natgillin/translations-raw huggingface dataset:
From the moment of receipt the operator assumes the obligation to keep the products in the conditions necessary to ensure that they undergo no loss or deterioration and is liable, where applicable, to the supplier and to third parties for any loss, contamination or adulteration which may affect the products and for any damage arising as a result thereof.
Din momentul recepționării produselor, operatorul respectiv este obligat să le păstreze în condițiile cerute pentru a evita orice pierdere sau deteriorare a acestora și răspunde, dacă este cazul, atât față de furnizor, cât și față de terți, pentru orice pierdere, contaminare sau amestec susceptibil să aducă atingere produselor menționate, precum și pentru orice prejudiciu susceptibil să fie cauzat de aceste produse.
(iii) The servicestation operator is required to pay the supplier the cost of the motorvehicle and other fuels nine days after the date of their delivery to the service station, on presentation on the date of the first supply of a bank guarantee for the total price of the supply, equivalent to 15 days.
(iii) Operatorul stației de distribuție a carburanților este obligat să plătească furnizorului prețul carburanților și al combustibililor în termen de 9 zile de la data livrării acestora către stația de distribuție a carburanților, în prealabil fiind subscrisă o garanție bancară care trebuie prezentată la data primei livrări, pentru valoarea totală a acesteia, egală cu 15 zile.
If it should fail to pay, apart from the possibility that the supplier might enforce the guarantee presented by the servicestation operator, the latter would be required to pay for supplies before they were delivered to the service station.
În caz de neplată, în afară de faptul că furnizorul poate executa garanția subscrisă de operatorul stației de distribuție a carburanților, acesta din urmă este obligat să plătească prețul produselor furnizate înainte de livrarea acestora către stația de distribuție a carburanților.
Payment is made by the servicestation operator to the supplier by deducting from the retail price fixed by the distributor, including VAT, the amount of “commission” due to the servicestation operator, plus the corresponding VAT.
Operatorul stației de distribuție a carburanților efectuează plata prin deducerea din prețul de vânzare către public stabilit de societatea distribuitoare, inclusiv TVA-ul, a «comisionului» la care are dreptul, inclusiv TVA-ul corespunzător.
The distributor debits or credits the service station monthly, depending on the upward or downward variation in the prices fixed for the fuel delivered.
Lunar, societatea distribuitoare debitează sau creditează, după caz, operatorul stației de distribuție a carburanților ca urmare a creșterii sau scăderii prețurilor stabilite pentru carburanții livrați.
The cost of transport is borne by the supplier.
Costul transportului produselor este suportat de furnizor.
(iv) The operator of the service station guarantees and is responsible for those customers who have signed up for the use of the credit
(iv) Operatorul stației de distribuție a carburanților garantează și răspunde de clienții care au aderat prin intermediul său la utilizarea cardului de
CEPSA card created and managed by the group of companies to which the supplier belongs, charges the sales made by means of the card one month after they are made, finances a small part of the cost of customers’ use of the fuel distributor’s loyalty card and assumes the risk of non-payment by those customers who have been allowed direct credit.
CEPSA credit creat și administrat de grupul de societăți din care face parte furnizorul, încasează produsul vânzărilor efectuate prin intermediul respectivului card de credit în luna următoare celei în care au avut loc aceste vânzări, participă la finanțarea unei mici părți din cheltuielile aferente utilizării cardului de fidelitate al societății de distribuție de produse petroliere și își asumă riscul pentru datoriile neplătite ale clienților cărora le-a aprobat în mod direct un credit.
The supplier of the petroleum products bears the costs of installing and maintaining its brand image in the service station, and also transfers the fuel-tanks and pumps which the operator of the service station may not use, without the supplier’s authorisation in writing, to sell products not supplied by that supplier, and which are valued precisely at the amount of the bank guarantee that the servicestation operator has presented in favour of the supplier?
(v) Societatea de aprovizionare cu produse petroliere suportă cheltuielile de instalare și de întreținere legate de imaginea mărcii sale în stația de distribuție a carburanților și, de asemenea, cedează operatorului stației cuvele și pompele de benzină pe care acesta nu le poate utiliza, fără acordul scris al furnizorului, pentru vânzarea altor produse decât cele livrate de acesta din urmă, echipament care este evaluat exact la valoarea pentru care operatorul a subscris o garanție plătibilă la prima cerere în favoarea furnizorului.
(b) If so, on a proper construction of Regulation [No 1984/83], and in particular of Articles 10 to 13 thereof, do those provisions catch within their scope a contract of that kind with the result that the prohibition laid down in Article 81(1) EC is not applicable if the contract satisfies the requirements for exemption contained in those articles of the regulation?
b) În această situație, Regulamentul [nr. 1984/83] și în special articolele 10-13 din acesta trebuie interpretate în sensul că un contract de această natură intră în domeniul de aplicare al acestor prevederi, astfel încât interdicția prevăzută la articolul 81 alineatul (1) CE nu ar fi aplicabilă în cazul în care contractul îndeplinește condițiile cerute de aceste prevederi pentru a beneficia de exceptare?
(c) In that case, is Article 11 of that regulation to be construed as meaning that, if the contract at issue imposes more than one restriction on competition, and, moreover, if it stipulates no competition by providing for exclusive supply by one supplying undertaking, sale prices are fixed by the supplier?
c) În acest caz, articolul 11 din același regulament trebuie interpretat în sensul că, dacă în contractul în cauză este prevăzută mai mult de o restrângere a concurenței și, mai mult, dacă acesta nu prevede nicio concurență prin faptul că stabilește aprovizionarea exclusivă de către o întreprindere furnizoare, prețul de vânzare este stabilit de furnizor?
Does the authorisation given by the [supplier] to the servicestation [operator] to lower its sale price without affecting [that supplier’s] receipts, which took place in November 2001, make it possible to regard the contract as valid?’
Autorizarea conferită de [furnizor] [operatorului] stației de distribuție a carburanților, prin care se permite [acestuia din urmă] să scadă prețurile de vânzare fără a afecta încasările [respectivului furnizor], intervenită în noiembrie 2001, permite să se considere că acest contract este valabil?”
By its reference for a preliminary ruling, the referring court submits two questions to the Court, each one of those questions being subdivided into several parts, which envisage different hypotheses according to how the contract at issue in the main proceedings is categorised.
Prin intermediul cererii de pronunțare a unei hotărâri preliminare, instanța de trimitere adresează Curții două întrebări, fiecare fiind compusă din mai multe aspecte, care au în vedere ipoteze diferite, în funcție de calificarea contractului în cauză în acțiunea principală.
The first question is submitted in the event that that contract is to be categorised as an agency contract, whilst the second question is based on the premiss that that contract is concluded between two autonomous undertakings.
Prima întrebare este adresată în ipoteza în care acest contract ar fi calificat ca fiind contract de agenție, în timp ce a doua întrebare este legată de ipoteza în care contractul respectiv ar fi încheiat între două întreprinderi autonome.
The referring court essentially asks whether the prohibition laid down in Article 81(1) EC and, possibly, the block exemption established by Regulation No 1984/83 are applicable in the light of the facts of the case in the main proceedings.
Instanța de trimitere ridică, în esență, problema aplicabilității interdicției prevăzute la articolul 81 alineatul (1) CE și, eventual, a exceptării pe categorii stabilite în Regulamentul nr. 1984/83 cu privire la faptele din acțiunea principală.
However, by its Questions 1(a) and 2(a), that court does not seek to obtain from the Court of Justice an interpretation of the concept of agreements between undertakings within the meaning of Article 81(1) EC in order to be able to assess, subsequently, whether the contract at issue in the main proceedings falls within the scope of that provision, but requests the Court to carry out that assessment itself.
Cu toate acestea, prin intermediul primei și al celei de a doua întrebări litera a), instanța menționată nu urmărește să obțină din partea Curții o interpretare a noțiunii de acord între întreprinderi în sensul respectivei prevederi pentru a putea aprecia în continuare dacă acel contract în cauză în acțiunea principală aparține domeniului de aplicare al acestei prevederi, ci invită Curtea să procedeze ea însăși la această apreciere.
It must be recalled that under Article 234 EC, which is based on a clear separation of functions between national courts and tribunals and the Court of Justice, the latter is empowered to rule on the interpretation or validity of Community provisions only on the basis of the facts which the national court or tribunal puts before it, and that it is, however, for the national court or tribunal to apply the rules of Community law to a specific case.
Trebuie amintit că, în temeiul articolului 234 CE, care se întemeiază pe o separare netă a funcțiilor între instanțele naționale și Curte, aceasta este unica abilitată să se pronunțe asupra interpretării sau a validității unui text comunitar, pornind de la faptele care îi sunt indicate de instanța națională, și că, în schimb, este de competența acesteia din urmă să aplice normele de drept comunitar la un caz concret.
It is apparent from the order for reference that the request for interpretation submitted to the Court is based on the claims of the parties to the main proceedings, the merits of which have not yet been established by the national court.
Or, rezultă din decizia de trimitere că cererea de interpretare adresată Curții se întemeiază pe susțineri ale părților din acțiunea principală a căror temeinicie nu a fost încă verificată de instanța națională.
Similarly, in their written and oral submissions made to the Court, the parties to the main proceedings expressed significant disagreement as to the facts of the dispute before the referring court.
De asemenea, în observațiile scrise și orale prezentate în fața Curții, părțile din acțiunea principală au exprimat un dezacord important cu privire la faptele din litigiul cu care este sesizată instanța de trimitere.
In this respect, it must also be recalled that, within the framework of proceedings under Article 234 EC, the Court cannot resolve a dispute concerning the facts.
În această privință, este important de asemenea să se amintească faptul că, în cadrul procedurii menționate la articolul 234 CE, Curtea nu poate soluționa un conflict referitor la o situație de fapt.
However, it is for the Court to provide the referring court with an answer which will be of use to it and enable it to determine the case before it (see, inter alia, Case C-98/06 Freeport [2007] ECR I-8319, paragraph 31).
Cu toate acestea, este de competența Curții să ofere instanței de trimitere un răspuns util care să îi permită să soluționeze litigiul cu care a fost sesizată (a se vedea, printre altele, Hotărârea din 11 octombrie 2007, Freeport, C-98/06, Rec., p. I-8319, punctul 31).
Since the categorisation of the contract at issue in the main proceedings in the light of the rules on competition is essential for the purpose of deciding the case before the referring court, it is for the Court to recall, first, the criteria relevant for such a categorisation (Questions 1(a) and 2(a)).
Calificarea contractului în cauză în acțiunea principală în lumina normelor privind concurența fiind esențială pentru soluționarea litigiului cu care este sesizată instanța de trimitere, este de competența Curții să amintească în primul rând criteriile pertinente pentru o astfel de calificare [prima și a doua întrebare litera a)].
Second, it is necessary to analyse whether the block exemption is capable of applying to that contract, in the light of the contract’s clauses relating to the duration of its performance (Questions 1(b) and (c) and Question 2(b)) and the fixing of the retail price (Question 2(c)).
În al doilea rând, este necesar să se analizeze dacă exceptarea pe categorii este susceptibilă de a se aplica respectivului contract, având în vedere clauzele acestuia cu privire la durata sa de executare [prima întrebare literele b) și c), precum și a doua întrebare litera b)], și la stabilirea prețului de vânzare către public [a doua întrebare litera c)].
Third, the question arises as to possible nullity of the contract pursuant to Article 81(2) EC (Question 1(d)).
În al treilea rând, se pune problema unei eventuale nulități a contractului în temeiul articolului 81 alineatul (2) CE [prima întrebare litera d)].
The existence of an agreement between undertakings within the meaning of Article 81(1) EC
Cu privire la existența unui acord între întreprinderi în sensul articolului 81 alineatul (1) CE
By its Questions 1(a) and 2(a), the referring court asks whether Article 81(1) EC must be interpreted as applying to an exclusive supply contract for petroleum products having the characteristics of that at issue in the main proceedings, first, in the event that that contract is regarded as having been concluded between two independent undertakings, by reason of the fact that the retail price of those products is fixed by the supplier, and, second, in the event that that contract is to be regarded as a genuine agency contract, by reason of the fact that it provides for an exclusive supply clause.
Prin intermediul primei și al celei de a doua întrebări litera a), instanța de trimitere solicită să se stabilească dacă articolul 81 alineatul (1) CE trebuie interpretat în sensul că se aplică unui contract de aprovizionare exclusivă cu produse petroliere având caracteristicile celui în cauză în acțiunea principală, în primul rând, în ipoteza în care acest contract ar fi considerat ca fiind încheiat între două întreprinderi independente, pentru motivul că prețul de vânzare către public al respectivelor produse este stabilit de furnizor, și, în al doilea rând, în ipoteza în care același contract ar fi considerat un veritabil contract de agenție, pentru motivul că prevede o clauză de aprovizionare exclusivă.
In that case, just as in the case which has given rise to the present reference for a preliminary ruling, the contractual relationship between servicestation operators and their supplier, namely CEPSA, was at issue.
În această cauză, la fel ca și în cea care a condus la prezenta trimitere preliminară, era vorba despre relațiile contractuale dintre operatorii de stații de distribuție a carburanților și furnizorul lor, mai exact CEPSA.
According to the actual wording of the order for reference, the contract at issue in the main proceedings is identical to those which were the subject of the referred question examined by the Court in CEEES.
Conform chiar modului de redactare a deciziei de trimitere, contractul în cauză în acțiunea principală este identic cu cele care au făcut obiectul întrebării preliminare examinate de Curte în Hotărârea CEEES.
The Court held, at paragraph 38 of CEEES, that vertical agreements such as the agreements between CEPSA and servicestation operators were covered by Article 85 of the Treaty only where the operator is regarded as an independent economic operator and there is, consequently, an agreement between two undertakings.
Curtea a constatat, la punctul 38 din Hotărârea CEEES, că acordurile verticale precum convențiile dintre CEPSA și operatorii de stații de distribuție a carburanților intrau sub incidența articolului 85 din tratat numai atunci când operatorul era considerat operator economic independent și exista, prin urmare, un acord între două întreprinderi.
The decisive factor for the purposes of determining whether a servicestation operator is an independent economic operator is to be found in the agreement concluded with the principal and, in particular, in the clauses of that agreement, implied or express, relating to the assumption of the financial and commercial risks linked to sales of goods to third parties.
Or, elementul determinant pentru a se stabili dacă un operator al unei stații de distribuție a carburanților este operator economic independent rezidă în convenția încheiată cu comitentul și în special în clauzele tacite sau exprese ale acestei convenții cu privire la suportarea riscurilor financiare și comerciale legate de vânzarea mărfurilor către terți.
The question of risk must be analysed on a case-by-case basis, taking account of the real economic situation rather than the legal categorisation of the contractual relationship in national law (CEEES, paragraph 46).
Problema riscului trebuie analizată de la caz la caz și ținând cont de realitatea economică mai mult decât de calificarea juridică a relației contractuale din dreptul intern (Hotărârea CEEES, punctul 46).
The Court also set out the criteria to enable the national court to assess, in the light of the factual circumstances of the case before it, the actual allocation of the financial and commercial risks between the servicestation operators and the fuel supplier.
În plus, Curtea a precizat criteriile care permit instanței naționale să aprecieze, în lumina împrejurărilor de fapt ale cauzei cu care este sesizată, repartizarea efectivă a riscurilor financiare și comerciale între operatorii de stații de distribuție a carburanților și furnizorul de carburanți.
As regards, first, the risks linked to the sale of the goods, the servicestation operator is presumed to bear them when he takes possession of the goods, at the time he receives them from the supplier, when he assumes directly or indirectly the costs linked to the distribution of the goods, particularly the transport costs, when he maintains stocks at his own expense, when he assumes responsibility for any damage caused to the goods, such as loss or deterioration, and for damage caused by the goods sold to third parties, or when he bears the financial risk linked to the goods in the event that he is required to pay the supplier the amount corresponding to the quantity of fuel delivered instead of that actually sold (see CEEES, paragraphs 51 to 58).
În ceea ce privește, în primul rând, riscurile legate de vânzarea mărfurilor, se prezumă că acestea sunt suportate de operatorul stației de distribuție a carburanților în momentul în care devine proprietar al mărfurilor, din momentul în care le primește de la furnizor, atunci când își asumă direct sau indirect suportarea costurilor legate de distribuția mărfurilor, în special costurile de transport, atunci când întreține stocuri pe cheltuiala proprie, atunci când își asumă responsabilitatea pentru eventualele prejudicii produse mărfurilor, cum ar fi pierderea sau deteriorarea lor, precum și prejudiciul cauzat terților de mărfurile vândute sau atunci când suportă riscul financiar legat de mărfuri în cazul în care este obligat să plătească furnizorului suma corespunzând cantității de carburanți livrate în locul celei efectiv vândute (a se vedea Hotărârea CEEES, punctele 51-58).
Second, as regards the risks linked to investments specific to the market, namely those required to enable the servicestation operator to negotiate or conclude contracts with third parties, it is necessary to establish whether that operator makes investments in premises or equipment, such as a fuel tank, or in advertising campaigns.
În al doilea rând, în ceea ce privește riscurile legate de investițiile specifice pieței, mai exact cele care sunt necesare pentru ca operatorul unei stații de distribuție a carburanților să poată să negocieze sau să încheie contracte cu terții, este important să se verifice dacă acesta realizează investiții în incinte sau în echipamente, cum ar fi un rezervor de carburant, sau în acțiuni de promovare.
If so, such risks are transferred to the operator (CEEES, paragraphs 51 and 59).
În caz afirmativ, respectivele riscuri sunt transferate operatorului (Hotărârea CEEES, punctele 51 și 59).
It must, however, be pointed out that the fact that the operator bears only a negligible share of the risks does not render Article 81 EC applicable (see, to that effect, CEEES, paragraph 61), since such an operator does not become an independent economic operator when selling fuel to third parties.
Cu toate acestea, trebuie să se sublinieze că faptul că operatorul suportă numai o parte neglijabilă a riscurilor nu este de natură să atragă aplicabilitatea articolului 81 CE (a se vedea în acest sens Hotărârea CEEES, punctul 61), un astfel de operator nedevenind un operator economic independent cu ocazia vânzării de carburanți către terți.
In that case, the relationship between the operator and the supplier is identical to that between an agent and his principal.
În acest caz, raporturile dintre operator și furnizor sunt identice cu cele existente între un agent și comitentul său.
It also follows from paragraphs 62 and 63 of CEEES that, even in the case of an agency contract, only the obligations imposed on the intermediary concerning the
De asemenea, rezultă de la punctele 62 și 63 din Hotărârea CEEES că, chiar și în cazul unui contract de agenție, numai obligațiile impuse intermediarului cu privire
By contrast, exclusivity and non-competition clauses which concern the relationship between the agent and the principal as independent economic operators are capable of infringing the competition rules in so far as they entail locking up the market concerned.
În schimb, clauzele de exclusivitate și de neconcurență care privesc relațiile dintre agent și comitent ca operatori economici independenți sunt de natură să încalce normele de concurență în măsura în care determină închiderea respectivei piețe.
The prohibition laid down in Article 81(1) EC is therefore applicable to those clauses.
Interdicția prevăzută la articolul 81 alineatul (1) CE este, așadar, aplicabilă respectivelor clauze.
If an examination of the risks leads to the conclusion that there is an agreement between undertakings within the meaning of Article 81 EC, as regards the sale of goods to third parties, the fixing of the retail price of those goods constitutes a restriction of competition expressly provided for in Article 81(1)(a) EC which brings that agreement within the scope of the prohibition laid down in that provision to the extent to which all the other conditions for the application of that provision are satisfied, namely that that agreement has as its object or effect to restrict appreciably competition within the common market and is capable of affecting trade between Member States (see, to that effect, Case C-230/96 Cabour [1998] ECR I-2055, paragraph 48).
În ipoteza în care examinarea riscurilor determină stabilirea existenței unui acord între întreprinderi în sensul articolului 81 CE, în ceea ce privește vânzarea de mărfuri către terți, stabilirea prețului de vânzare a acestora către public constituie o restrângere a concurenței prevăzută expres la alineatul (1) litera (a) al articolului menționat, care face ca acest acord să intre sub incidența interdicției prevăzute în această dispoziție în măsura în care sunt îndeplinite toate celelalte condiții de aplicare a acesteia, mai exact că acest acord are ca obiect sau ca efect restrângerea semnificativă a concurenței în cadrul pieței comune și că este de natură să aducă atingere comerțului între statele membre (a se vedea în acest sens Hotărârea din 30 aprilie 1998, Cabour, C-230/96, Rec., p. I-2055, punctul 48).