natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In a more economic sense, of course, money should be a rare good, as only rare goods have a positive value.
Desigur, în sens strict economic, moneda de schimb ar trebui să fie un bun rar, deoarece numai bunurile rare au o valoare pozitivă.
Money as a store of value If the good used as money maintains its value over time, it can be held for longer periods.This is particularly useful because it allows the act of sale to be separated from the act of purchase.
Banii ca mijloc de tezaurizare Dacă bunul utilizat î ^ i menţine valoarea în timp, acesta poate fi deţinut o perioadă mai îndelungată. Acest lucru este util îndeosebi pentru că permite ca actul vânzării să fie separat de actul cumpărării.
In this case, money fulfils the important function of a store of value.
În acest caz, banii îndeplinesc importanta funcţie de mijloc de tezaurizare.
The most apparent problem with a barter economy is that people have to find a counterpart who wants exactly the same good or service that they are offering and who is offering what they want in return.
Problema cea mai evidentă într-o economie bazată pe troc este găsirea unei contrapărţi care să dorească exact bunul sau serviciul oferit ^ i care să ofere, în schimb, chiar bunul sau serviciul dorit.
In other words: a successful barter transaction requires a mutual coincidence of wants to exist.
Cu alte cuvinte, un troc r eu ^ i t necesită dubla coincidenţă a nevoilor.
A baker who, for instance, wanted a haircut in exchange for some loaves of bread would have to find a hairdresser willing to accept those loaves of bread in exchange for a haircut.
De exemplu, un brutar care dorea un tuns în schimbul unor pâini trebuia să găsească un frizer dispus să accepte pâinile respective în schimbul unui tuns.
However, if the hairdresser needed a pair of shoes instead, he would have to wait until a shoe-shop owner wanted to get a haircut in exchange.
Cu toate acestea, dacă un frizer avea nevoie de o pereche de pantofi, acesta trebuia să a ^ t e p t e până când un pantofar solicita în schimb un tuns.
Such a barter economy would therefore imply substantial costs related to searching for the appropriate counterpart and waiting and stockpiling.
Prin urmare, o economie bazată pe troc ar presupune costuri substanţiale legate de căutarea unei contrapărţi corespunzătoare, costuri de a ^ t e p t are ^ i de depozitare.
It is for these reasons that commodities that also serve as a store of value are preferable to commodities that only serve as a medium of exchange.
Din aceste motive, mărfurile care servesc ^ i ca mijloc de tezaurizare sunt preferabile celor care servesc numai ca mijloc de schimb.
Goods such as flowers or tomatoes, for instance, might in principle serve as a medium of exchange.
Bunuri precum florile sau ro ^ i i le , de exemplu, ar putea servi, în principiu, ca mijloc de schimb.
However, they would not be useful as a store of value and would therefore probably not have been used as money.
Tot u ^ i , acestea nu ar fi utile ca mijloc de tezaurizare ^ i , prin urmare, nu ar fi fost probabil utilizate ca monedă de schimb.
So if this function of money does not work properly (for instance if the good serving as money loses its value over time), people will make use of the value-storing function of other goods or assets or – in extreme cases – even go back to bartering.
A ^ a dar, dacă această funcţie a banilor nu este îndeplinită corespunzător (de exemplu, dacă bunul utilizat ca monedă de schimb î ^ i pierde în timp valoarea), oamenii vor utiliza funcţia de tezaurizare a altor bunuri sau active sau – în cazuri extreme – chiar vor reveni la troc.
Money as a medium of exchange To avoid the inconveniences associated with a barter economy, one of the goods can be used as a medium of exchange.
Banii ca mijloc de schimb Pentru a evita inconvenientele unei economii bazate pe troc, unul dintre bunuri poate fi folosit ca mijloc de schimb.
This crude form of money used for exchange is then called commodity money.
Această formă brută de bani utilizaţi pentru schimburi este denumită banimarfă.
Bartering one good against money and then money against another good might at first glance further complicate transactions.
Schimbul unui bun contra banilor, apoi al banilor contra unui alt bun poate părea, la prima vedere, o tranzacţie complicată.
At second glance, however, it becomes clear that the use of one good as a medium of exchange facilitates the whole process to a considerable extent, as the mutual coincidence
Cu toate acestea, la o analiză mai atentă, devine evident faptul că folosirea unui bun ca mijloc de schimb facilitează în mare măsură întregul proces, deoarece dubla coincidenţă a nevoilor numai este necesară pentru ca schimbul de bunuri ^ i servicii să aibă loc. Este evident că o condiţie prealabilă pentru ca bunul
Money should serve as a medium of exchange, a store of value and a unit of account.
Banii ar trebui să servească drept mijloc de schimb, mijloc de tezaurizare ^ i unitate de cont.
Therefore, if all prices were labelled in money terms, transactions would be much easier.
Prin urmare, exprimarea tuturor preţurilor în bani ar facilita mult tranzacţiile.
More generally speaking, not only can the prices of goods be expressed in money terms, but so too can the price of any asset.
În termeni generali, nu numai preţurile bunurilor pot fi exprimate în bani, ci ^ i preţul oricărui activ.
All economic agents in a currency area would then calculate things such as costs, prices, wages, income, etc. in the same units of money.
Toţi agenţii economici dintr-o zonă monetară ar putea efectua astfel diverse calcule, precum cele privind costurile, preţurile, salariile, veniturile etc., în aceea ^ i unitate monetară.
As in the above-mentioned functions of money, the less stable and reliable the value of money, the more difficult it is for money to fulfil this important function.
La fel ca în cazul funcţiilor prezentate anterior, cu cât valoarea banilor este mai instabilă ^ i mai puţin fiabilă, cu atât este mai dificil ca banii să îndeplinească această funcţie importantă.
A commonly accepted reliable unit of account thus forms a sound basis for price and cost calculations, thereby improving transparency and reliability.
O unitate de cont care inspiră încredere, fiind totodată unanim acceptată, constituie o bază solidă pentru calculul preţurilor ^ i al costurilor, consolidând astfel transparenţa ^ i încrederea.
Over time, the nature of goods serving as money has changed.
Natura bunurilor folosite ca monedă de schimb a evoluat de-a lungul timpului.
It is widely agreed that what at times became the prime function of these goods was often not the same as their original purpose.
Este unanim recunoscut faptul că ceea cea reprezentat în unele momente funcţia principală a acestor bunuri nu a coincis întotdeauna cu scopul lor iniţial.
It seems that goods were chosen as money because they could be stored conveniently and easily, had a high value but a comparably low weight, and were easily portable and durable.These widely desired goods were easy to exchange and therefore came to be accepted as money.
Se pare că bunurile au fost ale se ca monedă de schimb, deoarece puteau fi stocate u ^ o r ^ i convenabil, aveau o valoare ridicată, dar, comparativ, o greutate redusă, ^ i erau u ^ o r de transportat ^ i durabile. Aceste bunuri cu mare căutare erau u ^ o r de schimbat ^ i , prin urmare, au fost acceptate ca monedă de schimb.
So the evolution of money depends on a number of factors, such as the relative importance of trade and the state of development of the economy.
Evoluţia banilor depinde astfel de o serie de factori, cum ar fi importanţa relativă a comerţului ^ i stadiul de dezvoltarea economiei.
Money as a unit of account Of equal importance is the function of money as a unit of account.This can be illustrated by going back to our previous example.
Banii ca unitate de cont La fel de importantă este funcţia banilor ca unitate de cont. Acest lucru poate fi demonstrat revenind la exemplul anterior.
Even if the difficulty of the mutual coincidence of wants is overcome, people would still have to find the exact exchange ratio between bread and haircuts or between haircuts and shoes, for example.
Chiar dacă dificultatea dublei coincidenţe a nevoilor este de p ă ^ i t ă , trebuie găsită rata de schimb exactă între pâine ^ i tuns sau între tuns ^ i pantofi, de exemplu.
Such “exchange ratios” – the number of loaves of bread worth one haircut, for instance – are known as relative prices or terms of trade.
Aceste „rate de schimb” – numărul de pâini care echivalează cu un tuns, de exemplu – sunt cunoscute ca preţuri relative sau raporturi de schimb comercial.
In the market place, the relative price would have to be determined for each pair of goods and services and, of course, everybody involved in the exchange of goods would need all the information about the terms of trade between all goods.
La piaţă ar trebui stabilit preţul relativ pentru fiecare pereche de bunuri sau servicii ^ i , desigur, toţi cei implicaţi în schimbul de bunuri ar avea nevoie de toate informaţiile referitoare la raporturile de schimb comercial între toate bunurile.
It is easy to show that, for two goods, there is only one relative price, while for three goods there are just three relative prices (namely bread against haircuts, haircuts against shoes and bread against shoes).
Este u ^ o r de demonstrat că pentru două bunuri există un singur preţ relativ, în timp ce pentru trei bunuri există doar trei preţuri relative ( ^ i anume pâine contra tuns, tuns contra pantofi ^ i pâine contra pantofi).
In the case often goods, however, there are already 45 relative prices, and with 100 goods the number of relative prices amounts to 4950.3 Therefore, the greater the number of goods being exchanged, the more difficult it becomes to gather information on all possible “exchange rates”.
Cu toate acestea, pentru zece bunuri, există deja 45 de preţuri relative, iar pentru 100 de bunuri, numărul preţurilor relative se ridică la 4 9503. Prin urmare, cu cât este mai mare numărul de bunuri care fac obiectul schimbului, cu atât mai dificilă devine adunarea informaţiilor privind toate „ratele de schimb” posibile.
Consequently, collecting and remembering information on the terms of trade creates high costs for the participants in a barter economy, increasing disproportionately with the number of goods exchanged.
În consecinţă, colectarea ^ i memorarea informaţiilor privind raporturile de schimb comercial generează costuri ridicate pentru participanţii la o economie bazată pe troc, care cresc disproporţionat în raport cu numărul de bunuri schimbate.
These resources can be used more efficiently in other ways if one of the existing goods is used as a unit of account (a socalled “numeraire”).
Aceste resurse pot fi folosite mai eficient în alte moduri, dacă unul dintre bunurile existente este utilizat ca unitate de cont (a ^ anumit u l „etalon monetar”).
In this case, the value of all goods can be expressed in terms of this “numeraire” and the number of prices which consumers have to identify and remember can be reduced significantly.4 relative prices.
În această situaţie, valoarea tuturor bunurilor poate fi exprimată în funcţie de acest „etalon monetar”, iar numărul preţurilor pe care consumatorii trebuie să le identifice ^ i să le memoreze se reduce semnificativ4.
3 More generally, for n goods, there are ________ n x (n – 1) 24 Namely to n – 1 absolute prices.
4 Mai exact la n – 1 preţuri absolute.
A variety of items have served as commodity money – for example brightly coloured shells.
Diverse articole au servit ca bani-marfă – de exemplu, scoici viu-colorate.
Metallic money The introduction of metallic money was away by which ancient societies tried to overcome the problems associated with using decaying commodities as money.
Banii metalici Introducerea banilor metalici a reprezentat o modalitate prin care societăţile străvechi au încercat să de p ă ^ ea s că problemele legate de utilizarea unor bunuri perisabile ca monedă.
It is not known exactly when and where metallic money was used for the first time.
Nu se cu n o a ^ t e exact când ^ i un de au fost utilizaţi banii metalici pentru prima dată.
What is known, however, is that metallic money was in use in around 2000 B. C. in Asia, although in those times its weight does not seem to have been standardised nor its value certified by the rulers.
Se ^ t i e în să că se utilizau bani metalici în Asia, în jurul anului 2000 î. Hr., de ^ i , la vremea aceea, greutatea banilor nu pare să fi fost standardizată ^ i nici valoarea acestora certificată de către suverani.
Chunks or bars of gold and silver were used as commodity money since they were easy to transport, did not decay and were more or less easily divisible.
Bucăţi sau lingouri de aur sau de argint erau utilizate ca bani-marfă, deoarece erau u ^ o r de transportat, nu se deteriorau ^ i erau u ^ o r de divizat.
Moreover, it was possible to melt them in order to produce jewellery.
De asemenea, era posibilă topirea acestora în vederea confecţionării de bijuterii.
finance the Empire’s gigantic deficit.
În secolul I d.
With the intrinsic value of the coins declining, the prices of goods and services began to rise.This was followed by a general rise in prices that may have contributed to the downfall of the Western Roman Empire.The more stable Eastern Roman solidus, introduced by Constantine the Great in the fourth century A. D., was maintained at its original weight and precious metal content until the middle of the 11th century, thus gaining a reputation that made it the most important coinage for international trade for over five centuries.
Hr., pe timpul împăratului Nero, conţinutul de metale preţioase al monedelor a început să se diminueze, deoarece monetăriile imperiale înlocuiau din ce în ce mai mult aurul ^ i argintul cu un aliaj pentru a acoperi u r ia ^ u l deficit financiar al imperiului.
Byzantine Greek coins were used as international money and were found by archaeologists as far away as Altai in Mongolia.
Întrucât valoarea intrinsecă a monedelor scădea, preţurile bunurilor ^ i serviciilor au început să crească.
The Greeks and Romans had spread the custom of using coins and the technical knowledge of how to strike them over a vast geographical area.
A urmat o majorare generală a preţurilor, care este posibil să fi contribuit la căderea Imperiului Roman de Apus.
For most of the Middle Ages locally minted gold and silver coins were the dominant means of payment, although copper coins were increasingly being used.
Moneda mult mai stabilă a Imperiului Roman de Răsărit, solidus, introdusă de Constantin cel Mare în secolul al IV-lea d.
In 793 A. D. Charlemagne reformed and standardised the Frankish monetary system, introducing a monetary standard according to which one Frankish silver pound (408g) equalled 20 shillings or 240 pence – this standard remained valid in the United Kingdom and Ireland until 1971.
Hr., ^ ia păstrat greutatea originală ^ i conţinutul de metal preţios până la mijlocul secolului al XI-lea, c â ^ t i g â n d u - ^ i astfel o reputaţie care a transformat-o în principala monedă folosită în comerţul internaţional timp de peste cinci secole.
Greek coins were therefore widely used (their use was further spread by Alexander the Great), and have been found by archaeologists in a geographical area ranging from Spain to modern India.
Utilizate ca monede internaţionale, monedele din Grecia bizantină au fost descoperite de arheologi până în Altai (Mongolia).
The Romans, who had previously used cumbersome bronze bars called aes signatum as money, adopted the Greek innovation of using official coins and were the first to introduce a bi-metal scheme using both the silver denarius and the gold aureus.
Cu toate acestea, la mijlocul secolului al XI-lea, economia monetară bizantină sa p r ă b u ^ i t , fiind înlocuită de un nou sistem, care a rezistat până la s f â r ^ i t u l secolului al XII-lea, până când cucerirea Constantinopolului de către cruciaţi în anul 1204 a pus capăt, în cele din urmă, istoriei sistemului monetar greco-roman.
Under the Emperor Nero in the first century A. D., the precious metal content of the coins started to diminish as the imperial mints increasingly substituted gold and silver for alloy in order to
Grecii ^ i romanii au răspândit obiceiul utilizării monedelor ^ i cu n o ^ t in ţ e le tehnice privind confecţionarea acestora întrun spaţiu geografic
After the fall of Constantinople, the Italian merchant citystates of Genoa and Florence introduced gold coinage in 1252 with the genoin of Genoa and the fiorina (or florin) of Florence.
Hr.) au fost în Grecia antică primele o r a ^ e - stat care au bătut monedă proprie. Conţinutul de argint al drahmei ateniene, renumită pentru reprezentarea bufniţei legendare, a rămas stabil timp de aproximativ 400 de ani.
In the 15th century their place was taken by the ducato of Venice.
Ulterior, utilizarea monedelor g r e ce ^ t ia fost foarte răspândită (fiind amplificată ^ i mai mult de Alexandru cel Mare), acestea fiind descoperite de arheologi într-o zonă
The responsibility for establishing and regulating the system of fiat money in a country remained with the governments, but other public or private institutions such as central banks and the financial system played an increasingly crucial role in the success of the national currency.
În vederea reducerii riscului de a fi jefuiţi în timpul călătoriilor, negustorii luau cu ei aceste obligaţiuni.
Paper money The Chinese began using paper money around 800 A. D. under Emperor Hien Tsung and continued to do so for several hundred years.This paper money had no commodity value and was money only by imperial decree, or socalled fiat money (i.e. money without intrinsic value).
În certificate erau menţionate numele debitorului ^ i cel al creditorului, data plăţii ^ i suma în aur sau în argint.
Paper money was most widespread in China around 1000 A. D., but it was abandoned around 1500 when Chinese society went into decline following the Mongol Conquest.
Nu peste mult timp bancherii au început să tranzacţioneze aceste obligaţiuni. Prima atestare a unui astfel de contract datează din anul 1156.
The Chinese began using paper money around 800 A. D. and continued to do so for several hundred years.
Hr., Carol cel Mare a reformat ^ ia standardizat sistemul monetar franc, introducând un etalon monetar potrivit căruia o livră de argint francă (408 g) echivala cu 20 de ^ i l in g i sau 240 de penny - acest etalon a rămas valabil în Regatul Unit ^ i Irlanda până în anul 1971.
Gold standard Since the adoption of fiat money approximately two centuries ago, the monetary system has undergone great change.
După căderea Constantinopolului, o r a ^ e le - state italiene Genova ^ i Florenţa au introdus monede de aur în anul 1252: genoin – Genova ^ i fiorina (sau florin) – Florenţa.
Paper money was – and still is – legal tender only by an act of the competent authority.
În secolul al XV-lea acestea au fost înlocuite de ducatul veneţian.
It was issued in fixed units of national currency and had a clearly defined nominal value.
Obligaţiunile au continuat să fie folosite, în special de către negustorii italieni, iar sistemul bimetalist a rămas dominant până la izbucnirea Războiului de Treizeci de Ani.
For along time, the nation states held gold reserves in their central banks to ensure the credibility of their currency – a system known as the Gold Standard.
Din cauza turbulenţelor economice provocate de război, unii conducători, de exemplu regii Suediei, au optat pentru utilizarea banilor de hârtie.
Currencies in the form of coins and fiduciary paper notes were convertible into gold at a fixed parity.
A ce ^ t ia au fost in t ro d u ^ i ulterior de Bank of England în 1694 ^ i de Banque générale, în Franţa, în 1716.
The United Kingdom was effectively the first country to set up a gold standard in 1816, the exchange rate of pounds into gold having been determined in 1717 at 3.811 pounds sterling per ounce by Sir Isaac Newton himself.
Apariţia monedei fiduciare în Europa a marcat începutul unei noi etape în evoluţia banilor.
To reduce the risk of being robbed on their journeys, merchants took these obligations with them.
Chinezii au început să utilizeze bani de hârtie în jurul anului 800 d.
Debtor and lender were mentioned in the certificates, a payment date was fixed, and the amount of gold or silver noted.
Hr. ^ iau continuat săi folosească timp de câteva secole.
Soon, merchant bankers began to trade these obligations.The first evidence of such a contract dates back to 1156.
Responsabilitatea pentru înfiinţarea ^ i reglementarea sistemului bazat pe moneda fiduciară a revenit guvernelor, dar ^ i alte instituţii publice sau private, cum ar fi băncile centrale ^ i sistemul financiar, au jucat un rol din ce în ce mai important în adoptarea cu succes a monedei naţionale.
With the start of World War I, many countries began printing more and more money in order to finance the cost of the war.
Banii de hârtie Chinezii au început să utilizeze bani de hârtie în jurul anului 800 d.
In Germany, for instance, the number of banknotes issued by the Reichsbank grew from 2,593 million in 1913 to a total of 92,844,720.7 billion banknotes in circulation on 18 November 1923.
A ce ^ t ia nu aveau valoare comercială ^ i numai un decret imperial le conferea statutul de bani (a ^ anumit a monedă fiduciară, respectiv o monedă fără valoare intrinsecă).
This ultimately led to hyperinflation.5 With more money circulating, most countries suspended the convertibility of their currencies into gold, as its increased quantity was no longer balanced by the national gold reserves.
În China, banii de hârtie au cunoscut cea mai mare răspândire în jurul anului 1000 d. Hr., dar sa renunţat la a ce ^ t ia în jurul anului 1500, când societatea chineză a intrat într-o fază de declin, ca urmare a cuceririi de către mongoli.
Obligations continued to be used mostly by Italian merchants, and the bi-metal scheme remained dominant until the Thirty Years’ War.
Etalonul aur De la adoptarea monedei fiduciare cu aproximativ două secole înainte, sistemul monetar a cunoscut transformări profunde.
Due to the economic turmoil caused by the war, rulers such as the Swedish kings started to prefer paper money.
Banii de hârtie constituiau, la fel ca ^ i astăzi, mijloace legale de plată numai în temeiul unui act normativ adoptat de autoritatea competentă.
This was subsequently introduced by the Bank of England in 1694 and the Banque générale in France in 1716.
A ce ^ t ia era uem i ^ i în unităţi fixe de monedă naţională ^ i aveau o valoare nominală clar definită.
The advent of paper fiat money in Europe marked the beginning of a new phase in the evolution of money.
Multă vreme, statele naţionale au păstrat rezerve de aur la băncile lor centrale pentru aasigura credibilitatea monedei lor – sistem cunoscut sub denumirea de „etalonul aur”. Banii sub formă de monede ^ i
5 See Davies (1994, p. 573) for a more detailed overview.
O r a ^ e le - state italiene au fost a ^ a dar primele care au introdus certificate de îndatorare („obligaţiuni” sau „cambii”) ca mijloc de plată.
The nation states held gold reserves in central banks to ensure the credibility of their currency.
De asemenea, majoritatea ţărilor au permis flotarea cursurilor de schimb ale monedelor lor.
Gold exchange standard The British gold standard finally collapsed in 1931, but the system was revived at the 1944 international conference held in Bretton Woods, New Hampshire.
Statele naţionale au păstrat rezerve de aur la băncile lor centrale pentru aasigura credibilitatea monedei lor.
Here, a revised gold standard was agreed upon: the exchange rates of the national currencies of the major economic powers were pegged to the dollar and the dollar was convertible into gold at a fixed price of USD 35 per ounce.
Dar banii ^ iau continuat evoluţia. În zilele noastre au apărut diverse forme dematerializate ale banilor, printre acestea numărându-se „banii electronici” sau mijloacele de plată electronice, utilizate pentru prima dată în anii ’90.
The Bretton Woods monetary system is therefore sometimes called the gold exchange standard.
După autorizarea plăţii de către cumpărător, vânzătorul contactează banca emitentă ^ i obţine transferul fondurilor.