natgillin/translations-raw huggingface dataset:
FLUGHAFEN KÖLN/BONN taxation under the directive on energy products used to produce electricity, is sufficiently precise, since it lays down clearly the products covered by the exemption (see, by analogy, Case 8/81 Becker [1982] ECR 53, paragraph 27, and Braathens, paragraph 31).
FLUGHAFEN KÖLN/BONN de a nu supune la plata impozitului prevăzut de această directivă produsele energetice utilizate pentru producerea de electricitate, este suficient de precis, din moment ce determină cu claritate produsele cărora li se aplică scutirea (a se vedea, prin analogie, Hotărârea din 19 ianuarie 1982, Becker, 8/81, Rec., p. 53, punctul 27, și Hotărârea Braathens, citată anterior, punctul 31).
With regard to the second condition, it follows from the caselaw that the fact that a provision of a directive gives Member States a choice does not necessarily render it impossible to determine with sufficient precision, on the basis of the provisions of the directive alone, the content of the rights thus conferred on individuals (see, to that effect, Francovich and Others, paragraph 17, and Joined Cases C-253/96 to C-258/96 Kampelmann and Others [1997] ECR I-6907, paragraph 39).
În ceea ce privește a doua condiție, din jurisprudență rezultă că împrejurarea că o dispoziție a unei directive oferă o posibilitate de alegere statelor membre nu exclude în mod necesar posibilitatea determinării cu o precizie suficientă, exclusiv pe baza dispozițiilor directivei, a conținutului drepturilor conferite astfel particularilor (a se vedea în acest sens Hotărârea Francovich și alții, citată anterior, punctul 17, și Hotărârea din 4 decembrie 1997, Kampelmann și alții, C-253/96-C-258/96, Rec., p. I-6907, punctul 39).
Thus, it follows from settled caselaw that the unconditional nature of an obligation to grant an exemption cannot be affected at all by the degree of latitude afforded to Member States by introductory wording such as that contained in Article 14(1) of Directive 2003/96, according to which exemptions are granted by those States ‘under conditions which they shall lay down for the purpose of ensuring the correct and straightforward application of such exemptions and of preventing any evasion, avoidance or abuse’.
Astfel, potrivit unei jurisprudențe constante, caracterul necondiționat al unei obligații de scutire nu ar fi în niciun fel pus în discuție de marja de apreciere rezervată statelor membre printro formulă introductivă precum cea care figurează la articolul 14 alineatul (1) din Directiva 2003/96, potrivit căreia scutirile de impozit sunt acordate de statele membre respective „în condițiile pe care le stabilesc în scopul de a asigura aplicarea corectă și clară a acestor scutiri și de a preveni frauda, evaziunea sau abuzul”.
Contrary to what is submitted by the defendant in the main proceedings and by the Italian Government, that finding is not invalidated by the fact that Member States may, under the second sentence of Article 14(1)(a) of Directive 2003/96, impose taxation on the products in question for reasons of environmental policy.
Contrar susținerilor pârâtei din acțiunea principală și ale guvernului italian, această concluzie nu este infirmată de posibilitatea statelor membre, prevăzută la articolul 14 alineatul (1) litera (a) a doua teză din Directiva 2003/96, de a impozita produsele în cauză din motive de protecție a mediului.
That is merely a potential limitation to the exemption rule, and a Member State which has not exercised that option cannot rely on its own failure to do so in order to refuse a taxpayer the benefit of an exemption which he may legitimately claim under
Întradevăr, această limitare a regulii scutirii de impozit nu are decât un caracter eventual, iar un stat membru care nu a utilizat această posibilitate nu poate invoca propria omisiune pentru a refuza unui contribuabil beneficiul unei scutiri pe care acesta o poate pretinde în mod legitim
Directive 2003/96 (see, by analogy, Kügler, paragraphs 59 and 60, and Linneweber and Akritidis, paragraph 35).
HOTĂRÂREA DIN 17.7.2008 — CAUZA C-226/07 în temeiul Directivei 2003/96 (a se vedea, prin analogie, Hotărârile citate anterior Kügler, punctele 59 și 60, și Linneweber și Akritidis, punctul 35).
It follows that the obligation under Article 14(1)(a) of Directive 2003/96 to exempt from taxation under that directive energy products intended to produce electricity is sufficiently precise and unconditional to confer on individuals the right to rely on it in proceedings before national courts with a view to contesting national rules that are incompatible with it.
Rezultă că obligația prevăzută la articolul 14 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2003/96 de a scuti de la impozitarea prevăzută prin respectiva directivă produsele energetice destinate producerii de electricitate este suficient de precisă și de necondiționată pentru a conferi particularilor dreptul de a o invoca în fața instanțelor naționale împotriva unei reglementări naționale incompatibile cu aceasta.
According to settled caselaw, the right to obtain a refund of charges levied in a Member State in breach of rules of Community law is the consequence and the complement of the rights conferred on individuals by Community provisions as interpreted by the Court (see, inter alia, Case C-343/96 Dilexport [1999] ECR I-579, paragraph 23; Joined Cases C-397/98 and C-410/98 Metallgesellschaft and Others [2001] ECR I-1727, paragraph 84; and Marks & Spencer, paragraph 30). 35
Potrivit unei jurisprudențe constante, dreptul de a obține restituirea impozitelor percepute întrun stat membru cu încălcarea normelor de drept comunitar este urmarea și completarea drepturilor conferite justițiabililor de dispozițiile comunitare, astfel cum au fost acestea interpretate de către Curte (a se vedea printre altele Hotărârea din 9 februarie 1999, Dilexport, C-343/96, Rec., p. I-579, punctul 23, Hotărârea din 8 martie 2001, Metallgesellschaft și alții, C-397/98 și C-410/98, Rec., p.
It must also be pointed out that, at the hearing, the parties to the main proceedings explained, in reply to a request by the Court, that the electricity produced by the applicant in the main proceedings fell, at the time of the facts in issue, within the scope of Paragraph 9(1)(3) of the Law on taxation of electricity of 24 March 1999, in the version then in force, which provided essentially for the exemption of electricity produced by entities the installations of which did not exceed a certain threshold of rated electrical power.
Trebuie subliniat în plus că, în ședință, părțile din acțiunea principală au explicat, drept răspuns la o solicitare a Curții cu privire la acest subiect, că electricitatea produsă de reclamanta din acțiunea principală intra, în perioada faptelor în litigiu, în domeniul de aplicare al articolului 9 alineatul (1) punctul 3 din Legea privind impozitul pe electricitate din 24 martie 1999, astfel cum se afla în vigoare în acea perioadă, care prevedea, în esență, scutirea de impozit a electricității produse de entități ale căror instalații nu depășeau un anumit prag de putere electrică nominală.
Taking those explanations into account, the Commission and the defendant in the main proceedings therefore submitted, at that hearing, that it would be incompatible with Directive 2003/96 to exempt the energy products used by the applicant in the main proceedings to produce electricity, as the electricity produced was itself also exempted.
Având în vedere aceste indicații, Comisia și pârâta din acțiunea principală au susținut, prin urmare, în cadrul aceleiași ședințe, că nu ar fi conform Directivei 2003/96 ca produsele energetice utilizate de reclamanta din acțiunea principală pentru producerea de electricitate să fie scutite de impozit întrucât electricitatea produsă a fost și ea scutită.
While, pursuant to the third subparagraph of Article 21(5) of Directive 2003/96, Member States may, notwithstanding Article 14(1)(a) of the directive, exempt electricity produced by small producers of electricity, that is subject to the express proviso that the energy products used for that purpose are taxed.
Întradevăr, dacă, în temeiul articolului 21 alineatul (5) al treilea paragraf din Directiva 2003/96, statele membre pot, fără a aduce atingere articolului 14 alineatul (1) litera (a) din această directivă, să acorde scutiri micilor producători de electricitate, aceasta se poate realiza numai cu condiția expresă a impozitării produselor energetice utilizate în acest scop.
The applicant in the main proceedings nevertheless claimed, on that point, that the legislation which transposed Directive 2003/96 during 2006 precisely introduced a specific rate of taxation which is substantially lower than the standard rate which applied at the time of the facts in the main proceedings.
FLUGHAFEN KÖLN/BONN a introdus tocmai o cotă specifică de impozitare care este sensibil inferioară cotei generale aflate în vigoare în perioada faptelor din acțiunea principală.
In that regard, it must be stated that, by its question, the national court asked the Court of Justice only as to the interpretation of Article 14(1)(a) of Directive 2003/96 and that the abovementioned matters of fact and law, which were raised and discussed for the first time at the hearing before the Court, are not referred to either in the order for reference or in the written observations lodged by the interested parties. Moreover, the parties to the main proceedings confirmed, in response to a question put by the Court, that that aspect of the dispute was not addressed at any stage of the main proceedings.
În această privință, trebuie constatat că, prin întrebarea adresată, instanța de trimitere sa limitat să solicite Curții interpretarea articolului 14 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2003/96 și că elementele de fapt și de drept menționate, care au fost invocate și au fost discutate pentru prima dată în ședința desfășurată în fața Curții, nu figurează nici în decizia de trimitere, nici în observațiile scrise depuse de persoanele interesate, părțile principale confirmând, de altfel, întrun răspuns dat la o întrebare adresată de Curte cu privire la acest subiect, că acest aspect al litigiului nu a fost abordat niciodată în dezbaterile din acțiunea principală.
In those circumstances, in the absence of more precise and detailed information on that point, the Court finds that the documents submitted to it do not indicate with sufficient clarity that those various matters may be relevant in resolving the case in the main proceedings and, therefore, of any use to the national court, which, as the court that must resolve the dispute, is best placed to determine the relevance of the questions referred to the Court in the light of the particular features of the case before it.
În aceste condiții, în absența unor informații mai precise și mai detaliate cu privire la această chestiune, Curtea apreciază că nu rezultă cu suficientă claritate din dosarul care ia fost transmis că aceste diferite elemente sunt susceptibile să prezinte un caracter pertinent pentru soluționarea litigiului principal și, prin urmare, să fie utile instanței de trimitere care, asumându-și responsabilitatea hotărârii judecătorești pe care urmează să o pronunțe, este cel mai bine plasată pentru aprecierea pertinenței întrebărilor pe care le adresează Curții, având în vedere particularitățile cauzei cu care este sesizată.
The answer to the question referred must therefore be that Article 14(1)(a) of Directive 2003/96, in so far as it provides for the exemption from taxation under that directive of energy products used to produce electricity, has direct effect in the sense that it may be relied upon by an individual before national courts — in relation to a period of time during which the Member State concerned was in default of its obligation to transpose that directive into its national law within the prescribed period — in a dispute, such as that in the main proceedings, between that individual and the customs authorities of that State, for the purpose of having national legislation which is incompatible with that provision disapplied and, consequently, obtaining a refund of tax which infringed that provision.
În consecință, trebuie să se răspundă la întrebarea adresată că articolul 14 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2003/96, în măsura în care se referă la scutirea produselor energetice utilizate pentru producerea de electricitate de la impozitarea prevăzută prin această directivă, are efect direct în sensul că poate fi invocat de un particular în fața instanțelor naționale – în ceea ce privește o perioadă în cursul căreia statul membru în cauză nu a transpus în termenul stabilit această directivă în dreptul său național – în cadrul unui litigiu precum acela din acțiunea principală împotriva autorităților vamale ale acestui stat, în scopul de a nu se aplica o reglementare națională care ar fi incompatibilă cu această dispoziție și, prin urmare, de a obține restituirea unui impozit contrar acesteia.
Article 14(1)(a) of Council Directive 2003/96/EC of 27 October 2003 restructuring the Community framework for the taxation of energy products and electricity, in so far as it provides for the exemption from taxation under that dir -ective of energy products used to produce electricity, has direct effect in the sense that it may be relied upon by an individual before national courts — in relation to a period of time during which the Member State concerned was in default of its obligation to transpose that directive into its national law within the prescribed period — in a dispute, such as that in the main proceedings, between that individual and the customs authorities of that State, for the purpose of having national legislation which is incompatible with that provision disapplied and, consequently, obtaining a refund of tax which infringed that provision.
Articolul 14 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2003/96/CE a Consiliului din 27 octombrie 2003 privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității, în măsura în care se referă la scutirea produselor energetice utilizate pentru producerea de electricitate de la impozitarea prevăzută de această directivă, are efect direct în sensul că poate fi invocat de un particular în fața instanțelor naționale – în ceea ce privește o perioadă în cursul căreia statul membru în cauză nu a transpus în termenul stabilit această directivă în dreptul său național – în cadrul unui litigiu precum acela din acțiunea principală împotriva autorităților vamale ale acestui stat, în scopul de a nu se aplica o reglementare națională care ar fi incompatibilă cu această dispoziție și, prin urmare, de a obține restituirea unui impozit contrar acesteia.
Case C-426/07
Cauza C-426/07
(Internal taxation — Taxes on motor vehicles — Excise duty — Secondhand vehicles — Importation)
„Impozite interne — Taxe privind autovehiculele — Accize — Autovehicule de ocazie — Import”
Tax provisions — Harmonisation of laws — Turnover taxes — Common system of value added tax — Prohibition on the levying of other domestic taxes which can be characterised as turnover taxes
Dispoziții fiscale — Armonizarea legislațiilor — Impozite pe cifra de afaceri — Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată — Interdicția perceperii altor impozite naționale pe cifra de afaceri
Tax provisions — Internal taxation — Excise duty on any sale of motor vehicles before their first registration on national territory
Dispoziții fiscale — Impozite interne — Accize care se aplică oricărei vânzări de autovehicule înainte de prima lor înmatriculare pe teritoriul național
SUMMARY — CASE C-426/07
SUMAR — CAUZA C-426/07
cannot be characterised as a turnover tax for the purposes of that article.
fi calificată drept impozit pe cifra de afaceri în sensul articolului menționat.
(see paras 22, 23, 25, 26, operative part 1)
(a se vedea punctele 22, 23, 25 și 26 și dispozitiv 1)
Article 33(1) of Sixth Directive 77/388 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes, as amended by Directive 91/680, is to be interpreted as not precluding an excise duty which is charged on all sales of motor vehicles before their first registration on national territory.
Articolul 33 alineatul (1) din A șasea directivă 77/388 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri, astfel cum a fost modificată prin Directiva 91/680, trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei accize care se aplică oricărei vânzări de autovehicule înainte de prima lor înmatriculare pe teritoriul național.
The first paragraph of Article 90 EC is to be interpreted as precluding an excise duty on all sales of motor vehicles before their first registration on national territory, in so far as the amount of the duty imposed on the sale of secondhand vehicles imported from another Member State exceeds the residual amount of the same duty incorporated into the market value of similar vehicles previously registered in the Member State which introduced that duty.
Articolul 90 primul paragraf CE trebuie interpretat în sensul că se opune unei accize care se aplică oricărei vânzări de autovehicule înainte de prima lor înmatriculare pe teritoriul național, în măsura în care valoarea accizei aplicate vânzării vehiculelor de ocazie importate dintr-un stat membru depășește valoarea reziduală a aceleiași accize încorporată în valoarea de piață a vehiculelor similare înmatriculate anterior în statul membru care instituie acciza.
It is for the national court to ascertain whether the national legislation has such an effect.
Este de competența instanței naționale să verifice dacă reglementarea națională produce un astfel de efect.
Since such an excise duty is charged only on sales transactions relating to motor vehicles before their first registration on Polish territory, it cannot be considered as being charged in a general manner on all transactions relating to goods or services and, therefore, differs from value added tax to such an extent that it
Astfel, întrucât o asemenea acciză nu se aplică decât operațiunilor de vânzare de autovehicule înainte de prima lor înmatriculare pe teritoriul național, nu se poate considera că respectiva acciză se aplică în general tuturor tranzacțiilor care au ca obiect bunuri sau servicii și, prin urmare, se diferențiază de taxa pe valoarea adăugată, astfel încât nu poate
(see para. 39, operative part 2)
(a se vedea punctul 39 și dispozitiv 2)
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Wojewódzki Sąd Administracyjny w Białymstoku (Poland), made by decision of 27 June 2007, received at the Court on 14 September 2007, in the proceedings
În cauza C-426/07, având ca obiect o cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată în temeiul articolului 234 CE de Wojewódzki Sąd Administracyjny w Białymstoku (Polonia), prin decizia din 27 iunie 2007, primită de Curte la 14 septembrie 2007, în procedura
THE COURT (First Chamber), composed of P. Jann, President of the Chamber, A. Tizzano, M. Ilešič (Rapporteur), E. Levits and J.-J. Kasel, Judges,
CURTEA (Camera întâi), compusă din domnul P. Jann, președinte de cameră, domnii A. Tizzano, M. Ilešič (raportor), E. Levits și J.-J. Kasel, judecători,
— the Polish Government, by M. Dowgielewicz, acting as Agent,
— pentru guvernul polonez, de domnul M. Dowgielewicz, în calitate de agent;
— the Commission of the European Communities, by D. Triantafyllou and K. Herrmann, acting as Agents, having decided, after hearing the Advocate General, to proceed to judgment without an Opinion,
— pentru Comisia Comunităților Europene, de domnul D. Triantafyllou și de doamna K. Herrmann, în calitate de agenți, având în vedere decizia de judecare a cauzei fără concluzii, luată după ascultarea avocatului general,
This reference for a preliminary ruling concerns the interpretation, first, of Article 33(1) of Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment (OJ 1977 L 145, p.
Cererea de pronunțare a unei hotărâri preliminare privește interpretarea, pe de o parte, a articolului 33 alineatul (1) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p.
1), as amended by Council Directive 91/680/EEC of 16 December 1991 (OJ 1991 L 376, p.
1), astfel cum a fost modificată prin Directiva 91/680/CEE a Consiliului din 16 decembrie 1991 (JO L 376, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 1, p.
The reference has been made in proceedings between Mr Krawczyński and the Dyrektor Izby Celnej w Białymstoku (Director of the Customs Chamber, Białystok) concerning the excise duty imposed on him in connection with the sale of secondhand motor vehicles prior to their initial registration in Poland.
Această cerere a fost formulată în cadrul unui litigiu între domnul Krawczyński, pe de o parte, și Dyrektor Izby Celnej w Białymstoku (directorul biroului vamal din Białystok), pe de altă parte, având ca obiect accize care au fost aplicate acestuia pentru vânzarea de autovehicule de ocazie înainte de prima lor înmatriculare în Polonia.
Article 33(1) of the Sixth Directive provides:
Articolul 33 alineatul (1) din A șasea directivă prevedea:
‘Without prejudice to other Community provisions, in particular those laid down in the Community provisions in force relating to the general arrangements for the holding, movement and monitoring of products subject to excise duty, this Directive shall not prevent a Member State from maintaining or introducing taxes on insurance contracts, taxes on betting and gambling, excise duties, stamp duties and, more generally, any taxes, duties or charges which cannot be characterised as turnover taxes, provided however that those taxes, duties or charges do not, in trade between Member States, give rise to formalities connected with the crossing of frontiers.’
„Fără a aduce atingere altor dispoziții comunitare, în special celor prevăzute la dispozițiile comunitare în vigoare privind acordurile generale pentru deținerea, circulația și monitorizarea produselor supuse accizelor, prezenta directivă nu împiedică un stat membru să mențină și să introducă impozite asupra contractelor de asigurări, impozite asupra pariurilor și jocurilor de noroc, accize, taxe de timbru și, în general, taxe și impozite care nu pot fi caracterizate ca impozite pe cifra de afaceri, cu condiția ca taxele și impozitele în cauză să nu conducă la impunerea unor formalități la trecerea frontierei în schimburile comerciale dintre statele membre.”
Article 2 of the Polish Law on Excise Duty (ustawa o podatku akcyzowym) of 23 January 2004 (Dz.
Articolul 2 din Legea privind accizele (ustawa o podatku akcyzowym) din 23 ianuarie 2004 (Dz. U nr.
‘For the purposes of the present Law, the terms below shall be construed as follows:
„În sensul prezentei legi, se înțelege prin
(11) “intra-Community acquisition”: the transfer of goods subject to excise duty from the territory of a Member State to Poland;
11) «achiziție intracomunitară»: transferul produselor supuse accizelor de pe teritoriul unui stat membru către teritoriul național;
Article 10(1) of the 2004 Law is worded as follows:
Articolul 10 alineatul 1 din legea menționată este redactat după cum urmează:
‘The tax base, where the rate is expressed as a percentage of the basis of assessment, shall be:
„Baza impozabilă, în caz de exprimare a nivelului de impozitare ca procentaj din această bază, este:
(1) the amount due on the sale, in Poland, of goods subject to excise duty, minus the amount of the tax on goods and services or of the amount of excise duty due on those goods;
1) suma datorată în temeiul vânzării, pe teritoriul național, a produselor supuse accizelor, din care se scade cuantumul taxei asupra bunurilor și serviciilor sau cuantumul accizelor datorate pentru aceste mărfuri;
(2) the amount which the purchaser is obliged to pay for the goods subject to excise duty, in the case of intra-Community acquisition;
2) suma pe care cumpărătorul este obligat să o plătească pentru mărfurile supuse accizelor, în caz de achiziție intracomunitară;