natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the circumstances of the main proceedings, although Kempter’s application for review to the Hauptzollamt was made 21 months after delivery of the judgment in Emsland-Stärke, it cannot be regarded as too late, considering that it was made on 16 September 2002, that is to say less than three months from when Kempter has claimed to have become aware of the judgment in which the Bundesfinanzhof applied Emsland-Stärke.
În împrejurările acțiunii principale, deși aceasta a fost introdusă după 21 de luni de la data pronunțării Hotărârii Emsland-Stärke, citată anterior, cererea de reexaminare introdusă de Kempter la Hauptzollamt nu ar putea fi considerată tardivă, întrucât aceasta a fost depusă la 16 septembrie 2002, adică într-un termen mai mic de trei luni de la data la care Kempter a susținut că luase cunoștință de hotărârea prin care Bundesfinanzhof a făcut aplicarea Hotărârii Emsland-Stärke menționată mai sus.
Inasmuch as administrative authorities must apply the interpretation of a provision of Community law supplied by the Court in a preliminary ruling to legal relationships which have arisen before the Court’s judgment, the referring court is unsure whether the possibility of applying for review and withdrawal of an administrative decision that is final and infringes Community law might be temporally unrestricted or whether, on the other hand, it must be subject to a timelimit justified by reasons of legal certainty.
În măsura în care organul administrativ trebuie să aplice interpretarea unei dispoziții de drept comunitar, furnizată de Curte într-o hotărâre preliminară, raporturilor juridice născute anterior acestei hotărâri, instanța de trimitere ridică problema dacă posibilitatea de a solicita reexaminarea și revocarea unei decizii administrative cu caracter definitiv și care încalcă dreptul comunitar ar putea fi limitată în timp sau dacă, dimpotrivă, aceasta trebuie prevăzută într-o limită de timp justificată de motive de securitate juridică.
In those circumstances, the Finanzgericht Hamburg decided to stay proceedings and to refer the following questions to the Court for a preliminary ruling:
În aceste împrejurări, Finanzgericht Hamburg a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarele întrebări preliminare:
‘(1) Are the review and amendment of a final administrative decision in order to take account of the interpretation of the relevant Community law carried out in the meantime by the Court of Justice of the European Communities subject to the requirement that the party concerned relied on Community law when contesting the administrative decision before the national courts?
„1) Reexaminarea și revocarea unei decizii administrative definitive în vederea luării în considerare a interpretării dispoziției comunitare relevante reținute între timp de către Curtea de Justiție presupun ca persoana interesată să fi atacat această decizie în justiție invocând dreptul comunitar?
(2) Is an application for the review and amendment of a final administrative decision which is contrary to Community law subject to a limit in time for overriding reasons of Community law, apart from the conditions set out in [Kühne & Heitz]?’ Consideration of the questions referred for a preliminary ruling
2) Pe lângă condițiile stabilite în Hotărârea [Kühne & Heitz, citată anterior], posibilitatea de a solicita reexaminarea și revocarea unei decizii administrative definitive contrare dreptului comunitar este prevăzută într-o limită de timp pentru motive imperative de drept comunitar?” Cu privire la întrebările preliminare
By its first question, the referring court essentially asks whether Kühne & Heitz requires an administrative decision that has become final by virtue of a judgment of I - 457
Prin intermediul primei întrebări formulate, instanța de trimitere solicită, în esență, să se stabilească dacă Hotărârea Kühne & Heitz, citată anterior, nu impune I - 457
Observations submitted to the Court
Observații prezentate în fața Curții
Kempter, the Finnish Government and the Commission of the European Communities submit that the first question should be answered in the negative.
Kempter, guvernul finlandez și Comisia Comunităților Europene consideră că la prima întrebare trebuie să se răspundă negativ.
First of all, Kempter states that it does not follow from the third paragraph of Article 234 EC that the parties to the main proceedings must have pleaded misinterpretation of Community law before the national court in order for it to be obliged to make a reference for a preliminary ruling.
Mai întâi, Kempter arată că din articolul 234 al treilea paragraf CE nu reiese necesitatea ca părțile din acțiunea principală să fi invocat în fața instanței naționale o interpretare eronată a dreptului comunitar, pentru ca aceasta să fie obligată să recurgă la o trimitere preliminară.
Nor, the Commission adds, does such a condition follow from the grounds or operative part of the judgment in Kühne & Heitz. 31
Comisia adaugă că o asemenea condiție nu reiese nici din motivarea, nici din dispozitivul Hotărârii Kühne & Heitz, citată anterior. 31
Second, Kempter and the Commission observe that the obligation, under the third paragraph of Article 234 EC, on national courts ruling at final instance to make a reference for a preliminary ruling cannot depend either on the parties requesting them to make such a reference.
În continuare, Kempter și Comisia observă că obligația de trimitere preliminară care revine instanțelor naționale de ultim grad, în conformitate cu articolul 234 al treilea paragraf CE, nu ar putea depinde nici de faptul că părțile solicită instanțelor menționate o asemenea trimitere.
Finally, the Finnish Government submits that a need for the parties to the main proceedings to have pleaded misinterpretation of Community law before the national court could render the exercise of rights conferred by Community law impossible in practice and thus run counter to the principle of effectiveness.
În sfârșit, guvernul finlandez consideră că, pe de o parte, necesitatea ca părțile din acțiunea principală să fi invocat în fața instanței naționale o interpretare eronată a dreptului comunitar ar putea face imposibilă în practică exercitarea drepturilor recunoscute de ordinea juridică comunitară și astfel s-ar opune principiului efectivității.
Nor should the fact that a national court has not recognised the significance of a question of Community be held against the citizen affected.
Pe de altă parte, cetățeanului vătămat nu ar trebui să i se impute faptul că instanța națională nu a recunoscut importanța unei chestiuni de drept comunitar.
The Czech Government submits that review and withdrawal of a final decision by an administrative authority can be limited so as to require the person concerned to have relied on Community law when contesting that decision before the national courts only where those courts do not have, under domestic law, the power or the obligation to apply Community law of their own motion and that does not impede observance of the principles of equivalence and effectiveness.
La rândul său, guvernul ceh susține că reexaminarea și revocarea unei decizii administrative definitive pot fi limitate de condiția privind atacarea acestei decizii de către persoana interesată în fața instanțelor naționale, invocând dreptul comunitar doar în cazul în care, în temeiul dreptului național, aceleași instanțe nu ar avea nici posibilitatea, nici obligația de a aplica din oficiu dreptul comunitar și că această împrejurare nu ar constitui un obstacol în calea respectării principiilor echivalenței și efectivității.
The Court’s answer
Răspunsul Curții
In answering the first question, it should be remembered first of all that, in accordance with settled case-law, all the authorities of the Member States have the task of ensuring observance of the rules of Community law within the sphere of their competence (see Case C-8/88 Germany v Commission [1990] ECR I-2321, paragraph 13, and Kühne & Heitz, paragraph 20). 35
Pentru a răspunde la prima întrebare, trebuie mai întâi amintit că, în conformitate cu o jurisprudență consacrată, obligația de a asigura respectarea normelor de drept comunitar revine tuturor autorităților statelor membre în cadrul competențelor acestora (a se vedea Hotărârea din 12 iunie 1990, Germania/Comisia, C-8/88, Rec., p.
It should also be remembered that the interpretation which, in the exercise of the jurisdiction conferred upon it by Article 234 EC, the Court gives to a rule of Community law clarifies and defines, where necessary, the meaning and scope of that rule as it must be, or ought to have been, understood and applied from the time of its
De asemenea, trebuie amintit că interpretarea unei norme de drept comunitar făcută de Curte în exercitarea competenței pe care i-o conferă articolul 234 CE lămurește și precizează, dacă este nevoie, semnificația și domeniul de aplicare ale acestei norme, astfel cum trebuie sau ar fi trebuit să fie înțeleasă și aplicată de la intrarea
JUDGMENT OF 12. 2.
1205, punctul 16, Hotărârea din 10 februarie 2000, Deutsche Telekom, C-50/96, Rec., p.
2008 — CASE C-2/06 coming into force (see, inter alia, Case 61/79 Denkavit italiana [1980] ECR 1205, paragraph 16; Case C-50/96 DeutscheTelekom [2000] ECR I-743, paragraph 43; and Kühne & Heitz, paragraph 21). In other words, a preliminary ruling does not create or alter the law, but is purely declaratory, with the consequence that in principle it takes effect from the date on which the rule interpreted entered into force (see, to this effect, Case C-137/94 Richardson [1995] ECR I-3407, paragraph 33). 36
I-743, punctul 43, precum și Hotărârea Kühne & Heitz, citată anterior, punctul 21). Cu alte cuvinte, o hotărâre preliminară nu are o valoare constitutivă, ci pur declarativă, cu consecința că efectele sale se aplică, în principiu, de la data intrării în vigoare a normei interpretate (a se vedea în acest sens Hotărârea din 19 octombrie 1995, Richardson, C-137/94, Rec., p. I-3407, punctul 33). 36
It follows that, in a case such as the main proceedings, a rule of Community law as thus interpreted must be applied by an administrative body within the sphere of its competence even to legal relationships which arose and were formed before the Court gave its ruling on the request for interpretation (see Kühne & Heitz, paragraph 22, and, to this effect, Case C-347/00 Barreira Pérez [2002] ECR I-8191, paragraph 44; Joined Cases C-453/02 and C-462/02 Linneweber and Akritidis [2005] ECR I-1131, paragraph 41; and Case C-292/04 Meilicke and Others [2007] ECR I-1835, paragraph 34). 37
Rezultă că, într-o cauză precum cea din acțiunea principală, o normă de drept comunitar astfel interpretată trebuie să fie aplicată de către un organ administrativ în cadrul competențelor sale chiar și raporturilor juridice născute și constituite înainte de pronunțarea hotărârii Curții asupra cererii de interpretare (Hotărârea Kühne & Heitz, citată anterior, punctul 22, și, în acest sens, Hotărârea din 3 octombrie 2002, Barreira Pérez, C-347/00, Rec., p. I-8191, punctul 44, Hotărârea din 17 februarie 2005, Linneweber și Akritidis, C-453/02 și C-462/02, Rec., p. I-1131, punctul 41, precum și Hotărârea din 6 martie 2007, Meilicke și alții, C-292/04, Rep., p. I-1835, punctul 34). 37
However, as the Court has pointed out, this caselaw must be read in the light of the principle of legal certainty, which is one of the general principles recognised by Community law.
Cu toate acestea, după cum a amintit Curtea, această jurisprudență trebuie interpretată în lumina principiului securității juridice, care se numără printre principiile generale recunoscute în dreptul comunitar.
Finality of an administrative decision, which is acquired upon expiry of reasonable timelimits for legal remedies or, as in the main proceedings, by exhaustion of those remedies, contributes to such legal certainty, with the consequence that Community law does not require that administrative bodies be placed under an obligation, in principle, to reopen an administrative decision which has become final in that way (Kühne & Heitz, paragraph 24). 38
În această privință, este necesar să se constate că acest caracter definitiv al unei decizii administrative, dobândit după expirarea termenelor rezonabile pentru introducerea acțiunilor sau, precum în acțiunea principală, prin epuizarea căilor de atac, face parte din securitatea juridică menționată, având drept consecință faptul că dreptul comunitar nu impune ca un organ administrativ să fie în principiu obligat să revină asupra unei decizii administrative care a dobândit un asemenea caracter definitiv (Hotărârea Kühne & Heitz, citată anterior, punctul 24). 38
The Court has none the less held that specific circumstances may be capable, by virtue of the principle of cooperation arising from Article 10 EC, of requiring a national administrative body to review an administrative decision that has become final following the exhaustion of domestic remedies, in order to take account of the
Cu toate acestea, Curtea sa pronunțat în sensul că, în temeiul principiului cooperării care decurge din articolul 10 CE, împrejurări speciale pot fi susceptibile să impună unui organ administrativ național reexaminarea unei decizii administrative rămase definitivă ca urmare a epuizării căilor de atac interne în vederea luării în considerare
KEMPTER interpretation of a relevant provision of Community law given subsequently by the Court (see, to this effect, Kühne & Heitz, paragraph 27, and Joined Cases C-392/04 and C-422/04 i-21 Germany and Arcor [2006] ECR I-8559, paragraph 52). 39
KEMPTER a interpretării unei dispoziții relevante de drept comunitar reținută ulterior de către Curte (a se vedea în acest sens Hotărârea Kühne & Heitz, citată anterior, punctul 27, precum și Hotărârea din 19 septembrie 2006, i-21 Germany și Arcor, C-392/04 și C-422/04, Rec., p. I-8559, punctul 52). 39
As the referring court points out, in light of paragraphs 26 and 28 of Kühne & Heitz, the conditions capable of providing the basis for such an obligation of review that have been taken into account by the Court include the fact that the judgment of the court of final instance, by virtue of which the contested administrative decision became final, was, in the light of a decision given by the Court subsequent to it, based on a misinterpretation of Community law which was adopted without a question being referred to the Court for a preliminary ruling under the third paragraph of Article 234 EC. 40
Astfel cum amintește instanța de trimitere, în lumina punctelor 26 și 28 din Hotărârea Kühne & Heitz, citată anterior, Curtea a luat în considerare în mod special, printre condițiile susceptibile să fundamenteze o asemenea obligație de reexaminare, faptul că hotărârea instanței de ultim grad, în temeiul căreia decizia administrativă contestată a rămas definitivă, era întemeiată, având în vedere jurisprudența Curții ulterioară acesteia, pe o interpretare eronată a dreptului comunitar adoptată fără sesizarea Curții cu titlu preliminar în condițiile prevăzute la articolul 234 al treilea paragraf CE. 40
The present question referred for a preliminary ruling is designed to ascertain solely whether such a condition is met only if the claimant relied on Community law in the legal action brought by him against the administrative decision in question.
Or, prezenta întrebare preliminară urmărește doar să se stabilească dacă o asemenea condiție nu este îndeplinită decât dacă reclamantul din acțiunea principală a invocat dreptul comunitar în cadrul căii de atac formulate împotriva deciziei administrative respective.
As the Advocate General explains in points 100 to 104 of his Opinion, the system of references for a preliminary ruling is based on a dialogue between one court and
Întradevăr, astfel cum precizează avocatul general la punctele 100-104 din concluzii, trimiterea preliminară se întemeiază pe un dialog între instanțe, a cărui declanșare
Moreover, as observed by the Commission and by the Advocate General in points 93 to 95 of his Opinion, the wording of Kühne & Heitz does not in any way indicate that the claimant is required to have raised, in his legal action under domestic law, the point of Community law that was subsequently the subject of the Court’s preliminary ruling. 44
În plus, astfel cum arată Comisia și avocatul general la punctele 93-95 din concluzii, însuși textul Hotărârii Kühne & Heitz, citată anterior, nu menționează în niciun fel ca reclamantul să fie obligat să invoce în cadrul căii sale de atac din dreptul intern aspectul de drept comunitar care a făcut ulterior obiectul hotărârii preliminare a Curții. 44
It cannot therefore be inferred from Kühne & Heitz that, for the purposes of the third condition established by that judgment, the parties must have raised before the national court the point of Community law in question. In order for that condition to be satisfied, it is sufficient if either the point of Community law the interpretation of which proved to be incorrect in light of a subsequent judgment of the Court was considered by the national court ruling at final instance or it could have been raised by the latter of its own motion. 45
În consecință, din Hotărârea Kühne & Heitz, citată anterior, nu se poate deduce că, în vederea îndeplinirii celei de a treia condiții evidențiate de această hotărâre, era necesar ca părțile să fi invocat în fața instanței naționale aspectul de drept comunitar în cauză. Întradevăr, pentru ca această condiție să fie îndeplinită, este suficient fie ca aspectul de drept comunitar menționat a cărui interpretare sa dovedit eronată în lumina unei hotărâri ulterioare a Curții să fi fost examinat de către instanța națională care sa pronunțat în ultim grad, fie să fi putut fi invocat din oficiu de către această instanță. 45
Accordingly, the answer to the first question referred must be that, in the context of a procedure before an administrative body for review of an administrative decision that became final by virtue of a judgment, delivered by a court of final instance, which, in the light of a decision given by the Court subsequent to it, was based on a misinterpretation of Community law, Community law does not require the claimant to have relied on Community law in the legal action under domestic law which he brought against the administrative decision.
În consecință, trebuie să se răspundă la prima întrebare că, în cadrul unei proceduri în fața unui organ administrativ care are ca obiect reexaminarea unei decizii administrative rămase definitivă în temeiul unei hotărâri pronunțate de către o instanță de ultim grad, această hotărâre fiind întemeiată pe o interpretare eronată a dreptului comunitar, având în vedere jurisprudența Curții ulterioară acestei hotărâri, dreptul comunitar nu impune condiția să fi fost invocat de către reclamantul din acțiunea principală în cadrul căii de atac din dreptul intern pe care a formulat-o împotriva acestei decizii.
By its second question, the referring court essentially asks whether Community law imposes a limit in time for making an application for review of an administrative decision that has become final.
Prin intermediul celei de a doua întrebări formulate, instanța de trimitere solicită, în esență, să se stabilească dacă dreptul comunitar impune o limită de timp pentru introducerea unei cereri având ca obiect reexaminarea unei decizii administrative devenite definitivă.
Kempter notes first of all that Community law does not contain any specific provision relating to a timelimit or limitation period for an application for review.
Mai întâi, Kempter susține că dreptul comunitar nu conține nicio prevedere specifică referitoare la termenul de decădere sau de prescripție al unei cereri de reexaminare.
It adds that, in accordance with Kühne & Heitz, the person concerned can assert his right to review of the administrative decision that has become final only in so far as a national provision so permits. Therefore, in order to decide whether or not this right is subject to a time-limit, the national provisions concerning limitation should be referred to. I - 463
În continuare, Kempter adaugă că, în conformitate cu Hotărârea Kühne & Heitz, citată anterior, persoana interesată nu poate invoca dreptul la reexaminarea deciziei administrative rămase definitivă decât dacă acesta este prevăzut de o dispoziție națională. Pentru a decide dacă acest drept este sau nu este limitat în timp, ar trebui, așadar, să se ia în considerare prevederile naționale în domeniul prescripției. I - 463
Kempter also submits that, if Community provisions governing timelimits or limitation periods were to be applied by analogy, its application should still not be regarded as out of time, in view of the fact that it was lodged less than three years after the date of the Advocate General’s Opinion in Emsland-Stärke, that is to say the time from which a change in the German courts’ settled caselaw could have been envisaged.
Kempter susține de asemenea că, în ipoteza în care ar fi aplicate prin analogie prevederile comunitare care reglementează termenele de decădere sau de prescripție, cererea sa nu ar trebui totuși considerată tardivă, întrucât fusese depusă la mai puțin de trei ani de la data concluziilor avocatului general prezentate în cauza în care a fost pronunțată Hotărârea Emsland-Stärke, citată anterior, mai precis momentul de la care ar fi putut fi avută în vedere o modificare a jurisprudenței consacrate a instanțelor germane.
In the case of the fourth condition established by the Court in Kühne & Heitz, the Czech and Finnish Governments agree with the view expressed by the referring court that the timelimit which the Court thereby created for applying for review of an administrative decision that has become final should be linked to positive awareness of the caselaw on the part of the person concerned. 51
În privința celei de a patra condiții evidențiate de către Curte în Hotărârea Kühne & Heitz, citată anterior, guvernele ceh și finlandez împărtășesc opinia exprimată de instanța de trimitere, potrivit căreia termenul creat astfel de către Curte pentru a se solicita revizuirea unei decizii administrative rămase definitivă ar trebui să fie legat de cunoașterea reală a acestei jurisprudențe de către persoana interesată. 51
They further submit that Community law does not prevent the right to apply for review of an unlawful administrative decision from being limited in time.
În plus, aceste guverne consideră că dreptul comunitar nu se opune ca dreptul de a solicita reexaminarea unei decizii administrative nelegale să fie limitat în timp.
National procedural rules may thus legitimately provide that this type of application must be made within a specific period, provided that the principles of equivalence and effectiveness are observed.
Normele de procedură naționale ar putea, așadar, să prevadă în mod valabil că această cerere trebuie efectuată în interiorul unor termene specifice, cu respectarea principiilor echivalenței și efectivității.
According to the Commission, the second question referred for a preliminary ruling concerns only the interval between delivery of the Court’s judgment causing the administrative decision to be unlawful and the application submitted by Kempter for review and withdrawal of that decision.
În opinia Comisiei, a doua întrebare preliminară nu privește decât intervalul cuprins între pronunțarea hotărârii Curții din care decurge nelegalitatea deciziei administrative și cererea de reexaminare și de revocare a deciziei menționate formulată de Kempter.
In addition, the Commission states that the principle of procedural autonomy of the Member States precludes the setting of a timelimit at Community level.
Pe de altă parte, Comisia menționează că principiul autonomiei procedurale a statelor membre se opune stabilirii unui termen la nivel comunitar.