natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Bundesgerichtshof held, in fact, that, ‘[u]nlike those cases in which the conduct of the undertaking in a dominant position is directly determined by national legal provisions, the authorisation of charges that is prescribed by telecommunications law is nevertheless based on the application for authorisation made by the provider’, and that, ‘[e]ven if the administrative examination procedure is intended not to authorise tariffs which prove to constitute an abuse of a dominant position …, that does not preclude the possibility in practice of an undertaking submitting a charge by which it abuses its dominant position and obtains authorisation for it because the abuse is not revealed during the examination procedure’.
Întradevăr, această instanță a arătat că, „[s]pre deosebire de cazurile în care comportamentul întreprinderii în poziție dominantă este determinat direct prin norme juridice naționale, totuși autorizarea tarifelor, impusă de dreptul telecomunicațiilor, se întemeiază pe cererea de autorizare formulată de prestator” și că, „[d]eși procedura administrativă de examinare urmărește să nu autorizeze tarifele față de care se dovedește că reprezintă un abuz de poziție dominantă, această împrejurare nu exclude posibilitatea practică a unei întreprinderi de a propune un tarif prin care să abuzeze de poziția sa dominantă și să obțină autorizarea acestuia deoarece abuzul nu a fost descoperit în cursul procedurii de examinare”.
It follows from all the foregoing that, notwithstanding RegTP’s intervention in the setting of the applicant’s charges, the applicant had sufficient discretion during the period from 1 January 1998 to 31 December 2001 for its pricing policy to fall within the scope of Article 82 EC.
Rezultă din toate cele de mai sus că, în pofida intervenției RegTP în stabilirea tarifelor reclamantei, aceasta din urmă dispunea, în perioada 1 ianuarie 199831 decembrie 2001, de o marjă de manevră suficientă pentru ca politica sa de prețuri să se încadreze în domeniul de aplicare al articolului 82 CE.
In the third place, it is necessary to consider whether the applicant used the discretion which it had in relation to its retail prices in order to avoid the margin squeeze identified in the contested decision in the period from 1 January 1998 to 31 December 2001.
În al treilea rând, trebuie analizat dacă reclamanta a utilizat marja de manevră de care dispunea pentru a interveni asupra prețurilor sale cu amănuntul în scopul evitării efectului de foarfecă constatat în decizia atacată cu privire la perioada 1 ianuarie 199831 decembrie 2001.
In the present case, first of all, as regards retail prices for analogue lines, the applicant does not deny that it made no application to RegTP for authorisation for an increase in one-off charges and/or monthly charges.
În speță, în primul rând, în ceea ce privește prețurile cu amănuntul pentru liniile analogice, reclamanta nu contestă faptul că nu a adresat RegTP nicio cerere prin care să urmărească obținerea autorizării pentru o creștere a taxelor inițiale și/sau a abonamentelor lunare.
Thus, it is common ground that ‘the monthly and one-off access charges for standard analogue telephone connections remained unchanged throughout the entire time from 1998 to the end of 2001’ (recital 38 to the contested decision).
Astfel, este cert că „abonamentele lunare și taxele inițiale de instalare pentru conectarea la o linie analogică de bază […] au rămas neschimbate în cele două perioade de plafonare, respectiv între 1998 și sfârșitul lui 2001” [considerentul (38) al deciziei atacate].
The applicant nevertheless maintains that, before 1 May 2002, it was bound in accordance with Paragraph 97(3) of the TKG by the mandatory charges for analogue lines that had been set in 1990 by the Federal Minister for Post and Telecommunications.
Reclamanta subliniază totuși că, anterior datei de 1 mai 2002, conform articolului 97 alineatul (3) din TKG, trebuia să respecte tarifele obligatorii aferente liniilor analogice, astfel cum fuseseră stabilite în 1990 de către ministrul federal al Poștei și Telecomunicațiilor.
However, Paragraph 97(3) of the TKG, containing a transitional provision, provided only that the applicant’s charges approved before the entry into force of the TKG would remain in effect until 31 December 2002 at the latest.
Or, articolul 97 alineatul (3) din TKG, care cuprinde o dispoziție tranzitorie, prevedea numai că tarifele reclamantei, care fuseseră aprobate înainte de intrarea în vigoare a TKG, rămâneau în vigoare cel mai târziu până la 31 decembrie 2002.
That provision in no way therefore prevented the applicant from intervening in retail prices by making applications for price changes to RegTP before that date or, in particular, during the entire period from 1 January 1998 to 31 December 2001.
Această dispoziție nu împiedica în niciun mod reclamanta să intervină asupra prețurilor cu amănuntul prin introducerea unor cereri de modificări tarifare adresate RegTP anterior acestei date și în special în întreaga perioadă cuprinsă între 1 ianuarie 1998 și 31 decembrie 2001.
Second, as regards retail prices for ISDN lines, it is undisputed that, following the applicant’s application, RegTP authorised a reduction in the basic monthly charges by decision of 16 February 2000 (recital 40 to the contested decision).
În al doilea rând, în ceea ce privește prețurile cu amănuntul pentru liniile ISDN, nu sa contestat că, prin decizia din 16 februarie 2000, RegTP a autorizat o scădere a tarifelor pentru abonamentul lunar ca urmare a cererii reclamantei [considerentul (40) al deciziei atacate].
Furthermore, throughout the period from 1 January 1998 to 31 December 2001, the applicant made no application for price adjustment in respect of its one-off charges for the provision of ISDN lines.
În plus, în perioada 1 ianuarie 199831 decembrie 2001, nu a fost formulată de către reclamantă nicio cerere de modificare a prețurilor privind taxele sale inițiale de instalare a liniilor ISDN.
Those charges, which, according to the applicant, are
Aceste tarife, care, potrivit reclamantei, se întemeiau pe o decizie
It follows that the applicant did not use the discretion available to it in order to secure an increase in its retail prices, which would have helped to reduce the margin squeeze in the period from 1 January 1998 to 31 December 2001.
În consecință, reclamanta nu a utilizat marja de manevră de care dispunea pentru a obține o majorare a prețurilor sale cu amănuntul, care ar fi contribuit la reducerea efectului de foarfecă în perioada 1 ianuarie 199831 decembrie 2001.
On the contrary, it even used that discretion to lower its retail prices in respect of ISDN lines during that period.
Dimpotrivă, în aceeași perioadă, aceasta a utilizat chiar această marjă de manevră în vederea reducerii prețurilor sale cu amănuntul în ceea ce privește liniile ISDN.
Finally, in the fourth place, it is necessary to consider whether the Commission has established to the requisite legal standard in the contested decision that the applicant had sufficient scope in the period from 1 January 1998 to 31 December 2001 to ‘[avoid] the margin squeeze’ (recital 164).
În al patrulea și ultimul rând, trebuie analizat dacă, în decizia atacată, Comisia a stabilit în modul corespunzător cerințelor legale că reclamanta dispunea de o marjă de manevră suficientă în perioada 1 ianuarie 199831 decembrie 2001 pentru „evitarea unui efect de foarfecă” [considerentul (164)].
In that respect, the Commission states in the contested decision that the applicant ‘was in a position [during that period] to end the margin squeeze entirely by adjusting its retail charges’ (recital 199).
În această privință, Comisia menționează, în decizia atacată, că reclamanta, „[în perioada respectivă], a avut posibilitatea de a elimina în totalitate efectul de foarfecă prin modificarea tarifelor facturate abonaților” [considerentul (199)].
It must be noted in that regard that the margin squeeze identified in the contested decision for that period amounted to EUR [confidential] up to 31 December 1998, EUR [confidential] up to 31 December 1999, EUR [confidential] up to 31 December 2000 and EUR [confidential] up to 31 December 2001 (recitals 152 and 153 to the contested decision, and Table 10).
Trebuie arătat, în această privință, că efectul de foarfecă, după cum a fost constatat în decizia atacată pentru această perioadă, se ridica la [confidențial] de euro la 31 decembrie 1998, la [confidențial] de euro la 31 decembrie 1999, la [confidențial] de euro la 31 decembrie 2000 și la [confidențial] de euro la 31 decembrie 2001 [considerentele (152) și (153) și tabelul 10 din decizia atacată].
However, as the Commission contends in its reply to a written question of the Court, it follows from the findings in recital 167 to the contested decision, which have not been challenged by the applicant, that the applicant actually lowered its call charges
Or, astfel cum subliniază de altfel Comisia în răspunsul său la o întrebare scrisă din partea Tribunalului, din constatările efectuate în considerentul (167) al deciziei atacate, care nu au fost contestate de reclamantă, rezultă că aceasta și-a redus în mod
DEUTSCHE TELEKOM v COMMISSION by a total of EUR [confidential] during the period 1998 and 1999.
DEUTSCHE TELEKOM/COMISIA efectiv tarifele pentru comunicații cu un total de [confidențial] de euro în perioada 1998/1999.
However, that amount — distributed over [confidential] lines (Table 7 of the contested decision) and 24 months — would have enabled the applicant to raise the average price of its retail charges to EUR [confidential] per month.
Or, această sumă – împărțită la [confidențial] de linii (tabelul 7 al deciziei atacate) și 24 de luni – ar fi permis reclamantei să majoreze prețul mediu al prețurilor sale cu amănuntul cu până la [confidențial] de euro pe lună.
It follows that the reduction in call charges would have created sufficient scope to end entirely the margin squeeze identified in the contested decision.
În consecință, marja de manevră creată prin reducerea prețurilor comunicațiilor ar fi fost suficientă pentru eliminarea în totalitate a efectului de foarfecă, astfel cum sa constatat în decizia atacată.
For if, by exercising its discretion, the applicant had ended the margin squeeze as from 1998, it would have sufficed for the applicant to maintain the balance between its charges for wholesale access and its retail charges in order to avoid the margin squeeze identified in the contested decision throughout the period from 1 January 1998 to 31 December 2001.
Întradevăr, dacă, prin utilizarea marjei sale de manevră, reclamanta eliminase efectul de foarfecă începând din 1998, ar fi fost suficient ca aceasta să păstreze raportul dintre tarifele sale aferente prestațiilor intermediare și tarifele sale cu amănuntul pentru a evita, pentru întreaga perioadă cuprinsă între 1 ianuarie 1998 și 31 decembrie 2001, efectul de foarfecă ce a fost constatat în decizia atacată.
In addition, as the Commission also points out in the contested decision (recital 167), it is common ground that the applicant reduced its call charges further during the 2000 and 2001 period to EUR [confidential], and that the effect of that reduction was to increase further the applicant’s scope to raise its retail prices.
În plus, este clar că, astfel cum arată de altfel Comisia în decizia atacată [considerentul (167)], reclamanta a efectuat o altă reducere a tarifelor sale pentru comunicații cu până la [confidențial] de euro în perioada 2000/2001, reducere care a avut drept efect creșterea marjei sale de manevră în vederea majorării prețurilor sale cu amănuntul.
At the hearing the applicant pointed out that, during the period from 1 January 1998 to 31 December 2001, RegTP had to investigate compliance with the price ceilings separately in respect of business and private customers.
În cursul ședinței, reclamanta a amintit că, în perioada 1 ianuarie 199831 decembrie 2001, RegTP trebuia să verifice respectarea plafonărilor prețurilor în mod separat în funcție de clienții profesionali și de clienții privați.
The applicant maintains that it had little scope to increase retail prices for individuals, and that it could not use its greater discretion to increase retail access prices for its business customers because that would have resulted in discrimination against those customers, contrary to point 3 of Paragraph 24(2) of the TKG.
Aceasta subliniază că marja sa de manevră pentru majorarea prețurilor cu amănuntul ale accesului pentru particulari era redusă și că nu putea utiliza marja de manevră mai ridicată de care dispunea pentru majorarea prețurilor sale cu amănuntul ale accesului pentru clienții profesionali, întrucât ar fi determinat discriminarea acestor clienți, în mod contrar articolului 24 alineatul (2) punctul 3 din TKG.
However, in its application, the applicant has not disputed the finding in recital 167 to the contested decision that the amount released by the reductions in call charges could have been redirected to ‘connections for residential and business customers’ and could have been used entirely to increase retail access charges.
Totuși, în cererea introductivă, reclamanta nu a contestat constatarea existentă în considerentul (167) al deciziei atacate, potrivit căreia suma rezultată din reducerile tarifelor pentru comunicații ar fi putut fi transferată către sectorul „linii pentru clienți rezidențiali și profesionali” și ar fi putut fi utilizată integral la majorarea tarifelor serviciilor de acces pentru abonați.
The line of argument referred to in paragraph 136, which was raised for the first time at the hearing, must therefore be declared inadmissible, in accordance with Article 48(2) of the Rules of Procedure.
Așadar, argumentele menționate la punctul 136 și care au fost invocate pentru prima oară în cursul ședinței trebuie declarate inadmisibile, conform articolului 48 alineatul (2) din Regulamentul de procedură.
Finally, it must be noted that the applicant does not dispute the finding in recital 168 to the contested decision that, during the period from 1 January 1998 to 31 December 2001, it could have ‘[undertaken] further reductions in call charges … and thereby … [obtained additional] leeway for price increases in the monthly and one-off charges for analogue and ISDN connections’.
În sfârșit, trebuie constatat că reclamanta nu contestă observația din considerentul (168) al deciziei atacate, potrivit căreia, în perioada 1 ianuarie 199831 decembrie 2001, ar fi putut efectua „alte reduceri ale prețurilor comunicațiilor […], creând astfel o marjă de manevră [suplimentară] pentru a efectua majorări ale prețurilor abonamentelor lunare și ale taxelor inițiale pentru liniile analogice și ISDN”.
It follows from all the foregoing that the Commission was entitled to find in the contested decision (recitals 164 and 199) that the applicant had sufficient scope during the period from 1 January 1998 to 31 December 2001 to end entirely the margin squeeze complained of in that decision.
Reiese din toate cele de mai sus că, în mod întemeiat, Comisia a constatat în decizia atacată [considerentele (164) și (199)] că reclamanta dispunea de o marjă de manevră suficientă în perioada 1 ianuarie 199831 decembrie 2001 pentru a elimina în totalitate efectul de foarfecă constatat în decizia menționată.
(iv) Absence of an abuse because the applicant had insufficient scope to reduce the margin squeeze by increasing its ADSL retail access charges from 1 January 2002
iv) Cu privire la inexistența comportamentului abuziv ca urmare a unei marje de manevră insuficiente a reclamantei pentru reducerea efectului de foarfecă prin majorarea tarifelor cu amănuntul de acces ADSL începând cu 1 ianuarie 2002
It must be borne in mind that a new price cap system in Germany, approved by RegTP by decision of 21 December 2001, has been in force since 1 January 2002.
Trebuie amintit că, de la 1 ianuarie 2002, în Germania există un nou sistem de plafonare a prețurilor, adoptat prin decizia RegTP din 21 decembrie 2001. Conform
Within that basket, the increase in retail prices for analogue and ISDN connections was capped at 4.1% per annum.
În cadrul acestui pachet, creșterea prețurilor cu amănuntul ale liniilor analogice și ISDN a fost plafonată la 4,1 % pe an.
It is not disputed that, following an application to RegTP on 15 January 2002, the applicant was authorised to increase its monthly charges for analogue and ISDN lines by EUR 0.56, which represented an increase in the average level of charges for all the services in the basket concerned of 4.04% (recital 44 to the contested decision).
Nu se contestă că reclamanta, ca urmare a unei cereri introduse la RegTP la 15 ianuarie 2002, a fost autorizată să majoreze abonamentele sale lunare pentru linii analogice și ISDN cu 0,56 euro, ceea ce reprezenta o creștere a nivelului mediu relevant al tarifelor pentru serviciile din cadrul pachetului avut în vedere cu 4,04 % [considerentul (44) al deciziei atacate].
Nor is it disputed that the applicant’s application of 31 October 2002 for an increase in its retail prices — in relation to the monthly rental charge for a T-Net analogue telephone line and the one-off takeover charges for T-Net and T-ISDN lines — was largely rejected by RegTP, because the increase would no longer have been consistent with the current price cap index figures (recital 45 to the contested decision).
În plus, nu se contestă că această cerere din 31 octombrie 2002 de majorare a prețurilor cu amănuntul ale reclamantei privind abonamentul lunar pentru conexiunea analogică T-Net și taxele inițiale pentru conexiunile T-Net și T-ISDN a fost în mare parte respinsă de către RegTP, întrucât majorarea nu mai era conformă cu valorile prevăzute în cadrul sistemului de plafonare a prețurilor [considerentul (45) al deciziei atacate].
Accordingly, the Commission finds in the contested decision (recital 206) that ‘since 1 January 2002, [the applicant’s] only legal means of reducing the margin squeeze has been limited to increases in the T-DSL charges’. According to the Commission, from that date, the applicant’s discretion covered only ADSL retail access charges (see also recitals 174 and 199 to the contested decision).
Astfel, în decizia atacată [considerentul (206)], Comisia constată că, „de la 1 ianuarie 2002, posibilitatea juridică a [reclamantei] de a reduce efectul de foarfecă este limitată la o majorare a prețului T-DSL” Potrivit Comisiei, de la această dată, marja de manevră a reclamantei privește numai tarifele cu amănuntul pentru accesul ADSL [a se vedea și considerentele (174) și (199) ale deciziei atacate].
In the first place, it must be noted in that regard that the applicant does not deny that it could have increased its ADSL charges from 1 January 2002.
În primul rând, trebuie arătat în această privință că reclamanta nu contestă că ar fi putut să majoreze tarifele pentru ADSL de la 1 ianuarie 2002.
It maintains, however, that it did not have unlimited leeway because its charges had to be set on the basis of the cost of efficient service provision and could be reviewed subsequently by RegTP.
Aceasta subliniază totuși că marja sa de manevră nu era nelimitată, întrucât, pe de o parte, tarifele trebuiau stabilite în funcție de costurile unei prestări efective de servicii și, pe de altă parte, tarifele puteau face obiectul unei analize ulterioare din partea RegTP.
However, since the applicant fixes its ADSL charges at its own discretion, within the limits imposed under German law, its pricing practices in that area are capable of being caught by Article 82 EC (see paragraphs 87 and 88 above).
Totuși, întrucât reclamanta își stabilește în mod liber tarifele pentru ADSL în limitele prevăzute prin legislația germană, practicile sale tarifare din acest domeniu pot aparține domeniului de aplicare al articolului 82 CE (a se vedea punctele 87 și 88 de mai sus).
The fact that the Commission referred in the contested decision only to charges deriving from a decision of RegTP of 30 March 2001 in order to assess the extent of the applicant’s discretion from 1 January 2002 alters nothing in that respect.
Faptul că, în decizia atacată, Comisia s-ar fi referit numai la tarifele existente într-o decizie a RegTP din 30 martie 2001 pentru a aprecia marja de manevră a reclamantei ulterioară datei de 1 ianuarie 2002 nu modifică acest aspect.
The applicant does not deny that it had a limited discretion to increase its charges for ADSL access services from 1 January 2002.
Întradevăr, reclamanta nu contestă în niciun mod deținerea unei marje de manevră limitate pentru majorarea prețurilor aferente serviciilor de acces ADSL de la 1 ianuarie 2002.
In the second place, it is necessary to consider whether, as the Commission contends in the contested decision (recital 199), the applicant could have ‘reduced the margin squeeze’ by increasing its charges for ADSL access services from 1 January 2002.
În al doilea rând, trebuie analizat dacă, astfel cum constată Comisia în decizia atacată [considerentul (199)], reclamanta ar fi putut „reduce efectul de foarfecă” prin majorarea, de la 1 ianuarie 2002, a tarifelor pentru serviciile de acces ADSL.
The applicant submits in that respect that, for end-users, the markets for narrowband and ADSL access services are separate markets.
Reclamanta subliniază în acest sens că, pentru abonați, piețele serviciilor de acces în bandă îngustă și ADSL reprezintă piețe distincte.
In those circumstances, an increase by the applicant in ADSL retail charges would have had no effect on the alleged margin squeeze identified in the markets for analogue and ISDN access services.
În aceste împrejurări, o majorare a tarifelor cu amănuntul ale reclamantei pentru ADSL ar fi fost lipsită de incidență asupra pretinsului efect de foarfecă constatat pe piețele serviciilor de acces la linii analogice și ISDN.
It must be noted in that regard that since wholesale access services can provide endusers with the whole range of analogue, ISDN and ADSL access services, the applicant’s scope to increase its ADSL charges is capable of reducing the margin squeeze between wholesale prices, on the one hand, and retail prices for the whole range of analogue, ISDN and ADSL access services, on the other.
În această privință, trebuie arătat că, întrucât serviciile de acces sub formă de prestații intermediare permit furnizarea către abonați a tuturor serviciilor de acces analogice, ISDN și ADSL, marja de manevră de care dispune reclamanta pentru majorarea tarifelor aferente ADSL este de natură a reduce efectul de foarfecă între prețurile prestațiilor intermediare, pe de o parte, și prețurile cu amănuntul pentru toate serviciile de acces analogice, ISDN și ADSL, pe de altă parte.
A combined analysis, at enduser level, of analogue, ISDN and ADSL access services is required not only because they amount to a single supply of services at wholesale level, but also because, as the Commission explained in the contested decision (recital 26) without having been challenged by the applicant on that point, ADSL cannot be offered to endusers on its own because, for technical reasons, it always involves an upgrading of analogue or ISDN narrowband connections.
O analiză comună, din perspectiva abonaților, a serviciilor de acces analogice, ISDN și ADSL se impune nu numai deoarece acestea corespund unei singure prestări de servicii la nivel intermediar, ci și deoarece, astfel cum a explicat Comisia în decizia atacată [considerentul (26)] fără a fi contrazisă cu privire la acest aspect de reclamantă, ADSL-ul nu poate fi oferit abonaților în mod izolat întrucât implică întotdeauna, din motive tehnice, o reorganizare a liniilor în bandă îngustă analogice sau ISDN.
The applicant’s observations concerning the purported cross-price elasticity between ADSL and narrowband connections and between the different ADSL variants must be rejected.
Trebuie respinse observațiile reclamantei privind o pretinsă elasticitate încrucișată a prețurilor între ADSL și conexiunile în bandă îngustă, precum și între diferitele variante ADSL.
First, those observations do not preclude the existence of scope for the applicant to increase its ADSL charges.
Întradevăr, pe de o parte, aceste observații nu contrazic existența unei marje de manevră a reclamantei pentru majorarea tarifelor aferente ADSL.