natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Moreover, the requirement for joint service of the ‘decreto ingiuntivo ’and the application was confirmed by Article 643 of the Italian Code of Civil Procedure, according to which it marked the start of the proceedings (Hengst Import, paragraph 21).
De altfel, necesitatea dublei notificări a „decreto ingiuntivo” și a cererii introductive era confirmată de articolul 643 din Codul de procedură civilă italian, din care reieșea că notificarea era punctul de pornire al procesului (Hotărârea Hengst Import, citată anterior, punctul 21).
It is apparent from that autonomous definition of the document instituting the proceedings, as interpreted by the Court, that such a document must consist of the document or documents, where they are intrinsically linked, enabling the defendant to understand the subjectmatter and grounds of the plaintiff’s application and to be aware of the existence of legal proceedings in which he may assert his rights, either by defending a pending action or, as was the case in the matter giving rise to the judgment in Hengst Import, by challenging a judgment delivered on the basis of an ex parte application.
Din această noțiune autonomă de act de sesizare a instanței, după cum a fost interpretată de Curte, rezultă că un astfel de act trebuie să conțină documentul sau documentele, atunci când acestea sunt legate în mod intrinsec, care dau posibilitatea pârâtului să înțeleagă obiectul și motivarea acțiunii reclamantului, precum și existența unei proceduri judiciare în cursul căreia își poate invoca drepturile fie apărându-se într-un proces în curs de desfășurare, fie exercitând o cale de atac împotriva unei decizii pronunțate în temeiul unei cereri introductive unilaterale, cum a fost cazul în cauza în care sa pronunțat Hotărârea Hengst Import, citată anterior.
Moreover, as was pointed out at paragraph 43 above, under some national legal systems there is no requirement for the documentary evidence in a case to be annexed to what is defined as a document instituting the proceedings and they may be communicated separately.
Pe de altă parte, după cum sa subliniat la punctul 43 din prezenta hotărâre, anumite sisteme de drept național nu prevăd obligativitatea anexării înscrisurilor justificative dintr-un dosar la ceea ce definesc drept act de sesizare a instanței, ci permit comunicarea separată a acestora.
Such documents are not therefore regarded as intrinsically linked to the document instituting the proceedings, in that they are essential to enable the defendant to understand the claim brought against him and to be aware of the existence of the legal proceedings, but have a probative function which is distinct from the purpose of service itself.
Așadar, astfel de înscrisuri nu sunt considerate ca fiind legate în mod intrinsec de actul introductiv de instanță în sensul că sunt indispensabile pentru ca pârâtul să poată înțelege cererea formulată împotriva sa și existența procedurii judiciare, ci au o funcție probatorie separată de obiectul notificării sau al comunicării în sine.
It is appropriate to note that the conditions for recognition of judgments laid down in Regulation No 44/2001 have been relaxed by comparison with the conditions laid down in the Brussels Convention.
În această privință, trebuie să se sublinieze că, față de condițiile prevăzute în Convenția de la Bruxelles, condițiile de recunoaștere a deciziilor prevăzute în Regulamentul nr. 44/2001 au devenit mai suple.
Article 34(2) of that regulation departed from the requirement in Article 27(2) of the Brussels Convention that the document instituting the proceedings be duly served, in order to place the emphasis on effective observance of the rights of the defence, which are considered to have been observed when the defendant is aware of the pending legal action and has been able to commence proceedings to challenge a judgment entered against him (see, to that effect, ASML, paragraphs 20 and 21).
Într-adevăr, articolul 34 punctul 2 din acest regulament abandonează cerința conformității actului de sesizare a instanței, avută în vedere la articolul 27 punctul 2 din Convenția de la Bruxelles, pentru a pune accentul pe respectarea efectivă a dreptului la apărare, considerându-se că acesta este respectat atunci când pârâtul a avut cunoștință despre procedura judiciară în curs de desfășurare și a putut exercita o cale de atac împotriva unei decizii pronunțate împotriva sa (a se vedea în acest sens Hotărârea ASML, citată anterior, punctele 20 și 21).
That change in Regulation No 44/2201 by comparison with the Brussels Convention supports the interpretation of the term ‘document to be served’ — where that consists of a document instituting the proceedings — that such a document must include the essential information enabling a defendant to be aware primarily of the existence of legal proceedings but not of every item of documentary evidence which makes it possible to prove the various facts and points of law on which the application is based.
Această modificare a Regulamentului nr. 44/2001 față de Convenția de la Bruxelles susține interpretarea noțiunii de act de notificat sau de comunicat, atunci când acesta este un act de sesizare a instanței, potrivit căreia un astfel de act trebuie să conțină elementele esențiale pentru ca un pârât să înțeleagă în primul rând existența unei proceduri judiciare, dar nu fiecare înscris justificativ prin care se poate face proba diferitelor elemente de fapt și de drept în temeiul cărora este formulată o cerere.
It follows from the above considerations that the term ‘document to be served’ in Article 8 of Regulation No 1348/2000, where such a document consists of a document
Din aceste considerente rezultă că noțiunea de act de notificat sau de comunicat, avută în vedere la articolul 8 din Regulamentul nr. 1348/2000, atunci când acesta
It is possible from an examination of the term ‘document’, as follows from the ECHR and, in particular, Article 6(3)(a) of that convention, referred to at paragraph 57 above, to reach a similar conclusion as regards criminal proceedings.
Examinarea noțiunii de act astfel cum rezultă din CEDO și, în special, din articolul 6 alineatul 3 litera a) din aceasta, citat la punctul 57 din prezenta hotărâre, permite să se ajungă la o concluzie similară în materie penală.
According to the European Court of Human Rights, an indictment must enable the person charged to be informed not only of the cause of the accusation against him, that is the acts he is alleged to have committed and on which the accusation is based, but also of the detailed legal characterisation of those facts (see judgments of the European Court of Human Rights of 25 March 1999, Pélissier and Sassi v France, ECHR 1999-II, § 51, and of 19 December 2006, Mattei v France, No 34043/02, § 34).
Într-adevăr, potrivit Curții Europene a Drepturilor Omului, un act de acuzare trebuie să dea posibilitatea acuzatului să fie informat în mod amănunțit nu numai cu privire la cauza acuzării, și anume faptele materiale de care este învinuit și pe care se întemeiază acuzarea, ci și cu privire la calificarea juridică a acestor fapte (a se vedea Curtea Europeană a Drepturilor Omului, Hotărârea Pélissier și Sassi împotriva Franței din 25 martie 1999, Recueil des arrêts et décisions 1999-II, § 51, precum și Hotărârea Mattei împotriva Franței din 19 decembrie 2006, nr. 34043/02, § 34).
On the other hand, the rights of the defence are not undermined by the mere fact that the indictment does not include the evidence in support of the facts on which the accused stands charged.
Per a contrario, dreptul la apărare nu este repus în discuție prin simplul fapt că actul de acuzare nu cuprinde înscrisurile justificative privind faptele de care este învinuit acuzatul.
Ruling in respect of Article 6(3)(e) of the ECHR, under which a person charged with a criminal offence has the right to an interpreter, the European Court of Human Rights has also held that that right does not go so far as to require a written translation of all items of written evidence or official documents in the procedure (judgment of 19 December 1989, Kamasinski v Austria, Series A, No 168, § 74).
Pronunțându-se cu privire la articolul 6 alineatul 3 litera e) din CEDO, care recunoaște dreptul acuzatului de a beneficia de un interpret, Curtea Europeană sa pronunțat de altfel în sensul că acest drept nu cuprinde și posibilitatea de a cere o traducere în scris a oricărei probe constând într-un înscris sau într-un document oficial din dosar (a se vedea Curtea Europeană a Drepturilor Omului, Hotărârea din 19 decembrie 1989, Kamasinski împotriva Austriei, seria A, nr. 168, § 74).
As is apparent from the conclusion at paragraph 57 above, the requirements for the protection of the rights of the defence are not as stringent in civil and commercial matters as they are in criminal proceedings.
Or, astfel cum rezultă din constatarea făcută la punctul 57 din prezenta hotărâre, protecția dreptului la apărare în materie civilă și comercială nu necesită exigențe la fel de ridicate precum în materie penală.
In the light of all the foregoing considerations, the term ‘document to be served’ in Article 8(1) of Regulation No 1348/2000, where such a document is a document instituting the proceedings, must be interpreted as meaning the document or documents
Având în vedere toate aceste considerente, noțiunea „act de notificat sau de comunicat”, avută în vedere la articolul 8 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1348/2000, atunci când acesta este un act de sesizare a instanței, trebuie interpretată în sensul că
WEISS UND PARTNER which must be served on the defendant in due time in order to enable him to assert his rights in legal proceedings in the State of transmission.
Un astfel de act trebuie să permită să se identifice în mod cert cel puțin obiectul și cauza cererii, precum și invitația de a se prezenta în fața unei instanțe sau, după natura procedurii în curs, posibilitatea de a exercita o cale de atac în fața unei instanțe.
Such a document must make it possible to identify with a degree of certainty at the very least the subjectmatter of the claim and the cause of action as well as the summons to appear before the court or, depending on the nature of the pending proceedings, to be aware that it is possible to appeal.
Documentele care îndeplinesc exclusiv o funcție probatorie și nu sunt indispensabile pentru înțelegerea obiectului și a cauzei cererii nu fac parte din actul de sesizare a instanței în sensul Regulamentului nr. 1348/2000.
That interpretation is consistent with the objectives of Regulation No 1348/2000 to improve and expedite the transmission of documents.
O astfel de interpretare este conformă cu obiectivele Regulamentului nr. 1348/2000 de a îmbunătăți și de a accelera transmiterea actelor.
Indeed, it can take a long time to translate supporting documents and, in any event, such translation is not necessary for the purposes of the action which will take place before the court of the Member State of transmission and in the language of that State.
Într-adevăr, traducerea înscrisurilor justificative poate necesita o durată considerabilă, deși, în orice caz, această traducere nu se cere în vederea judecății care se va derula în fața judecătorului din statul membru de origine și în limba acestui stat.
It is for the national court to determine whether the content of the document instituting the proceedings enables the defendant to assert his rights in the Member State of transmission and, in particular, to identify the subjectmatter and the cause of action as well as to be aware of the existence of the legal proceedings.
Instanța națională este competentă să verifice dacă elementele actului de sesizare a instanței dau posibilitatea pârâtului să își invoce drepturile în statul membru de origine și dacă îi permit, în special, să identifice obiectul și cauza cererii îndreptate împotriva sa, precum și existența procedurii judiciare.
If the national court considers that the content is inadequate in that regard on the ground that certain necessary information relating to the application is to be found in the annexes, it must endeavour to resolve that problem in accordance with its national procedural law, taking care to ensure the full effectiveness of Regulation No 1348/2000, in compliance with its objective (see, to that effect, Leffler, paragraph 69), while according maximum protection to the interests of both parties to the dispute.
În cazul în care instanța națională apreciază că acest conținut este insuficient din acest punct de vedere pentru motivul că anumite elemente esențiale referitoare la cerere se găsesc în anexe, are obligația de a depune diligențe pentru a soluționa problema în cadrul dreptului procedural național, asigurând garantarea efectului util deplin al Regulamentului nr. 1348/2000, cu respectarea finalității acestuia (a se vedea în acest sens Hotărârea Leffler, citată anterior, punctul 69), protejând în același timp în mod optim interesele ambelor părți în litigiu.
The party issuing the document instituting the proceedings could thus be afforded the opportunity of remedying the lack of a translation of an essential annex by
Astfel, autorului actului de sesizare a instanței i s-ar putea recunoaște posibilitatea de a remedia lipsa traducerii unei anexe indispensabile prin trimiterea acesteia potrivit
The Court has held that the effect that sending a translation has on the date of service should be determined by analogy with the double-date system developed in Article 9(1) and (2) of Regulation No 1348/2000 (Leffler, paragraphs 65 to 67) in order to protect the parties’ interests.
În ceea ce privește efectul trimiterii unei traduceri la data notificării sau a comunicării, Curtea a apreciat că acesta trebuie stabilit prin analogie cu sistemul datei duble prevăzut la articolul 9 alineatele (1) și (2) din Regulamentul nr. 1348/2000 (Hotărârea Leffler, citată anterior, punctele 65-67), pentru a se proteja interesele părților.
In the light of all the foregoing considerations, the answer to the first question must be that Article 8(1) of Regulation No 1348/2000 is to be interpreted as meaning that the addressee of a document instituting proceedings which is to be served does not have the right to refuse to accept that document, provided that it enables the addressee to assert his rights in legal proceedings in the Member State of transmission, where annexes are attached to that document consisting of documentary evidence which is not in the language of the Member State addressed or in a language of the Member State of transmission which the addressee understands, but which has a purely evidential function and is not necessary for understanding the subjectmatter of the claim and the cause of action.
Având în vedere toate aceste considerente, trebuie să se răspundă la prima întrebare că articolul 8 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1348/2000 trebuie interpretat în sensul că destinatarul unui act de sesizare a instanței de notificat sau de comunicat nu are dreptul să refuze primirea acestui act, cu condiția ca actul să dea posibilitatea destinatarului să își invoce drepturile în cadrul unei proceduri judiciare în statul membru de origine, atunci când acest act este însoțit de anexe formate din înscrisuri justificative care nu sunt redactate în limba statului membru de destinație sau într-o limbă din statul membru de origine pe care destinatarul o înțelege, dar care au exclusiv o funcție probatorie și nu sunt indispensabile pentru a se înțelege obiectul și cauza cererii.
By its second question, posed in the event that the answer to the first is that the addressee of a document may refuse to accept it if the annexes to that document are not translated, the Bundesgerichtshof asks whether Article 8(1)(b) of Regulation No 1348/2000 must be interpreted as meaning that the addressee of a document to be served is deemed to ‘understand’ the language of a Member State of transmission
Prin intermediul celei de a doua întrebări, adresată în cazul în care s-ar răspunde că destinatarul actului poate să refuze primirea acestuia atunci când anexele nu sunt traduse, instanța de trimitere solicită, în esență, să se stabilească dacă articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 1348/2000 trebuie interpretat în sensul că se consideră că destinatarul „înțelege” limba unui stat membru de origine în sensul acestui regulament atunci când a convenit într-un contract încheiat cu reclamantul
WEISS UND PARTNER within the meaning of that regulation where, in the course of his business, he agreed in a contract with the applicant that correspondence was to be conducted in the language of the Member State of transmission.
WEISS UND PARTNER în cadrul activității sale profesionale că limba de corespondență este limba statului membru de origine.
In view of the reservation formulated to the answer to the first question, it is necessary to answer the second question.
Având în vedere condiția formulată în răspunsul la prima întrebare, este necesar să se răspundă la a doua întrebare.
In order to establish whether the addressee of a document served understands the language of the Member State of transmission in which the document is written, the court must examine all the relevant evidence submitted by the applicant.
Pentru a stabili dacă destinatarul unui act notificat sau comunicat înțelege limba statului membru de origine în care este redactat actul, instanța trebuie să examineze ansamblul indiciilor prezentate de reclamantă în acest scop.
The parties which have submitted observations are divided on the question whether the addressee of a document should be deemed to understand the language of the Member State of transmission because he has signed a clause agreeing to the use of that language, as described by the referring court.
Părțile care au depus observații nu au un punct de vedere comun cu privire la aspectul dacă se consideră că destinatarul unui act înțelege limba statului membru de origine datorită faptului că a semnat o clauză privind utilizarea limbii, astfel cum este descrisă de instanța de trimitere.
According to Grimshaw, it alone is in a position to say whether it understands the document served.
În opinia biroului Grimshaw, acesta este singurul în măsură să afirme dacă înțelege actul comunicat.
IHK Berlin defends the opposite position, namely that signature of such a clause entails acceptance of that language as the language in which a judicial document is to be served, in the same way as a jurisdiction clause is valid between parties.
IHK Berlin susține o poziție contrară, și anume că semnarea unei astfel de clauze are valoarea unei acceptări a acestei limbi drept limbă de notificare a unui act judiciar, la fel cum este valabilă între părți o clauză de atribuire a competențelor unei instanțe.
The other parties which submitted observations are of the view that, while knowledge of the language of the document for the purpose of Article 8(1)(b) of Regulation No 1348/2000 cannot be inferred from such a clause, it is an indication of knowledge of that language.
Celelalte părți care au depus observații consideră că dintr-o astfel de clauză nu se poate deduce cunoașterea limbii actului în sensul articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 1348/2000, dar că această clauză constituie un indiciu al cunoașterii acestei limbi.
Weiss and the Czech and Slovak Governments point out, inter alia, that the degree of knowledge of a language required for correspondence is not the same as that needed to defend an action.
Biroul Weiss, precum și guvernele ceh și slovac subliniază în special că gradul de cunoaștere a unei limbi necesar pentru corespondență nu este același cu nivelul indispensabil pentru o apărare în justiție.
Grimshaw’s interpretation cannot be accepted, as that would mean that whether service was effective was dependent on whether the addressee of the document was willing to accept it.
Interpretarea propusă de biroul Grimshaw nu poate fi acceptată, deoarece aceasta ar însemna să se condiționeze eficiența notificării sau a comunicării de bunăvoința destinatarului actului.
Nor is it possible to accept IHK’s interpretation.
Nu poate fi reținută nici interpretarea propusă de IHK Berlin.
In order for Article 8(1)(b) of Regulation No 1348/2000 to be effective, the competent court must verify that the requirements of that provision are in fact met.
Într-adevăr, pentru a da un efect util articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 1348/2000, îi revine instanței competente sarcina de a verifica dacă condițiile acestei dispoziții sunt îndeplinite efectiv.
The fact that a clause has been signed which provides that a particular language is to be used for correspondence and performance of the contract cannot give rise to a presumption of knowledge of the agreed language.
În acest scop, semnarea unei clauze prin care se prevede utilizarea unei anumite limbi în corespondență și executarea unui contract nu poate constitui o prezumție de cunoaștere a limbii convenite.
On the other hand, the signature of such a clause must be regarded as evidence of knowledge of the language of the document served.
În schimb, este necesar să se considere că semnarea unei astfel de clauze constituie un indiciu al cunoașterii limbii actului notificat sau comunicat.
Greater weight will attach to that evidence where the clause refers not only to correspondence between the parties but also to correspondence with the authorities and public institutions.
Acest indiciu va avea cu atât mai mult importanță întrucât clauza vizează nu numai corespondența între părți, ci și corespondența cu autoritățile și instituțiile publice.
It may be supported by other evidence, such as the fact that correspondence was actually conducted by the addressee of the document in the language of the document served, or the presence in the original contract of clauses conferring jurisdiction on the courts of the Member State of transmission in the event of dispute or making the contract subject to the law of that Member State.
Acest indiciu va putea fi susținut de alte indicii, cum ar fi trimiterea efectivă a corespondenței de către destinatarul actului în limba actului notificat sau comunicat ori prezența, în contractul inițial, a unor clauze de atribuire a competenței, în cazul unui litigiu, instanțelor statului de origine sau de supunere a contractului dreptului acestui stat membru.
As stated by Weiss and the Czech and Slovak Governments, the degree of knowledge of a language required for correspondence is not the same as that needed to defend an action.
După cum au precizat biroul Weiss și guvernele ceh și slovac, gradul de cunoaștere a unei limbi necesar pentru corespondență nu este același cu nivelul indispensabil pentru o apărare în justiție.
However, that is a matter of fact to be taken into account by the court in determining whether the addressee of a document served is capable of understanding the document so as to be able to assert his rights.
Totuși, este vorba despre un element de fapt pe care instanța trebuie să îl ia în considerare atunci când verifică dacă destinatarul unui act notificat sau comunicat este în măsură să înțeleagă actul astfel încât să își poată invoca drepturile.
It is necessary for the court, in accordance with the principle of equivalence, to take account of the extent to which an individual domiciled in the Member State of transmission would understand a judicial document written in the language of that State.
Instanța trebuie să adopte drept referință, în conformitate cu principiul echivalenței, modul în care un justițiabil domiciliat în statul membru de origine poate înțelege un act judiciar redactat în limba acestui stat.