natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Moreover, genetic manipulation techniques have been used on animal models to increase (i.e. overexpression mutants) or block (i.e. transgenic knockouts of dominant-negative mutants) the activity of a specific molecule under analysis.
În plus, au fost folosite, pe modele animale, tehnici de manipulare genetică pentru a crește (mutanţi supraexprimaţi) sau bloca (eliminarea transgenică a mutanţilor dominant-negativi) activitatea unei anumite molecule analizate.
Most neurobiological models of addiction argue that, because drugs of abuse release dopamine and activate the reward system, addiction is due to a modification of kinetic reactions and increased dopamine release.
Majoritatea modelelor neurobiologice de dependenţă susţin că, deoarece drogurile de care se face abuz eliberează dopamină și activează sistemul de recompensă, dependenţa este datorată modificării reacţiilor cinetice și creșterii eliberării de dopamină.
This dysregulation would correspond either to an increased reactivity of dopaminergic neurons to specific stimuli linked to the pleasurable and addictive product or to a down-regulation of dopamine signalling and a dampening of activity in the reward pathway.
Această dereglare ar corespunde fie unei creșteri a reactivităţii neuronilor dopaminergici la anumiţi stimuli asociaţi cu produsul plăcut și care creează dependenţă, fie unei reglări inverse a semnalizării dopaminergice și deprimării activităţii sistemului de recompensă.
In natural situations, dopamine is released when a rewarding experience is new, better than expected or unanticipated.
În circumstanţe normale, dopamina este eliberată în momentul în care experienţa recompensatoare este nouă, depășește așteptările sau nu este anticipată.
This release of dopamine helps the individual to memorise signals announcing a reward.
Această eliberare de dopamină ajută indivizii să memoreze semnalele care anunţă recompensa.
Hence, when the dopamine system becomes over-aroused by drug use, pursuit of the repetition of these effects can dominate other important, goal-directed activities.
Prin urmare, când sistemul dopaminic devine supraexcitat prin utilizarea drogului, căutarea reproducerii acestor efecte poate prevala asupra altor activităţi importante, orientate spre anumite scopuri.
Newmodels in theneurobiology of addiction
Modele noi înneurobiologia dependenţei
In humans, genetic studies have tried to identify specific addiction susceptibility genes.
La oameni, studiile genetice au încercat să identifice gene specifice ale susceptibilităţii la dependenţă.
Large-scale linkage and association studies have identified numerous promising candidate genes that confer vulnerability to addiction but, to date, few of these alleles have been consistently replicated and many of the associations are modest.
Studiile de amploare privind conexiunile și asocierile au identificat numeroase gene-candidat promiţătoare care conferă vulnerabilitate la dependenţă, dar, până în prezent, puţine dintre aceste alele au fost replicate în mod uniform și multe dintre aceste asocieri sunt modeste.
Addiction has traditionally been treated by a combination of pharmacological and psychosocial treatments. Usual pharmacological treatments include: (i) drugs that either block the addictive drug from working (e.g. naltrexone as a relapse prevention of heroin dependence) or make it unpleasant (e.g. disulfiram for alcohol dependence) or (ii) drugs that replace the addictive drug with a less harmful version of the drug (e.g. opioid substitution treatment using methadone).
Unele studii recente sugerează că, în ciuda rolului critic și indiscutabil jucat de dopamină în recompensă, drogurile de care se face abuz nu induc dependenţa neapărat prin efect direct asupra neuronilor dopaminergici.
Nicotine replacement therapy is a common form of substitution treatment for smoked tobacco but is not particularly effective. Some treatments may also be used for a short period to help wean individuals off all drugs.
Există unele dovezi că dopamina își exercită efectele în sens descendent faţă de alţi doi neuromodulatori, noradrenalina și serotonina, responsabili pentru vigilenţă și respectiv, pentru controlul impulsivităţii.
Psychosocial interventions include cognitive behavioural therapy, motivational interviewing, drug counselling or 12-step support groups.
Studiile pe animale sugerează că neuronii noradrenergici și serotoninergici sunt cuplaţi (își limitează
These therapies provide an important adjunct to pharmacological and medical treatments in achieving a long-term successful outcome.
Neuroimagistica – folosind tehnologii cum ar fi imagistica de rezonanţă magnetică funcţională (fMRI), tomografia pozitronică (PET), tomografia computerizată de emisie cu foton unic (SPECT), magnetoencefalografia (MEG) și electroencefalografia (EEG) – a furnizat informaţii despre modul în care modificările induse de droguri în funcţionarea creierului pot produce tipurile de deficite
Some recent studies suggest that, despite the critical and unquestionable role dopamine plays in reward, drugs of abuse may not necessarily induce addiction via a direct effect on dopaminergic neurons.
Dependenţa a fost tratată în mod tradiţional printr-o combinaţie de terapii farmacologice și psihosociale.
There is some evidence that dopamine acts downstream to two other neuromodulators, noradrenaline and serotonin, responsible for vigilance and for the control of impulsivity, respectively.
Tratamentele farmacologice includ de obicei: (i) droguri care fie blochează efectele drogului care a creat dependenţa (de exemplu, naltrexona pentru prevenirea recăderilor în dependenţa de heroină), fie fac neplăcută utilizarea drogului (de exemplu, disulfiramul în cazul dependenţei de alcool), sau (ii) medicamente care înlocuiesc drogul care a determinat dependenţa cu o versiune mai puţin nocivă a acestuia (de exemplu, tratamentul de substituţie opioidă bazat pe metadonă).
Animal studies indicate that noradrenergic and serotonergic neurons are coupled (i.e. limit the activity of each other)
Tratamentul de substituţie nicotinică este o formă obișnuită de substituire pentru fumat, dar nu este deosebit de eficace.
Progress in neurobiological research on addiction has led to the use of drugs which target the dopaminergic system.
Unele tratamente pot fi folosite, de asemenea, pe termen scurt pentru a ajuta persoanele dependente să renunţe la orice tip de droguri.
However, this strategy has not yet proven effective in
Intervenţiile psihosociale includ tratamentul cognitiv comportamental, interviul motivaţional, consilierea legată de consumul de droguri sau grupurile de suport în 12 etape.
Neuroimaging, using technologies such as functional magnetic resonance imaging (fMRI), positron tomography (PET), single photon emission computed tomography (SPECT), magnetoencephalograph (MEG), and electroencephalograph (EEG), has provided insight into the way in which druginduced changes in the brain can produce the type of cognitive deficits seen in people addicted to drugs. These are
Aceste terapii constituie un adjuvant important al tratamentelor farmacologice și medicamentoase pentru atingerea succesului terapeutic pe termen lung.
proven and all bring with them potential costs as well as possible benefits.
prezent demonstrată, toate aducând atât riscuri potenţiale cât și posibile beneficii.
Causal models of addiction treating addiction, possibly because the wrong dopamine receptor has been targeted (i.e. D2) or because other modulatory neurotransmitter systems also require consideration.
Totuși, nu s-a demonstrat încă eficacitatea acestei strategii în tratarea dependenţei, posibil deoarece a fost ţintit receptorul dopaminergic greșit (de exemplu D2) sau deoarece trebuie luate în considerare și alte sisteme modulatoare neurotransmiţătoare.
choices or act upon them.
alegeri în cunoștinţă de cauză și de a acţiona în baza acestora.
Drug use encompasses a complex set of behaviours and even the autonomy of dependent individuals is variable.
Folosirea drogurilor include un set complex de comportamente, însăși autonomia individului dependent fiind variabilă.
One risk of an overly simplified interpretation of the emerging neurobiological evidence is that it could be inappropriately used to justify coerced, highly invasive or even damaging treatments, by proponents overly optimistic about their ability to cure addiction and without showing sufficient concern for broader human rights and ethical implications.
Interpretarea prea simplificată a dovezilor neurobiologice noi comportă un risc dacă este folosită neadecvat pentru a justifica tratamente coercitive, foarte invazive sau chiar dăunătoare de către cei care propun aceste tratamente, excesiv de optimiști în privinţa capacităţii lor de a vindeca dependenţa și fără a da dovadă de suficiente preocupări pentru drepturile omului și pentru implicaţiile de ordin etic în general.
Ethical and policyimplications
Implicaţii de ordin etic șipolitic
How addiction is understood by society is important for deciding which responses are appropriate.
Modul în care dependenţa este înţeleasă de societate este important pentru a decide care răspunsuri sunt adecvate.
The definition of addiction as a disorder in which an individual’s control over their drug use is impaired can be contrasted with a historical perspective where drug users were seen as autonomous individuals who voluntarily engaged in illegal activities.
Definirea dependenţei ca tulburare în care este afectat controlul individului asupra utilizării unui drog intră în contradicţie cu perspectiva istorică, în care consumatorii de droguri erau văzuţi ca indivizi autonomi care se implicau voluntar în activităţi ilegale.
Even today, some authors remain sceptical about the existence of addiction, and the extent to which dependent individuals have autonomy over their actions remains a question of fundamental importance.
Și în zilele noastre, unii autori rămân sceptici în privinţa existenţei dependenţei, iar măsura în care indivizii dependenţi își păstrează autonomia asupra propriilor acţiuni rămâne o întrebare de importanţă fundamentală.
The brain disease model of addiction challenges the view that drug use is always a voluntary choice by arguing that prolonged drug use results in long-lasting changes in the brain structure that undermine voluntary control.
Modelul dependenţei bazat pe suferinţa cerebrală contestă ipoteza conform căreia consumul de droguri este întotdeauna o alegere voluntară, demonstrând că utilizarea prelungită a drogului duce la modificări pe termen lung ale structurii creierului care subminează controlul voluntar.
Although these brain changes may explain why addicts continue to use drugs despite tolerance to their pleasurable effects and serious adverse consequences, this model may also be used to argue that addicts may lack the autonomy to make informed
De și aceste modificări cerebrale pot explica de ce dependenţii continuă să folosească drogurile în ciuda toleranţei dezvoltate faţă de efectele plăcute ale acestora și în ciuda reacţiilor adverse severe, acest model poate fi folosit, de asemenea, pentru a susţine că dependenţilor le lipsește autonomia de a face
A number of other novel treatment approaches are in development or are being researched which may provide new approaches to treating some forms of drug dependence.
O parte dintre noile abordări terapeutice sunt în curs de dezvoltare sau în curs de cercetare, fapt care poate furniza noi opţiuni de tratament pentru anumite forme de dependenţă de droguri.
These include immunotherapies in the form of ‘vaccines’ against the effects of nicotine, cocaine and heroin that act by binding to the target drug in the bloodstream, thus preventing it from reaching the brain.
Acestea includ imunoterapii sub forma unor vaccinuri contra efectelor nicotinei, cocainei și heroinei care acţionează legându-se de drogul vizat în fluxul sanguin și prevenirea interacţiunii acestuia cu creierul.
Neurosurgery is the most invasive and permanent form of experimental treatment, but there exist strong ethical objections to this approach.
Neurochirurgia este cea mai invazivă și permanentă formă de tratament experimental, dar asupra acesteia există obiecţii puternice de factură etică.
Less extreme but still raising ethical concerns is deep brain stimulation which involves the insertion of electrical stimulating electrodes into the regions of the brain involved in addiction, such as the insula.
Mai puţin extremă, dar ridicând încă preocupări de ordin etic, este stimularea profundă a creierului, care presupune implantarea unor electrozi de stimulare electrică în acele regiuni ale creierului implicate în dependenţă, cum ar fi insula.
A less invasive approach is transcranial magnetic stimulation that involves placing a small magnetic coil against an individual’s skull in order to block or enhance neural activity.
O metodă mai puţin invazivă este stimularea magnetică transcraniană, care implică plasarea unei mici bobine magnetice în jurul craniului individului pentru a bloca sau stimula activitatea neurală.
None of these approaches are currently
Niciuna dintre aceste metode nu este însă în
Dopaminergic projections from midbrain to forebrain
Proiecții dopaminergice din mezencefal spre prozencefal
Striatum
Nucleul striat
Ventral tegmental area
Regiunea tegmentară ventrală
Note: Meso-corticolimbic dopaminergic neurons from the ventral tegmental area and substantia nigra project to an important structure of the reward circuitry, the nucleus accumbens, and to the cortical areas primarily responsible for making decisions, such as whether to use drugs (e.g. the prefrontal cortex, and the cingulate gyrus).
Notă: Neuronii dopaminergici mezo-cortico-limbici din regiunea tegmentară ventrală și substanţa neagră se proiectează pe o structură importantă a circuitului recompensei, nucleul accumbens, și pe regiunile corticale responsabile în principal de luarea de decizii, cum ar fi cele privind consumul de droguri (de exemplu cortexul prefrontal și girul cingulat).
Projections from the midbrain also make connections with the caudate and the putamen (labelled Striatum in the figure). Source: Hyman et al., 2006.
Proiecţiile din mezencefal realizează conexiuni, de asemenea, cu nucleele caudat și putamen (denumit „nucleul striat” în figură).
Neurobiological research can make a significant contribution to our understanding of the extent to which addicts are autonomous, and therefore responsible for their actions.
Cercetarea neurobiologică poate contribui în mod semnificativ la înţelegerea măsurii în care dependenţii de droguri au discernământ și, prin urmare, sunt responsabili pentru acţiunile lor.
The autonomy of addicts in making choices about their drug use is undoubtedly impaired when they are acutely intoxicated or experiencing severe withdrawal symptoms.
Autonomia dependenţilor de droguri în luarea deciziilor privind consumul de droguri este incontestabil alterată atunci când sunt în starea de intoxicaţie acută sau când sunt în sevraj.
However, the extent of impairment varies greatly and informed consent, i.e. the process by which individuals agree to treatment in the full knowledge of its possible risks and benefits, and without coercion, can and should be obtained after patient stabilisation.
Totuși amploarea alterării variază mult, iar consimţământul în cunoștinţă de cauză, adică procesul prin care indivizii își manifestă acordul pentru tratament cunoscând toate eventualele riscuri și avantaje și în lipsa constrângerii, poate și trebuie obţinut după stabilizarea pacientului.
If neurobiological research leads to the development of new treatment approaches, they will join and hopefully complement existing treatments.
Dacă cercetarea neurobiologică duce la dezvoltarea unor noi abordări terapeutice, atunci acestea vor adera la tratamentele existente și, să sperăm, le vor completa.
Patients will need to be given information on different treatment options, and the costs and benefits of any new therapy should be carefully considered along with its potential efficacy.
Pacienţii vor trebui informaţi cu privire la diferitele opţiuni terapeutice, iar riscurile și avantajele asociate oricărui nou tratament vor trebui evaluate atent alături de eficacitatea potenţială a acestora.
Treatments that are invasive or dangerous are difficult to justify if safer options already exist.
Tratamentele care sunt invazive sau periculoase sunt dificil de explicat atunci când există alternative mai sigure.
Important ethical considerations will surely arise if patients are denied free choices over which treatment they can pursue: these issues are likely to be particularly important for treatments offered within the criminal justice system where some degree of coercion may be present.
Vor apărea, cu siguranţă, dileme de ordin etic considerabile dacă pacienţii sunt privaţi de alegerea liberă a tratamentului pe care doresc să îl urmeze: aceste probleme pot fi deosebit de importante în special în cazul tratamentelor oferite în cadrul sistemului carceral, în care poate exista un anumit grad de constrângere.
A generally accepted ethical principle is that care available in prison settings should be equivalent to that available to the wider community.
Un principiu etic general acceptat este acela că îngrijirile disponibile în penitenciare trebuie să fie echivalente cu cele oferite publicului larg.
Ethical concerns would arise if new therapies were disproportionately targeted on those in custody and other treatments of proven efficacy denied.
Preocupările de ordin etic survin în momentul în care noile tratamente sunt direcţionate în mod disproporţionat asupra deţinuţilor, care sunt privaţi de alternative terapeutice cu eficacitate demonstrată.
Drugs in focus is a series of policy briefings published by the European Monitoring Centre for Drugs and Drug Addiction (EMCDDA) in Lisbon.
„Drogurile în obiectiv” este o serie de informări cu privire la politicile proprii, publicată de Observatorul European pentru Droguri și Toxicomanie (OEDT) din Lisabona.
The briefings a reproduced regularly in the 23 official languages of the European Union plus Norwegian and Turkish.
Informările sunt publicate periodic, atât în cele 23 de limbi oficiale ale Uniunii Europene, cât și în norvegiană și turcă.
Original language: English.
Limba originalului: engleza.
For free subscriptions, please specify your requirements via e-mail: publications@emcdda.europa.eu
Pentru abonamente gratuite, vă rugăm să specificaţi cerinţele prin e-mail la adresa: publications@emcdda.europa.eu
Conclusions and policy considerations
Concluzii și considerente privind politicile
The efficacy of novel immunological approaches and neurological techniques will require detailed scrutiny.
Eficacitatea noilor abordări imunologice și a noilor tehnici neurologice vor necesita cercetări detaliate.
Some approaches in this area may be used in ways that raise important ethical and social concerns which could offset, or even be greater than potential benefits.
Unele abordări din acest domeniu pot fi utilizate, astfel încât să provoace preocupări majore de ordin eticși social, care ar putea egala sau chiar depăși avantajele pot e n ß i al e.
Neurobiological research provides support for a ‘medical model’ of addiction.
Ne u r o ș t i in ß e le au pot e n ß i al u l de a î m bună t ă ß i în ß e le g e r e a noastră privind de pe n de n ß a și, eventual, pot duce la e m e r g e n ß a unor noi forme de tratament.
However, many drug issues concern the non-dependent use of illicit substances and the question of which approaches are appropriate to encourage addicted individuals into treatment — particularly those who may not want to be treated — is a critical one.
Este necesară continuarea s u s ß in e r i i studiilor în acest domeniu, reexaminând în același timp modul în care cercetarea europeană poate fi încurajată și mai bine organizată.
The assumption that repeated consumption of drugs of abuse induces long-term modifications in cerebral neurotransmission presents a strong argument for research aimed at characterising these modifications and finding ways to reverse them.
Presupunerea conform căreia consumul repetat de droguri duce la modificări pe termen lung ale neurotransmisiei cerebrale prezintă un argument solid pentru o cercetare care vizează caracterizarea acestor modificări și identificarea unor moduri de inversare a acestora.
New methodologies such as neuroimaging and genetic research may help to better understand variations in vulnerability to addiction, even if social factors are also clearly important.
Cercetarea neurobiologică s u s ß in este x i s t e n ß a unui „model medical” al de pe n de n ß ei .
However, the extent to which this can be used in practice remains questionable.
Totuși, multe dintre aspectele privind drogurile privesc consumul de sub s t an ß e ilicite fără de pe n de n ß ă , devenind astfel stringentă problema metodelor care sunt adecvate pentru a-i încuraja pe indivizii de pe n de n ß i să accepte să se trateze și în special pe aceia care poate nu își doresc să fi et r a t a ß i .
A major challenge for policy will be to find ways to educate the public about the neurobiological basis of addiction, whilst acknowledging that individual and social choices also impact on drug use and addiction.
O provocare majoră pe plan politic este identificarea unor metode de educare a publicului cu privire la baza neurobiologică a de pe n de n ß ei , ß in â n d seama totodată de faptul că o p ß i unfii le individuale și sociale joacă, la rândul lor, un rol în consumul de droguri și de pe n de n ß a de acestea.
75, Issue 1, pp. 266—322.
75, Ediţia 1, pp. 266–322.
75, Issue 1, pp. 85—97.
75, Ediţia 1, pp. 85–97.
Web information
Informații pe internet
OFFICIAL PUBLISHER: Office for Official Publications of the European Communities © European Monitoring Centre for Drugs and Drug Addiction, 2009 DIRECTOR: Wolfgang Götz AUTHOR: Jean-Pol Tassin, Director of Research, Inserm, Collège de France EDITOR: Marie-Christine Ashby GRAPHIC CONCEPTION: Dutton Merryfield Ltd, United Kingdom Printed in Luxembourg
EDITURA OFICIALĂ: Oficiul pentru Publicaţii Oficiale ale Comunităţilor Europene © Observatorul European pentru Droguri și Toxicomanie, 2009 DIRECTOR: Wolfgang Götz AUTOR: Dr Jean-Pol Tassin, director de cercetare, Inserm, Collège de France REDACTOR: Marie-Christine Ashby CONCEPŢIE GRAFICĂ: Dutton Merryfield Ltd, Marea Britanie Printed in Luxembourg
Briefing of the European Monitoring Centre for Drugs and Drug Addiction
Informare a Observatorului European pentru Droguri și Toxicomanie
Responding to drug driving in Europe
Modalităţi de abordare a conducerii sub influenţa drogurilor în Europa
Until then, this policy briefing summarises the key issues facing policymakers and describes developments across Europe that may assist decision-making on the topic.
Între timp, această informare asupra politicilor de profil prezintă pe scurt principalele probleme cu care se confruntă factorii de decizie și descrie evoluţiile din întreaga Europă, venind astfel în sprijinul procesului decizional pe această temă.
and benzodiazepines are generally impairing; of the opioids, heroin can impair severely, methadone less so, and buprenorphine even less.
conduce, iar benzodiazepinele au în general același efect; dintre opioide, heroina poate afecta grav condusul, metadona în măsură mai redusă, iar buprenorfina și mai puţin.
The data for stimulant drugs such as cocaine, amphetamines and ecstasy are more mixed, but suggest that high doses are associated with impairment.
Datele referitoare la drogurile stimulente, cum ar fi cocaina, amfetaminele și ecstasy, sunt mai eterogene, dar acestea sugerează că dozele mari sunt asociate cu afectarea abilităţii de a conduce.
Yet, an objective measure for impairment for each drug, similar to the blood alcohol concentration, remains elusive.
Totuși, o măsură obiectivă a gradului în care fiecare drog afecteză persoana în timpul condusului, similară concentraţiei alcoolului din sânge, rămâne dificil de stabilit.