natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Article 8 of Directive 2000/43 states in that regard that, where there are facts from which it may be presumed that there has been direct or indirect discrimination, it is for the defendant to prove that there has been no breach of the principle of equal treatment.
La articolul 8 din Directiva 2000/43 se precizează în această privință că pârâtului îi revine sarcina să dovedească faptul că nu a avut loc o încălcare a principiului egalității de tratament atunci când anumite fapte permit să se prezume existența unei discriminări directe sau indirecte.
The precondition of the obligation to adduce evidence in rebuttal which thus arises for the alleged perpetrator of the discrimination is a simple finding that a presumption of discrimination has arisen on the basis of established facts.
Obligația de a face dovada contrară, care incumbă astfel autorului prezumat al unei discriminări, nu depinde decât de constatarea unei prezumții de discriminare, din moment ce aceasta se întemeiază pe fapte dovedite.
Statements by which an employer publicly lets it be known that, under its recruitment policy, it will not recruit any employees of a certain ethnic or racial origin may constitute facts of such a nature as to give rise to a presumption of a discriminatory recruitment policy.
Pot constitui astfel de fapte de natură să prezume o politică discriminatorie de angajare declarații prin care un angajator informează în mod public că, în cadrul politicii sale de angajare, el nu va angaja salariați cu o anumită origine etnică sau rasială.
It is, thus, for that employer to adduce evidence that it has not breached the principle of equal treatment, which it can do, inter alia, by showing that the actual recruitment practice of the undertaking does not correspond to those statements.
Prin urmare, acestui angajator îi revine obligația de a face dovada că nu a încălcat principiul egalității de tratament, ceea ce se poate realiza, printre altele, demonstrând că practica reală de angajare a întreprinderii nu corespunde declarațiilor sale.
It is for the national court to verify that the facts alleged against that employer are established and to assess the sufficiency of the evidence which the employer adduces in support of its contentions that it has not breached the principle of equal treatment.
Este de competența instanței de trimitere, pe de o parte, să verifice dacă faptele reproșate angajatorului menționat sunt dovedite și, pe de altă parte, să aprecieze dacă elementele pe care acesta le prezintă în sprijinul afirmațiilor sale, potrivit cărora el nu a încălcat principiul egalității de tratament, sunt suficiente.
Consequently, the answer to the third to fifth questions must be that public statements by which an employer lets it be known that under its recruitment policy it will not recruit any employees of a certain ethnic or racial origin are sufficient for a presumption of the existence of a recruitment policy which is directly discriminatory within the meaning of Article 8(1) of Directive 2000/43.
Prin urmare, trebuie să se răspundă la întrebările a treia-a cincea că declarațiile publice prin care un angajator informează că, în cadrul politicii sale de recrutare, nu va angaja salariați cu o anumită origine etnică sau rasială sunt suficiente pentru a se prezuma, în sensul articolului 8 alineatul (1) din Directiva 2000/43, existența unei politici de angajare direct discriminatorii.
It is then for that employer to prove that there was no breach of the principle of equal treatment.
Acestui angajator îi incumbă, așadar, obligația de a dovedi că nu a existat o încălcare a principiului egalității de tratament.
The sixth question
Cu privire la a șasea întrebare
The sixth question asks, essentially, what sanctions may be considered to be appropriate for employment discrimination established on the basis of the employer’s public statements.
A șasea întrebare privește, în esență, problema de a se stabili ce sancțiuni ar putea fi considerate potrivite în cazul unei discriminări la angajare constatate pe baza declarațiilor publice ale angajatorului.
Article 15 of Directive 2000/43 confers on Member States responsibility for determining the rules on sanctions for breaches of national provisions adopted pursuant to that directive.
Prin articolul 15 din Directiva 2000/43 se impune statelor membre obligația de a stabili norme privind sancțiunile aplicabile încălcărilor dispozițiilor de drept intern adoptate în aplicarea acestei directive.
Article 15 specifies that those sanctions must be effective, propor-
În acest articol se precizează că aceste
Article 15 of Directive 2000/43 thus imposes on Member States the obligation to introduce into their national legal systems measures which are sufficiently effect- ive to achieve the aim of that directive and to ensure that they may be effectively relied upon before the national courts in order that judicial protection will be real and effective.
Articolul 15 din Directiva 2000/43 impune astfel statelor membre obligația de a introduce în ordinea lor juridică internă măsuri suficient de eficace pentru a realiza obiectivul acestei directive și de a face în așa fel, încât aceste măsuri să poată fi invocate efectiv în fața instanțelor naționale pentru ca protecția jurisdicțională să fie efectivă și eficace.
Directive 2000/43 does not, however, prescribe a specific sanction, but leaves Member States free to choose between the different solutions suitable for achieving its objective.
Cu toate acestea, Directiva 2000/43 nu impune sancțiuni determinate, ci lasă statelor membre libertatea de a alege între diferitele soluții apte să realizeze obiectul pe care aceasta îl stabilește.
In a case such as that referred by the national court, where there is no direct victim of discrimination but a body empowered to do so by law seeks a finding of discrim -ination and the imposition of a penalty, the sanctions which Article 15 of Direct- ive 2000/43 requires to be laid down in national law must also be effective, proportionate and dissuasive.
Întrun caz precum cel care este supus Curții de către instanța de trimitere, în care nu există o victimă directă a unei discriminări, dar în care un organism, care este abilitat în acest sens prin lege, solicită ca o discriminare să fie constatată și sancționată, sancțiunile care trebuie să fie prevăzute în dreptul național, potrivit articolului 15 din Directiva 2000/43, trebuie să fie de asemenea eficiente, proporționale și să descurajeze discriminarea.
If it appears appropriate to the situation at issue in the main proceedings, those sanctions may, where necessary, include a finding of discrimination by the court or the competent administrative authority in conjunction with an adequate level of publicity, the cost of which is to be borne by the defendant.
Acestea pot consta, după caz, dacă pare potrivit față de situația în discuție în acțiunea principală, în constatarea discriminării de către instanța sau de către autoritatea administrativă competentă, însoțită de gradul de publicitate adecvat, costul acesteia fiind în sarcina pârâtului.
They may also take the form of a prohibitory injunction, in accordance with the rules of national law, ordering the employer to cease the discriminatory practice, and, where appropriate, a fine.
De asemenea, sancțiunile pot consta în somația adresată angajatorului, potrivit normelor impuse de dreptul național, de a înceta practica discriminatorie constatată, însoțită, după caz, de penalități cu titlu cominatoriu.
They may, moreover, take the form of the award of damages to the body bringing the proceedings.
În plus, acestea pot consta în acordarea de despăgubiri organismului care a inițiat procedura.
The answer to the sixth question must therefore be that Article 15 of Direct- ive 2000/43 requires that rules on sanctions applicable to breaches of national provisions adopted in order to transpose that directive must be effective, proportionate and dissuasive, even where there is no identifiable victim.
Prin urmare, trebuie să se răspundă la a șasea întrebare că articolul 15 din Directiva 2000/43 impune ca, și atunci când nu există o victimă identificabilă, sancțiunile care se aplică în cazul încălcării dispozițiilor de drept intern adoptate pentru transpunerea acestei directive să fie eficiente, proporționale și să descurajeze discriminarea.
It can do so by showing that the undertaking’s actual recruitment practice does not correspond to those
El poate face acest lucru demonstrând că practica reală de angajare a întreprinderii nu corespunde declarațiilor sale. Este de competența instanței de trimitere să verifice
Case C-156/07
Cauza C-156/07
(Reference for a preliminary ruling — Directive 85/337/EEC — Assessment of the effects of certain public and private projects on the environment — Construction of a road in Milan)
„Trimitere preliminară — Directiva 85/337/CEE — Evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului — Construcția unei șosele la Milano”
Order of the Court (Sixth Chamber), 10 July 2008 . . . . . . . . . . . . . .
Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 10 iulie 2008 . . . . . . . . . . . . .
Environment — Assessment of the effects of certain projects on the environment — Directive 85/337 — Obligation of the Member States to ensure that projects likely to have a significant impact on the environment are made subject to an environmental assessment — Scope
Mediu — Evaluarea efectelor anumitor proiecte asupra mediului — Directiva 85/337 — Obligația statelor membre de a supune unei evaluări de mediu proiectele care ar putea avea un impact semnificativ asupra mediului — Conținut
SUMMARY — CASE C-156/07
SUMAR — CAUZA C-156/07
Environment — Assessment of the effects of certain projects on the environment — Directive 85/337 — Determination by the Member States of the projects in the classes listed in Annex II requiring to be made subject to an environmental assessment
Mediu — Evaluarea efectelor anumitor proiecte asupra mediului — Directiva 85/337 — Stabilirea de către statele membre a proiectelor cuprinse în anexa II care trebuie supuse unei evaluări de mediu
(Council Directive 85/337, as amended by Directive 97/11, Art. 4 and Annexes II and III)
(Directiva 85/337 a Consiliului, astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/11, art.
in respect of the projects in the classes listed in Annex II thereto, either on the basis of case-by-case assessments, or on the basis of thresholds or criteria fixed by the Member State, whether the projects concerned must be subject to the environmental impact assessment procedure.
proiectele cuprinse în anexa II la directivă, fie pe baza unei analize de la caz la caz, fie pe baza pragurilor sau a criteriilor pe care le fixează, dacă proiectul respectiv trebuie supus procedurii de evaluare a efectelor asupra mediului.
Article 2(1) of Directive 85/337 on the assessment of the impact of certain public and private projects on the environment, as amended by Direct- ive 97/11, must be interpreted as not requiring that any project likely to have a significant effect on the environment be made subject to the environmental impact assessment provided for in that directive, but only those referred to in Annexes I and II to that directive, under the conditions set out in Article 4 thereof and subject to Articles 1(4) and (5) and 2(3) thereof.
Articolul 2 alineatul (1) din Directiva 85/337 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului, astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/11, trebuie interpretat în sensul că nu impune ca orice proiect care ar putea avea un impact semnificativ asupra mediului să fie supus procedurii de evaluare prevăzute de această directivă, ci numai cele menționate în anexele I și II la directiva menționată, în condițiile prevăzute la articolul 4 din aceasta și sub rezerva articolului 1 alineatele (4) și (5), precum și a articolului 2 alineatul (3) din aceeași directivă.
(see para. 34, operative part 1)
(a se vedea punctul 34 și dispozitiv 1)
Under Article 4(2) of the directive, it is for the Member States to determine themselves in which cases the projects in the classes listed in Annex II to the directive must be made subject to an environmental impact assessment.
În temeiul articolului 4 alineatul (2) din directiva menționată, revine statelor membre înseși sarcina de a stabili în ce cazuri proiectele enumerate în anexa II la această directivă trebuie supuse unei evaluări a efectelor asupra mediului.
That provision leaves the Member States two options.
Această dispoziție lasă statelor membre două posibilități.
The first is to decide on a case-by-case basis whether a project covered by Annex II must be made subject to the assessment.
Prima este aceea de a decide de la caz la caz dacă un proiect menționat în anexa II trebuie să facă obiectul acestei evaluări.
The second is to determine, in a general and abstract manner and according to thresholds or criteria, the projects in that annex which must be made subject to the assessment.
A doua este de a stabili, în mod general și abstract, în funcție de praguri sau de criterii, proiectele care figurează în această anexă ce vor face în mod obligatoriu obiectul respectivei evaluări.
Directive 85/337 on the assessment of the impact of certain public and private projects on the environment, as amended by Directive 97/11, requires the Member States to take account of the relevant selection criteria listed in Annex III to Directive 85/337 when they determine,
Criteriile de selecție relevante stabilite în anexa III la Directiva 85/337 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului, astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/11, se impun statelor membre atunci când acestea stabilesc, pentru
It stems from the actual wording of Article 4(3) of the directive that it re-
Din însuși textul articolului 4 alineatul (3) din directiva menționată rezultă că
AIELLO AND OTHERS quires Member States, in both cases, to take into account the relevant selection criteria set out in Annex III to the directive, that is to say, those of the criteria which must be applied in the light of the characteristics of the project concerned.
AIELLO ȘI ALŢII aceasta impune statelor membre, în ambele cazuri, obligația de a ține seama de criteriile de selecție relevante stabilite în anexa III la această directivă, și anume de acelea care, având în vedere caracteristicile proiectului respectiv, trebuie puse în aplicare.
(see paras 37-40, 46, operative part 2) be made subject to an environmental impact assessment, it must, either by referring in its national rules to Annex III to that directive or by reproducing in its national rules the criteria listed there, ensure that all of those criteria can in fact be taken into account where one or more of them is relevant for the purposes of the project concerned, and cannot expressly or impliedly exclude them.
(a se vedea punctele 37-40 și 46 și dispozitiv 2) care trebuie să facă obiectul unei evaluări a efectelor lor asupra mediului, acesta trebuie, fie printr-o trimitere făcută în cuprinsul normelor naționale la anexa III la această directivă, fie reluând în cuprinsul normelor naționale criteriile pe care aceasta le enumeră, să procedeze astfel încât toate criteriile să poată fi luate în considerare efectiv de fiecare dată când unul sau altul dintre acestea este relevant pentru proiectul în cauză, fără a putea exclude vreun criteriu în mod explicit sau implicit.
Depending on the characteristics of the national legal order in question, such an exclusion might dissuade or even prevent the competent national authority from taking into account the criterion or criteria in question.
În fapt, o astfel de excludere ar putea, în funcție de caracteristicile ordinii juridice naționale în cauză, fie să descurajeze, fie chiar să împiedice autoritatea națională competentă să ia în considerare criteriul sau criteriile în cauză.
Where a Member State opts for determining on a case-by-case basis those of the projects in the classes listed in Annex II to Directive 85/337 on the assessment of the impact of certain public and private projects on the environment, as amended by Directive 97/11, which must
În cazul în care un stat membru optează pentru stabilirea de la caz la caz a acelor proiecte dintre cele cuprinse în anexa II la Directiva 85/337 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului, astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/11,
(see paras 48-51, operative part 3)
(a se vedea punctele 4851 și dispozitiv 3)
ORDER OF THE COURT (Sixth Chamber)
ORDONANŢA CURŢII (Camera a şasea)
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Consiglio di Stato (Italy), made by decision of 24 October 2006, received at the Court on 21 March 2007, in the proceedings
În cauza C-156/07, având ca obiect o cerere de pronunţare a unei hotărâri preliminare formulată în temeiul articolului 234 CE de Consiglio di Stato (Italia), prin decizia din 24 octombrie 2006, primită de Curte la 21 martie 2007, în procedura
Salvatore Aiello and Others v
Salvatore Aiello şi alţii împotriva
Comune di Milano and Others, intervening parties:
Comune di Milano şi alţii, în prezenţa:
AIELLO AND OTHERS
AIELLO ȘI ALȚII
THE COURT (Sixth Chamber), composed of L. Bay Larsen, President of the Chamber, J.-C. Bonichot, (Rapporteur) and C. Toader, Judges,
CURTEA (Camera a şasea), compusă din domnul L. Bay Larsen, preşedinte de cameră, domnul J.-C. Bonichot (raportor) şi doamna C. Toader, judecători, avocat general: domnul J. Mazák, grefier: domnul R. Grass, instanţa de trimitere fiind informată că, în conformitate cu articolul 104 alineatul (3) al doilea paragraf din Regulamentul de procedură, Curtea urmează să se pronunţe prin ordonanţă motivată, după ascultarea avocatului general, pronunţă prezenta
Order
Ordonanţă
This reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of Council Directive 85/337/EEC of 27 June 1985 on the assessment of the impact of certain
Cererea de pronunţare a unei hotărâri preliminare priveşte interpretarea Directivei 85/337/CEE a Consiliului din 27 iunie 1985 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice şi private asupra mediului (JO L 175, p. 40, Ediţie specială, 15/
40), as amended by Council Directive 97/11/EC of 3 March 1997 (OJ 1997 L 73, p.
174), astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/11/CE a Consiliului din 3 martie 1997 (JO L 73, p.
The reference was made in the course of proceedings between Salvatore Aiello and Others and the Comune di Milano (Municipality of Milan) and Others concerning the construction of a road linking certain districts in the north of Milan.
Această cerere a fost formulată în cadrul unui litigiu între domnul Aiello şi alţii, pe de o parte, şi Comune di Milano şi alţii, pe de altă parte, cu privire la construcţia unei şosele între anumite cartiere din partea de nord a oraşului Milano.
Article 1(2) of Directive 85/337 states:
Articolul 1 alineatul (2) din Directiva 85/337 prevede:
“development consent” means: the decision of the competent authority or authorities which entitles the developer to proceed with the project.’
«autorizaţie» înseamnă: decizia autorităţii sau a autorităţilor competente care împuternicesc iniţiatorul proiectului să îşi realizeze proiectul.”
Article 1(4) of Directive 85/337 provides:
Articolul 1 alineatul (4) din Directiva 85/337 prevede:
‘Projects serving national defence purposes are not covered by this Directive.’
„Prezenta directivă nu se aplică proiectelor de apărare naţională.”
Article 1(5) of Directive 85/337 states:
Articolul 1 alineatul (5) din Directiva 85/337 prevede:
‘This Directive shall not apply to projects the details of which are adopted by a specific act of national legislation, since the objectives of this Directive, including that of supplying information, are achieved through the legislative process.’
„Prezenta directivă nu se aplică proiectelor ale căror detalii sunt adoptate printr-un act legislativ special de drept intern, deoarece obiectivele urmărite de prezenta directivă, inclusiv transmiterea informaţiilor, sunt realizate prin intermediul procesului legislativ.”
Article 2(1) of Directive 85/337 provides:
Articolul 2 alineatul (1) din Directiva 85/337 prevede:
‘Member States shall adopt all measures necessary to ensure that, before consent is given, projects likely to have significant effects on the environment by virtue, inter alia, of their nature, size or location are made subject to a requirement for development consent and an assessment with regard to their effects.
„Statele membre adoptă toate măsurile necesare pentru a asigura că, înaintea acordării autorizaţiei, proiectele care ar putea avea efecte importante asupra mediului, în temeiul, inter alia, al naturii, al dimensiunii şi al localizării lor, sunt supuse unei cereri de autorizare şi unei evaluări a efectelor lor.
These projects are defined in Article 4.’
Aceste proiecte sunt definite la articolul 4.”
Article 2(3) of Directive 85/337 provides:
Articolul 2 alineatul (3) din Directiva 85/337 prevede:
‘Without prejudice to Article 7, Member States may, in exceptional cases, exempt a specific project in whole or in part from the provisions laid down in this Directive.’
„Fără a aduce atingere dispoziţiilor articolului 7, în cazuri excepţionale, statele membre pot excepta un anumit proiect, în totalitate sau în parte, de la dispoziţiile prevăzute de prezenta directivă.”
Article 4 of Directive 85/337 provides:
Articolul 4 din Directiva 85/337 prevede:
(b) thresholds or criteria set by the Member State, whether the project shall be made subject to an assessment in accordance with Ar -ticles 5 to 10.
(b) pe baza pragurilor sau a criteriilor fixate de statul membru, în cazul în care [a se citi «dacă»] proiectul trebuie supus unei evaluări în conformitate cu articolele 5-10.
Member States may decide to apply both procedures referred to in (a) and (b).
Statele membre pot decide aplicarea ambelor proceduri prevăzute la literele (a) şi (b).
Paragraph 7(c) of Annex I to Directive 85/337 refers to:
Anexa I punctul 7 litera (c) din Directiva 85/337 menţionează:
‘Construction of a new road of four or more lanes, or realignment and/or widening of an existing road of two lanes or less so as to provide four or more lanes, where such new road, or realigned and/or widened section of road would be 10 km or more in a continuous length.’
„construirea unei şosele cu patru sau mai multe benzi sau realinierea şi/sau lărgirea unei şosele existente cu două sau mai puţine benzi pentru a o transforma într-o şosea cu patru sau mai multe benzi, în cazul în care şoseaua nou-constituită sau porţiunea de şosea realiniată şi/sau lărgită se întinde pe o lungime de cel puţin 10 km.”
Paragraph 10(e) of Annex II to Directive 85/337 refers to:
Anexa II punctul 10 litera (e) din Directiva 85/337 menţionează:
‘Construction of roads,…’
„construcţia de drumuri, […]”
— the cumulation with other projects,
— cumularea cu alte proiecte;
By a decree of 15 November 2001, the Prime Minister of the Italian Republic declared a state of emergency in the city of Milan on account of the pollution resulting from car traffic and the inadequacy of the existing road network.
Printr-un decret din 15 noiembrie 2001, Preşedintele Consiliului de Miniştri al Republicii Italiene a declarat starea de urgenţă în oraşul Milano din cauza poluării provocate de circulaţia automobilelor şi a insuficienţei reţelei rutiere existente.
By order of 28 December 2001, the Minister of the Interior appointed the Mayor of Milan as the Commissioner responsible for the implementation of the necessary measures to deal with that situation.
Printr-o ordonanţă din 28 decembrie din acelaşi an, ministrul de interne la desemnat pe primarul oraşului Milano drept comisar responsabil cu punerea în aplicare a măsurilor necesare pentru a face faţă acestei situaţii.