natgillin/translations-raw huggingface dataset:
— whenever universal service providers apply special tariffs, for example for services for businesses, bulk mailers or consolidators of mail from different customers, they shall apply the principles of transparency and non-discrimination with regard both to the tariffs and to the associated conditions.
— de câte ori prestatorii de servicii universale aplică tarife speciale, de exemplu pentru serviciile prestate pentru întreprinderi, corespondență internă masivă sau colectori de corespondență de la mai mulți clienți, aceștia aplică principii de transparență și nediscriminare cu privire atât la tarife, cât și la condițiile aferente.
The tariffs shall take account of the avoided costs, as compared to the standard service covering the complete range of features offered for the clearance, transport, sorting and delivery of individual postal items and, together with the associated conditions, shall apply equally both as between different third parties and as between third parties and universal service providers supplying equivalent services.
Tarifele iau în considerare costurile evitate în raport cu serviciul standard care acoperă totalitatea prestărilor de servicii pentru avizarea, transportul, sortarea și livrarea corespondenței individuale și, alături de condițiile aferente, se aplică atât relațiilor dintre terți, cât și relațiilor dintre terți și prestatorii de servicii universale care oferă servicii echivalente.
Any such tariffs shall also be available to private customers who post under similar conditions.’
Aceste tarife sunt, de asemenea, la dispoziția particularilor care folosesc serviciile poștale în condiții similare”.
It is clear from that provision that, if a universal postal service provider applies special tariffs, it must, in order to observe the principles of transparency and non-discrim-ination, apply them equally in particular as between third parties.
Reiese în mod clar din această prevedere că, dacă un prestator al serviciului poștal universal aplică tarife speciale, pentru a respecta principiile transparenței și nediscriminării, acesta trebuie să le aplice în același mod în special în raporturile cu terții.
Thus, contrary to the claim of Deutsche Post and the German Government, whenever such a provider applies special tariffs to businesses and/or bulk mailers, consolidators of mail from different customers are entitled to enjoy the same tariffs under the same conditions.
Astfel, contrar celor susținute de către Deutsche Post și de guvernul german, în cazul în care un astfel de prestator aplică tarife speciale întreprinderilor și/sau expeditorilor de corespondență masivă, intermediarii însărcinați cu gruparea expedierilor mai multor clienți trebuie să poată beneficia de aceleași tarife în aceleași condiții.
That finding cannot be invalidated by the arguments of Deutsche Post and the German Government to the effect that the fifth indent of Article 12 of Directive 97/67 does not require that the intermediaries concerned and the business customers of the universal postal service provider must be treated equally.
Această constatare nu poate fi infirmată de argumentele, invocate de Deutsche Post și de guvernul german, care urmăresc să demonstreze că articolul 12 a cincea liniuță din Directiva 97/67 nu impune obligația ca intermediarii în cauză și clienții profesionali ai prestatorului serviciului poștal universal să fie tratați în mod egal.
In that regard, Deutsche Post and the German Government contend first that the activity of clearance, transport and sorting carried out by the intermediaries concerned falls within the field which can be reserved pursuant to Article 7(1) of Directive 97/67 and which, in fact, was reserved in the public interest by the German legislature to Deutsche Post until 31 December 2007.
În această privință, Deutsche Post și guvernul menționat susțin în primul rând că activitatea de ridicare, de transport și de sortare efectuată de către intermediarii în cauză este cuprinsă în domeniul care poate fi rezervat în temeiul articolului 7 alineatul (1) din Directiva 97/67 și pe care, de altfel, în interesul general, legiuitorul german la rezervat în favoarea Deutsche Post până la 31 decembrie 2007.
As a result, those intermediaries are not authorised to offer the services for which they request special tariffs.
În consecință, intermediarii nu ar putea fi autorizați să ofere serviciile pentru care solicită tarife speciale.
On the other hand, business customers act as ‘self-providers’, for the purposes of recital 21 in the preamble to that directive, and cannot, therefore, encroach on Deutsche Post’s exclusive licence.
În schimb, clienții profesionali ar acționa în calitate de „autopres -tatori”, în sensul considerentului (21) al directivei citate, și nu ar putea interveni, ca atare, în sfera licenței exclusive acordate Deutsche Post.
It must be pointed out that, under the first subparagraph of Article 7(1) of Directive 97/67, Member States may, to the extent necessary to ensure the maintenance of universal service, continue to reserve services, within certain price and weight limits, to one or more universal service providers.
Trebuie evidențiat că, în temeiul articolului 7 alineatul (1) din Directiva 97/67, în măsura în care este necesar pentru a asigura menținerea serviciului universal, statele membre pot continua să rezerve servicii pentru prestatorul sau prestatorii de servicii universale, cu respectarea anumitor limite de preț și de greutate.
Those services are to be limited to the clearance, sorting, transport and delivery of items of domestic correspondence and incoming crossborder correspondence.
Aceste servicii se limitează la avizarea, sortarea, transportul și livrarea obiectelor de corespondență internă și de poștă transfrontalieră de recepție.
To the extent necessary to ensure the provision of universal service, direct mail and outgoing crossborder mail may, in accordance with the third and fourth subparagraphs of Article 7(1), also continue to be reserved within the same weight and price limits as those defined in that paragraph.
Potrivit celui de al treilea și celui de al patrulea paragraf ale aceluiași alineat (1), în măsura în care este necesar pentru a asigura prestarea serviciului universal, marketingul direct prin corespondență și poșta transfrontalieră de expediere pot fi rezervate în continuare, în aceleași limite de greutate și de preț definite în acest alineat.
Nevertheless, as is apparent from the wording of the second sentence of the first subparagraph of Article 7(1) of Directive 97/67, the handling chain which may be reserved to the provider of the universal postal service starts only with clearance.
Cu toate acestea, astfel cum rezultă din cuprinsul articolului 7 alineatul (1) a doua teză din Directiva 97/67, etapele succesive de direcționare care pot fi rezervate prestatorului serviciului poștal universal încep numai cu ridicarea.
According to Article 2(4) of the directive, ‘clearance’ means the operation of collecting postal items deposited at access points, which are defined, in Article 2(3), as ‘physical facilities, including letter boxes provided for the public either on the public highway or at the premises of the universal service provider, where postal items may be deposited with the public postal network by customers’.
Potrivit articolului 2 punctul (4) din această directivă, „ridicare” înseamnă operațiunea de colectare a expedierilor poștale depozitate la punctele de acces, definite la punctul (3) al aceluiași articol ca „echipamentele fizice, și anume cutiile poștale puse la dispoziția publicului fie pe drumul public, fie în localurile prestatorului serviciului universal, unde expedierile poștale pot fi depozitate în rețeaua poștală publică de către clienți”.
Physical facilities such as the sorting offices of Deutsche Post are access points within the meaning of Article 2(3).
Or, este necesar să se constate că echipamente fizice precum centrele poștale ale Deutsche Post constituie puncte de acces în sensul articolului 2 punctul (3).
It is common ground that Deutsche Post’s business customers may deposit there their postal items with the public postal network maintained by it as universal postal service provider.
Este evident că, întradevăr, clienții profesionali ai acestei societăți pot să depoziteze expedierile poștale în rețeaua poștală publică întreținută de către aceasta în calitate de prestator al serviciului poștal universal.
Contrary to the claim of Deutsche Post, whether the partial services provided by those business customers themselves or in their name up to the point of deposit of their items in the sorting offices can or cannot be classified as ‘self-provision’ is not relevant in that regard.
Contrar celor susținute de către Deutsche Post, aspectul dacă prestațiile parțiale efectuate de către înșiși clienții profesionali sau în numele acestora, până la momentul depozitării expedierilor la centrele poștale, pot sau nu pot să fie calificate drept „autoprestări” este lipsit de relevanță în această privință.
Moreover, as the German Government points out in its written observations, beyond the scope of Deutsche Post’s exclusive licence, on the basis of the Law on postal services, its competitors also have access to the sorting offices and the discounts granted for partial services.
De altfel, astfel cum a indicat guvernul german în cadrul observațiilor sale scrise, în afara sferei licenței exclusive acordate Deutsche Post, concurenții acesteia din urmă au, la rândul lor, în temeiul Legii poștei, acces la centrele poștale și la reducerile de preț acordate pentru prestațiile parțiale.
Such access seems to be necessary because, as Vedat Deniz explains in its written observations, without being contradicted on that point, the letter boxes and post offices of Deutsche Post are too small to receive or deal with large quantities of items.
Un astfel de acces apare ca necesar datorită faptului că, astfel cum a precizat Vedat Deniz în observațiile sale scrise, fără a fi fost contrazis asupra acestui aspect, cutiile poștale și oficiile poștale aparținând Deutsche Post sunt prea reduse ca dimensiuni pentru a putea recepționa și trata mari cantități de expedieri.
It must therefore be stated that an activity such as the collection by intermediaries at the premises of various senders of postal items, their pre-sorting and transport to access points such as Deutsche Post sorting offices does not fall within the field which may be reserved under Article 7(1) of Directive 97/67.
În consecință, se impune a constata că o activitate precum colectarea de către intermediari a expedierilor poștale de la diferiți expeditori, presortarea acestora și transportul lor până la punctele de acces cum ar fi centrele poștale aparținând Deutsche Post nu este cuprinsă în domeniul ce poate fi rezervat în temeiul articolului 7 alineatul (1) din Directiva 97/67.
Consequently, that provision cannot be relied upon to justify treatment of the intermediaries concerned which is different from that enjoyed by Deutsche Post’s business customers.
Ca urmare, această prevedere nu poate fi invocată pentru a justifica un tratament diferit al intermediarilor în cauză față de cel de care beneficiază clienții profesionali ai societății respective.
Deutsche Post and the German Government nevertheless contend that permitting intermediaries access to the sorting offices and the corresponding discounts for a partial service with regard to the postal items which, owing to their weight and their price, fall within that company’s exclusive licence would threaten the financial stability of Deutsche Post.
Cu toate acestea, Deutsche Post și guvernul german susțin că echilibrul financiar al societății ar fi periclitat dacă s-ar permite intermediarilor să aibă acces la centrele poștale și să beneficieze de reducerile de preț corespunzătoare unei prestații parțiale în ceea ce privește expedierile poștale cuprinse, după greutate și preț, în sfera licenței exclusive acordate acestei societăți.
Those intermediaries would then be able to offer a lucrative group of customers, namely businesses, from which approximately 80% of all items come, the entire postal handling chain, at tariffs lower than those of Deutsche Post.
În realitate, acești intermediari ar putea să ofere astfel unei clientele cu scop lucrativ, reprezentată de întreprinderi, de la care provine aproximativ 80 % din volumul total al expedierilor, întreaga succesiune de etape ale direcționării poștale, la tarife inferioare celor practicate de Deutsche Post.
For more expensive services, in particular distribution in rural areas, those intermediaries would then be able to turn to the services of the universal postal service provider, acting as sub-contractor, which would be bound to maintain in full its structure in terms of operations and personnel.
Pentru efectuarea prestațiilor mai oneroase, în special asigurarea livrărilor în zonele rurale, respectivii intermediari ar putea în aceste condiții să recurgă la serviciile prestatorului serviciului poștal universal, în calitate de subcontractant, căruia iar reveni obligația de a susține în întregime structura proprie în termeni de mijloace și personal.
In that regard, it is sufficient to point out that, under the fifth indent of Article 12 of Directive 97/67, the special tariffs ‘shall take account of the avoided costs, as compared to the standard service covering the complete range of features offered for the clearance, transport, sorting and delivery of individual postal items’.
În această privință, este suficient a evidenția că, în temeiul articolului 12 a cincea liniuță din Directiva 97/67, tarifele speciale „iau în considerare costurile evitate în raport cu serviciul standard care acoperă totalitatea prestărilor de servicii pentru avizarea, transportul, sortarea și livrarea corespondenței individuale”.
Those tariffs can therefore be set in such a way that they cover the specific costs linked to the provision of the universal postal service and do not differ from the normal tariffs except due to the fact that the costs actually avoided are deducted from the latter tariffs, with the result that the grant of special tariffs does not affect the financial stability of the universal postal service provider.
Tarifele respective pot, prin urmare, să fie concepute astfel încât să acopere costurile specifice asociate prestării serviciului poștal universal și diferă față de tarifele normale prin simplul fapt că toate costurile efectiv evitate sunt deduse din acest tarif și, ca atare, acordarea tarifelor speciale nu afectează echilibrul financiar al prestatorului serviciului poștal universal.
Thus, if it were to turn out that the grant to the intermediaries of the discounts currently agreed only for the business customers of Deutsche Post means that those discounts are excessive compared with the avoided costs, it would be open to the company to reduce those discounts to the extent necessary for all recipients.
Astfel, dacă s-ar dovedi că acordarea către intermediari a reducerilor de preț oferite doar clienților profesionali ai Deutsche Post are ca efect faptul că aceste reduceri devin excesive în raport cu costurile evitate, societatea în cauză ar avea dreptul să diminueze în măsura necesarului reducerile respective pentru toți beneficiarii acestora.
Furthermore, it is not disputed that the distribution of postal items which fall within the scope of the exclusive licence of the universal postal service provider remains, as a rule, reserved to that provider and that the discounts currently agreed by Deutsche Post for its business customers for the deposit, at sorting offices, of minimum quantities of presorted mail vary between 3% and a maximum 21%.
De altfel, este evident că livrarea expedierilor poștale cuprinse în sfera domeniului licenței exclusive a prestatorului serviciului poștal universal rămâne, în principiu, rezervată acestui prestator și că reducerile de preț acordate în prezent de către Deutsche Post clienților săi profesionali pentru depozitarea la centrele poștale a unor cantități minime de expedieri presortate variază între 3 % și maximum 21 %.
Deutsche Post and the German Government also contend that the fifth indent of Article 12 of Directive 97/67 is concerned only with tariffs and it cannot, therefore, have the effect of compelling a Member State to open up, within the scope of the exclusive licence of the universal postal service provider, access to partial services to competitors.
Deutsche Post și guvernul german susțin de asemenea că articolul 12 a cincea liniuță din Directiva 97/67 nu ar reprezenta decât o prevedere tarifară și, prin urmare, nu ar putea avea drept consecință obligarea unui stat membru să acorde accesul concurenților la prestații parțiale în domeniul licenței exclusive a prestatorului serviciului poștal universal.
Access to the public postal network is the subject of Article 11 of that directive, which makes regulation of such access dependent on subsequent action by the Community legislature, which has however not yet used that power.
În realitate, accesul la rețeaua poștală publică ar face obiectul articolului 11 din aceeași directivă, potrivit căruia legiuitorul comunitar ar fi competent să reglementeze ulterior respectivul acces, însă acesta din urmă nu a utilizat încă această competență.
It is true that the fifth indent of Article 12 of Directive 97/67 is not intended to determine the question of principle whether a universal postal service provider is or is not obliged to grant access to the postal chain under conditions and at points different from those which apply to the traditional service for letter post.
Este adevărat că articolul 12 a cincea liniuță din Directiva 97/67 nu urmărește soluționarea problemei de principiu dacă un prestator al serviciului poștal universal trebuie sau nu trebuie să acorde accesul la circuitul poștal în condiții și prin puncte distincte de cele ale serviciului tradițional de corespondență poștală.
Nevertheless, as is apparent from the wording of that provision, it imposes on the Member States a strict obligation to apply the principles of transparency and non-discrimination where such access to special tariffs is in fact granted by that provider.
Totuși, astfel cum rezultă din modul de redactare a prevederii citate, prin aceasta, statele membre sunt obligate să respecte principiile transparenței și nediscriminării, în ipoteza în care un astfel de acces la tarife speciale este acordat efectiv de către respectivul prestator.
Both Deutsche Post and the German Government concede that Deutsche Post grants its business customers, in an even more liberal way than required by the directive, access to its postal network at points other than the traditional access points and agrees special tariffs for them on that basis.
Or, atât Deutsche Post, cât și guvernul german admit faptul că, într-un mod chiar mai liberal decât cel impus de directivă, această societate acordă clienților săi profesionali accesul la rețeaua poștală proprie prin alte puncte decât cele tradiționale și le oferă în acest scop tarife speciale.
It is precisely such a situation that the fifth indent of Article 12 of Directive 97/67 is intended to regulate.
Aceasta este exact situația pe care articolul 12 a cincea liniuță din Directiva 97/67 este menită să o reglementeze.
Whenever a provider of the universal postal service applies special tariffs, for example for services for businesses, bulk mailers or consolidators of mail from different customers, the tariffs, together with the associated conditions, are to apply equally as between third parties in particular.
În cazul în care un prestator al serviciului poștal universal aplică tarife speciale, spre exemplu, pentru serviciile furnizate întreprinderilor, expeditorilor de corespondență masivă sau intermediarilor însărcinați cu gruparea expedierilor provenite de la mai mulți clienți, respectivele tarife sunt aplicabile, ca și condițiile aferente acestora, în același mod, în special în raporturile cu terții.
Having regard to all of the foregoing, the answer to the question referred must be that the fifth indent of Article 12 of Directive 97/67 is to be interpreted as precluding refusal to apply to businesses which consolidate, on a commercial basis and in their own name, postal items from various senders the special tariffs which the national universal postal service provider grants, within the scope of its exclusive licence, to business customers for the deposit of minimum quantities of presorted mail at its sorting offices.
Având în vedere ansamblul celor ce precedă, este necesar să se răspundă la întrebarea adresată că articolul 12 a cincea liniuță din Directiva 97/67 trebuie interpretat în sensul că interzice posibilitatea ca unor întreprinderi care centralizează, cu titlu profesional și în nume propriu, expedierile poștale provenite de la mai mulți expeditori să li se refuze acordarea tarifelor speciale pe care prestatorul național al serviciului poștal universal le acordă, în domeniul pentru care deține licență exclusivă, unor clienți profesionali pentru depozitarea unor cantități minime de expedieri presortate la centrele sale poștale.
The fifth indent of Article 12 of Directive 97/67/EC of the European Parliament and of the Council of 15 December 1997 on common rules for the development of the internal market of Community postal services and the improvement of quality of service, as amended by Directive 2002/39/EC of the European Parliament and of the Council of 10 June 2002, must be interpreted as precluding refusal to apply to businesses which consolidate, on a commercial basis and in their own name, postal items from various senders the special tariffs which the national universal postal service provider grants, within the scope of its exclusive licence, to business customers for the deposit of minimum quantities of presorted mail at its sorting offices.
Articolul 12 a cincea liniuță din Directiva 97/67 a Parlamentului European și a Consiliului din 15 decembrie 1997 privind normele comune pentru dezvoltarea pieței interne a serviciilor poștale ale Comunității și îmbunătățirea calității serviciului, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2002/39/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 10 iunie 2002, trebuie interpretat în sensul că interzice posibilitatea ca unor întreprinderi care centralizează, cu titlu profesional și în nume propriu, expedierile poștale provenite de la mai mulți expeditori să li se refuze acordarea tarifelor speciale pe care prestatorul național al serviciului poștal universal le acordă, în domeniul pentru care deține licență exclusivă, unor clienți profesionali pentru depozitarea unor cantități minime de expedieri presortate la centrele sale poștale
Case C-82/07
Cauza C-82/07
(Reference for a preliminary ruling from the Tribunal Supremo)
(cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare, formulată de Tribunal Supremo)
(Electronic communications — Networks and services — Articles 3(2) and 10(1) of Directive 2002/21/EC (Framework Directive) — National numbering plans — Specific regulatory authority)
„Comunicații electronice — Rețele și servicii — Articolul 3 alineatul (2) și articolul 10 alineatul (1) din Directiva 2002/21/CE (Directivă-cadru) — Planuri naționale de numerotare — Autoritate de reglementare specifică”
Judgment of the Court (Second Chamber), 6 March 2008
Hotărârea Curții (Camera a doua) din 6 martie 2008 . . . . . . . . . . . . .
SUMMARY — CASE C-82/07
SUMAR — CAUZA C-82/07