natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In this regard, it is to be borne in mind that although it is true that the subject-matter of proceedings brought under Article 226 EC is circumscribed by the pre-litigation procedure provided for in that provision and that, consequently, the formal notice, the reasoned opinion and the application must be based on the same objections, that requirement cannot go so far as to mean that in every case exactly the same wording must be used in each, where the subject-matter of the proceedings has not been extended or altered (see, to that effect, Case C-490/04 Commission v Germany [2007] ECR I-6095, paragraphs 36 and 37).
În această privință, trebuie amintit că, deși este adevărat că obiectul acțiunii introduse în temeiul articolului 226 CE este delimitat de procedura precontencioasă prevăzută în această dispoziție și că, pe cale de consecință, scrisoarea de punere în întârziere, avizul motivat și acțiunea trebuie să fie întemeiate pe obiecții identice, aceasta nu înseamnă totuși că trebuie să existe, în orice situație, o asemănare perfectă în modul de formulare a acestora atunci când obiectul litigiului nu a fost extins sau modificat (a se vedea în acest sens Hotărârea din 18 iulie 2007, Comisia/Germania, C-490/04, Rep., p. I-6095, punctele 36 și 37).
In addition, the reasoned opinion must contain a coherent and detailed statement of the reasons which led the Commission to conclude that the State in question has failed to fulfil one of its obligations under the EC Treaty.
În plus, avizul motivat trebuie să cuprindă o expunere coerentă și detaliată a motivelor care au determinat Comisia să ajungă la convingerea că statul membru interesat nu și-a îndeplinit una dintre obligațiile care îi revin în temeiul Tratatului CE.
There is therefore nothing to prevent the Commission from setting out in detail in the reasoned opinion the complaints which it has already made more generally in the letter of formal notice (Case C-365/97 Commission v Italy [1999] ECR I-7773, paragraph 26).
Drept urmare, nu există niciun obstacol pentru Comisie să detalieze, în avizul motivat, obiecțiile pe care le-a invocat deja în mod mai general în scrisoarea de punere în întârziere (a se vedea Hotărârea din 9 noiembrie 1999, Comisia/Italia, C-365/97, Rec., p. I-7773, punctul 26).
In this instance, contrary to the claims of the Federal Republic of Germany, it is not apparent from the letter of formal notice that the Commission intended to limit the subject-matter of the dispute to the situation of German nationals.
În speță, contrar susținerilor Republicii Federale Germania, din scrisoarea de punere în întârziere nu reiese că ar fi existat intenția Comisiei de a limita obiectul litigiului la situația resortisanților germani.
As a matter of fact, first, in the third paragraph of that letter the Commission makes particular reference to Paragraph 1(3) of the EStG which, for the purposes of liability to income tax, refers to natural persons having neither domicile nor habitual residence in Germany and who receive income in that State, irrespective of their nation-
Întradevăr, pe de o parte, la punctul 3 din scrisoarea menționată, Comisia se referă, printre altele, la articolul 1 alineatul (3) din EStG, care menționează, în vederea supunerii la impozitul pe venit, persoanele fizice care nu au nici domiciliul, nici reședința obișnuită în Germania și care realizează venituri în acest stat membru, indiferent de cetățenia acestora. Pe de altă parte, la punctul 5 din această scrisoare,
Second, in the fifth paragraph of that letter the Commission states that, in its view, exclusion of persons making use of crossborder mobility from eligibility for the property subsidy is, under Articles 18 EC, 39 EC and 43 EC, incompatible with the principle of freedom of movement of persons.
Comisia precizează că, în opinia sa, excluderea persoanelor care practică mobilitatea transfrontalieră de la beneficiul subvențiilor pentru proprietate imobiliară este, conform articolelor 18 CE, 39 CE și 43 CE, incompatibilă cu principiul liberei circulații a persoanelor.
The subject-matter of the dispute not having been altered or extended and the letter of formal notice having enabled the Federal Republic of Germany to be informed of the factors needed for the preparation of its defence, the objection to admissibility raised by that Member State must be rejected and the action introduced by the Commission declared admissible.
Întrucât obiectul litigiului nu a fost nici modificat, nici extins, iar scrisoarea de punere în întârziere a permis să îi fie indicate Republicii Federale Germania elementele necesare pentru a-și pregăti apărarea, se impune să se respingă excepția de inadmisibilitate ridicată de aceasta din urmă și să se declare admisibilă acțiunea introdusă de Comisie.
Substance
Cu privire la fond
A preliminary point to be noted here is that by letter of 4 January 2006 the Federal Republic of Germany informed the Court of the adoption on 22 December 2005 of the Law abolishing the subsidy for owneroccupied dwellings (Gesetz zur Abschaffung der Eigenheimzulage, BGBl. 2005 I, p. 76).
Cu titlu introductiv, trebuie să se arate că, prin scrisoarea din 4 ianuarie 2006, Republica Federală Germania a informat Curtea cu privire la adoptarea, la 22 decembrie 2005, a Legii de eliminare a subvențiilor pentru proprietate imobiliară (Gesetz zur Abschaffung der Eigenheimzulage, BGBl. 2005 I, p. 76).
Since it is established that the law abolishing the subsidy was adopted after the expiry of that period, it is not to be taken into consideration in these proceedings.
Având în vedere că nu se contestă că această lege de eliminare a subvențiilor pentru proprietate imobiliară a intervenit ulterior expirării termenului menționat, aceasta nu trebuie luată în considerare în cadrul prezentei acțiuni.
It is settled caselaw that, although direct taxation falls within their competence, the Member States must none the less exercise that competence consistently with Community law (Case C-446/03 Marks & Spencer [2005] ECR I-10837, paragraph 29; Case C-345/05 Commission v Portugal [2006] ECR I-10633, paragraph 10; and Case C-104/06 Commission v Sweden [2007] ECR I-671, paragraph 12). 17
Rezultă dintr-o jurisprudență constantă că, deși fiscalitatea directă este de competența statelor membre, acestea din urmă trebuie totuși să o exercite cu respectarea dreptului comunitar (a se vedea Hotărârea din 13 decembrie 2005, Marks & Spencer, C-446/03, Rec., p. I-10837, punctul 29, Hotărârea din 26 octombrie 2006, Comisia/Portugalia, C-345/05, Rec., p. I-10633, punctul 10, și Hotărârea din 18 ianuarie 2007, Comisia/Suedia, C-104/06, Rep., p. I-671, punctul 12). 17
It is therefore necessary to consider whether, as the Commission maintains, the EigZulG, in particular the first sentence of Paragraph 2(1) thereof, constitutes a restriction of the freedom of movement and freedom of establishment enshrined in Articles 18 EC, 39 EC and 43 EC.
Drept urmare, trebuie să se analizeze dacă, astfel cum susține Comisia, EigZulG și în special articolul 2 alineatul (1) prima teză din această lege reprezintă o restricție la libertatea de circulație și la libertatea de stabilire a persoanelor, consacrate la articolele 18 CE, 39 CE și 43 CE.
Article 18 EC, which sets out in general terms the right of every citizen of the European Union to move and reside freely within the territory of the Member States, finds specific expression in Article 39 EC with regard to freedom of movement for workers and in Article 43 EC with regard to freedom of establishment (Commission v Portugal, paragraph 13; Commission v Sweden, paragraph 15; and Case C-318/05 Commission v Germany [2007] ECR I-6957, paragraph 35).
Articolul 18 CE, care enunță în general dreptul oricărui cetățean al Uniunii Europene la liberă circulație și la ședere pe teritoriul statelor membre, își găsește în mod special aplicarea în articolul 39 CE, în ceea ce privește libera circulație a lucrătorilor, și în articolul 43 CE, în ceea ce privește libertatea de stabilire (a se vedea Hotărârea Comisia/Portugalia, citată anterior, punctul 13, Hotărârea Comisia/Suedia, citată anterior, punctul 15, și Hotărârea din 11 septembrie 2007, Comisia/Germania, C-318/05, Rep., p. I-6957, punctul 35).
The first question for consideration is therefore whether a provision of national law, such as the first sentence of Paragraph 2(1) of the EigZulG, that makes the grant of the subsidy for owneroccupied dwellings, to which persons liable to unlimited taxation of income in Germany are entitled by virtue of Paragraph 1 of that law, subject to the condition that the dwellings built or purchased by those persons for their own occupation should be situated in Germany, is contrary to Articles 39 EC and 43 EC.
În consecință, este necesar să se analizeze în primul rând dacă articolele 39 CE și 43 CE se opun unei reglementări naționale precum articolul 2 alineatul (1) prima teză din EigZulG, care subordonează acordarea subvenției pentru proprietate imobiliară la care au dreptul, în temeiul articolului 1 din această lege, persoanele supuse în totalitate impozitului pe venit în Germania condiției ca locuințele construite sau achiziționate de aceste persoane, în scopul utilizării ca locuință proprie, să fie situate pe teritoriul german.
What is more, the provisions of the Treaty on freedom of movement for persons are intended to facilitate the pursuit by Community nationals of occupational activities of all kinds throughout the European Community, and they preclude measures which might place those nationals at a disadvantage when they wish to pursue an economic activity in the territory of another Member State (Case C-464/02 Commission v Denmark [2005] ECR I-7929, paragraph 34; Commission v Portugal, paragraph 15; Commission v Sweden, paragraph 17; and Case C-318/05 Commission v Germany, paragraph 114).
În plus, ansamblul dispozițiilor tratatului referitoare la libera circulație a persoanelor urmărește facilitarea exercitării de activități profesionale de orice natură de către resortisanții comunitari pe întreg teritoriul Comunității Europene și se opune măsurilor care iar putea defavoriza atunci când doresc să exercite o activitate economică pe teritoriul unui alt stat membru (a se vedea Hotărârea din 15 septembrie 2005, Comisia/Danemarca, C-464/02, Rec., p. I-7929, punctul 34, Hotărârea Comisia/Portugalia, citată anterior, punctul 15, Hotărârea Comisia/Suedia, citată anterior, punctul 17, și Hotărârea din 11 septembrie 2007, Comisia/Germania, citată anterior, punctul 114).
Provisions preventing or deterring a national of a Member State from leaving his country of origin in order to exercise his right to freedom of movement constitute an obstacle to that freedom, even if they apply without regard to the nationality of the workers concerned (Commission v Denmark, paragraph 35; Commission v Portugal, paragraph 16; Commission v Sweden, paragraph 18; and Case C-318/05 Commission v Germany, paragraph 115).
Dispozițiile care împiedică sau descurajează un resortisant al unui stat membru să părăsească statul său de origine pentru a-și exercita dreptul la liberă circulație reprezintă obstacole în calea acestei libertăți, chiar dacă se aplică indiferent de naționalitatea acestor lucrători (a se vedea Hotărârile citate anterior Comisia/Dane-marca, punctul 35, Comisia/Portugalia, punctul 16, Comisia/Suedia, punctul 18, și Hotărârea din 11 septembrie 2007, Comisia/Germania, citată anterior, punctul 115).
In this case, the first sentence of Paragraph 2(1) of the EigZulG places at a disadvantage persons liable in Germany to unlimited taxation of income who build or purchase a dwelling for their own occupation in the territory of another Member
În speță, articolul 2 alineatul (1) prima teză din EigZulG dezavantajează persoanele supuse în totalitate impozitului pe venit în Germania care construiesc sau achiziționează, în scopul utilizării ca locuință proprie, o locuință situată pe teritoriul unui alt stat membru. Această dispoziție nu permite acestor persoane să beneficieze
State. That provision does not allow such persons to receive the property subsidy, whereas persons are entitled to it who are in the same situation with regard to income tax and who, when building or purchasing a dwelling, decide to maintain or establish domicile in Germany.
HOTĂRÂREA DIN 17.1.2008 — CAUZA C-152/05 de subvenția pentru proprietate imobiliară, deși au dreptul la această subvenție persoanele care se află în aceeași situație în ceea ce privește impozitul pe venit și care, cu ocazia construirii sau achiziționării unei locuințe, decid să își mențină sau să își stabilească domiciliul pe teritoriul german.
In those circumstances, as Advocate General Bot observes in point 64 of his Opinion, that provision has a deterrent effect on persons liable to unlimited taxation on income in Germany who have the right to freedom of movement under Articles 39 EC and 43 EC and who wish to build or purchase a dwelling for their own occupation in another Member State.
În aceste condiții, după cum arată avocatul general la punctul 64 din concluzii, dispoziția menționată are un efect descurajator în privința persoanelor supuse în totalitate impozitului pe venit în Germania, care sunt titulare ale dreptului la libera circulație ce decurge din articolele 39 CE și 43 CE și care doresc să construiască sau să achiziționeze o locuință, în scopul utilizării ca locuință proprie, într-un alt stat membru.
It follows that, by reserving entitlement to the subsidy for owneroccupied dwellings to persons liable in Germany to unlimited taxation of income on condition that the dwelling built or purchased for their own occupation is situated in German territory, the first sentence of Paragraph 2(1) of the EigZulG is capable of impeding freedom of movement for workers and freedom of establishment, as guaranteed by Art icles 39 EC and 43 EC.
Rezultă astfel că, prin faptul că rezervă beneficiul subvenției pentru proprietate imobiliară în favoarea persoanelor supuse în totalitate impozitului pe venit în Germania, cu condiția ca locuința construită sau achiziționată în scopul utilizării ca locuință proprie să fie situată pe teritoriul german, articolul 2 alineatul (1) prima teză din EigZulG poate reprezenta un obstacol în calea liberei circulații a lucrătorilor și a libertății de stabilire, astfel cum sunt garantate prin articolele 39 CE și 43 CE.
According to well-established caselaw, however, national measures which are liable to hinder or make less attractive the exercise of fundamental freedoms guaranteed by the Treaty may nevertheless be allowed provided that they pursue an objective in the public interest, are appropriate to ensuring the attainment of that objective and do not go beyond what is necessary to attain the objective pursued (Commission v Portugal, paragraph 24, and Commission v Sweden, paragraph 25).
Cu toate acestea, rezultă dintr-o jurisprudență constantă că măsurile naționale susceptibile să îngreuneze sau să facă mai puțin atractivă exercitarea libertăților fundamentale garantate de tratat pot fi totuși admise, cu condiția ca ele să urmărească un obiectiv de interes general, să fie în măsură să asigure realizarea acestuia și să nu depășească ceea ce este necesar pentru atingerea obiectivului urmărit (a se vedea în special Hotărârile citate anterior Comisia/Portugalia, punctul 24, și Comisia/Suedia, punctul 25).
In this case, the Federal Republic of Germany contends that the condition laid down in the first sentence of Paragraph 2(1) of the EigZulG is justified by the aim of encouraging the building of dwellings in its territory in order to ensure an adequate supply
În speță, Republica Federală Germania arată că condiția impusă la articolul 2 alineatul (1) prima teză din EigZulG este justificată prin obiectivul ce constă în încurajarea
COMMISSION v GERMANY of housing.
COMISIA/GERMANIA construirii de locuințe pe teritoriul propriu pentru a garanta o ofertă imobiliară suficientă.
However, on any view that condition goes beyond what is necessary to attain the objective pursued.
Or, în orice caz, această condiție depășește ceea ce este necesar pentru atingerea obiectivului urmărit.
In point of fact, the objective of satisfying demand for housing is just as easily attained if the person liable in Germany to unlimited taxation of income chooses to establish his residence in another Member State rather than in Germany (Commission v Portugal, paragraph 35).
Întradevăr, obiectivul ce urmărește satisfacerea cererii de locuințe este de asemenea atins dacă persoana supusă în totalitate impozitului pe venit în Germania alege să își stabilească domiciliul pe teritoriul unui alt stat membru, și nu pe teritoriul german (a se vedea în acest sens Hotărârea Comisia/Portugalia, citată anterior, punctul 35).
It follows from the foregoing that the first sentence of Paragraph 2(1) of the EigZulG constitutes a restriction prohibited by Articles 39 EC and 43 EC and that the Commission’s claim alleging that the Member State concerned had failed to fulfil its obligations under the Treaty is well founded.
Rezultă din cele de mai sus că articolul 2 alineatul (1) prima teză din EigZulG reprezintă o restricție interzisă de articolele 39 CE și 43 CE și că motivul Comisiei întemeiat pe neîndeplinirea obligațiilor care îi revin statului membru respectiv în temeiul acestor articole din tratat este întemeiat.
Second, with regard to persons liable in Germany to unlimited taxation of income who are not economically active, the same conclusion applies, for the same reasons, to the complaint relating to Article 18 EC.
Pe de altă parte, în privința persoanelor supuse în totalitate impozitului pe venit în Germania și inactive din punct de vedere economic, în temeiul acelorași argumente, se impune aceeași concluzie și în ceea ce privește motivul referitor la articolul 18 CE.
It must therefore be declared that, by excluding in the first sentence of Paragraph 2(1) of the EigZulG dwellings in another Member State from eligibility for the subsidy for owneroccupied dwellings granted to persons liable to unlimited taxation on income, the Federal Republic of Germany has failed to fulfil its obligations under Articles 18 EC, 39 EC and 43 EC.
Prin urmare, trebuie să se constate că, prin faptul că, la articolul 2 alineatul (1) prima teză din EigZulG, exclude locuințele situate într-un alt stat membru de la beneficiul subvenției pentru proprietate imobiliară acordate persoanelor supuse în totalitate impozitului pe venit, Republica Federală Germania nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 18 CE, 39 CE și 43 CE.
Under Article 69(2) of the Rules of Procedure, the unsuccessful party is to be ordered to pay the costs, if they have been applied for in the successful party’s pleadings.
Potrivit articolului 69 alineatul (2) din Regulamentul de procedură, partea care cade în pretenții este obligată, la cerere, la plata cheltuielilor de judecată.
Since the Commission has applied for costs and the Federal Republic of Germany has been unsuccessful, the latter must be ordered to pay the costs.
Întrucât Comisia a solicitat obligarea Republicii Federale Germania la plata cheltuielilor de judecată, iar Republica Federală Germania a căzut în pretenții, se impune obligarea acesteia la plata cheltuielilor de judecată.
On those grounds, the Court (Second Chamber) hereby:
Pentru aceste motive, Curtea (Camera a doua) declară și hotărăște:
Joined Cases C-37/06 and C-58/06
Cauzele conexate C-37/06 și C-58/06
(Reference for a preliminary ruling from the Finanzgericht Hamburg)
(cereri de pronunțare a unor hotărâri preliminare formulate de Finanzgericht Hamburg)
(Regulation (EC) No 615/98 — Directive 91/628/EEC — Export refunds — Protection of bovine animals during transport — Payment of export refunds for bovine animals subject to compliance with Directive 91/628/EEC — Principle of proportionality — Forfeiture of export refunds)
„Regulamentul (CE) nr. 615/98 — Directiva 91/628/CEE — Restituiri la export — Protecția bovinelor în cursul transportului — Condiționarea plății restituirilor la exportul de bovine de respectarea dispozițiilor Directivei 91/628/CEE — Principiul proporționalității — Pierderea dreptului la restituire”
SUMMARY — JOINED CASES C-37/06 AND C-58/06
SUMAR — CAUZELE CONEXATE C-37/06 ȘI C-58/06
Agriculture — Common organisation of the markets — Export refunds — Conditions for granting
Agricultură — Organizarea comună a piețelor — Restituiri la export — Condiții de acordare
general principles of law and, in particular, the principle of legal certainty, are observed.
realizate de un regulament la dispozițiile acesteia, sub rezerva respectării principiilor generale de drept și în special a principiului securității juridice.
The simple fact that payment of export refunds for live bovine animals is subject, under Regulation No 615/98 laying down specific detailed rules of application for the export refund arrangements as regards the welfare of live bovine animals during transport, to compliance with a number of conditions laid down in Community legislation pursuing objectives which are specific to that legislation cannot of itself be regarded as a ground of invalidity in relation to that regulation, since objectives thus pursued are not only perfectly legitimate but also constitute obligations to which, under Community law, all the Member States and institutions are continuously and permanently subject in the formulation and implementation of the common agricultural policy.
În plus, trimiterea generală, efectuată de Regulamentul nr. 615/98 menționat la Directiva 91/628 privind protecția animalelor în cursul transportului, astfel cum a fost modificată prin Directiva 95/29, are drept obiectiv să garanteze, pentru aplicarea articolului 13 alineatul (9) din Regulamentul nr.
Moreover, the purpose of the general reference made by Regulation No 615/98 to Directive 91/628 on the protection of animals during transport, as amended by Directive 95/29, is to ensure, for the purposes of the implementation of Article 13(9) of Regulation No 805/68 on the common organisation of the market in beef and veal, as amended by Regulation No 2634/97, compliance with the relevant provisions of that directive on the welfare of live animals and, in particular, the protection of animals
Simplul fapt că plata restituirilor la exportul animalelor vii din specia bovină este condiționată, prin intermediul Regulamentului nr. 615/98 de stabilire a normelor specifice de aplicare a regimului restituirilor la export în ceea ce privește bunăstarea animalelor vii din specia bovină în cursul transportului, de respectarea unui anumit număr de condiții stabilite de o reglementare comunitară care urmărește obiective care îi sunt specifice nu poate fi considerat, în sine, o cauză de nevaliditate a regulamentului menționat, din moment ce obiectivele astfel urmărite sunt nu numai perfect legitime, ci constituie și obligații aflate în mod constant și permanent, în temeiul dreptului comunitar, în sarcina tuturor statelor membre și a instituțiilor în contextul formulării și al punerii în aplicare a politicii agricole comune.
VIAMEX AGRAR HANDEL AND ZVK during transport. That reference, which lays down the conditions for the grant of refunds, cannot therefore be interpreted as covering all the provisions in Directive 91/628 and, in particular, those provisions which have no connection with the principle objective pursued by that directive.
VIAMEX AGRAR HANDEL ȘI ZVK pentru acordarea restituirilor, nu poate fi interpretată ca acoperind totalitatea dispozițiilor Directivei 91/628 și în special pe acelea care nu au legătură cu obiectivul principal urmărit de această directivă.