natgillin/translations-raw huggingface dataset:
‘Article 20(1) of Directive 2003/54/EC of the European Parliament and of the Council of 26 June 2003 concerning common rules for the internal market in electricity and repealing Directive 96/92/EC must be interpreted as precluding a provision such as the first point of Paragraph 110(1) of the Law on electricity and gas supply, referred to as ‘the Law on energy management’ (Gesetz über die Elektrizitäts- und Gasversorgung (Energiewirtschaftsgesetz)) of 7 July 2005, which exempts certain operators of energy supply systems from the obligation to provide third parties with open access to those systems on the grounds that they are located on a geographically connected operation zone and that they predominantly serve to supply the energy needs of the undertaking itself and of connected undertakings.’
Articolul 20 alineatul (1) din Directiva 2003/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2003 privind normele comune pentru piața internă de energie electrică și de abrogare a Directivei 96/92/CE trebuie interpretat în sensul că se opune unei dispoziții precum articolul 110 alineatul 1 punctul 1 din Legea privind aprovizionarea cu energie electrică și cu gaz, cunoscută sub numele „lege cu privire la gestionarea rațională a energiei” [Gesetz über die Elektrizitäts- und Gasversorgung (Energiewirtschafstsgesetz)] din 7 iulie 2005, care dispensează anumiți operatori de rețele de aprovizionare energetică de obligația de a acorda terților accesul liber la aceste rețele, pentru motivul că acestea sunt instalate într-o zonă de exploatare care constituie o unitate funcțională și că sunt destinate în special transportului de energie în interiorul întreprinderii și către întreprinderi conexe.
Case C-462/06
Cauza C-462/06
Glaxosmithkline and Laboratoires Glaxosmithkline v Jean-Pierre Rouard
Glaxosmithkline și Laboratoires Glaxosmithklineîmpotriva lui Jean-Pierre Rouard
(Regulation (EC) No 44/2001 — Section 5 of Chapter II — Jurisdiction over individual contracts of employment — Section 2 of Chapter II — Special jurisdiction — Article 6(1) — More than one defendant)
„Regulamentul (CE) nr. 44/2001 — Secțiunea 5 din capitolul II — Competența în materie de contracte individuale de muncă — Secțiunea 2 din același capitol — Competențe speciale — Articolul 6 punctul 1 — Pluralitate de pârâți”
Opinion of Advocate General Poiares Maduro delivered on 17 January 2008 . .
Concluziile avocatului general M. Poiares Maduro prezentate la 17 ianuarie 2008 . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Judicial cooperation in civil matters — Jurisdiction and the enforcement of judgments in civil and commercial matters — Regulation No 44/2001 — Jurisdiction over individual contracts of employment — More than one defendant
Cooperare judiciară în materie civilă — Competența judiciară și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială — Regulamentul 44/2001 — Competența în materia contractelor individuale de muncă — Pluralitate de pârâți
(Council Regulation No 44/2001, Art. 6(1))
44/2001 al Consiliului, art. 6 punctul 1]
SUMMARY — CASE C-462/06
SUMAR — CAUZA C-462/06
The rule of special jurisdiction provided for in Article 6(1) of Regulation No 44/2001 on jurisdiction and the recognition and enforcement of judgments in civil and commercial matters cannot be applied to a dispute falling under Section 5 of Chapter II of that regulation concerning the jurisdiction rules applicable to individual contracts of employment.
44/2001 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială nu poate fi aplicată în cazul unui litigiu al cărui obiect intră sub incidența secțiunii 5 din capitolul II din același regulament, privitoare la normele de competență aplicabile în materia contractelor individuale de muncă.
As regards the possibility that only an employee may rely on Article 6(1) of the regulation, that would run counter to the wording of both that provision and Section 5 of Chapter II of that regulation.
În privința posibilității ca numai lucrătorul să aibă dreptul de a se prevala de articolul 6 punctul 1 din regulament, aceasta ar contraveni atât textului dispoziției amintite, cât și cuprinsului secțiunii 5 din capitolul II din regulament.
The transformation by the Community courts of the rules of special jurisdiction, aimed at facilitating sound administration of justice, into rules of unilateral jurisdiction protecting the party deemed to be weaker would go beyond the balance of interests which the Community legislature has established in the law as it currently stands.
Astfel, a transforma, prin intervenția instanței comunitare, normele de competență specială, menite să faciliteze buna administrare a justiției, în norme de competență unilaterale, care să protejeze partea considerată defavorizată, ar echivala cu depășirea cadrului echilibrului dintre diferitele interese instituit de către legiuitorul comunitar în stadiul actual al dreptului.
Furthermore, such an interpretation would be difficult to reconcile with the principle of legal certainty, which is one of the objectives of the regulation and which requires, in particular, that rules of jurisdiction be interpreted in such a way as to be highly predictable.
În plus, o astfel de interpretare s-ar dovedi cu greu compatibilă cu principiul securității juridice, care constituie unul dintre obiectivele regulamentului și care impune în special ca normele de competență să fie interpretate astfel încât să prezinte un mare grad de previzibilitate.
It is apparent from Article 18(1) of that regulation and, moreover, from a literal interpretation of Section 5, supported by the ‘travaux préparatoires’ relating to the regulation, that the court having jurisdiction in proceedings concerning an individual contract of employment must be designated in accordance with the jurisdiction rules laid down in that section, rules which, on account of their specific and exhaustive nature, cannot be amended or supplemented by other rules of jurisdiction laid down in that regulation unless specific reference is made thereto in Section 5.
Din articolul 18 alineatul (1) din regulamentul amintit, pe de o parte, și din interpretarea literală a secțiunii 5, confirmată de lucrările pregătitoare la acest regulament, pe de altă parte, reiese că instanța competentă pentru soluționarea unui litigiu privitor la un contract individual de muncă trebuie să fie determinată potrivit normelor de competență prevăzute în secțiunea menționată, norme care, în temeiul caracterului lor specific și exhaustiv, nu pot fi modificate sau completate prin alte norme de competență în cadrul regulamentului în lipsa unei trimiteri exprese în acest sens în cadrul secțiunii respective.
(see paras 19-24, 32, 33, 35, operative part)
(a se vedea punctele 19-24, 32, 33 și 35 și dispozitivul)
OPINION OF ADVOCATE GENERALPOIARES MADURO delivered on 17 January 2008 1
CONCLUZIILE AVOCATULUI GENERALM. POIARES MADURO prezentate la 17 ianuarie 2008 1
I — Legal and factual framework of the dispute
I — Cadrul juridic și situația de fapt
By the present reference for a preliminary ruling the Cour de cassation (Court of Cassation) (France) asks the Court for an interpretation of Council Regulation (EC) No 44/2001 of 22 December 2000 on jurisdiction and the recognition and enforcement of judgments in civil and commercial matters, 2which is the successor to and replaces the Brussels Convention. 3
Prin prezenta trimitere preliminară, Cour de cassation (Curtea de Casație, Franța) solicită Curții să se pronunțe cu privire la interpretarea Regulamentului (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și
More specifically, the referring court wishes to ascertain whether Section 5 on employment contracts, introduced by Regulation No 44/2001, must be regarded as governing exhaustively and exclusively the rules on jurisdiction concerning such contracts or whether, on the contrary, the rules on jurisdiction laid down in the section on employment contracts may be supplemented by the rules on special jurisdiction laid down in Article 6(1) of Section 2 of that regulation.
Mai precis, instanța de trimitere dorește să se stabilească dacă secțiunea 5 privind contractele de muncă introdusă de Regulamentul nr. 44/2001 trebuie considerată ca privind în mod exhaustiv și exclusiv normele de competență aferente contractelor menționate sau dacă, dimpotrivă, normele de competență enunțate în secțiunea consacrată contractului de muncă pot fi completate cu norma de competență specială enunțată la articolul 6 punctul 1 din secțiunea 2 din regulamentul menționat anterior.
1 — Original language: French.2 — OJ 2001 L 12, p. 1.
1 — Limba originală: franceza.2 — JO L 12, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74.
3 — Convention of 27 September 1968 on jurisdiction and the enforcement of judgments in civil and commercial matters (consolidated version), OJ 1998 C 27, p. 1.
3 — Convenția din 27 septembrie 1968 privind competența judiciară și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (versiunea consolidată), JO 1998, C 27, p. 1.
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-462/06
CONCLUZIILE AVOCATULUI GENERAL POIARES MADURO — CAUZA C-462/06
(1) in the courts of the Member State where he is domiciled; or
(1) atunci când există mai mulți pârâți, în fața instanței domiciliului oricăruia dintre aceștia, cu condiția ca cererile să fie atât de strâns legate între ele încât să fie oportună instrumentarea și judecarea lor în același timp pentru a se evita riscul pronunțării unor hotărâri ireconciliabile în cazul judecării separate a cauzelor;
(2) in another Member State:
(2) în alt stat membru:
(a) in the courts for the place where the employee habitually carries out his work or in the courts for the last place where he did so, or
(a) înaintea instanțelor din locul în care angajatul își desfășoară în mod obișnuit activitatea sau înaintea instanțelor din ultimul loc în care acesta și-a desfășurat activitatea sau
Section 5 of Regulation No 44/2001, entitled ‘Jurisdiction over individual contracts of employment’, consists of Articles 18 to 21.
Secțiunea 5 din Regulamentul nr. 44/2001, intitulată „Competența în materia contractelor individuale de muncă”, este alcătuită din articolele 18-21.
More specifically, Article 18(1) of Regulation No 44/2001 provides: if the employee does not or did not habitually carry out his work in any one country, in the courts for the place where the business which engaged the employee is or was situated.’
Mai precis, articolul 18 alineatul (1) din Regulamentul nr. 44/2001 prevede:
Mr Rouard, the defendant in the main proceedings, was engaged in 1977 by the company Laboratoires Beecham Sévigné, now Laboratoires Glaxosmithkline, the seat
Domnul Rouard, pârât în acțiunea principală, a fost angajat în anul 1977 de societatea Laboratoires Beecham Sévigné, devenită
In that same Section 5 Article 19 of the Regulation states:
Articolul 19 din Regulamentul nr. 44/2001 prevede în secțiunea 5 menționată:
GLAXOSMITHKLINE AND LABORATOIRES GLAXOSMITHKLINE companies, which, in addition, belong to the same group.
GLAXOSMITHKLINE ȘI LABORATOIRES GLAXOSMITHKLINE păstrarea anumitor drepturi contractuale dobândite inițial pe baza primului contract, atestă relația salarială unică și continuă a acestuia cu cele două societăți care, în plus, aparțin aceluiași grup.
Since the French courts have jurisdiction in respect of Laboratoires Glaxosmithkline, the seat of which is in France, those courts, he submits, also have jurisdiction, pursuant to Article 6(1) of Regulation No 44/2001, in respect of Glaxosmithkline even though that company is established in the United Kingdom.
Potrivit domnului Rouard, întrucât instanța franceză este competentă să soluționeze acțiunea îndreptată împotriva societății Laboratoires Glaxosmithkline, al cărei sediu social este situat în Franța, această instanță este deopotrivă competentă în privința societății Glaxosmithkline, în temeiul articolului 6 punctul 1 din Regulamentul nr. 44/2001, deși această din urmă societate este stabilită în Regatul Unit.
He was sent by that company on various postings to third countries.
Acesta a executat diverse misiuni pentru societatea menționată pe teritoriul unor state terțe.
In 1984 he was sent to Morocco under a new employment contract concluded with Beecham Research UK, established in the United Kingdom, which belongs to the same group as Laboratoires Beecham Sévigné.
În 1984, domnul Rouard a fost repartizat în Maroc, în temeiul unui nou contract de muncă încheiat cu societatea Beecham Research UK, stabilită în Regatul Unit, care aparține aceluiași grup ca și societatea Laboratoires Beecham Sévigné.
Under that contract, the second employer undertook to maintain certain contractual rights acquired by Mr Rouard under his initial contract of employment (in particular to preserve his rights derived from length of service and his entitlement to certain payments in the event of dismissal).
Prin acest contract, al doilea angajator se obliga să păstreze anumite drepturi contractuale dobândite de domnul Rouard în cadrul contractului său de muncă inițial (în special recunoașterea vechimii în muncă acumulate și a drepturilor la indemnizații în caz de concediere).
The Conseil de prud’hommes, in accordance with the line of defence of the two employers, declined jurisdiction, however, pointing out that the employment contracts in force at the time of his dismissal were governed by English and Moroccan law.
Cu toate acestea, în temeiul susținerilor formulate în apărare de cei doi angajatori, Conseil des prud’hommes și-a declarat necompetența, arătând că toate contractele de muncă în vigoare în momentul concedierii erau reglementate de dreptul englez și de dreptul marocan.
Therefore, there was no longer any employment relationship between Mr Rouard and Laboratoires Glaxosmithkline in France.
Prin urmare, între domnul Rouard și societatea Laboratoires Glaxosmithkline din Franța nu mai exista nicio relație de subordonare.
The Cour d’appel de Versailles (Court of Appeal, Versailles) set aside that decision and remitted the case back to the Conseil de prud’hommes.
Cour d’appel de Versailles (Curtea de Apel din Versailles) a anulat această hotărâre și a trimis cauza în fața Conseil de prud’hommes.
The appellant companies in the main proceedings then brought an appeal before the Cour de cassation.
În aceste condiții, societățile reclamante din acțiunea principală au formulat recurs în fața Cour de cassation.
On 9 March 2001 Beecham Research UK, now Glaxosmithkline, dismissed Mr Rouard.
La 9 martie 2001, societatea Beecham Research UK, devenită societatea Glaxosmithkline, la concediat pe domnul Rouard.
On 4 June 2002 he brought an action before the Conseil de prud’hommes de Saint-Germain-en-Laye (Employment Tribunal, Saint-Germain-en-Laye) (France) against both Laboratoires Glaxosmithkline and Glaxosmithkline, which had assumed the rights of Laboratoires Beecham Sévigné and Beecham Research UK respectively.
În consecință, acesta a formulat în fața Conseil de prud’hommes de Saint-Germain-en-Laye (Franța), la 4 iunie 2002, o acțiune împotriva societății Laboratoires Glaxosmithkline și împotriva societății Glaxosmithkline în același timp, succesoare în drepturi ale societății Laboratoires Beecham Sévigné și, respectiv, ale societății Beecham Research UK.
Mr Rouard requests that those companies be ordered jointly and severally to pay various amounts of compensation, together with damages for noncompliance with the dismissal procedure, dismissal without genuine and serious cause and wrongful breach of contract.
Domnul Rouard solicită obligarea în solidar a societăților menționate la plata mai multor indemnizații și daune interese pentru nerespectarea procedurii de concediere, pentru concedierea fără temei real și serios, precum și pentru desfacerea abuzivă a contractului de muncă.
It is in those circumstances that the Cour de cassation decided to stay proceedings and to refer the following question to the Court for a preliminary ruling:
În acest context, instanța supremă a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarea întrebare preliminară:
In support of his claims Mr Rouard considers that the two companies must be regarded as his joint employers, since the clause of the second contract providing that certain contractual rights acquired initially under the first contract are to be maintained confirms that he had a single, continuous contract of employment with the two
În susținerea pretențiilor sale, domnul Rouard apreciază că cele două societăți trebuie considerate coangajatorii săi, iar clauza celui de al doilea contract, care prevede
‘Does the rule of special jurisdiction stated in Article 6(1) of Council Regulation …
„[Î]n cazul acțiunii formulate de către un salariat în fața unei instanțe dintr-un stat membru împotriva unui număr de două
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-462/06 parts.
CONCLUZIILE AVOCATULUI GENERAL POIARES MADURO — CAUZA C-462/06 răspunsul la această întrebare implică, într-o primă etapă, încercarea de a stabili dacă norma de competență specială enunțată la articolul 6 punctul 1 din Regulamentul nr.
In order to answer the question it must, first, be determined whether the rule of special jurisdiction stated in Article 6(1) of Regulation No 44/2001 may be applied in the context of individual contracts of employment, even though there is a section within the Regulation which concerns specifically the rules of jurisdiction applicable to disputes concerning such contracts, and, if so, the conditions governing the application of Article 6(1) of the Regulation in such matters must then be considered and defined.
44/2001 poate fi aplicată în cadrul contractelor individuale de muncă, deși în cadrul regulamentului există o secțiune specifică privind normele de competență aplicabile litigiilor privind contractele menționate și, în cazul unui răspuns afirmativ, încercarea de a aminti și de a preciza, într-o a doua etapă, condițiile privind aplicarea articolului 6 punctul 1 din regulamentul menționat în acest domeniu.
A — The applicability of Article 6(1) of Regulation No 44/2001 in matters relating to individual contracts of employment
A — Cu privire la aplicabilitatea articolului 6 punctul 1 din Regulamentul nr. 44/2001 în materia contractelor individuale de muncă societăți care aparțin aceluiași grup, dintre care una, mai exact societatea care a angajat salariatul în numele grupului și care ulterior a refuzat să asigure reintegrarea acestuia în funcția ocupată, își are sediul pe teritoriul acestui stat membru, iar cealaltă societate, mai exact cea care la concediat și pentru care persoana interesată a lucrat în state terțe, își are sediul într-un alt stat membru, atunci când reclamantul invocă o clauză din contractul de muncă pentru a susține că cele două [societăți] au fost coangajatorii săi, din partea cărora solicită despăgubiri pentru concediere, pe de o parte, se aplică […] norma de competență specială prevăzută la punctul 1 al articolului 6 din Regulamentul […] nr.
No 44/2001 …, by virtue of which a person domiciled in a Member State may be sued “where he is one of a number of defendants, in the courts for the place where any of them is domiciled, provided the claims are so closely connected that it is expedient to hear and determine them together to avoid the risk of irreconcilable judgments resulting from separate proceedings”, apply to proceedings brought by an employee before a court of a Member State against two companies belonging to the same group, one of which, being the one which engaged that employee for the group and refused to re-employ him, is domiciled in that Member State and the other, for which the employee last worked in non-Member States and which dismissed him, in another Member State, when that applicant relies on a clause in the employment contract to claim that the two [companies] were his co-employers from whom he claims compensation for his dismissal or does the rule in Article 18(1) of [R]egulation [No 44/2001], by virtue of which, in matters relating to individual contracts of employment, jurisdiction is to be determined by Section 5 of Chapter II [of that regulation], exclude the application of Article 6(1) [of that regulation], so that each of the two companies must be sued before the courts of the Member State where it is domiciled[?]’
44/2001 […], în temeiul căruia o persoană care are domiciliul pe teritoriul unui stat membru mai poate fi acționată în justiție, «când există mai mulți pârâți, în fața instanței domiciliului oricăruia dintre aceștia, cu condiția ca cererile să fie atât de strâns legate între ele încât să fie oportună instrumentarea și judecarea lor în același timp, pentru a se evita riscul pronunțării unor hotărâri ireconciliabile în cazul judecării separate a cauzelor» sau, pe de altă parte, […] norma cuprinsă la punctul 1 al articolului 18 din regulament[ul nr. 44/2001], în temeiul căruia, în materia contractelor individuale de muncă, competența determinată potrivit prevederilor secțiunii [5] din capitolul II [din acest regulament] exclude aplicarea punctului 1 al articolului 6 [din regulamentul menționat], astfel încât fiecare dintre cele două societăți trebuie acționată în judecată în fața instanței statului membru pe teritoriul căruia își are sediul[?]”
II — Legal analysis
II — Analiză juridică
(Articles 18 to 21) and, second, that if there are any exceptions to the application of the principles set out in Section 5, they are expressly laid down in the Regulation.
GLAXOSMITHKLINE ȘI LABORATOIRES GLAXOSMITHKLINE regulamentul menționat (articolele 18-21) și că, pe de altă parte, dacă există excepții de la aplicarea principiilor enunțate în secțiunea 5, acestea sunt prevăzute în mod expres de regulament.
In so far as Article 6(1) does not fall within Section 5 and is not referred to, as Articles 4 and 5(5) are, as an exception to the application of the rules laid down in that section, the special jurisdiction under Article 6(1) is not therefore applicable to disputes concerning contracts of employment.
În măsura în care articolul 6 punctul 1 nu se încadrează în secțiunea 5 și nu este desemnat, spre deosebire de articolul 4 și de articolul 5 punctul (5), ca fiind o excepție de la aplicarea normelor prevăzute în secțiunea menționată, competența specială prevăzută la articolul 6 punctul 1 ar fi, prin urmare, inaplicabilă litigiilor privind contractele de muncă.
Anticipating the arguments that follow, I would point out at this juncture that the applicability to a dispute concerning an individual contract of employment of the special jurisdiction provided for in Article 6(1) of Regulation No 44/2001, which makes it possible, when the claims are related, to sue a number of defendants before the courts where any one of them is domiciled, must, in my view, be accepted even though a literal interpretation of Section 5 concerning contracts of employment appears, at first sight, to preclude it.
Anticipând dezvoltările ulterioare, să subliniem încă de pe acum că aplicabilitatea, în cazul unui litigiu privind un contract individual de muncă, a competenței speciale prevăzute la articolul 6 punctul 1 din Regulamentul nr. 44/2001, care permite acționarea în justiție a mai multor pârâți la instanța unuia dintre aceștia atunci când cererile sunt conexe, trebuie reținută, în opinia noastră, cu toate că interpretarea literală a secțiunii 5 privind contractele de muncă pare, la prima vedere, să se opună acestei aplicabilități.
In order to clarify the solution which I propose that the Court should adopt, I will begin by setting out, first of all, the arguments which appear to exclude the applicability of Article 6(1) in the context of disputes concerning individual contracts of employment and then explain why such an interpretation should not, in my view, be adopted by the Court.
Pentru a înțelege mai bine soluția pe care o propunem Curții, vom expune, mai întâi, argumentele care par să excludă aplicabilitatea articolului 6 punctul 1 în cadrul litigiilor privind contractele individuale de muncă, pentru a demonstra ulterior că, în opinia noastră, Curtea nu trebuie să rețină o asemenea interpretare.