natgillin/translations-raw huggingface dataset:
After accepting, in the field of Community trade mark law, ‘a public interest in not unduly restricting the availability of colours for the other traders’, the Court dismissed an argument put forward by the Commission, which, in
După ce a admis, în domeniul dreptului comunitar al mărcilor, „un interes general de a nu restrânge în mod nejustificat disponibilitatea culorilor pentru ceilalți operatori economici”, Curtea respinge o afirmație a Comisiei
35 — Judgment in Case C-100/02 [2004] ECR I-691, paragraph 19.36 — Judgment in Gerolsteiner Brunnen, paragraph 26.
36 — Hotărârea Gerolsteiner Brunnen, citată anterior, punctul 26.
39 — Case C-383/99 P Procter & Gamble v OHIM [2001] ECR I-6251 (‘Baby-Dry’). 37 — Judgments in Case C-228/03 Gilette Company and Gilette Group Finland [2005] ECR I-2337, paragraph 41 (hereinafter ‘Gilette’); BMW, paragraph 61, and Gerolsteiner Brunnen, paragraph 24.
37 — Hotărârea din 17 martie 2005, Gillette Company și Gilette Group Finland (C-228/03, Rec., p. I-2337, punctul 41, denumită în continuare Hotărârea „Gillette”), precum și Hotărârile citate anterior BMW, punctul 61, și Gerolsteiner Brunnen, punctul 24.
40 — Point 77 et seq. of his Opinion.41 — In that assertion I agree with Eisenführ, G., op. cit., p.
41 — Suntem de acord asupra acestui aspect cu Eisenführ, G., op. cit., p. 230.
230.42 — Paragraph 37 of ‘Baby-Dry’.
38 — Hotărârea Gillette, punctul 44.
38 — Judgment in Gilette, paragraph 44.
42 — Punctul 37 din Hotărârea „Baby Dry”.
Accordingly, it is necessary to put forward a legal solution to that difficulty.
Prin urmare, trebuie găsită o soluție juridică acestei dileme.
all likelihood relying on the Opinion cited in the previous paragraph, maintained that the spirit of the requirement of availability surfaces in Article 6 of the Directive. 43
care, fiind probabil inspirată de concluziile menționate la punctul anterior, susținea că ideea cerinței disponibilității este evocată la articolul 6 din directivă 43.
(b) The solution proposed
b) Teoria recomandată
I have already referred to the similarities between Articles 3(1) and 6(1) of the Dir -ective. Likewise, I have pointed out the difference between those articles in terms of the scheme of the Directive, in that the former governs access to registration while the latter concerns the exercise of the ius prohibendi by the holder of a mark.
Ne-am referit deja la raportul care există între articolul 3 alineatul (1) și articolul 6 alineatul (1) din directivă; am subliniat de asemenea diferența care le separă din perspectiva economiei directivei, dat fiind că prima dispoziție se referă la înregistrare, în timp ce a doua privește exercitarea ius prohibendi al titularului unei mărci.
The Court detected in that idea the risk of proposing that there should be a minimal review of the absolute grounds for refusal in Article 3 of the Directive at the time when the application for registration is considered, any errors in which would be offset by the limitation of the exercise of trade mark rights by virtue of the requirement of availability under Article 6.
Curtea a descoperit în această idee riscul de a se propune, în cadrul examinării cererii de înregistrare, un control minimal al motivelor de refuz prevăzute la articolul 3 din directivă, ale cărui erori ar fi compensate prin limitarea exercitării drepturilor asupra mărcii în temeiul cerinței disponibilității prevăzute la articolul 6 menționat.
The Court held that that proposal is tantamount to transferring the review of those grounds from the registration authorities to the judicial authorities, an approach which it regarded as incompatible with the scheme of the Directive which is founded on a review prior to registration, not on a posteriori review. 44
Potrivit Curții, această propunere ar echivala cu transferarea controlului privind aceste motive de la autoritățile competente în momentul înregistrării mărcii către instanțe, abordare pe care Curtea o consideră incompatibilă cu sistemul directivei, care s-ar întemeia pe un control anterior înregistrării, și nu pe un control a posteriori 44.
However, the remarkable similarity between the wording of subparagraphs (c) and (b) respectively, of the two provisions cannot be overlooked.
Cu toate acestea, nu putem trece sub tăcere remarcabila asemănare în ceea ce privește modul de redactare a literelor (c) și (b) ale celor două dispoziții.
With the exception of the phrase ‘which consist exclusively of’ in Article 3(1)(c), the wording is identical.
Cu excepția expresiei „sunt compuse exclusiv” de la articolul 3 alineatul (1) litera (c), redactarea este identică.
In short, the Court has not ruled on the requirement of availability as a criterion for the interpretation of Article 6 of the Directive, since, in the sections of the judgments summarised in the foregoing paragraphs, the Court merely dismissed an argument put forward by the Commission proposing the use of that legal principle exclusively within the context of that article, but did not express any opinion on its use as a criterion for limiting the rights of a trade mark proprietors.
În sinteză, Curtea nu sa pronunțat cu privire la cerința disponibilității în calitate de criteriu hermeneutic al articolului 6 din directivă, ci sa limitat, la punctele rezumate anterior, să respingă un argument al Comisiei care susținea aplicarea acestei figuri juridice de origine germană numai în cadrul dispoziției respective, fără însă a se pronunța cu privire la utilizarea acesteia în calitate de criteriu de limitare a drepturilor titularului mărcii.
43 — Paragraph 57 et seq. of the judgment in Libertel.44 — Paragraphs 58 and 59 of the judgment in Libertel.
43 — Punctul 57 și următoarele din Hotărârea Libertel.44 — Punctele 58 și 59 din Hotărârea Libertel.
The reason for the aforementioned difference is that, in so far as Article 3 refers to registration, it may be inferred from a contrary interpretation that it is possible to register complex signs consisting, inter alia, of descriptive indications within the meaning of Article 3(1)(c). However, that exception
Această diferență se explică prin faptul că, din moment ce articolul 3 privește înregistrarea, rezultă, per a contrario, că semnele complexe care conțin, printre altele, indicații descriptive ce corespund cazurilor prevăzute la articolul 3 alineatul (1) litera (c) trebuie
OPINION OF MR RUIZ-JARABO — CASE C-102/07 loses all relevance in connection with the exercise of the rights of a trade mark proprietor under Article 6, which is aimed simply at ensuring that any sign covered by one of the cases in Article 6(1)(c) remains available for all traders.
înregistrate; în schimb, această exclusivitate își pierde relevanța în situația exercitării drepturilor titularului mărcii în conformitate cu articolul 6, care urmărește doar menținerea la dispoziția tuturor a semnelor ce corespund cazurilor prevăzute la articolul 3 alineatul (1) litera (c).
Article 5 of the Directive applies without restriction to the other aspects of complex trade marks.
Articolul 5 din directivă se aplică fără restricții celorlalte elemente ale mărcii complexe.
The sacrifice which holders of an industrial property right are required to make in accordance with Article 6(1)(b) means that courts must seek to balance the rights conferred on those proprietors by Article 5 of the Directive with the opposing rights of the other traders and consumers. However, courts should not apply mechanically the principle that provisions which limit rights must be interpreted restrictively.
Renunțarea impusă titularului dreptului de proprietate industrială în temeiul articolului 6 alineatul (1) litera (b) obligă instanța să caute un echilibru între prerogativele conferite acestui titular de articolul 5 din directivă și drepturile contrare ale celorlalți comercianți și ale consumatorilor și, în schimb, să nu aplice mecanic regula interpretării restrictive a normelor care limitează prerogativele în cauză.
Furthermore, from the point of view of the scheme of the Directive, Article 6(1)(b) is one of a group of three of its provisions, which also include the examination of the grounds for refusal of registration and the examination of the grounds for invalidity.
În plus, din perspectiva economiei directivei, articolul 6 alineatul (1) litera (b) face parte dintr-un ansamblu de trei dispoziții din cadrul directivei căruia îi aparțin de asemenea examinarea motivelor de refuz al înregistrării și examinarea nulității.
Accordingly, when determining whether a sign comes within any of the categories of indications in Article 6(1)(b), there is nothing in the Directive which implies that its effects are limited for a registered trade mark in relation to the effects of the application for registration or the grounds for invalidity, under the aegis of Article 3(1)(c).
De aceea, în situația în care se cercetează dacă un semn aparține uneia dintre categoriile de indicații prevăzute la articolul 6 alineatul (1) litera (b), niciun element din directivă nu atrage după sine, în temeiul articolului 3 alineatul (1) litera (c), atenuarea consecințelor acestei analize pentru marca înregistrată în raport cu consecințele privind cererea de înregistrare sau cu cele privind motivul de nulitate.
While also finding support in academic legal texts, 47 that approach is fully compatible
Această abordare, în afara faptului că este susținută de doctrină 47, este perfect
45 — It has been rightly suggested that the large number of trade mark applications has resulted in the erroneous registration of generic or descriptive signs, due to the speed with which applications must be handled; Hacker, F., ‘§23’, Ströbele, P. and Hacker.
45 — Sa sugerat în mod întemeiat că numărul mare de cereri de mărci antrenează înscrierea în registre, din eroare, a unor simboluri generice sau descriptive ca urmare a rapidității cu care trebuie tratate cererile; Hacker, F., „§23”, Ströbele, P., și Hacker., F., în Markengesetz, ed. a 8-a, Ed. Heymanns, Köln, 2006, p. 917.
47 — Academic writers have proposed with varying degrees of enthusiasm that that limitation of the rights of a trade mark proprietor should be assessed in a manner consistent with the requirement of availability. See Eisenführ, G., ‘Artikel 7’, Eisenführ, G and Schennen, D., op. cit., p.
47 — Următorii autori au propus, cu mai multă sau cu mai puțină convingere, evaluarea acestei limitări a drepturilor titularului mărcii în conformitate cu cerința disponibilității: Eisenführ, G., „Artikel 7”, în Eisenführ, G., Schennen, D., op. cit., p.
113 et seq., and Fezer, K.-H., op. cit, p. 402.
113 și următoarele, și Fezer, K.-H., op. cit, p. 402.
I also venture to propose that it is not even necessary to interpret Article 6 restrictively merely because it is a provision which limits rights, namely the ones conferred by Article 5 of the Directive.
Ne încumetăm chiar să susținem că nu este necesar ca articolul 6 să fie interpretat în mod restrictiv pentru singurul motiv că reprezintă o normă limitativă a drepturilor conferite de articolul 5.
What is exceptional in that case is that it is possible to hold
Faptul că acest drept a fost ulterior monopolizat, pentru a face parte
In short, the answer I propose to the questions referred for a preliminary ruling must state that it is necessary to invoke the requirement of availability for the purpose of establishing the scope of protection of a mark composed of a sign corresponding to one of the indications referred to in Article 3(1)(c) of the Directive, where that mark has acquired distinctive character through use and has been registered. However, it is not appropriate to rely on that principle where a sign lacked distinctive character in itself, as provided for in Article 3(1)(b), but subsequently acquired such character through use.
În sinteză, răspunsul pe care îl propunem a fi adus întrebărilor preliminare trebuie să pornească de la necesitatea de a invoca cerința disponibilității pentru a determina domeniul de aplicare al protecției unei mărci constituite dintr-un semn care corespunde uneia dintre indicațiile descrise la articolul 3 alineatul (1) litera (c) din directivă, atunci când aceasta a dobândit un caracter distinctiv prin utilizare și a fost înregistrată ca atare; în schimb, nu este necesar să se recurgă la acest principiu atunci când semnul este lipsit inițial de caracter distinctiv în sensul articolului 3 alineatul (1) litera (b) din directivă, însă ulterior a dobândit acest caracter prin utilizare.
Accordingly, all those arguments indicate that it is appropriate to take account of the general interest, by means of the requirement of availability, including when assessing Article 6(1)(b) of the Directive.
Prin urmare, ansamblul acestor argumente este favorabil recurgerii la interesul general, prin intermediul cerinței disponibilității, inclusiv la examinarea articolului 6 alineatul (1) litera (b) din directivă.
Finally, in reply to the second question referred by the Hoge Raad, it is necessary to state that the perception by the public of a sign subject to the requirement of availability has only limited relevance in the previous stage, namely, for the purposes of establishing whether the sign corresponds to any of the indications referred to in Article 6(1)(b) of the Directive.
În sfârșit, în ceea ce privește a doua întrebare adresată de Hoge Raad, trebuie menționat că percepția pe care publicul o poate avea cu privire la un semn a cărui disponibilitate trebuie garantată nu are relevanță, în suficientă măsură, decât în stadiul precedent, respectiv pentru a se determina dacă poate fi stabilită o legătură între semnul în cauză și una dintre indicațiile prevăzute la articolul 6 alineatul (1) litera (b) din directivă.
Moreover, that finding does not appear to conflict with paragraph 57 et seq. of the judgment in Libertel, in which, as I have already explained, the Court did not provide a ruling on whether the Freihaltebedürfnis must be evaluated in the context of Article 6 of the Directive. Instead, the Court merely dismissed an argument put forward by the Commission to the effect that its application should be restricted exclusively to the scope of that article.
În plus, această apreciere nu pare a fi incompatibilă cu punctul 57 și cu următoarele din Hotărârea Libertel, în care, astfel cum am menționat, Curtea nu sa pronunțat cu privire la problema dacă „Freihaltebedürfnis” trebuie apreciat în cadrul articolului 6 din directivă; aceasta sa mulțumit să respingă un argument al Comisiei care reducea sfera de acțiune a acestui principiu numai la domeniul articolului menționat.
If the average consumer regards the sign as having a merely decorative purpose, he would not identify the sign with the commercial origin of the goods or services, from which it follows that the sign would not be suitable for performing its principal function and its value as a mark would therefore be called into question. 50 Otherwise, if it were
În cazul în care consumatorul mediu nu îi atribuie decât o simplă funcție decorativă, acesta nu va identifica emblema ca indicație a întreprinderii de origine a produselor sau a serviciilor, astfel încât respectiva emblemă nu va fi aptă să își îndeplinească rolul principal, punând în discuție valoarea sa ca marcă 50; în
48 — Judgments in BMW, paragraph 62, and Gerolsteiner Brunnen, paragraph 16.
48 — Hotărârile citate anterior BMW, punctul 62, și Gerolsteiner Brunnen, punctul 16.
50 — Judgment in adidas-Salomon paragraphs 39 to 41.
50 — Hotărârea Adidas-Salomon și Adidas Benelux, citată anterior, punctele 39-41.
49 — Judgment in Windsurfing Chiemsee, paragraph 28.
49 — Hotărârea Windsurfing Chiemsee, citată anterior, punctul 28.
OPINION OF MR RUIZ-JARABO — CASE C-102/07 possible to deduce the origin of the goods and services, the contrary situation would arise.
CONCLUZIILE AVOCATULUI GENERAL RUIZ-JARABO COLOMER — CAUZA C-102/07 ipoteza inversă, în care consumatorul mediu este în măsură să identifice originea bunurilor și a serviciilor, emblema va reuși să își îndeplinească acest rol.
Accordingly, the answer proposed to the first question obviates any need to analyse the argument of H & M advocating the application of the Freihaltebedürfnis principle, at least in relation to signs registered before the entry into force of the Directive.
De aceea, având în vedere răspunsul propus pentru prima întrebare preliminară, nu este necesar să fie examinat raționamentul societății H & M, care propune aplicarea principiului „Freihaltebedürfnis” cel puțin în cazul semnelor înregistrate înainte de intrarea în vigoare a directivei.
That argument thus refers to the liberal practice of registration in Benelux in the period before the harmonisation of trade mark legislation, but that situation falls within the scope of the invalidity of marks without distinctive character which has little connection with the exercise of the rights conferred by Article 5 of the Directive and the limitation of those rights pursuant to Article 6(1)(b).
Această societate a făcut, astfel, referire la practica liberală de înregistrare din Benelux în perioada în care se aplica dreptul mărcilor nearmonizat; însă această situație intră sub incidența domeniului nulității mărcilor lipsite de caracter distinctiv, departe de exercitarea prerogativelor conferite de articolul 5 din directivă și de limitarea lor în temeiul articolului 6 alineatul (1) litera (b).
It is therefore unnecessary for me to elaborate on the answer to the second question, in view of the outcome of my analysis.
Prin urmare, având în vedere rezultatul analizei noastre, nu este necesar să continuăm examinarea acestei a doua întrebări.
In the light of the foregoing considerations, I propose that the Court should reply to the Hoge Raad as follows:
Având în vedere considerațiile care precedă, propunem Curții să răspundă Hoge Raad der Nederlanden astfel:
‘To determine the scope of protection of a trade mark consisting of a sign which corresponds to one of the indications referred to in Article 3(1)(c) of First Council
„Pentru determinarea întinderii protecției unei mărci care nu constă decât într-un semn care corespunde uneia dintre indicațiile prevăzute la articolul 3 alineatul (1)
Directive 89/104/EEC of 21 December 1988 to approximate the laws of the Member States relating to trade marks, but which has acquired distinctive character through use and has been registered, it is necessary to take account of the general interest in ensuring that the availability of certain signs is not unduly restricted for other traders offering similar goods or services.
ADIDAS ŞI ADIDAS BENELUX litera (c) din Prima Directivă 89/104/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci, dar care a dobândit un caracter distinctiv prin utilizare și a fost înregistrată ca atare, trebuie să se țină cont de interesul general de a nu restrânge în mod nejustificat disponibilitatea anumitor semne pentru ceilalți operatori economici ce oferă produse și servicii asemănătoare.
However, where the same sign lacked distinctive character in itself but subsequently acquired such character through use, the rights of the trade mark proprietor must not be examined in the light of the requirement of availability.’
În schimb, atunci când semnul în cauză era lipsit inițial de caracter distinctiv, însă ulterior a dobândit acest caracter prin utilizare, drepturile titularului mărcii nu ar putea fi examinate în lumina cerinței disponibilității.”
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Hoge Raad der Nederlanden (Netherlands), made by decision of 16 February 2007, received at the Court on 21 February 2007, in the proceedings adidas AG, adidas Benelux BV, v
În cauza C-102/07, având ca obiect o cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată în temeiul articolului 234 CE de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos), prin Decizia din 16 februarie 2007, primită de Curte la 21 februarie 2007, în procedura adidas AG, adidas Benelux BV, împotriva
Advocate General: D. Ruiz-Jarabo Colomer, Registrar: M. Ferreira, Principal Administrator, having regard to the written procedure and further to the hearing on 6 December 2007, after considering the observations submitted on behalf of:
CURTEA (Camera întâi), compusă din domnul P. Jann, președinte de cameră, domnii A. Tizzano, A. Borg Barthet, M. Ilešič (raportor) și E. Levits, judecători, avocat general: domnul D. Ruiz-Jarabo Colomer, grefier: doamna M. Ferreira, administrator principal, având în vedere procedura scrisă și în urma ședinței din 6 decembrie 2007, luând în considerare observațiile prezentate:
— adidas AG and adidas Benelux BV, by G. Vos and A. Quaedvlieg, advocaten,
— pentru adidas AG și adidas Benelux BV, de G. Vos și A. Quaedvlieg, advocaten;
— Marca Mode CV and Marca CV, by J.J. Brinkhof, advocaat,
— pentru Marca Mode CV și Marca CV, de J. Brinkhof, advocaat;
— H & M Hennes & Mauritz Netherlands BV, by G. van Roeyen, advocaat, — the Italian Government, by I.M. Braguglia, acting as Agent, assisted by S. Fiorentino, avvocato dello Stato,
— pentru H & M Hennes & Mauritz Netherlands BV, de G. van Roeyen, advocaat; — pentru guvernul italian, de domnul I. M. Braguglia, în calitate de agent, asistat de domnul S. Fiorentino, avvocato dello Stato;
— the United Kingdom Government, by C. Gibbs, acting as Agent, and M. Eden-borough, Barrister,
— pentru guvernul Regatului Unit, de doamna C. Gibbs, în calitate de agent, asistată de domnul M. Edenborough, barrister;
— the Commission of the European Communities, by W. Wils, acting as Agent, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 16 January 2008, gives the following
— pentru Comisia Comunităților Europene, de domnul W. Wils, în calitate de agent, după ascultarea concluziilor avocatului general în ședința din 16 ianuarie 2008, pronunță prezenta
This reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of First Council Directive 89/104/EEC of 21 December 1988 to approximate the laws of the Member States relating to trade marks (OJ 1989 L 40, p.
Cererea de pronunțare a unei hotărâri preliminare privește interpretarea Primei directive 89/104/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci (JO 1989, L 40, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p.
The reference was made in proceedings between adidas AG and adidas Benelux BV on the one hand and Marca Mode CV (‘Marca Mode’), C & A Nederland CV (‘C & A’), H & M Hennes & Mauritz Netherlands BV (‘H & M’) and Vendex KBB Nederland BV (‘Vendex’) on the other concerning the scope of protection of the threestripe figurative marks owned by adidas AG. I - 2466
Această cerere a fost formulată în cadrul unui litigiu între adidas AG și adidas Benelux BV, pe de o parte, și Marca Mode CV (denumită în continuare „Marca Mode”), C & A Nederland CV (denumită în continuare „C & A”), H & M Hennes & Mauritz Netherlands BV (denumită în continuare „H & M”) și Vendex KBB Nederland BV (denumită în continuare „Vendex”), pe de altă parte, cu privire la întinderea protecției mărcilor figurative constituite din trei benzi, a căror titulară este adidas AG. I - 2466
Article 3(1) of the Directive, entitled ‘Grounds for refusal or invalidity’, provides:
Articolul 3 din directivă, intitulat „Motivele de refuz sau de nulitate”, prevede la alineatul (1):
(b) trade marks which are devoid of any distinctive character;
(b) mărcile fără caracter distinctiv;
(c) trade marks which consist exclusively of signs or indications which may serve, in trade, to designate the kind, quality, quantity, intended purpose, value, geographical origin, or the time of production of the goods or of rendering of the service, or other characteristics of the goods;
(c) mărcile care sunt compuse exclusiv din semne sau indicii putând servi, în comerț, pentru a desemna felul, calitatea, cantitatea, destinația, valoarea, proveniența geografică sau data fabricației produsului sau a prestării de servicii sau alte caracteristici ale acestora;
Article 3(3) of the Directive states:
Articolul 3 alineatul (3) din directivă prevede:
Article 5(1) and (2) of the Directive, entitled ‘Rights conferred by a trade mark’, provide:
Articolul 5 din directivă, intitulat „Drepturi conferite de marcă”, prevede la alineatele (1) și (2):