natgillin/translations-raw huggingface dataset:
(iii) Absence of an abuse because the applicant had insufficient scope to avoid a margin squeeze by increasing its retail prices in the period from 1 January 1998 to 31 December 2001
iii) Cu privire la inexistența comportamentului abuziv datorată unei marje de manevră a reclamantei, insuficientă pentru evitarea efectului de foarfecă prin majorarea prețurilor sale cu amănuntul în perioada 1 ianuarie 199831 decembrie 2001
According to the contested decision (recitals 164 and 199), the applicant had sufficient scope to end the margin squeeze in the period from 1 January 1998 to 31 December 2001 by increasing its retail charges for access to analogue and ISDN lines.
Trebuie amintit că, potrivit deciziei atacate [considerentele (164) și (199)], reclamanta dispunea de o marjă de manevră suficientă pentru eliminarea efectului de foarfecă tarifară în perioada 1 ianuarie 199831 decembrie 2001, prin majorarea tarifelor sale cu amănuntul pentru accesul la linii analogice și ISDN.
In order to assess the merits of that finding it is necessary, in the first place, to consider the German legislative framework applicable.
Pentru a aprecia temeinicia acestei constatări, în primul rând, trebuie analizat cadrul legal german aplicabil.
In that respect, it must be observed that, under the second sentence of Paragraph 27(1) and Paragraph 25(1) of the TKG, and Paragraphs 4 and 5 of the Charges Order, the applicant’s retail prices for access to analogue and ISDN lines had to be approved by RegTP in the context of a price cap system.
În această privință, trebuie amintit că, potrivit articolului 27 alineatul (1) a doua teză și articolului 25 alineatul (1) din TKG, precum și articolelor 4 și 5 din regulamentul privind reglementarea tarifară, prețurile cu amănuntul ale reclamantei pentru accesul la linii analogice și ISDN trebuiau aprobate de către RegTP în cadrul unui sistem de plafonare a prețurilor.
The price cap applied to two baskets (residential services and business services) which, for the period from 1 January 1998 to 31 December 2001, consisted of both access services and telephone calls, in particular, local, regional, long-distance and international calls.
Plafonarea privea două pachete (servicii rezidențiale și servicii profesionale) care cuprindeau, pentru perioada 1 ianuarie 199831 decembrie 2001, atât serviciile de acces, cât și comunicațiile, în special comunicațiile locale, regionale, interurbane și internaționale.
In view of the cap imposed by the decision of the BMPT of 17 December 1997, the applicant had to reduce the aggregate price for each of the two baskets by 4.3% in the period from 1 January 1998 to 31 December 1999 and, following the decision of RegTP of 23 December 1999, by 5.6% in the period from 1 January 2000 to 31 December 2001.
Având în vedere pragul maxim stabilit prin decizia BMPT din 17 decembrie 1997, reclamanta a trebuit să reducă cu 4,3 % prețul global al fiecăruia dintre cele două pachete în perioada 1 ianuarie 199831 decembrie 1999 și, ca urmare a deciziei RegTP din 23 decembrie 1999, cu 5,6 % în perioada 1 ianuarie 2000-31 decembrie 2001.
However, it must be held that, within that framework, the applicant was able to adjust its prices after obtaining the prior authorisation of RegTP.
Totuși, trebuie constatat că, în acest cadru, reclamanta își putea modifica prețurile după obținerea autorizației prealabile a RegTP.
The applicant does not dispute the statement in recitals 37 and 166 to the contested decision that, in the period from 1 January 1998 to 31 December 2001, it lowered its telephone call charges by much more than the 4.3% and 5.6% reductions required by RegTP for the baskets as a whole.
Reclamanta nu contestă constatarea realizată în considerentele (37) și (166) ale deciziei atacate, potrivit căreia, în perioada 1 ianuarie 199831 decembrie 2001, aceasta a redus prețurile pentru comunicații, ajungând cu mult sub nivelurile de 4,3 % și, respectiv, de 5,6 % impuse de RegTP pentru integralitatea pachetelor de servicii.
RegTP’s reply of 3 April 2002 to the request for information of 23 March 2002 referred to in recital 37 to the contested decision thus confirms that ‘the charges for telephone services regulated under the price cap system were reduced by DEM [confidential] 1 [or approximately EUR [confidential]] over and above the price cap requirements’.
Răspunsul RegTP din 3 aprilie 2002 la solicitarea de informații din 23 martie 2002 la care sa făcut referire în considerentul (37) al deciziei atacate confirmă astfel că „tarifele serviciilor telefonice reglementate în procedura de plafonare a prețurilor au fost reduse cu un cuantum de [confidențial] 1 de mărci germane (sau aproximativ [confidențial] de euro) sub ceea ce impuneau cerințele de plafonare a prețurilor”.
That tariff reduction gave the applicant scope to increase its retail prices for access to its analogue and ISDN lines.
Această scădere a tarifelor a creat o marjă de manevră pentru ca reclamanta să majoreze prețurile cu amănuntul pentru accesul la liniile sale analogice și ISDN.
1 — Confidential data omitted.
1 – Date confidențiale nereproduse.
As stated in recital 167 to the contested decision, the applicant also admitted in its reply to the statement of objections that there was scope for it to be able to increase the monthly charge per residential line by EUR [confidential] during the 1998 and 1999 price cap period.
După cum sa arătat în considerentul (167) al deciziei atacate, reclamanta a admis de altfel, în răspunsul la comunicarea privind obiecțiunile, existența unei marje de manevră care iar fi permis să majoreze abonamentul lunar cu [confidențial] de euro în privința clienților rezidențiali în perioada de plafonare a prețurilor 1998/1999.
The fact that the applicant did have scope to increase its retail charges is also apparent from remarks made by the German Government in its communication to the Commission of 8 June 2000, in which the German Government stated:
Existența unei marje de manevră pentru reclamantă în vederea majorării tarifelor cu amănuntul rezultă și din observațiile formulate de către guvernul german în comunicarea din 8 iunie 2000 adresată Comisiei.
‘The … complaint that, by its retail price cap decisions, RegTP limited the [applicant’s] discretion to such an extent that an increase in the basic charge would not have been possible is unfounded. … [In fact the applicant] had the scope to raise the basic charge for analogue connections (DEM 21.39) so as better to align the basic charge with the charge of DEM 25.40 authorised on 8 February 1999 for local network access.’
„[E]ste neîntemeiată obiecțiunea […] potrivit căreia RegTP, prin aceste decizii de plafonare a tarifelor cu amănuntul, a limitat marja de manevră a [reclamantei] până la punctul la care nu ar mai fi fost posibil să se majoreze prețul abonamentului de bază. […] [Reclamanta] dispunea [într-adevăr] de o marjă care îi permitea să majoreze abonamentul de bază pentru liniile analogice (21,39 DEM) în scopul de a alinia într-un mod mai adecvat abonamentul de bază la tariful autorizat la 8 februarie 1999 pentru accesul la bucla locală, în cuantum de 25,40 DEM.”
Furthermore, RegTP’s decision of 8 February 1999 — to which the applicant refers in its application and in its reply to support its argument that it cannot be held responsible for an infringement of Article 82 EC — confirms that ‘the applicant retains a discretion as regards the adjustment of the various retail prices, subject to the limits applicable to the basket established in the price cap procedure’.
În plus, decizia RegTP din 8 februarie 1999, menționată de reclamantă în cererea introductivă și în replică, în susținerea argumentelor sale, potrivit căreia nu poate fi considerată răspunzătoare pentru o încălcare a articolului 82 CE, confirmă că „reclamanta păstrează o marjă de manevră cu privire la organizarea diferitelor tarife cu amănuntul în limitele pachetului stabilit în procedura de plafonare a prețurilor”.
The Commission was correct therefore to find in recitals 166 and 167 to the contested decision that, having regard to the six applications for reductions in call charges between 1 January 1998 and 31 December 2001, the applicant had scope during that period to apply for increases in the prices of its access services for analogue and ISDN
Așadar, în considerentele (166) și (167) ale deciziei atacate, Comisia a constatat în mod întemeiat că, având în vedere cele șase cereri de reducere a prețurilor comunicațiilor formulate în perioada 1 ianuarie 199831 decembrie 2001, reclamanta dispunea, în perioada menționată, de o marjă de manevră pentru formularea cererilor
Moreover, the applicant admitted at the hearing that it had such scope.
De altfel, reclamanta a admis în cursul ședinței existența unei astfel de marje de manevră în cazul său.
In the second place, it is necessary to consider whether, notwithstanding the discretion noted in paragraph 105 above, the applicant is no longer subject to Article 82 EC as a result of RegTP’s intervention in fixing the applicant’s charges.
În al doilea rând, trebuie analizat dacă, în pofida marjei de manevră constatate la punctul 105 de mai sus, intervenția RegTP în stabilirea tarifelor reclamantei a avut drept consecință încetarea aplicabilității articolului 82 CE în privința acesteia.
In that respect, it must be borne in mind at the outset that the fact that the applicant’s charges had to be approved by RegTP does not absolve it from responsibility under Article 82 EC (see, to that effect, Case 123/83 BNIC [1985] ECR 391, paragraphs 21 to 23).
Cu privire la acest aspect, trebuie amintit cu titlu introductiv că faptul că tarifele reclamantei trebuiau aprobate de către RegTP nu elimină răspunderea acesteia în temeiul articolului 82 CE (a se vedea în acest sens Hotărârea Curții din 30 ianuarie 1985, BNIC, 123/83, Rec., p.
Since the applicant (as it also admits in its reply) influences the level of its retail charges through applications to RegTP for authorisation pursuant to Paragraph 28(1) of the TKG, the restrictive effects on competition associated with the margin squeeze found in the contested decision did not originate solely in the applicable national legal framework (Consiglio nazionale degli spedizionieri doganali v Commission, cited in paragraph 87 above, paragraph 61).
391, punctele 21-23). Întradevăr, întrucât reclamanta, astfel cum admite chiar în replică, influențează valoarea tarifelor sale cu amănuntul prin intermediul cererilor de autorizare depuse la RegTP în temeiul articolului 28 alineatul (1) din TKG, efectele de restrângere a concurenței aflate în legătură cu efectul de foarfecă constatat în decizia atacată nu își găseau originea numai în cadrul juridic național aplicabil (Hotărârea Consiglio nazionale degli spedizionieri doganali/Comisia, punctul 87 de mai sus, punctul 61).
The applicant nevertheless maintains that it did not have any responsibility under Article 82 EC, as RegTP had checked the compatibility of its charges with Article 82 EC beforehand.
Reclamanta își menține totuși susținerea potrivit căreia nu atrage răspunderea în temeiul articolului 82 CE întrucât RegTP ar efectua un control preliminar al compatibilității tarifelor sale cu articolul 82 CE.
In that respect, first, it must be noted that the retail charges for access to analogue lines which applied throughout the period from 1 January 1998 to 31 December 2001 had not been authorised by RegTP, but were based on decisions taken under the legislation in force before the adoption of the TKG.
În această privință, în primul rând, trebuie constatat că tarifele cu amănuntul pentru accesul la linii analogice, care fuseseră în vigoare în întreaga perioadă dintre 1 ianuarie 1998 și 31 decembrie 2001, nu fuseseră autorizate de către RegTP, fiind întemeiate pe decizii luate în temeiul legislației în vigoare anterior adoptării TKG.
DEUTSCHE TELEKOM v COMMISSION question of the Court, the applicant thus confirmed that its retail charges for analogue lines in relation to the period from 1 January 1998 to 31 December 2001 were based on an open-ended authorisation granted by the Federal Ministry of Post and Telecommunications in 1990 on the basis of the Telecommunications Code (Telekommunikationsordnung).
DEUTSCHE TELEKOM/COMISIA răspunzând unei întrebări scrise din partea Tribunalului, reclamanta a afirmat că tarifele sale cu amănuntul pentru liniile analogice aferente perioadei 1 ianuarie 199831 decembrie 2001 se întemeiau pe o autorizare cu termen nelimitat, acordată de ministrul federal al Poștei și Telecomunicațiilor în 1990 în conformitate cu Regulamentul privind telecomunicațiile (Telekommunikationsordnung).
However, neither in its application nor in its reply did the applicant claim that the charges fixed under the legislation in force in 1990 had been authorised after the competent authority had considered them as to their conformity with Article 82 EC.
Or, nici în cererea introductivă, nici în replică, reclamanta nu a susținut că tarifele stabilite în temeiul legislației în vigoare în 1990 ar fi fost autorizate ca urmare a unei analize efectuate de către autoritatea competentă și referitoare la conformitatea acestora cu articolul 82 CE.
Second, it must be noted that the provisions of the TKG in force since 1 August 1996 do not indicate that RegTP considers whether applications for the adjustment of retail charges for access to analogue or ISDN lines are compatible with Article 82 EC.
În al doilea rând, trebuie arătat că dispozițiile TKG, în vigoare de la 1 august 1996, nu evidențiază că RegTP analizează compatibilitatea cu articolul 82 CE a cererilor de modificare a tarifelor cu amănuntul pentru accesul la linii analogice și ISDN.
In support of its argument, the applicant refers however to Paragraph 27(3) of the TKG, under which RegTP is to examine the conformity of the requested adjustment of charges ‘with … other legal provisions’ (said by the applicant to include Article 82 EC) and to the various decisions of RegTP mentioned in paragraph 78 above in which the existence of a margin squeeze was investigated.
În susținerea acestui argument, reclamanta se referă totuși, pe de o parte, la articolul 27 alineatul (3) din TKG, potrivit căruia RegTP analizează conformitatea „cu alte dispoziții legale”, inclusiv cu articolul 82 CE, a modificării solicitate a tarifelor, și, pe de altă parte, la diferitele decizii ale RegTP menționate la punctul 78 de mai sus, în care ar fi fost analizată existența unui efect de foarfecă.
In that respect it must be stated, first, that even though RegTP is obliged, like all organs of the State, to respect the provisions of the EC Treaty (see, to that effect, CIF, cited in paragraph 86 above, paragraph 49), it was, at the material time, the German body responsible for regulating the telecommunications sector, rather than the competition authority of the Member State concerned.
În această privință, trebuie subliniat mai întâi că, deși RegTP, în mod similar oricărei instituții a statului, este obligată să respecte dispozițiile Tratatului CE (a se vedea în acest sens Hotărârea CIF, punctul 86 de mai sus, punctul 49), această autoritate reprezenta, la data faptelor din litigiu, autoritatea germană competentă pentru aplicarea reglementării sectoriale în domeniul telecomunicațiilor, iar nu autoritatea de concurență a statului membru menționat.
However, the national regulatory authorities operate under national law which may, as regards telecommunications policy, have objectives which differ from those of Community competition
Or, autoritățile de reglementare naționale acționează în conformitate cu dreptul național, care poate avea obiective diferite de
2), paragraph 13).
124), punctul 13].
Next, it must be noted that the various decisions of RegTP to which the applicant refers in support of its case do not include any reference to Article 82 EC.
Trebuie constatat, în continuare, că diferitele decizii ale RegTP la care se referă reclamanta în susținerea argumentelor sale nu cuprind nicio referire la articolul 82 CE.
It is true that RegTP examined the issue of the margin squeeze in a number of its decisions, particularly those of 8 February 1999, 30 March 2001, 21 December 2001, 11 April 2002 and 29 April 2003.
Desigur, în mai multe decizii ale RegTP, în special în cele din 8 februarie 1999, din 30 martie 2001, din 21 decembrie 2001, din 11 aprilie 2002 și din 29 aprilie 2003, RegTP a examinat problema efectului de foarfecă tarifară.
However, in those decisions, having found a negative spread between the applicant’s wholesale and retail prices, RegTP took the view in each case that other operators should be able to offer their endusers competitive prices by resorting to cross-sub-sidised charges for access services and call charges.
Totuși, în aceste decizii, după constatarea diferenței negative dintre prețurile prestațiilor intermediare și prețurile cu amănuntul ale reclamantei, RegTP a considerat, de fiecare dată, că folosirea subvenționării încrucișate între tarifele pentru serviciile de acces și tarifele pentru comunicații trebuia să permită celorlalți operatori să ofere prețuri competitive abonaților lor.
Thus, RegTP finds in its decision of 29 April 2003 that:
Astfel, în decizia din 29 aprilie 2003, RegTP constată:
‘[C]ompetitors are not so prejudiced with regard to their competitive opportunities in the local network by the slight difference between retail and wholesale prices as to make it economically impossible for them to enter the market successfully or even to remain in the market. … [That difference] was not so significant as to deprive competitors of any opportunity themselves to cross-subsidise their retail prices in
„[D]iferența redusă dintre prețul cu amănuntul și prețurile prestațiilor intermediare nu îi influențează pe concurenți în privința posibilităților de exercitare a concurenței în cadrul rețelei locale până la situația de a face imposibilă din punct de vedere economic o intrare adecvată pe piață sau chiar supraviețuirea acestora pe piață […] [Această diferență] nu era semnificativă, întrucât nu determina situația de a priva
DEUTSCHE TELEKOM v COMMISSION order to be able to offer their endusers connections at a price as attractive as that offered by the applicant, or even at a lower price.
DEUTSCHE TELEKOM/COMISIA concurenții de orice posibilitate de a realiza, la rândul lor, subvenționarea încrucișată a prețurilor lor cu amănuntul pentru a putea oferi clienților lor finali conexiuni la un preț la fel de bun precum reclamanta sau chiar la un preț inferior.
That applies particularly to the higher-value and costlier ISDN and ADSL connections, which have increased markedly in number on account of the significant expansion of internet penetration, as well as of the marketing of faster and better access to the internet.’
Acest lucru este valabil în special pentru conexiunile de valoare mai mare și mai scumpe, respectiv pentru liniile ISDN și ADSL, al căror număr a crescut semnificativ ca urmare a creșterii substanțiale a penetrării internetului, precum și ca urmare a comercializării unor tipuri mai rapide și mai performante de acces la internet.”
RegTP follows a similar reasoning in its decisions of 8 February 1999, 30 March 2001, 21 December 2001 and 11 April 2002.
RegTP urmează un raționament asemănător în deciziile sale din 8 februarie 1999, din 30 martie 2001, din 21 decembrie 2001 și din 11 aprilie 2002.
However, the fact that RegTP does not object to the charges requested by the applicant, after finding that the applicant’s competitors must resort to cross-sub-sidisation in order to be able to offer their endusers competitive prices for access, shows that RegTP did not consider the compatibility of the charges in question with Article 82 EC or, at any rate, that it applied Article 82 EC incorrectly (see paragraphs 198 to 202 and 238 below).
Or, faptul că RegTP nu obiectează cu privire la tarifele solicitate de reclamantă după ce a constatat că este necesară utilizarea unei subvenționări încrucișate de către concurenții acesteia pentru a putea oferi abonaților acestora prețuri competitive pentru serviciile de acces arată că RegTP nu a examinat compatibilitatea cu articolul 82 CE a tarifelor respective sau, cel puțin, că a aplicat în mod eronat această dispoziție (a se vedea punctele 198-202 și 238 de mai jos).
In any event, even on the assumption that RegTP is obliged to consider whether retail charges proposed by the applicant are compatible with Article 82 EC, the Commission would not thereby be precluded from finding that the applicant was responsible for an infringement.
În oricare dintre situații, chiar presupunând că RegTP ar fi obligată să analizeze compatibilitatea cu articolul 82 CE a tarifelor cu amănuntul ale reclamantei, o astfel de împrejurare nu ar împiedica posibilitatea constatării de către Comisie a unei încălcări imputate reclamantei.
The Commission cannot be bound by a decision taken by a national body pursuant to Article 82 EC (see, to that effect, Case C-344/98 Masterfoods and HB [2000] ECR I-11369, paragraph 48).
Întradevăr, Comisia nu poate fi obligată să respecte o decizie adoptată de o autoritate națională în aplicarea articolului 82 CE (a se vedea în acest sens Hotărârea Curții din 14 decembrie 2000, Masterfoods și HB, C-344/98, Rec., p. I-11369, punctul 48).
Third, it must be noted that attribution of any infringement to the applicant in the present case depends on whether the applicant had sufficient scope at the material time to fix its charges at a level that would have enabled it to end or reduce the margin squeeze at issue.
În al treilea rând, trebuie arătat că, în speță, pentru ca o eventuală încălcare să poată fi imputată reclamantei, este important să se cunoască dacă, la data faptelor din litigiu, reclamanta dispunea de o marjă de manevră suficientă pentru stabilirea tarifelor sale la un nivel care iar fi permis să elimine sau să reducă efectul de foarfecă constatat.
It has already been held that the applicant was able to influence the level of its retail charges through applications to RegTP for authorisation (see paragraphs 98 to 105 above).
Or, sa constatat deja că reclamanta putea influența cuantumul tarifelor sale cu amănuntul prin intermediul cererilor de autorizare adresate RegTP (a se vedea punctele 98-105 de mai sus).
Furthermore, in its judgment of 10 February 2004 (paragraph 79 above), the Bundesgerichtshof expressly confirmed the applicant’s responsibility to make applications for the adjustment of its charges.
De altfel, în Hotărârea din 10 februarie 2004 (punctul 79 de mai sus), Bundesgerichtshof a confirmat expres răspunderea care îi revine reclamantei pentru formularea de cereri de modificare a tarifelor sale.
In addition, it noted that the German legal framework did not preclude RegTP from authorising proposed charges which are contrary to Article 82 EC.
În plus, Bundesgerichtshof a arătat că, potrivit cadrului juridic german, nu era exclus ca RegTP să autorizeze tarife propuse de o întreprindere, dar care încalcă articolul 82 CE.