natgillin/translations-raw huggingface dataset:
15 — The three-month timelimit is laid down both in the context of Directive 94/47 (in the second indent of the first subparagraph of Article 5) and in the context of Directive 97/7 (fourth sentence of Article 6(1)).
15 — Termenul de trei luni este prevăzut atât în cadrul Directivei 94/47, la articolul 5 prima teză punctul 1 a doua liniuță, cât și în cadrul Directivei 97/7, la articolul 6 alineatul (1) a patra teză.
13 — Directive 94/47/EC of the European Parliament and of the Council of 26 October 1994 on the protection of purchasers in respect of certain aspects of contracts relating to the purchase of the right to use immovable properties on a timeshare basis (OJ 1994 L 280, p. 83).
13 — Directiva Parlamentului European și a Consiliului din 26 octombrie 1994 privind protecția dobânditorilor în ceea ce privește anumite aspecte ale contractelor privind dobândirea dreptului de folosință pe durată limitată a bunurilor imobile (JO L 280, p. 83, Ediție specială, 13/vol. 14, p. 204).
16 — Thus, it has been pointed out that ‘the [Community] legislature has found that being in possession of all objective data concerning a transaction does not prevent the consumer being won over by a contracting party who knows very well — and such is the art of his profession — how to be convincing’, in N. Rzepecki, Droit de la consommation et théorie générale du contrat, Institut de droit des affaires, Aix-en-Provence, 2002, p. 100.
16 — Astfel, sa subliniat că „legiuitorul [comunitar] a constatat, astfel, că posesia tuturor datelor obiective ale operațiunii nu împiedică un consumator să se lase convins de un contractant care – de altfel aceasta este arta profesiei sale – știe într-un mod admirabil să fie convingător”, în Ryepecki, N., Droit de la consommation et théorie générale du contrat, Institut de droit des affaires, Aix-en-Provence, 2002, p. 100.
HAMILTON assessed independently of the date at which the contract was concluded or at which the contractual obligations were performed in full.
HAMILTON apreciată independent de data încheierii sau a executării integrale a contractului.
Thus, national legislation which fixes the starting point of the timelimit during which the right of cancellation may be exercised as the time at which both parties have performed in full their contractual obligations, even if the consumer has not become aware of his right, cannot attain the objectives of Directive 85/577.
Din acest motiv, o legislație națională care ar stabili punctul de pornire al termenului în care dreptul de revocare poate fi exercitat începând cu executarea integrală a contractului de cele două părți, deși consumatorul nu a avut cunoștință de dreptul său, nu poate îndeplini obiectivele urmărite de Directiva 85/577.
become aware — of his right, it could be said that there is a principle common to the laws of the Member States according to which both the fairness of commercial transactions and the stability of legal relations imply that in the context of the discretion conferred on them under the third paragraph of Article 4 of Directive 85/577, the Member States may fix a timelimit within which cancellation may be validly exercised, starting from the time — however late that may be — at which the information was received by the consumer.
cunoștință de dreptul său, se poate considera că există un principiu comun sistemelor de drept ale statelor membre potrivit căruia atât loialitatea în tranzacțiile comerciale, cât și stabilitatea raporturilor juridice presupun că, în cadrul marjei acestora de apreciere, astfel cum este aceasta recunoscută la articolul 4 al treilea paragraf din Directiva 85/577, statele membre pot stabili un termen în care revocarea poate fi exercitată în mod valabil de la primirea, chiar tardivă, a informației de către consumator.
The answer to the questions referred by the national court should therefore be that Directive 85/577 must be interpreted as meaning that a limit on the right of cancellation may be relied on against the consumer only from the time at which he became aware, or could have become aware, of his right. That condition must be
Prin urmare, trebuie să se răspundă la întrebările adresate de instanța de trimitere că Directiva 85/577 trebuie interpretată în sensul că o limitare a dreptului de revocare nu poate fi invocată împotriva consumatorului decât de la data la care acesta a luat cunoștință sau putea lua cunoștință de dreptul său, că această cerință trebuie
On the other hand, the first and third paragraphs of Article 4 and Article 5(1) of Directive 85/577 do not preclude the Member States from fixing, in the exercise of their discretion, a timelimit during which the right of cancellation may be exercised, starting from the time at which it is established that the consumer became aware, or could have become aware, of his right.
În schimb, articolul 4 primul și al treilea paragraf și articolul 5 alineatul (1) din Directiva 85/577 nu se opun stabilirii de către statele membre, în cadrul unei marje de apreciere, a unui termen în cursul căruia dreptul de revocare poate fi exercitat în mod valabil, calculat de la data la care se dovedește că consumatorul a luat cunoștință sau putea lua cunoștință de dreptul său.
In the light of the foregoing considerations, I propose that the Court of Justice give the following reply to the questions referred for a preliminary ruling by the Oberlandesgericht Stuttgart:
Având în vedere considerațiile precedente, propunem Curții să răspundă la întrebările preliminare adresate de Oberlandesgericht Stuttgart după cum urmează:
‘Council Directive 85/577/EEC of 20 December 1985 to protect the consumer in respect of contracts negotiated away from business premises must be interpreted as
„Directiva 85/577/CEE a Consiliului din 20 decembrie 1985 privind protecția consumatorilor în cazul contractelor negociate în afara spațiilor comerciale trebuie
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-412/06 meaning that it does not permit a limit on the right of cancellation to be relied on against the consumer if he has not received information concerning his right or if that information is incorrect.
CONCLUZIILE AVOCATULUI GENERAL POIARES MADURO — CAUZA C-412/06 interpretată în sensul că aceasta exclude ca o limitare a exercitării dreptului de revocare să fie invocată împotriva consumatorului în cazul în care acesta nu a primit informația cu privire la dreptul său sau în cazul în care respectiva informație este eronată.
On the other hand, Articles 4 and 5 of Directive 85/577 do not preclude the Member States from fixing, in the exercise of their discretion, a timelimit during which the right of cancellation may be exercised, starting from the time at which it is established that the consumer became aware, or could have become aware, of his right.’
În schimb, articolele 4 și 5 din Directiva 85/577 nu se opun stabilirii de către statele membre, în cadrul marjei lor de apreciere, a unui termen în cursul căruia dreptul de revocare poate fi exercitat în mod valabil, calculat de la data la care se dovedește că consumatorul a luat cunoștință sau putea lua cunoștință de dreptul său.”
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC, from the Oberlandesgericht Stuttgart (Germany), made by decision of 2 October 2006, received at the Court on 10 October 2006, in the proceedings
În cauza C-412/06, având ca obiect o cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată în temeiul articolului 234 CE de Oberlandesgericht Stuttgart (Germania), prin Decizia din 2 octombrie 2006, primită de Curte la 10 octombrie 2006, în procedura
Annelore Hamilton v
Annelore Hamilton împotriva
Advocate General: M. Poiares Maduro, Registrar: B. Fülöp, Administrator, having regard to the written procedure and further to the hearing on 20 September 2007, after considering the observations submitted on behalf of:
HOTĂRÂREA DIN 10.4.2008 — CAUZA C-412/06 avocat general: domnul M. Poiares Maduro, grefier: domnul B. Fülöp, administrator, având în vedere procedura scrisă și în urma ședinței din 20 septembrie 2007, luând în considerare observațiile prezentate:
— Ms Hamilton, by K.-O. Knops, Rechtsanwalt,
— pentru doamna Hamilton, de K.-O. Knops, Rechtsanwalt;
— Volksbank Filder eG, by M. Siegmann and J. Höger, Rechtsanwälte,
— pentru Volksbank Filder eG, de M. Siegmann și J. Höger, Rechtsanwälte;
— the Commission of the European Communities, by A. Aresu and V. Kreuschitz, acting as Agents, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 21 November 2007,
— pentru Comisia Comunităților Europene, de domnii A. Aresu și V. Kreuschitz, în calitate de agenți, după ascultarea concluziilor avocatului general în ședința din 21 noiembrie 2007,
This reference for a preliminary ruling relates to the interpretation of Council Directive 85/577/EEC of 20 December 1985 to protect the consumer in respect of contracts negotiated away from business premises (OJ 1985 L 372, p.
Cererea de pronunțare a unei hotărâri preliminare privește interpretarea Directivei 85/577/CEE a Consiliului din 20 decembrie 1985 privind protecția consumatorilor în cazul contractelor negociate în afara spațiilor comerciale (JO L 372, p. 31, Ediție specială, 15/vol. 1, p.
The reference has been made in the course of proceedings between Ms Hamilton and Volksbank Filder eG (‘Volksbank’) concerning an application for annulment of a loan contract and repayment of the interest paid.
Această cerere a fost formulată în cadrul unui litigiu între doamna Hamilton, pe de o parte, și Volksbank Filder Eg (denumită în continuare „Volksbank”), pe de altă parte, privind o cerere de anulare a unui contract de credit și de restituire a dobânzilor plătite.
The fourth recital in the preamble to the doorstep selling directive states as follows:
Al patrulea considerent al Directivei privind vânzările la domiciliu prevede:
‘… the special feature of contracts concluded away from the business premises of the trader is that as a rule it is the trader who initiates the contract negotiations, for
„[…] întrucât contractele încheiate în afara spațiilor comerciale ale comerciantului se caracterizează prin faptul că inițiativa negocierilor contractuale îi aparține, de
According to the fifth recital in the preamble to the directive:
Potrivit celui de al cincilea considerent al acestei directive:
‘… the consumer should be given a right of cancellation over a period of at least seven days in order to enable him to assess the obligations arising under the contract’.
„[…] trebuie să i se dea consumatorului dreptul de a rezilia contractul într-un interval de cel puțin șapte zile, pentru a i se oferi posibilitatea de a evalua obligațiile care decurg din contract”.
Article 1(1) of the doorstep selling directive provides as follows:
Articolul 1 alineatul (1) din această directivă prevede:
‘This Directive shall apply to contracts under which a trader supplies goods or services to a consumer and which are concluded:
„Prezenta directivă se aplică tuturor contractelor în temeiul cărora un comerciant furnizează bunuri sau servicii unui consumator și care sunt încheiate:
— during a visit by a trader:
— în timpul unei vizite a comerciantului:
(i) to the consumer’s home …;
(i) la domiciliul consumatorului […];
…, where the visit does not take place at the express request of the consumer.’
[…] în cazul în care vizita nu se efectuează la cererea expresă a consumatorului.”
Article 4 of the directive provides that:
Articolul 4 din aceeași directivă prevede:
Such notice shall be dated and shall state particulars enabling the contract to be identified.
Această notificare este datată și menționează informațiile care să permită identificarea contractului.
It shall be given to the consumer:
Aceasta este furnizată consumatorului în cazurile:
(a) in the case of Article 1(1), at the time of conclusion of the contract;
(a) prevăzute la articolul 1 alineatul (1), în momentul încheierii contractului;
Member States shall ensure that their national legislation lays down appropriate consumer protection measures in cases where the information referred to in this Article is not supplied.’
Statele membre se asigură că legislația națională în domeniu prevede măsuri adecvate privind protecția consumatorului în cazurile în care nu este furnizată informația prevăzută de prezentul articol.”
Article 5 of the doorstep selling directive provides as follows:
Articolul 5 din Directiva privind vânzările la domiciliul clientului prevede:
According to Article 7 of the directive:
Potrivit articolului 7 din directiva menționată:
‘If the consumer exercises his right of renunciation, the legal effects of such renunciation shall be governed by national laws, particularly regarding the reimbursement of payments for goods or services provided and the return of goods received.’
„În cazul în care consumatorul își exercită dreptul de renunțare, efectele juridice ale acestei renunțări sunt reglementate de legislația internă, în special în ceea ce privește rambursarea plăților aferente bunurilor sau prestărilor de servicii, precum și returnarea bunurilor primite.”
Article 8 of the doorstop selling directive provides as follows:
Articolul 8 din aceeași directivă prevede:
‘This Directive shall not prevent Member States from adopting or maintaining more favourable provisions to protect consumers in the field which it covers.’
„Prezenta directivă nu împiedică statele membre să adopte sau să mențină prevederi mai favorabile pentru protecția consumatorilor în domeniul pe care îl reglementează.”
122), in the version applicable to the main proceedings, provides as follows:
122), în versiunea aplicabilă acțiunii principale, prevedea:
‘If such notice is not given, the consumer’s right of cancellation [Widerruf] shall not lapse until one month after both parties have performed in full their obligations under the agreement.’
„În lipsa comunicării unei astfel de informații, clientul are dreptul de a revoca [(«Widerruf»)] contractul în termen de cel mult o lună de la data executării de către părți a tuturor obligațiilor acestora.”
In the application of that provision, incorrect information is equivalent to no information.
În vederea aplicării acestei dispoziții, o informație inexactă echivalează cu lipsa informației.
On 17 November 1992, Ms Hamilton signed, at her home, a contract for a loan with a bank — whose rights were acquired by Volksbank — in order to finance the acquisition of shares in a real property fund (‘the loan contract at issue’).
La 17 noiembrie 1992, doamna Hamilton a semnat un contract de credit la domiciliul său cu banca în ale cărei drepturi sa subrogat Volksbank în vederea finanțării achiziției de participații la un fond imobiliar (denumit în continuare „contractul de credit în cauză”).
In accordance with the Law on consumer credit (Verbraucherkreditgesetz) of 17 December 1990 (BGBl.
Acest contract cuprindea, conform Legii creditului de consum (Verbraucherkreditgesetz) din 17 decembrie 1990 (BGBl. I 1990, p.
2480) that contract contained the following notice concerning the right of cancellation: ‘[i]f the borrower has received the loan, cancellation shall be deemed not to have taken place unless he repays the loan either within two weeks of giving notice of cancellation or within two weeks of the paying out of the loan’.
2840), informarea cu privire la dreptul de revocare potrivit căreia „[d]acă împrumutatul a primit împrumutul, se consideră că revocarea nu a avut loc dacă acesta nu restituie împrumutul în termen de două săptămâni fie de la declararea revocării, fie de la plata împrumutului”.
On 16 December 1992, the employees of Volksbank’s predecessor signed the contract in question and paid the amount of the loan to Ms Hamilton, who later began to pay interest on the loan.
La 16 decembrie 1992, sa semnat contractul respectiv cu banca în drepturile căreia sa subrogat Volksbank și sa transferat suma reprezentând împrumutul doamnei Hamilton care, ulterior, a început să plătească dobânzile la acest împrumut.
Since the promoter of the real property fund in which Ms Hamilton had bought shares filed for bankruptcy in 1997, there was a significant reduction in the monthly distributions from the fund, which had covered a substantial part of the interest payable under the loan contract at issue.
Întrucât, în cursul anului 1997, societatea care gestiona fondul imobiliar la care doamna Hamilton cumpărase participații a solicitat deschiderea procedurii insolvenței, veniturile lunare ale acestui fond, care acopereau o parte semnificativă din dobânzile datorate în temeiul contractului de credit în cauză, sau diminuat considerabil.
Ms Hamilton therefore decided to reschedule her debt by concluding a building society savings contract and taking out a bridging loan with the effect that, at the end of April 1998, she had entirely repaid the loan to Volksbank’s predecessor, which, consequently, returned the security for the loan.
Prin urmare, doamna Hamilton a decis să își reeșaloneze datoria prin încheierea unui contract de economisire-creditare pentru domeniul locativ și a unui împrumut intermediar, astfel încât, la sfârșitul lunii aprilie 1998, rambursase integral împrumutul la banca în drepturile căreia sa subrogat Volksbank, care, în consecință, a restituit garanțiile la acest împrumut.
On 16 May 2002, Ms Hamilton cancelled the loan contract at issue on the basis of the judgment in Case C-481/99 Heininger [2001] ECR I-9945.
La 16 mai 2002, în temeiul Hotărârii din 13 decembrie 2001, Heininger (C-481/99, Rec., p. I-9945), doamna Hamilton a revocat contractul de credit în cauză.
On 27 December 2004, Ms Hamilton brought an action against Volksbank, on the one hand, for reimbursement of the interest paid under the loan contract at issue and the amount of the loan that she had paid back and, on the other, for compensation for the interest she had paid to the building society with which she had concluded the savings contract.
La 27 decembrie 2004, doamna Hamilton a introdus o acțiune împotriva Volksbank în vederea obținerii, pe de o parte, a rambursării dobânzilor plătite pe baza contractului de credit în cauză, precum și a împrumutului acordat în temeiul acestui contract și, pe de altă parte, a despăgubirii pentru plata dobânzilor la banca la care încheiase contractul de economisire-creditare pentru domeniul locativ.
In the view of the Oberlandesgericht Stuttgart, the loan contract at issue falls under point (i) of the second indent of Article 1(1) of the doorstep selling directive, since Ms Hamilton had negotiated and signed that contract at her home.
În opinia Oberlandesgericht Stuttgart, contractul de credit în cauză face obiectul domeniului de aplicare al articolului 1 alineatul (1) a doua liniuță litera (i) din Directiva privind vânzările la domiciliul clientului, întrucât doamna Hamilton a negociat și a semnat contractul la domiciliul său.
However, the Oberlandesgericht Stuttgart has doubts as to whether the provisions laid down in the fourth sentence of Paragraph 2(1) of the Law on the cancellation of doorstep transactions and analogous transactions can be regarded as ‘appropriate consumer protection measures’ because they provide that, in a case such as that before it, the right of cancellation is to lapse.
Oberlandesgericht Stuttgart se întreabă totuși dacă dispozițiile articolului 2 alineatul 1 a patra teză din Legea privind revocarea contractelor încheiate la domiciliul clientului și a tranzacțiilor similare pot fi considerate „măsuri adecvate privind protecția consumatorului”, dat fiind că acestea prevăd, într-un caz precum cel din acțiunea principală, stingerea dreptului de revocare.
In those circumstances, the Oberlandesgericht Stuttgart decided to stay proceedings and to refer to the Court the following questions for a preliminary ruling:
În aceste condiții, Oberlandesgericht Stuttgart a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarele întrebări preliminare:
‘(1) May the first paragraph of Article 4 and Article 5(1) of [the doorstep selling directive] be interpreted as meaning that the national legislature is not precluded from placing a timelimit on the right of cancellation given by Article 5 of the Directive, despite the consumer having been given defective notice, so that it expires one month after both parties have performed their obligations under the agreement in full?
„1) Articolul 4 primul paragraf și articolul 5 alineatul (1) din [Directiva privind vânzările la domiciliul clientului] trebuie interpretate în sensul că legiuitorul național este abilitat să limiteze în timp dreptul de renunțare prevăzut la articolul 5 din această directivă, deși consumatorul a primit o informație incorectă, prin instituirea stingerii acestui drept în termen de o lună de la executarea integrală de către cele două părți a obligațiilor care decurg din contract?
In the event that the Court answers the first question referred in the negative:
În ipoteza în care Curtea ar răspunde negativ la prima întrebare preliminară:
(2) Should [the doorstep selling directive] be interpreted as meaning that the right of cancellation cannot be forfeited by the consumer — in particular after the completion of the contract — if he has not been given notice in accordance with the first paragraph of Article 4 of the Directive?’
2) [Directiva privind vânzările la domiciliu] trebuie interpretată în sensul că dreptul de renunțare nu poate fi pierdut de către consumator – în special după executarea contractului – dacă nu a primit informația prevăzută la articolul 4 primul paragraf din această directivă?”
Volksbank considers that the reference for a preliminary ruling is inadmissible since, in its view, the loan contract at issue was not concluded at the doorstep.
Volksbank are rezerve cu privire la admisibilitatea cererii de pronunțare a unei hotărâri preliminare, întrucât, în opinia sa, contractul de credit în cauză nu a fost încheiat întro situație de vânzare la domiciliu.
Consequently, it considers that the questions referred to the Court are hypothetical.
În consecință, aceasta susține că întrebările adresate rămân ipotetice.
On the other hand, the Commission of the European Communities considers that, by the reference for a preliminary ruling, the Court is being asked to consider whether a further cancellation of the contract was possible after Ms Hamilton had cancelled the loan contract at issue by making an early repayment of the loan.
În schimb, Comisia Comunităților Europene consideră că cererea de pronunțare a unei hotărâri preliminare constă în a invita Curtea să analizeze dacă mai este posibilă o nouă revocare a contractului de credit după ce doamna Hamilton a revocat contractul de credit în cauză prin rambursarea anticipată a împrumutului.
The Commission states in that regard — with particular reference to paragraph 35 of Heininger, paragraphs 69 and 70 of the judgment in Case C-350/03 Schulte [2005] ECR I-9215 and paragraph 34 of the order for reference — that although the question of the cancellation of a secured credit agreement comes within the scope of the doorstep selling directive, the consequences of such a cancellation are a matter for national law, which must, however, be interpreted, as far as possible, in the light of the wording and purpose of the directive.
În această privință, Comisia precizează, referindu-se în special la punctul 35 din Hotărârea Heininger, citată anterior, și, respectiv, la punctele 69-70 din Hotărârea din 25 octombrie 2005, Schulte (C-350/03, Rec., p. I-9215), precum și la punctul 34 din decizia de trimitere, că dacă problema revocării unui contract de credit imobiliar face obiectul domeniului de aplicare al Directivei privind vânzările la domiciliul clientului, în schimb, efectele juridice ale acestei revocări fac obiectul dreptului național care trebuie totuși interpretat, în cea mai mare măsură posibilă, în lumina textului și a finalității directivei menționate.
Consequently, the Commission considers that the reference for a preliminary ruling is admissible.
În consecință, în opinia Comisiei, cererea de pronunțare a unei hotărâri preliminare este admisibilă.