele membre nu numai să interpreteze dreptul lor național într-un mod conform directivelor menționate, ci și să nu se întemeieze pe o interpretare a acestora care ar intra în conflict cu drepturile fundamentale respective sau cu alte principii generale ale dreptului comunitar, precum principiul proporționalității.
Case C-380/05
Cauza C-380/05
(Reference for a preliminary ruling from the Consiglio di Stato)
(cerere de pronunţare a unei hotărâri preliminare formulată de Consiglio di Stato)
(Freedom to provide services — Electronic communications — Television broadcasting activities — New common regulatory framework — Allocation of radio frequencies)
„Libera prestare a serviciilor — Comunicaţii electronice — Activităţi de difuzare a programelor de televiziune — Noul cadru de reglementare comun — Atribuirea frecvenţelor radio de emisie”
Opinion of Advocate General Poiares Maduro delivered on 12 September 2007 I - 352Judgment of the Court (Fourth Chamber), 31 January 2008 . . . . . . .I - 368
Concluziile avocatului general M. Poiares Maduro prezentate la 12 septembrie 2007 . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Preliminary rulings — Admissibility — Questions referred without sufficient information on the factual and legislative context
Întrebări preliminare — Admisibilitate — Întrebări adresate fără suficiente precizări cu privire la situaţia de fapt și la cadrul normativ
SUMMARY — CASE C-380/05
SUMAR — CAUZA C-380/05
Preliminary rulings — Admissibility — Need to provide the Court with sufficient information on the factual and legislative context
Întrebări preliminare — Admisibilitate — Necesitatea de a furniza Curţii suficiente precizări cu privire la situaţia de fapt și la cadrul normativ
Preliminary rulings — Jurisdiction of the Court (Art. 234 EC)
Întrebări preliminare — Competenţa Curţii (art. 234 CE)
Freedom to provide services — Electronic communications networks and services — Regulatory framework, authorisation and competition — Directives 2002/21, 2002/20 and 2002/77
Libera prestare a serviciilor — Reţele și servicii de comunicaţii electronice — Cadru de reglementare, autorizare și concurenţă — Directivele 2002/21, 2002/20 și 2002/77
to be interpreted or any explanation of the link it establishes between those provisions and the dispute in the main proceedings or the subject-matter of that dispute.
pe care o stabilește între aceste prevederi și acţiunea principală sau obiectul acţiunii respective.
(see paras 54-56)
(a se vedea punctele 54-56)
In the context of the cooperation between the Court and national courts established by Article 234 EC, the decision making the reference must set out the precise reasons why the national court was unsure as to the interpretation of Community law and why it considered it necessary to refer questions to the Court for a preliminary ruling.
În cadrul cooperării dintre Curte și instanţele naţionale instituite prin articolul 234 CE, decizia de trimitere trebuie să indice motivele exacte care au determinat instanţa naţională să reflecteze asupra interpretării dreptului comunitar și să considere necesar să adreseze Curţii întrebări preliminare.
Against that background, it is essential that the national court provide at the very least some explanation of the reasons for the choice of the Community provisions which it requires to be interpreted and of the link it establishes between those provisions and the national legislation applicable to the dispute in the main proceedings.
În acest context, este indispensabil ca instanţa naţională să ofere un minimum de explicaţii cu privire la motivele care au stat la baza alegerii prevederilor comunitare a căror interpretare o solicită și cu privire la legătura pe care o stabilește între aceste prevederi și legislaţia naţională aplicabilă în acţiunea principală.
In that respect, a question referred by a national court is inadmissible where it does not give any indication as to the Community provisions which it requires
În această privinţă, este inadmisibilă întrebarea adresată de o instanţă de trimitere care nu furnizează nicio indicaţie referitoare la prevederile de drept comunitar a căror interpretare o solicită și nicio explicaţie cu privire la legătura
The need to provide an interpretation of Community law which will be of use to the national court makes it necessary that the referring court should define the factual and legislative context of the questions it is asking or, at the very least, explain the factual circumstances on which those questions are based.
Necesitatea de a ajunge la o interpretare a dreptului comunitar care să îi fie utilă instanţei naţionale presupune ca aceasta din urmă să definească situaţia de fapt și contextul normativ în care se încadrează întrebările adresate sau, cel puţin, să explice ipotezele de fapt pe care se întemeiază aceste întrebări.
In that regard, questions concerning, by implication, Article 86(1) EC, read in conjunction with Article 82 EC, are inadmissible if the decision making the reference does not contain any indication regarding, inter alia, the definition of the relevant market, the calculation of the market shares held by the various undertakings operating on that market, and the supposed abuse of a dominant position.
În această privinţă, sunt inadmisibile întrebările care se referă implicit la articolul 86 alineatul (1) CE coroborat cu articolul 82 CE, din moment ce decizia de trimitere nu cuprinde nicio indicaţie privind, în special, definiţia pieţei relevante, calculul cotelor de piaţă deţinute de diferitele întreprinderi care activează pe piaţa respectivă și presupusul abuz de poziţie dominantă.
(see paras 57-59, 61-63)
(a se vedea punctele 57-59 și 61-63)
As regards a question referred for a preliminary ruling, where all aspects of the main proceedings before the national court are confined within only one Member State, a reply might nonetheless be useful to that national court if its national law were to require that a national of that Member State must be
În cazul în care, în cadrul unei întrebări preliminare, toate elementele litigiului cu care este sesizată instanţa de trimitere se limitează la interiorul unui singur stat membru, un răspuns poate fi util pentru instanţa menţionată în ipoteza în care dreptul naţional ar impune ca unui resortisant al statului membru respectiv să i se acorde aceleași drepturi precum acelea conferite de dreptul comunitar unui resortisant al unui alt stat membru aflat în aceeași situaţie.
(see para.
(a se vedea punctele 64 și 69)
116, operative part)
(a se vedea punctul 116 și dispozitiv)
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-380/05
CONCLUZIILE AVOCATULUI GENERAL MADURO — CAUZA C-380/05
OPINION OF ADVOCATE GENERALPOIARES MADURO delivered on 12 September 2007 1
CONCLUZIILE AVOCATULUI GENERALM. POIARES MADURO prezentate la 12 septembrie 2007 1
I — Facts, national legal framework and reference for a preliminary ruling
I — Situaţia de fapt, cadrul juridic naţional şi cererea de pronunţare a unei hotărâri preliminare
The relevant national legal framework is a complex amalgam of laws and decree-laws, but three legislative measures have, consecutively, formed the cornerstone of the rules in respect of national broadcast television: Law No 223/1990 (‘the Mammì Law’), 2 Law No 249/1997 (‘the Maccanico Law’) 3and Law No 112/2004 (‘the Gasparri Law’). 4
Cadrul juridic naţional relevant se compune dintr-un ansamblu complex de legi şi decrete-lege, însă trei măsuri legislative au constituit în mod succesiv piatra unghiulară a normelor care reglementează difuzarea naţională a programelor de televiziune: Legea nr.
I shall address the problems raised by the referring court mainly in the light of the rules on freedom to provide services.
112/2004 (denumită în continuare „Legea Gasparri”) 4.
The Maccanico Law was adopted in July 1997, after the Corte Costituzionale (Constitutional Court) (Italy) had held, by a
Legea Maccanico a fost adoptată în iulie 1997, după ce Corte Constituzionale (Curtea
Due to technical limitations, the number of terrestrial channels could not exceed 11.
Din cauza limitărilor tehnice, numărul canalelor hertziene nu putea fi mai mare de 11.
Three channels were reserved for public television, while a maximum of eight channels were available for private operators.
Trei canale erau rezervate televiziunii publice, iar maximum opt canale erau disponibile pentru operatorii privaţi.
ruling of December 1994, 5 that the antitrust provisions in the Mammì Law were inadequate to prevent dominant positions which could threaten pluralism of the media.
ţiile antitrust din Legea Mammi erau inadecvate pentru prevenirea poziţiilor dominante care ar fi putut ameninţa pluralismul media.
The Maccanico Law created the Autorità per le garanzie nelle comunicazioni (Communications Regulatory Authority, ‘AGCom’) and introduced new restrictions on concentration in the market for national broadcast television, with a view to ensuring competition and respect for the principle of pluralism.
Legea Maccanico a instituit Autorità per le garanzie nelle comunicazioni (Autoritatea pentru garanţii în domeniul comunicaţiilor, denumită în continuare „AGC”) şi a introdus noi restricţii în ceea ce priveşte concentrările pe piaţa naţională a difuzării programelor de televiziune, în vederea asigurării concurenţei şi a respectării principiului pluralismului.
Under the Maccanico Law, no one was to be allowed to operate more than 20% of national broadcast channels as from 30 April 1998.
Conform Legii Maccanico, începând cu 30 aprilie 1998, niciunui operator nu îi era permis să emită mai mult de 20 % din programele televizate naţionale.
Having participated successfully in the tender procedure, Centro Europa 7 Srl (‘Europa 7’) obtained national television broadcasting rights.
Întrucât a participat cu succes la procedura de concurenţială, Centro Europa 7 Srl (denumită în continuare „Europa 7”) a obţinut drepturi de difuzare a programelor de televiziune la nivel naţional.
The rights were granted by Ministerial Decree of 28 July 1999, issued on 28 October of the same year.
Drepturile au fost acordate prin Decretul ministerial din 28 iulie 1999, publicat la data de 28 octombrie a aceluiaşi an.
Regarding the specific frequencies, the Decree referred to the national allocation plan which had yet to be implemented.
În ceea ce priveşte frecvenţele specifice, decretul face trimitere la planul naţional de atribuire care urma să fie pus în aplicare.
According to the Decree, the AGCom and the Ministry of Communications were to implement the national allocation plan within 24 months from the notification of the Decree.
În temeiul decretului, AGC şi Ministerul Telecomunicaţiilor trebuiau să pună în aplicare planul naţional de atribuire în termen de 24 luni de la data notificării decretului.
In the event of ‘objective impediments’ that period could be extended for another 12 months.
În caz de „impedimente obiective” această perioadă putea fi extinsă cu încă 12 luni.
The Maccanico Law also provided transitional rules for incumbent operators with existing channels exceeding the 20% threshold.
De asemenea, Legea Maccanico prevedea un regim tranzitoriu pentru operatorii tradiţionali ale căror canale existente depăşeau pragul de 20 %.
According to the transitional rules, those operators would be allowed to continue their broadcasting activities after 30 April 1998 on a temporary basis, on condition that they broadcast on terrestrial frequencies and, at the same time, on cable or satellite television.
În temeiul normelor tranzitorii, aceşti operatori puteau să continue să emită cu titlu provizoriu şi după 30 aprilie 1998, cu condiţia ca emisiile lor să fie difuzate în acelaşi timp atât pe unde hertziene, cât şi prin cablu sau satelit.
The Law provided that channels which breached the threshold were eventually to cease terrestrial broadcasting, following the adoption of a national plan for the allocation of frequencies.
Legea prevedea că acele canale de televiziune care depăşeau pragul trebuiau să înceteze emisia prin unde hertziene după adoptarea unui plan naţional de atribuire a frecvenţelor.
The national allocation plan failed to materialise.
Planul naţional de atribuire nu sa concretizat.
As a result, Europa 7 did not receive any frequencies and, despite having obtained broadcasting rights, was not able actually to start broadcasting. In the meantime, a series of successive laws and judicial
Prin urmare, Europa 7 nu a primit nicio frecvenţă şi, în pofida faptului că obţinuse drepturi de difuzare a programelor de televiziune, nu a fost practic în măsură să înceapă
5 — Sentenza 57 December 1994, No 420/1994.
5 — Hotărârea nr. 420/1994 din 57 decembrie 1994.
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-380/05 decisions allowed incumbent operators, including those who had been unsuccessful in the tender procedure, to continue their broadcasting operations.
Între timp, o serie de legi succesive şi de hotărâri judecătoreşti a permis operatorilor tradiţionali, inclusiv celor care nu au câştigat în procedura concurenţială, să emită în continuare.
The Gasparri Law effectively allowed incumbent operators to use frequencies for channels exceeding the antitrust threshold, thus blocking the release of those frequencies for new operators such as Europa 7, pending the implementation of a national plan for the allocation of frequencies for digital television.
Legea Gasparri a permis efectiv operatorilor tradiţionali utilizarea frecvenţelor pentru canalele ce depăşeau pragul antitrust, blocând în acest mod atribuirea acestor frecvenţe noilor operatori, cum ar fi Europa 7, pe perioada punerii în aplicare a unui plan naţional de atribuire a frecvenţelor pentru televiziunea digitală.
In addition, under the Gasparri Law, only active operators were eligible to apply for the right to use frequencies for digital television.
În plus, conform Legii Gasparri, numai operatorii activi puteau participa la procedură în vederea obţinerii dreptului de a utiliza frecvenţe pentru televiziunea digitală.
Lastly, the Gasparri Law redefined the 20% threshold which had been introduced by the Maccanico Law.
În fine, Legea Gasparri a redefinit pragul de 20 % care fusese introdus de Legea Maccanico.
For instance, Law No 66/2001, 6which regulated the transition from analogue to digital television, allowed these operators to continue broadcasting by terrestrial frequencies until the implementation of a national plan for the allocation of frequencies for digital broadcast television.
De exemplu, Legea nr. 66/2001 6, care reglementa tranziţia de la televiziunea în mod analogic la cea în mod digital, permitea acestor operatori să continue emiterea pe frecvenţe hertziene până la punerea în aplicare a unui plan naţional de atribuire a frecvenţelor de difuzare a programelor de televiziune pe cale digitală.
That plan was supposed to come into effect on 31 December 2002 at the latest.
Acel plan trebuia să se aplice cel mai târziu la 31 decembrie 2002.
The deadline expired, but no plan was ever drawn up.
Termenul sa scurs fără ca vreun plan să fi fost stabilit.
Thus, at the material time, certain operators in national broadcast television had not obtained broadcasting rights, but were none the less allowed to continue their broadcasting activities, even though they exceeded the antitrust threshold.
Astfel, la data stabilită anumiţi operatori de televiziune naţională nu obţinuseră drepturile de difuzare, dar li se permitea totuşi să îşi continue activităţile de difuzare a programelor de televiziune chiar dacă depăşiseră pragul antitrust.
Europa 7, despite having obtained broadcasting rights, could not start operating since it had not received the necessary frequencies.
Europa 7, în pofida faptului că obţinuse drepturile de difuzare, nu putea începe să emită deoarece nu primise frecvenţele necesare.
In addition, Europa 7, not being an active operator, could not obtain broadcasting rights for digital television.
În plus, întrucât Europa 7 nu era un operator activ, nu putea obţine drepturi de difuzare pentru televiziunea digitală.
In a ruling of 20 November 2002, the Corte Costituzionale held that the transfer of channels that exceeded the 20% antitrust threshold from terrestrial television to cable or satellite television should take place no later than 31 December 2003, regardless of the state of developments with respect to digital television.
Într-o hotărâre din noiembrie 2002, Corte Costituzionale a reţinut că transferul de canale care depăşeşte pragul antitrust de 20 % de la unde hertziene la televiziunea prin cablu sau satelit ar trebui să aibă loc nu mai târziu de 31 decembrie 2003, oricare ar fi stadiul dezvoltării televiziunii digitale 7.
After the period of 24 months following the notification of its broadcasting licence had expired, Europa 7 brought proceedings before the Tribunale Amministrativo Regionale Lazio (Latium Regional Administrative Court).
După expirarea perioadei de 24 de luni de la notificarea expirării licenţei sale de difuzare a programelor de televiziune, Europa 7 a sesizat Tribunale Amministrativo Regionale Lazio (Tribunalul Administrativ Regional din Lazio).
It asked that the competent administrative authorities be ordered to allocate the necessary frequencies and to pay compensation in respect of the losses
Aceasta a solicitat să se dispună ca autorităţile administrative competente să atribuie frecvenţele necesare şi să
CENTRO EUROPA 7 suffered in the interval.
CENTRO EUROPA 7 plătească daune interese pentru prejudiciul suferit până la acel moment.
In the alternative, in case the allocation of frequencies should prove impossible, Europa 7 claimed reparation.
În subsidiar, în cazul în care atribuirea frecvenţelor s-ar dovedi imposibilă, Europa 7 a cerut repararea preju diciului.
The Tribunale Amministrativo Regionale Lazio held that Europa 7 did not have an enforceable claim (‘diritto soggettivo’) to have specific frequencies allocated to it and dismissed the action in its entirety.
Tribunale Amministrativo Regionale Lazio a reţinut că Europa 7 nu se bucură de un drept subiectiv („diritto soggettivo”) în temeiul căruia să îi fie alocate frecvenţe specifice şi a respins acţiunea în totalitate.
Europa 7 subsequently lodged an appeal before the Consiglio di Stato.
Europa 7 a declarat ulterior apel în faţa Consiglio di Stato.
Throughout the national legal proceedings, the Italian authorities invoked Decreelaw No 352/2003 and the Gasparri Law in their defence.
În cursul procedurii naţionale, autorităţile italiene au invocat în apărare Decretullege nr. 352/2003 şi Legea Gasparri.
In that context, the Consiglio di Stato has referred a raft of questions to the Court of Justice:
În acest context, Consiglio di Stato a adresat Curţii o serie de întrebări:
(3) With effect from 25 July 2003, does Article 17 of [Directive 2002/20/EC of the European Parliament and of
3) Articolul 17 din [Directiva 2002/20/CE a Parlamentului European şi a Consiliului
10 — This appears to be a mistake: the Decreelaw in question was in fact converted into Law No 43/2004 of 24 February 2004.
10 — Se pare că este o greșeală: decretullege în cauză a fost transformat în Legea nr. 43/2004 din 24 februarie 2004.
‘(1) Does Article 10 of the [European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms (“the ECHR”)], as referred to in Article 6 of the Treaty on European Union, guarantee pluralism in the broadcasting sector, thus requiring the Member States to secure pluralism and competition in the sector based on an antitrust system which, in step with technological development, secures network access and a multiplicity of operators and renders duopolistic market behaviour unlawful?
„1) Articolul 10 din CEDO [Convenţia europeană pentru apărarea drepturilor omului şi a libertăţilor fundamentale, denumită în continuare «CEDO»], la care face trimitere articolul 6 din Tratatul privind Uniunea Europeană, garantează pluralismul extern al informaţiei în sectorul difuzării programelor de televiziune, astfel încât statele membre sunt ţinute să garanteze un pluralism efectiv şi o concurenţă efectivă în acest sector, întemeiată pe un sistem antitrust care să garanteze, în funcţie de dezvoltarea tehnologică, accesul la canale şi pluralitatea operatorilor, fără a fi posibil să se considere drept licite situaţiile de duopol de pe piaţă?
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-380/05 the Council of 7 March 2002 on the authorisation of electronic communications networks and services (Authorisation Directive)] render that directive directly effective in the internal legal order and oblige a Member State which has granted broadcasting rights (right to install networks or provide electronic communication services or the right to use frequencies) to bring them into line with Community rules; and does that entail the need actually to allocate the frequencies necessary for carrying on the activity in question?
CONCLUZIILE AVOCATULUI GENERAL MADURO — CAUZA C-380/05 din 7 martie 2002 privind autorizarea reţelelor şi serviciilor de comunicaţii electronice (Directiva privind autorizarea)] determina eficacitatea directă a acesteia în ordinea juridică internă, începând de la 25 iulie 2003, şi impunea statului membru care ar fi acordat concesiuni pentru activitatea de difuzare a programelor de televiziune (cuprinzând dreptul de a instala reţele, de a furniza servicii de comunicaţie electronică sau dreptul de a utiliza frecvenţe radio) să pună aceste concesiuni în conformitate cu reglementarea comunitară? Această obligaţie presupunea necesitatea de a atribui în mod efectiv frecvenţele radio necesare pentru desfăşurarea activităţii?
(5) Do Article 9 of Directive 2002/21 …, the second subparagraph of Article 5(2) and Article 7(3) of Directive 2002/20 …, and Article 4 of [Commission Directive 2002/77/EC of 16 September 2002 on competition in the markets for electronic communications networks and services], require the Member States to arrange for the cessation, at least as from 25 July 2003 (see Article 17 of the Authorisation Directive), of a situation of de facto use of frequencies (use of facilities without grant of rights or authorisations issued following a selection procedure), on the basis of the broadcasting system already in place, so that broadcasting cannot be undertaken where there is no proper planning in regard to matters concerning the airwaves and no logical increase in pluralism, in contravention of rights awarded by the Member State following a public procedure?
5) Articolul 9 din Directiva 2002/21/CE […], articolul 5 alineatul (2) al doilea paragraf şi articolul 7 alineatul (3) din Directiva 2002/20/CE […] şi articolul 4 din Directiva 2002/77/CE a Comisiei din 16 septembrie 2002 privind concurenţa pe pieţele de reţele şi servicii de comunicaţii electronice impuneau statelor membre să pună capăt, cel puţin începând de la 25 iulie 2003 (articolul 17 din Directiva privind autorizarea) unei situaţii de ocupare de fapt a frecvenţelor radio (exploatarea unor instalaţii fără concesiune sau autorizaţie acordată ca urmare a unei proceduri de selecţie), având în vedere activitatea de difuzare a programelor de televiziune astfel cum era desfăşurată, astfel încât să nu permită ca această activitate să se desfăşoare în lipsa oricărei planificări corecte a difuzării hertziene, în pofida oricărei logici de dezvoltare a pluralismului şi în contradicţie cu aceleaşi concesiuni pe care statul membru le-a acordat prin intermediul unei proceduri publice?