natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the light of all the above considerations, the concept of ‘flight’ within the meaning of Regulation No 261/2004 must be interpreted as consisting essentially in an air transport operation, being as it were a ‘unit’ of such transport, performed by an air carrier which fixes its itinerary.
În lumina tuturor acestor elemente, noțiunea „zbor” în sensul Regulamentului nr. 261/2004 trebuie interpretată în sensul că reprezintă, în esență, o operațiune de transport aerian, fiind astfel, întrun anumit mod, o „unitate” a acestui transport, realizată de către un operator de transport aerian care își stabilește itinerarul.
By contrast, the concept of ‘journey’ attaches to the person of the passenger, who chooses his destination and makes his way there by means of flights operated by air carriers.
În schimb, noțiunea „călătorie” este legată de persoana pasagerului care își alege destinația și se deplasează către aceasta prin intermediul unor zboruri asigurate de operatori de transport aerian.
A journey, which normally comprises ‘outward’ and ‘return’ legs, is determined above all by the personal and individual purpose of travelling.
O călătorie, care cuprinde în mod normal părțile „dus” și „întors”, este determinată înainte de toate de obiectivul personal și individual al deplasării.
Since the term ‘journey’ does not appear in the wording of Article 3(1)(a) of Regulation No 261/2004, it has in principle no effect on the interpretation of that provision.
Întrucât noțiunea de călătorie nu figurează în textul articolului 3 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 261/2004, în principiu, aceasta nu are incidență asupra interpretării acestui text.
In those circumstances, it must be ascertained whether other relevant legal instruments may affect the interpretation of the term ‘flight’.
În aceste condiții, trebuie verificat dacă alte instrumente juridice relevante în materie pot avea o incidență asupra interpretării noțiunii de zbor.
In this respect, it must be examined whether, as the referring court appears to have found, the Montreal Convention is decisive.
În acest sens, trebuie analizat dacă, astfel cum pare să constate instanța de trimitere, Convenția de la Montréal este determinantă.
That convention defines the obligations of air carriers towards passengers with whom they have concluded a contract for transport, and fixes in particular the terms on which passengers may obtain individualised compensation in the form of damages for losses arising from a delay.
Aceasta definește obligațiile operatorilor de transport aerian față de pasagerii cu care aceștia au încheiat un contract de transport și stabilește în special modalitățile potrivit cărora pasagerii pot obține o despăgubire individualizată, sub formă de daune interese, a prejudiciilor ce rezultă dintr-o întârziere.
It is true that the Montreal Convention forms an integral part of the Community legal order (see, to that effect, IATA and ELFAA, paragraphs 35 and 36).
Este adevărat că respectiva Convenție de la Montréal face parte integrantă din ordinea juridică comunitară (a se vedea în acest sens Hotărârea IATA și ELFAA, citată anterior, punctele 35 și 36).
Moreover, it is clear from Article 300(7) EC that the Community institutions are bound by agreements concluded by the Community and, consequently, that those agreements have primacy over secondary Community legislation (see, to that effect, Case C-61/94 Commission v Germany [1996] ECR I-3989, paragraph 52).
Pe de altă parte, din articolul 300 alineatul (7) CE rezultă că acordurile încheiate de Comunitate sunt obligatorii pentru instituțiile acesteia și că, în consecință, aceste acorduri beneficiază de supremație față de actele de drept comunitar derivat (a se vedea în acest sens Hotărârea din 10 septembrie 1996, Comisia/Germania, C-61/94, Rec., p. I-3989, punctul 52).
However, the Montreal Convention does not in any way determine the extent of the obligations mentioned above by any reference to the concept of ‘flight’, a term which does not appear in the text of the convention.
Cu toate acestea, Convenția de la Montréal nu stabilește în niciun fel întinderea obligațiilor indicate anterior, nefăcând nicio referire la noțiunea de zbor, care nu figurează, de altfel, în textul convenției menționate.
Moreover, as the referring court rightly points out, successive carriages are regarded under the Montreal Convention as ‘one undivided carriage’, inter alia if they have been agreed upon in the form of a single contract.
În plus, astfel cum arată în mod întemeiat instanța de trimitere, potrivit Convenției de la Montréal, transporturile succesive sun considerate un „transport unic”, în special dacă au fost încheiate sub forma unui singur contract.
In so far as that concept of un -divided carriage refers to a succession of several stages chosen by the passenger, it resembles rather the concept of ‘journey’ as defined in paragraph 41 above.
Or, în măsura în care această noțiune de transport unic face referire la o succesiune de mai multe rute alese de către pasager, aceasta se apropie mai mult de noțiunea de călătorie, astfel cum este definită la punctul 41 din prezenta hotărâre.
The Montreal Convention is not therefore decisive for the interpretation of the concept of ‘flight’ within the meaning of Regulation No 261/2004.
Astfel, Convenția de la Montréal nu se dovedește a fi determinantă pentru interpretarea noțiunii „zbor” în sensul Regulamentului nr. 261/2004.
It follows from paragraphs 32 to 41 above that a journey out and back cannot be regarded as a single flight.
Rezultă de la punctele 32-41 din prezenta hotărâre că o călătorie dusîntors nu poate fi considerată că reprezintă un singur zbor.
Consequently, Article 3(1)(a) of Regulation No 261/2004 cannot apply to the case of an outward and return journey such as that at issue in the main proceedings, in which passengers who have originally departed from an airport located in the territory of a Member State travel back to that airport on a flight departing from an airport located in a nonmember country.
În consecință, articolul 3 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 261/2004 nu s-ar putea aplica în situația unei călătorii dus-întors, precum cea din acțiunea principală, în care pasagerii care pleacă inițial de pe un aeroport situat pe teritoriul unui stat membru se întorc pe acest aeroport printr-un zbor care pleacă de pe un aeroport situat într-o țară terță.
That interpretation is also supported by the second indent of Article 17 of Regulation No 261/2004, as seen in the light of recital 23 in the preamble to the regulation, in which the Community legislature envisages the possibility of extending the scope of the regulation in future to passengers on flights from a nonmember country to a Member State not operated by Community carriers.
Această interpretare este confirmată de articolul 17 a doua liniuță din Regulamentul nr. 261/2004, clarificat prin intermediul considerentului (23) al acestuia, potrivit căruia legiuitorul comunitar preconizează în viitor eventuala extindere a domeniului de aplicare al regulamentului menționat la pasagerii zborurilor care pleacă dintr-o țară terță spre un aeroport situat întrun stat membru neefectuate de operatori de transport comunitari.
If Article 3(1)(a) of Regulation No 261/2004 referred also to the case of an outward and return journey in which passengers who originally departed from an airport located in the territory of a Member State embark on a flight departing from an airport located in a nonmember country, the passengers referred to in the second indent of Article 17 of the regulation would already fall within its scope.
Presupunând că articolul 3 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 261/2004 se referă și la situațiile unor călătorii dusîntors în care pasagerii care pleacă inițial de pe un aeroport situat pe teritoriul unui stat membru se îmbarcă pentru un zbor care pleacă de pe un aeroport situat într-o țară terță, pasagerii menționați la articolul 17 a doua liniuță din regulament ar intra deja în domeniul de aplicare al acestui articol.
That provision would therefore be pointless.
În consecință, această dispoziție ar fi lipsită de sens.
As to the question concerning the fact that the outward and return flights are the subject of a single booking, this has no effect on the conclusion stated in point 47 above.
În ceea ce privește împrejurarea că zborul de plecare și zborul de retur fac obiectul unei rezervări unice, aceasta nu are incidență asupra concluziei menționate la punctul 47 din prezenta hotărâre.
There is nothing in the definition of ‘reservation’ in Article 2(g) of Regulation No 261/2004 which makes it possible to identify the scope of Article 3(1)(a) of that regulation.
261/2004 nu oferă niciun element care să permită să se precizeze întinderea domeniului de aplicare al articolului 3 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 261/2004.
The fact that passengers make a single booking has no effect on the independent nature of the two flights.
Faptul că pasagerii efectuează o rezervare unică nu are incidență asupra autonomiei celor două zboruri.
Consequently, the method of reservation cannot be regarded as a relevant factor in determining the scope of Article 3(1)(a) of Regulation No 261/2004.
În consecință, modul de rezervare nu ar putea fi considerat un element relevant pentru a stabili domeniul de aplicare al articolului 3 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 261/2004.
In the light of the above considerations, the answer to the question must be that Article 3(1)(a) of Regulation No 261/2004 must be interpreted as not applying to the case of an outward and return journey in which passengers who have originally departed from an airport located in the territory of a Member State to which the Treaty applies travel back to that airport on a flight from an airport located in a nonmember country.
Având în vedere considerațiile de mai sus, trebuie să se răspundă la întrebarea adresată că articolul 3 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 261/2004 trebuie interpretat în sensul că acesta nu se aplică în situația unei călătorii dusîntors în care pasagerii care pleacă inițial de pe un aeroport situat pe teritoriul unui stat membru în care se aplică tratatul se întorc pe acest aeroport prin intermediul unui zbor care pleacă de pe un aeroport situat într-o țară terță.
Case C-195/08 PPU
Cauza C-195/08 PPU
(Judicial cooperation in civil matters — Jurisdiction and enforcement of judgments — Enforcement in matrimonial matters and matters of parental responsibility — Regulation (EC) No 2201/2003 — Application for nonrecognition of a decision requiring the return of a child wrongfully retained in another Member State — Urgent preliminary ruling procedure)
„Cooperare judiciară în materie civilă — Competență judiciară și executarea hotărârilor — Executare în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești — Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 — Cerere de refuz al recunoașterii unei hotărâri de înapoiere a unui copil reținut ilicit întrun alt stat membru — Procedură preliminară de urgență”
Opinion of Advocate General Sharpston delivered on 6 March 2008 . . . . . .
Luarea de poziţie a avocatului general E. Sharpston din 1 iulie 2008 . . . . . .
Judgment of the Court (Third Chamber), 11 July 2008 . . . . . . . . . . . .
Hotărârea Curții (Camera a treia) din 11 iulie 2008 . . . . . . . . . . . . .
Preliminary rulings — Urgent preliminary ruling procedure — Conditions (Rules of Procedure of the Court, Art. 104b)
Întrebări preliminare — Procedură preliminară de urgență — Condiții (Regulamentul de procedură al Curții, art. 104b)
SUMMARY — CASE C-195/08 PPU
SUMAR — CAUZA C-195/08 PPU
Judicial cooperation in civil matters — Jurisdiction, recognition and enforcement of judgments in matrimonial matters and matters of parental responsibility — Regulation No 2201/2003 — Enforceability of a certified judgment requiring the return of a child following a judgment of nonreturn
Cooperare judiciară în materie civilă — Competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești — Regulamentul nr. 2201/2003 — Forța executorie a unei hotărâri certificate prin care se dispune înapoierea unui copil, ulterioară unei hotărâri de neînapoiere
Judicial cooperation in civil matters — Jurisdiction, recognition and enforcement of judgments in matrimonial matters and matters of parental responsibility — Regulation No 2201/2003 — Application for nonrecognition of a judicial decision if no application for recognition has been submitted beforehand
Cooperare judiciară în materie civilă — Competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești — Regulamentul nr. 2201/2003 — Cerere de refuz al recunoașterii unei hotărâri în cazul în care nu a fost prezentată în prealabil o cerere de recunoaștere
child against any possible harm and the need to ensure a fair balance between the interests of the child and those of the parents are also capable of justifying recourse to the urgent preliminary ruling procedure.
împotriva unui eventual prejudiciu ce iar putea fi cauzat și necesitatea de a asigura un echilibru corect între interesele copilului și cele ale părinților săi sunt de asemenea de natură să justifice recurgerea la procedura de urgență.
(see paras 44, 45)
(a se vedea punctele 44 și 45)
That is the case where any delay would be very unfavourable to the relationship between the child and the parent with whom he or she does not live and where the damage to that relationship could be irreparable.
Aceasta este situația în cazul în care orice întârziere ar fi extrem de defavorabilă pentru relațiile dintre copil și părintele cu care acesta nu locuiește, iar degradarea acestor relații s-ar putea dovedi ireparabilă.
Such a need is apparent both from recital 17 in the preamble to the regulation, which refers to the return without delay of a child which has been removed or retained, and to Article 11(3) of that regulation, which sets a deadline of six weeks for the court to which an application for return is made to issue its judgment.
O astfel de necesitate reiese atât din considerentul (17) al regulamentului, care menționează înapoierea fără întârziere a unui copil răpit, cât și din articolul 11 alineatul (3) din același regulament, care stabilește un termen de șase săptămâni în care instanța sesizată cu o cerere de înapoiere trebuie să pronunțe hotărârea.
The need to protect the
Necesitatea protejării copilului
RINAU different Member States, it is nevertheless important that the application of those national rules does not prejudice its useful effect.
RINAU state membre, este totuși important ca aplicarea acestor norme interne să nu aducă atingere efectului util al regulamentului.
That interpretation of the regulation, which is consistent with its requirements and purpose, is the only interpretation which best ensures the effectiveness of Community law.
Această interpretare a regulamentului este conformă cu exigențele și finalitatea acestuia și este totodată unica interpretare ce asigură în cel mai bun mod eficiența dreptului comunitar.
(see paras 63, 80-83, 89, operative part 1)
(a se vedea punctele 63, 80-83 și 89 și dispozitiv 1) nr.
No 1347/2000, that that decision has been suspended, overturned, set aside or, in any event, has not become res judicata or has been replaced by a decision ordering return, in so far as the return of the child has not actually taken place.
1347/2000, este lipsit de importanță faptul că hotărârea amintită a fost suspendată, reformată, anulată sau, în orice caz, nu a dobândit autoritate de lucru judecat ori a fost înlocuită cu o hotărâre de înapoiere, în măsura în care înapoierea copilului nu a avut loc în realitate.
If no doubt has been expressed as regards the authenticity of that certificate and if it was drawn up in accordance with the standard form set out in Annex IV to the regulation, opposition to the recognition of the decision ordering return is not permitted and it is for the requested court only to declare the enforceability of the certified decision and to allow the immediate return of the child.
În cazul în care nu sa exprimat nicio îndoială cu privire la autenticitatea certificatului, iar acesta a fost emis în conformitate cu formularul al cărui model este prezentat în anexa IV la regulament, este interzisă introducerea unei opoziții la recunoașterea hotărârii de înapoiere, sarcina ce revine instanței sesizate fiind doar de a constata forța executorie a hotărârii certificate și de a admite înapoierea imediată a copilului.
Except where the procedure concerns a decision certified pursuant to Art -icles 11(8) and 40 to 42 of Regulation No 2201/2003 concerning jurisdiction and the recognition and enforcement of judgments in matrimonial matters and the matters of parental responsibility, repealing Regulation No 1347/2000, the possibility that any interested party may apply for nonrecognition of a judicial decision, even if no application for recognition of the decision has been submitted beforehand, cannot be discounted in general terms.
În afara cazului în care procedura urmărește pronunțarea unei hotărâri judecătorești certificate în aplicarea articolului 11 alineatul (8) și a articolelor 40-42 din Regulamentul nr.
First, Article 21(3) of the egulation confirms such a possibility, subject to the provisions of Section 4 of Chapter III and, second, it is not precluded that an application for nonrecognition of a decision results incidentally in its recognition, in which case Article 21(4) would apply.
2201/2003 privind competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești, de abrogare a Regulamentului nr.
The possibility of submitting an application for nonrecognition if no application for recognition has
1347/2000, posibilitatea ca orice parte interesată să solicite refuzul recunoașterii unei hotărâri judecătorești, chiar dacă nu a fost depusă în prealabil o cerere de recunoaștere a hotărârii, nu poate fi înlăturată, ca regulă generală.
The enforceability of a judgment requiring the return of a child following a judgment of nonreturn enjoys proced -ural autonomy, so as not to delay the return of a child who has been wrongfully removed to or retained in a Member State other than that in which that child was habitually resident immediately before the wrongful removal or retention.
Astfel, forța executorie a unei hotărâri prin care se dispune înapoierea unui copil, ulterioară unei hotărâri de neînapoiere, se bucură de autonomie procedurală, pentru a nu întârzia înapoierea copilului care a fost deplasat sau reținut ilicit întrun alt stat membru decât cel în care acesta își avea reședința obișnuită imediat anterior deplasării sale sau reținerii sale ilicite.
Procedural steps which, after a nonreturn decision has been taken, occur or recur in the Member State of enforcement are not decisive and may be regarded as irrelevant for the purposes of implementing the regulation.
Incidentele de procedură survenite ori care au intervenit din nou în statul membru de executare după adoptarea unei hotărâri de neînapoiere nu sunt determinante și pot fi considerate lipsite de efect în ceea ce privește punerea în aplicare a regulamentului.
If the position were otherwise, there would be a risk that the regulation would be deprived of its useful effect, since the objective of the immediate return of the child would remain subject to the condition that the redress procedures allowed under the domestic law of the Member State in which the child is wrongfully retained have been exhausted.
Astfel, în caz contrar, ar exista riscul ca regulamentul să fie privat de efectul său util, deoarece obiectivul înapoierii imediate a copilului ar rămâne condiționat de epuizarea căilor procedurale admise de dreptul intern al statului membru în care este reținut ilicit copilul.
Thus, even if the object of Regulation No 2201/2003 is not to unify the rules of substantive law and of procedure of the
Astfel, chiar dacă obiectivul Regulamentului nr. 2201/2003 nu este acela de a unifica normele de drept material și de procedură în diferitele
SUMMARY — CASE C-195/08 PPU been lodged beforehand is capable of satisfying various objectives, either of a substantive nature, in particular those relating to the best interests of the child or the stability and harmony of the family, or of a procedural nature, by making it possible to bring forward the production of evidence which might no longer be available in the future.
Posibilitatea de a formula o cerere de refuz al recunoașterii fără ca o cerere de recunoaștere să fi fost introdusă în prealabil este în măsură să răspundă unor obiective variate, fie de ordin material, precum în special cele referitoare la interesul superior al copilului sau la stabilitatea și la liniștea familiei, fie de natură procedurală, permițând să se anticipeze prezentarea de mijloace de probă care nu ar mai putea fi disponibile în viitor.
Such an application must however comply with the procedure provided for in Section 2 of Chapter III of the regulation and, in particular, it can be pursued according to the provisions of domestic law only if they do not limit the scope and effects of the regulation.
O astfel de cerere trebuie să respecte procedura prevăzută în capitolul III secțiunea 2 din regulament și, mai cu seamă, unei asemenea cereri nu i s-ar putea da curs potrivit prevederilor de drept intern decât dacă acestea nu restrâng domeniul de aplicare și efectele regulamentului.
(see paras 92-96, operative part 2)
(a se vedea punctele 92-96 și dispozitiv 2)
The situation envisaged in the event of an application for nonrecognition is different from that covered by Article 31(1).
Astfel, situația avută în vedere în cazul unei cereri de refuz al recunoașterii este una diferită de cea avută în vedere la articolul 31 alineatul (1).
Thus, since the procedure provided for in Article 31 of the Regulation is of an enforceable and unilateral nature, it cannot take account of the submissions of the party against whom enforcement is sought without assuming a declaratory and adversarial nature, which would run counter to its very logic according to which the rights of the defence are ensured by means of the appeal provided for in Article 33 of the Regulation.
Procedura prevăzută la articolul 31 din regulament, dat fiind caracterul său executoriu și unilateral, nu ar putea cuprinde prezentarea de observații de către partea împotriva căreia se solicită executarea fără a dobândi o natură declarativă și contradictorie, ceea ce ar fi potrivnic logicii proprii, potrivit căreia dreptul la apărare este garantat prin intermediul căii de atac prevăzute la articolul 33 din regulament.
On the contrary, in the event of an application for nonrecognition of a judicial decision where the applicant is the person against whom the application for a declaration of enforceability might have been brought and where the conditions justifying the exclusion, for the party against whom enforcement is sought, of the possibility of making submissions are not fulfilled, the purpose of the procedure is to seek a negative assessment which, by its nature, calls for an adversarial procedure.
Spre deosebire de această situație, în cazul unei cereri de refuz al recunoașterii unei hotărâri într-o cauză în care reclamantul este persoana împotriva căreia s-ar fi putut formula cererea de încuviințare a executării și dacă nu sunt îndeplinite condițiile care justifică excluderea posibilității de a prezenta observații în privința părții împotriva căreia se solicită executarea, obiectul procedurii de refuz al recunoașterii urmărește obținerea unei aprecieri negative care reclamă, prin natura sa, contradictorialitatea.
It follows that the party against whom the application for nonrecognition has been lodged cannot, in the event of an application for non-recognition, be deprived of the possibility of making submissions.
Pe cale de consecință, rezultă că, în cazul unei cereri de refuz al recunoașterii, partea împotriva căreia se solicită executarea nu poate fi privată de posibilitatea de a prezenta observații.