natgillin/translations-raw huggingface dataset:
(a) “personal data” shall mean any information relating to an identified or identifiable natural person …; an identifiable person is one who can be identified, directly or indirectly, in particular by reference to an identification number or to one or more factors specific to his or her physical, physiological, mental, economic, cultural or social identity;
(a) «date cu caracter personal» înseamnă orice informație referitoare la o persoană fizică identificată sau identificabilă […]; o persoană identificabilă este o persoană care poate fi identificată, direct sau indirect, în special prin referire la un număr de identificare sau la unul sau mai multe elemente specifice, proprii identității sale fizice, fiziologice, psihice, economice, culturale sau sociale;
(b) “processing of personal data” … shall mean any operation or set of operations which is performed upon personal data, whether or not by automatic means, such as collection, recording, organisation, storage, adaptation or alteration, retrieval, consultation, use, disclosure by transmission, dissemination or otherwise making available, alignment or combination, blocking, erasure or destruction;
(b) «prelucrarea datelor cu caracter personal» […] înseamnă orice operațiune sau serie de operațiuni care se efectuează asupra datelor cu caracter personal, prin mijloace automate sau neautomate, cum ar fi colectarea, înregistrarea, organizarea, stocarea, adaptarea sau modificarea, extragerea, consultarea, utilizarea, dezvăluirea prin transmitere, diseminare sau în orice alt mod, alăturarea ori combinarea, blocarea, ștergerea sau distrugerea;
(c) “personal data filing system” … shall mean any structured set of personal data which are accessible according to specific criteria, whether centralised, decentralised or dispersed on a functional or geographical basis;
(c) «sistem de evidență a datelor cu caracter personal» […] înseamnă orice serie structurată de date cu caracter personal accesibile conform unor criterii specifice, fie ele centralizate, descentralizate sau repartizate după criterii funcționale sau geografice;
(a) processed fairly and lawfully;
(a) prelucrate în mod corect și legal;
(b) collected for specified, explicit and legitimate purposes and not further processed in a way incompatible with those purposes …;
(b) colectate în scopuri determinate, explicite și legitime și să nu fie prelucrate ulterior într-un mod incompatibil cu aceste scopuri […]
Personal data may be processed only if:
Datele cu caracter personal pot fi prelucrate numai în cazul în care:
(a) processing is necessary for the performance of a task carried out in the public interest on the basis of the Treaties establishing the European Communities or other legal instruments adopted on the basis thereof or in the legitimate exercise of official authority vested in the Community institution or body or in a third party to whom the data are disclosed, or
(a) prelucrarea este necesară pentru îndeplinirea unei sarcini de interes public în temeiul tratatelor de instituire a Comunităților Europene sau a altor instrumente legislative adoptate în temeiul tratatelor sau care aparțin de domeniul exercitării legitime a autorității publice cu care este învestită instituția sau organul comunitar sau un terț căruia îi sunt dezvăluite datele sau
(b) processing is necessary for compliance with a legal obligation to which the controller is subject, or
(b) prelucrarea este necesară pentru a se respecta obligația legală a operatorului sau
(d) the data subject has unambiguously given his or her consent …
(d) persoana vizată și-a dat în mod clar consimțământul […]
Transfer of personal data to recipients, other than Community institutions and bodies, subject to Directive 95/46 …
Transferul de date cu caracter personal către destinatari, alții decât instituțiile și organele comunitare, reglementat de Directiva 95/46 […]
Without prejudice to Articles 4, 5, 6 and 10, personal data shall only be transferred to recipients subject to the national law adopted for the implementation of Directive 95/46 …:
Fără a aduce atingere articolelor 4, 5, 6 și 10, datele cu caracter personal sunt transferate numai către destinatari aflați sub incidența legislației interne adoptate pentru punerea în aplicare a Directivei 95/46 […]:
(a) if the recipient establishes that the data are necessary for the performance of a task carried out in the public interest or subject to the exercise of public authority, or
(a) în cazul în care destinatarul demonstrează că datele sunt necesare pentru îndeplinirea unei sarcini de interes public sau că țin de domeniul exercitării autorității publice sau
(b) if the recipient establishes the necessity of having the data transferred and if there is no reason to assume that the data subject’s legitimate interests might be prejudiced.
(b) în cazul în care destinatarul demonstrează că există necesitatea transferului de date și în care nu există niciun motiv să se presupună că transferul ar putea aduce atingere intereselor legitime ale persoanei vizate.
The data subject’s right to object
Dreptul la opoziție al persoanei vizate
The data subject shall have the right:
Persoana vizată are dreptul:
(a) to object at any time, on compelling legitimate grounds relating to his or her particular situation, to the processing of data relating to him or her, except in the cases covered by Article 5(b), (c) and (d).
(a) de a se opune în orice moment, din motive întemeiate și legitime legate de situația sa particulară, ca datele care o privesc să facă obiectul unei prelucrări, cu excepția cazurilor prevăzute la articolul 5 literele (b), (c) și (d).
Where there is a justified objection, the processing in question may no longer involve those data;
În cazul în care opoziția este justificată, prelucrarea în cauză nu mai poate viza aceste date;
Article 8 of the European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms, signed in Rome on 4 November 1950 (ECHR) provides:
Articolul 8 din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale, semnată la Roma la 4 noiembrie 1950 (CEDO), prevede:
The Charter of Fundamental Rights of the European Union, proclaimed in Nice on 7 December 2000 (OJ 2000 C 364, p.
Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, proclamată la 7 decembrie 2000 la Nisa (JO 2000, C 364, p. 1, JO 2007, C 303, p.
1; ‘the Charter’) provides:
1, denumită în continuare „carta”), prevede:
Everyone has the right to respect for his or her private and family life, home and communications .
Orice persoană are dreptul la respectarea vieții private și de familie, a domiciliului și a secretului comunicațiilor.
Any citizen of the Union, and any natural or legal person residing or having its registered office in a Member State, has a right of access to European Parliament, Council and Commission documents.
Orice cetățean al Uniunii și orice persoană fizică sau juridică care are reședința sau sediul social într-un stat membru are dreptul de acces la documentele Parlamentului, ale Consiliului și ale Comisiei.
The applicant was established on 28 May 1992 for the importation of German beer for public houses and bars in the United Kingdom, situated primarily in the North of England.
Reclamanta este o societate comercială înființată la 28 mai 1992 cu scopul de a importa bere germană pentru magazinele specializate în vânzarea de băuturi alcoolice din Regatul Unit, situate în special în nordul Angliei.
However, the applicant was not able to sell its product, since a large number of publicans in the United Kingdom were tied by exclusive purchasing contracts obliging them to obtain their supplies of beer from certain breweries.
Totuși, reclamanta nu a putut să își vândă produsul, întrucât numeroase magazine specializate în vânzarea de băuturi alcoolice din Regatul Unit încheiaseră contracte de cumpărare exclusivă care le obligau să se aprovizioneze cu bere de la anumiți producători.
Under the Supply of Beer (Tied Estate) Order 1989 SI 1989/2390, British breweries holding rights in more than 2000 pubs are required to allow the managers of those establishments the possibility of buying a beer from another brewery, on condition, according to Article 7(2)(a) of the order, that it is conditioned in a cask and has an alcohol content exceeding 1.2% by volume.
În temeiul Supply of Beer (Tied Estate) Order 1989 SI 1989/2390 (regulament din Regatul Unit privind aprovizionarea cu bere), producătorii de bere britanici, care dețin drepturi în mai mult de 2 000 de puburi, sunt obligați să acorde administratorilor acestor localuri posibilitatea de a achiziționa bere provenind de la alt producător cu condiția ca, potrivit articolului 7 alineatul 2 litera a din regulamentul menționat, berea să fie livrată la butoi și să aibă o concentrație de alcool de peste 1,2 % în volum.
That provision is commonly known as the ‘Guest Beer Provision’ (‘the GBP’).
Această dispoziție este cunoscută sub denumirea de „Guest Beer Provision” (denumită în continuare „GBP”).
However, most beers produced outside the United Kingdom cannot be regarded as ‘cask-conditioned beers’, within the meaning of the GBP, and thus do not fall within its scope .
Or, majoritatea berilor produse în afara Regatului Unit nu pot fi considerate „livrate la butoi”, în sensul GBP, și prin urmare nu intră în domeniul de aplicare al acestei dispoziții.
Considering that the GBP constituted a measure having equivalent effect to a quantitative restriction on imports, and was thus incompatible with Article 30 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 28 EC), the applicant lodged a complaint with the Commission by letter of 3 April 1993, registered under reference P/93/4490/UK.
Apreciind că GBP reprezintă o măsură cu efect echivalent unei restricții cantitative la import și că este, așadar, incompatibilă cu articolul 30 din Tratatul CE (devenit, după modificare, articolul 28 CE), reclamanta a introdus o plângere la Comisie prin scrisoarea din 3 aprilie 1993, înregistrată sub numărul P/93/4490/UK.
Following its investigation, the Commission decided, on 12 April 1995, to institute proceedings against the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland under Article 169 of the EC Treaty (now Article 226 EC).
În urma anchetei pe care a efectuat-o, Comisia a decis, la 12 aprilie 1995, să declanșeze o procedură împotriva Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord în temeiul articolului 169 din Tratatul CE (devenit articolul 226 CE).
It notified the applicant on 28 September 1995 of that investigation and of the fact that it had sent a letter of formal notice to the United Kingdom on 15 September 1995.
Comisia a informat-o pe reclamantă, la 28 septembrie 1995, asupra existenței acestei anchete și a expedierii scrisorii de punere în întârziere Regatului Unit, la 15 septembrie 1995. La 26 iunie
Commission decided to send a reasoned opinion to the United Kingdom and, on 5 August 1996, issued a press release announcing that decision.
1996, Comisia a decis să adreseze Regatului Unit un aviz motivat și, la 5 august 1996, a publicat un comunicat de presă prin care a adus la cunoștință această decizie.
On 11 October 1996, a meeting was held (the ‘meeting of 11 October 1996’ or the ‘meeting’), which was attended by officers of the Directorate-General (DG) for the Internal Market and Financial Services, officials of the United Kingdom Government Department of Trade and Industry and representatives of the Confederation des Brasseurs du Marche Commun (‘CBMC’).
La 11 octombrie 1996, a avut loc o reuniune (denumită în continuare „reuniunea din 11 octombrie 1996” sau „reuniunea”) la care au participat reprezentanți ai Direcției Generale (DG) „Piața internă și servicii financiare” din cadrul Comisiei, ai Ministerului Comerțului și Industriei din Regatul Unit și reprezentanți ai Confederației producătorilor de bere din Piața Comună (denumită în continuare „CBMC”).
The applicant had requested the right to attend the meeting in a letter dated 27 August 1996 but the Commission refused to grant permission to attend.
Prin scrisoarea din 27 august 1996, reclamanta a solicitat să participe la reuniune, dar Comisia a refuzat să dea curs acestei solicitări.
On 15 March 1997 the Department of Trade and Industry in the United Kingdom announced a proposal to amend the GBP under which a bottle-conditioned beer could be sold as a guest beer, as well as cask-conditioned beer.
La 15 martie 1997, Ministerul Comerțului și Industriei din Regatul Unit a făcut public un proiect de modificare a GBP, potrivit căruia o bere livrată la sticlă putea fi revândută drept bere cu proveniență diferită, precum berea livrată la butoi.
After the Commission had, on two occasions, namely 19 March 1997 and 26 June 1997, suspended its decision to issue a reasoned opinion to the United Kingdom, the head of Unit 2 ‘Application of Articles 30 to 36 of the EC Treaty (notification, complaints, infringements etc.) and removal of trade barriers’ of Directorate B ‘Free movement of goods and public procurement’ of DG ‘Internal Market and Financial Services’, in a letter of 21 April 1997, informed the applicant that, in view of the proposed amendment of the GBP, the Article 169 procedure had been suspended and the reasoned opinion had not been served on the United Kingdom Government.
După ce Comisia și-a suspendat în două rânduri, la 19 martie 1997 și la 26 iunie 1997, decizia de a adresa un aviz motivat Regatului Unit, șeful Unității 2 „Aplicarea articolelor 30-36 din Tratatul CE (notificare, plângeri, încălcări etc.) și eliminarea restricțiilor privind schimburile” din cadrul Direcției B „Libera circulație a mărfurilor și achizițiile publice” a DG „Piața internă și servicii financiare” a informat-o pe reclamantă, prin scrisoarea din 21 aprilie 1997, că, având în vedere proiectul de modificare a GBP, procedura întemeiată pe articolul 169 din Tratatul CE a fost suspendată și că avizul motivat nu a fost notificat guvernului Regatului Unit.
He indicated that the procedure would be discontinued entirely as soon as the amended GBP came into force.
Acesta a precizat că respectiva procedură va înceta de îndată ce va intra în vigoare GBP modificată.
The new version of the GBP became applicable on 22 August 1997.
GBP în varianta modificată a devenit aplicabilă la 22 august 1997.
Consequently, the reasoned opinion was never sent to the United Kingdom and the Commission finally decided on 10 December 1997 to take no further action in the infringement procedure.
În consecință, avizul motivat nu a mai fost transmis Regatului Unit, iar Comisia a decis, în cele din urmă, la 10 decembrie 1997, să claseze procedura privind încălcarea obligațiilor.
By fax of 21 March 1997, the applicant asked the Director-General of DG ‘Internal Market and Financial Services’ for a copy of the ‘reasoned opinion’, in accordance with the Code of Conduct.
Reclamanta a solicitat directorului general al DG „Piață internă și servicii financiare”, prin faxul transmis la 21 martie 1997, o copie a avizului motivat, în temeiul codului de conduită.
That request, despite being repeated, was refused.
Această cerere a fost respinsă, ca de altfel și cererea ulterioară în același sens.
By letter of 18 September 1997 (‘the decision of 18 September 1997’), the Secretary-General of the Commission confirmed the refusal of the application sent to DG ‘Internal Market and Financial Services’.
Prin scrisoarea din 18 septembrie 1997 (denumită în continuare „decizia din 18 septembrie 1997”), secretarul general al Comisiei a confirmat respingerea cererii adresate directorului general al DG „Piață internă și servicii financiare”.
The applicant brought an action, registered as Case T-309/97, before the Court of First Instance against the decision of 18 September 1997.
Împotriva Deciziei din 18 septembrie 1997, reclamanta a introdus o acțiune, înregistrată la Tribunal sub numărul T-309/97.
In its judgment of 14 October 1999 in Case T-309/97 Bavarian Lager v Commission [1999] ECR II-3217, the Court of First Instance dismissed the action, stating that the preservation of the aim in question, namely allowing a Member State to comply voluntarily with the requirements of the Treaty, or, where necessary, to give it the opportunity to justify its position, justified, for the protection of the public interest, the refusal of access to a preparatory document relating to the investigation stage of the procedure under Article 169 of the Treaty.
Prin Hotărârea din 14 octombrie 1999, Bavarian Lager/Comisia (T-309/97, Rec., p. II-3217), Tribunalul a respins această acțiune apreciind că realizarea obiectivului în discuție, mai exact acela de a permite statului membru să se conformeze de bunăvoie exigențelor tratatului sau, după caz, de ai da ocazia să își justifice poziția, ar legitima, în temeiul protecției interesului public, respingerea cererii de acces la un document preparator privind faza anchetei din cadrul procedurii întemeiate pe articolul 169 din Tratatul CE.
On 4 May 1998, the applicant addressed a request to the Commission under the Code of Conduct for access to all of the submissions made under file reference P/93/4490/UK by 11 named companies and organisations and by three defined categories of person or company.
La 4 mai 1998, reclamanta a adresat Comisiei o cerere de acces la toate documentele depuse în dosarul P/93/4490/UK de către unsprezece societăți și organizații nominalizate și de către trei categorii definite de persoane sau întreprinderi, în aplicarea codului de conduită.
The Commission refused the initial application on the ground that the Code of Conduct applies only to documents of which the Commission is the author.
Comisia a respins cererea inițială pe motiv că acest cod de conduită este aplicabil numai documentelor al căror autor era Comisia.
The confirmatory application was rejected on the grounds that the Commission was not the author of the document in question and that any application had to be sent to the author.
Cererea de confirmare a fost respinsă cu motivarea că nu Comisia era autoarea documentelor în discuție, iar cererile trebuie adresate autorului.
On 8 July 1998, the applicant complained to the European Ombudsman under reference 713/98/IJH, stating, by letter dated 2 February 1999, that it wished to obtain the names of the delegates of the CBMC who had attended the meeting on 11 October 1996 and the names of the companies and any persons who fell into one of the 14 categories identified in the original request for access to documents containing the communications to the Commission under file reference P/93/4490/UK.
La 8 iulie 1998, reclamanta a depus o plângere la Ombudsmanul European, înregistrată sub numărul 713/98/IJH, precizând prin scrisoarea din 2 februarie 1999 că urmărea să obțină numele reprezentanților CBMC care asistaseră la reuniunea din 11 octombrie 1996 și pe cele ale societăților și ale persoanelor care se încadrau în cele 14 categorii identificate de reclamantă în cererea inițială de acces la documentele conținând comentarii transmise Comisiei în cadrul dosarului P/93/4490/UK.
Following an exchange of letters between the Ombudsman and the Commission, the latter indicated to the Ombudsman in October and November 1999 that, of the 45 letters that it had written to the persons concerned requesting approval to disclose their identities to the applicant, 20 replies had been received, of which 14 were positive and 6 were negative.
Ca urmare a unui schimb de scrisori între Ombudsman și Comisie, aceasta din urmă a precizat în octombrie și noiembrie 1999 că, la cele 45 de scrisori pe care le-a adresat persoanelor vizate solicitându-le autorizarea de a divulga identitatea acestora reclamantei, a primit 20 de răspunsuri, dintre care 14 pozitive și 6 negative.
The Commission supplied the names and addresses of those that had responded positively.
Comisia a transmis numele și adresa persoanelor care au acceptat să le fie comunicat numele.
The applicant stated to the Ombudsman that the information provided by the Commission was still incomplete.
Reclamanta a indicat Ombudsmanului faptul că informațiile transmise de Comisie continuau să fie incomplete.
In his draft recommendation addressed to the Commission in Complaint 713/98/IJH of 17 May 2000, the Ombudsman proposed that the Commission should inform the applicant of the names of the delegates of the CBMC who had attended the meeting of 11 October 1996 and of the companies and persons in the 14 categories identified in the applicant’s original request for access to documents containing submissions made to the Commission under file reference P/93/4490/UK.
În proiectul său de recomandare adresat Comisiei în cadrul plângerii 713/98/IJH, din 17 mai 2000, Ombudsmanul a propus Comisiei să comunice reclamantei numele reprezentanților CBMC care au asistat la reuniunea din 11 octombrie 1996 și pe cele ale societăților și ale persoanelor din cele 14 categorii identificate de reclamant în cererea sa inițială de acces la documentele conținând comentariile transmise Comisiei în cadrul dosarului P/93/4490/UK.
On 3 July 2000, the Commission sent a detailed opinion to the Ombudsman, in which it maintained that the consent of the persons concerned was still necessary, but indicated that it would be able to provide the names of those persons from whom it had received no reply to its request for their consent because, in the absence of a reply, the interests and fundamental rights and freedoms of the persons concerned did not prevail.
În avizul său motivat adresat Ombudsmanului la 3 iulie 2000, Comisia a susținut că este necesar consimțământul persoanei vizate, dar a indicat că ar fi în măsură să comunice numele persoanelor care nu au răspuns cererii sale de autorizare pentru că, în lipsa unui răspuns, interesul, drepturile și libertățile persoanelor vizate nu prevalează.
The Commission thus included the names of 25 further persons .
În consecință, a adăugat numele altor 25 de persoane.
On 23 November 2000, the Ombudsman made his special report known to the Parliament, following up the recommendation project addressed to the Commission in Complaint 713/98/IJH (‘the special report’) in which he concluded that there was no fundamental right to supply information to an administrative authority in secret and that Directive 95/46 did not require the Commission to keep secret the names of persons who submit views or information to it concerning the exercise of their functions.
La 23 noiembrie 2000, Ombudsmanul a supus atenției Parlamentului raportul său special, ca urmare a proiectului de recomandare adresat Comisiei în cadrul plângerii 713/98/IJH (denumit în continuare „raportul special”), în cuprinsul căruia concluziona că niciun drept fundamental nu se opune divulgării informațiilor comunicate unei autorități administrative cu titlu confidențial și că Directiva 95/46 nu obligă Comisia să păstreze secret numele persoanelor care iau comunicat opinii sau informații în cadrul exercitării funcțiilor sale.
On 30 September 2002, the Ombudsman wrote a letter to the Commission President, Mr Prodi, in which he expressed his concern that:
La 30 septembrie 2002, Ombudsmanul a adresat o scrisoare președintelui Comisiei, domnul Prodi, în care se arăta:
‘data protection rules are being misinterpreted as implying the existence of a general right to participate anonymously in public activities .
„Ombudsmanul își exprimă temerea că normele privind protecția datelor nu sunt corect interpretate în sensul că presupun existența unui drept general de a participa la activitățile publice în mod anonim.
This misinterpretation risks subverting the principle of openness and the public’s right of access to documents, both at the level of the Union and in those Member States where openness and public access are enshrined in national constitutional rules’.
O astfel de interpretare eronată riscă să aducă atingere principiului transparenței și dreptului de acces public la documente, atât la nivel comunitar, cât și în statele membre în care principiul transparenței și al accesului public la documente sunt consacrate prin norme naționale de nivel constituțional.”