natgillin/translations-raw huggingface dataset:
An appeal having been brought before it by Lidl Belgium, the Bundesfinanzhof (Federal Finance Court) decided to stay the proceedings and to refer the following question to the Court for a preliminary ruling:
Sesizat cu recursul declarat de Lidl Belgium, Bundesfinanzhof a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarea întrebare preliminară:
‘Is it compatible with Articles 43 EC and 56 EC for a German company with income from industrial or commercial activities to be precluded, when calculating its income,
„Este compatibil cu articolele 43 CE și 56 CE faptul că o întreprindere germană care obține venituri din activități de natură industrială sau comercială nu poate deduce
By its question, the national court essentially asks whether Articles 43 EC and 56 EC preclude a national tax regime which does not allow a resident company, for the purposes of determining its profits and calculating its taxable income, to deduct losses incurred in another Member State by a permanent establishment belonging to it, when that tax regime does allow losses incurred by a resident permanent establishment to deduct those losses.
Prin intermediul întrebării formulate, instanța de trimitere solicită, în esență, să se stabilească dacă articolele 43 CE și 56 CE se opun unui regim fiscal național care exclude posibilitatea ca o societate rezidentă, la data stabilirii rezultatului financiar și a calculării venitului impozabil, să invoce pierderile suferite într-un alt stat membru de un sediu permanent care îi aparține, în timp ce același regim fiscal conferă o astfel de posibilitate în cazul pierderilor suferite de un sediu permanent rezident.
The scope of application of Articles 43 EC and 56 EC
Cu privire la domeniul de aplicare al articolelor 43 CE și 56 CE
As the national court has referred to each of the provisions mentioned above in the question referred, it should be noted that the creation and the outright ownership by a natural or legal person established in a Member State of a permanent establishment not having a separate legal personality situated in another Member State falls within the scope of application ratione materiae of Article 43 EC.
Întrucât instanța de trimitere a menționat ambele dispoziții în întrebarea adresată, trebuie amintit că înființarea și deținerea integrală, de către o persoană fizică sau juridică stabilită într-un stat membru, a unui sediu permanent fără personalitate juridică distinctă situat într-un alt stat membru intră în domeniul de aplicare material al articolului 43 CE.
Even if it were to be accepted that the tax regime at issue in the main proceedings has restrictive effects on the free movement of capital, such effects would have to be seen as an unavoidable consequence of any restriction on freedom of establishment and
Presupunând că regimul fiscal în discuție în acțiunea principală ar avea efecte restrictive asupra liberei circulații a capitalurilor, astfel de efecte ar fi urmarea inevitabilă a unui eventual obstacol în calea libertății de stabilire și nu justifică o analiză a
Accordingly, the tax regime at issue in the main proceedings must be assessed in the light of Article 43 EC.
În consecință, regimul fiscal în discuție în acțiunea principală trebuie analizat în raport cu prevederile articolului 43 CE.
Whether a restriction on the freedom of establishment exists
Cu privire la existența unei restricții în calea libertății de stabilire
Those considerations also apply where a company established in a Member State carries on business in another Member State through a permanent establishment.
Aceste considerații se aplică și atunci când o societate stabilită într-un stat membru operează într-un alt stat membru prin intermediul unui sediu permanent.
Indeed, and as is shown by the provisions of the Convention, a permanent establishment constitutes, under tax convention law, an autonomous entity.
Într-adevăr, după cum o demonstrează și dispozițiile convenției, un sediu permanent constituie în dreptul fiscal convențional o entitate autonomă.
Thus, those to whom the Convention applies comprise, in accordance with Article 2 of the Convention, not only natural and legal persons, but also all those types of permanent establishment which are listed in the second subparagraph, point (a), of the first paragraph of Article 2, in a manner which distinguishes them from other categories of entity listed in the second subparagraph, point (b), of that article, which are excluded from the definition of permanent establishment under the Convention.
Astfel, conform articolului 2, convenția este aplicabilă atât persoanelor fizice și juridice, cât și tuturor tipurilor de sedii permanente prevăzute la alineatul 1 punctul 2 litera a) din acest articol, spre deosebire de alte categorii de entități enumerate la alineatul 1 punctul 2 litera b) din același articol, care sunt excluse din această definiție convențională a sediului permanent.
That definition of a permanent establishment as an autonomous fiscal entity is consonant with international legal practice as reflected in the model tax convention drawn up by the Organisation for Economic Cooperation and Development (OECD), in particular Articles 5 and 7 thereof.
Această configurare a sediului permanent ca entitate fiscală autonomă este conformă cu practica juridică internațională astfel cum aceasta se reflectă în modelul convenției fiscale elaborat de Organizația pentru Cooperare și Dezvoltare Economică (OCDE), în special în articolele 5 și 7.
As regards the tax regime at issue in the main proceedings, it must be pointed out that a provision which allows losses incurred by a permanent establishment to be taken into account in calculating the profits and taxable income of the principal company constitutes a tax advantage.
În ceea ce privește regimul fiscal în discuție în acțiunea principală, trebuie observat că o dispoziție care permite deducerea pierderilor suferite de un sediu permanent în scopul stabilirii rezultatelor financiare și al calculării venitului impozabil al societății principale constituie o facilitate fiscală.
However, the provisions of that tax regime do not grant such a tax advantage where the losses are incurred by a permanent establishment situated in a Member State other than that in which the principal company is established.
O astfel de facilitate fiscală nu este totuși acordată, în temeiul dispozițiilor regimului fiscal amintit, atunci când pierderile provin de la un sediu permanent situat într-un stat membru, altul decât cel în care este stabilită societatea principală.
In those circumstances, the tax situation of a company which has its registered office in Germany and has a permanent establishment in another Member State is less favourable than it would be if the latter were to be established in Germany.
În aceste condiții, situația fiscală a unei societăți cu sediul social în Germania și cu un sediu permanent într-un alt stat membru este mai puțin favorabilă decât cea pe care ar avea-o dacă sediul permanent ar fi stabilit în Germania.
By reason of that difference in tax treatment, a German company could be discouraged from carrying on its business through a permanent establishment situated in another Member State.
Din cauza acestei diferențe de tratament fiscal, o societate germană ar putea fi descurajată să își exercite activitățile prin intermediul unui sediu permanent situat într-un alt stat membru.
It must be held that the tax regime at issue in the main proceedings involves a restriction on the freedom of establishment.
Se impune să se concluzioneze că regimul fiscal în discuție în acțiunea principală conține o restricție privind libertatea de stabilire.
Whether a justification exists
Cu privire la existența unei justificări
It is clear from the Court’s caselaw that a restriction on the freedom of establishment is permissible only if it is justified by overriding reasons in the public interest.
Din jurisprudența Curții rezultă că o restricție privind libertatea de stabilire nu poate fi acceptată decât dacă aceasta se justifică prin motive imperative de interes general.
It is further necessary, in such a case, that its application be appropriate to ensuring the attainment of the objective in question and not go beyond what is necessary to attain it (see Case C-446/03 Marks & Spencer [2005] ECR I-10837, paragraph 35; Cadbury Schweppes and Cadbury Schweppes Overseas, paragraph 47; and Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, paragraph 64). 28
În plus, într-o asemenea ipoteză, trebuie ca restricția să fie potrivită pentru garantarea realizării obiectivului respectiv și să nu depășească ceea ce este necesar pentru atingerea acestui obiectiv (a se vedea Hotărârea din 13 decembrie 2005, Marks & Spencer, C-446/03, Rec., p. I-10837, punctul 35, Hotărârea Cadbury Schweppes și Cadbury Schweppes Overseas, citată anterior, punctul 47, precum și Hotărârea Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, citată anterior, punctul 64). 28
In that connection, the national court points out in particular that, in accordance with the provisions of the Convention, the income generated by the permanent establishment in Luxembourg is not taxed in the Member State of residence of the company to which it belongs.
În această privință, instanța de trimitere subliniază, printre altele, că veniturile obținute de sediul permanent situat în Luxemburg nu sunt, conform dispozițiilor convenției, impozitate în statul membru de reședință al societății căreia îi aparține.
In their observations to the Court, the German, Greek, French, Netherlands, Finnish, Swedish and United Kingdom Governments essentially submit that tax rules which, for the purposes of determining the tax base of a resident company, restrict the possibility for that company to deduct losses incurred by a permanent establishment belonging to it which is situated in another Member State can, as a rule, be justified.
În observațiile prezentate Curții, guvernele german, grec, francez olandez, finlandez, suedez și cel al Regatului Unit susțin, în esență, că o reglementare fiscală care restrânge posibilitatea unei societăți rezidente de a invoca pierderile suferite de un sediu permanent care îi aparține, situat într-un alt stat membru, în vederea stabilirii bazei impozabile a societății amintite poate fi, în principiu, justificată.
Those Governments take the view that the justification for such rules in the light of Community law may be based, first, on the need to preserve the allocation of the power to impose taxes between the Member States concerned and, secondly, on the need to prevent the danger that losses may be taken into account twice.
Guvernele amintite consideră că justificarea unei astfel de reglementări în raport cu dreptul comunitar se poate întemeia, în primul rând, pe necesitatea de a menține repartizarea competenței de impozitare între statele membre vizate și, în al doilea rând, pe necesitatea de a preveni riscul unei duble deduceri a pierderilor.
As regards the first of these justifications, it should be noted that the preservation of the allocation of the power to impose taxes between Member States may make it necessary to apply to the economic activities of companies established in one of those States only the tax rules of that State in respect of both profits and losses (see Marks & Spencer, paragraph 45, and Case C-231/05 Oy AA [2007] ECR I-6373, paragraph 54). 32
În ceea ce privește primul element invocat al justificării, trebuie amintit că, pentru a menține repartizarea competenței de impozitare între statele membre, poate fi necesar să se aplice, în cazul activităților economice ale societăților stabilite în unul din aceste state, doar normele fiscale ale acestuia atât pentru beneficii, cât și pentru pierderi (a se vedea Hotărârea Marks & Spencer, citată anterior, punctul 45, precum și Hotărârea din 18 iulie 2007, Oy AA, C-231/05, Rep., p. I-6373, punctul 54). 32
To give companies the right to elect to have their losses taken into account in the Member State in which they are established or in another Member State would seriously undermine a balanced allocation of the power to impose taxes between the Member States, since the tax base would be increased in the first State, and reduced in the second, by the amount of the losses surrendered (see Marks & Spencer, paragraph 46, and Oy AA, paragraph 55). 33
Într-adevăr, a conferi societăților un drept de opțiune în ceea ce privește luarea în calcul a pierderilor lor în statul membru unde sunt stabilite sau într-un alt stat membru ar afecta în mod semnificativ repartizarea echilibrată a competenței de impozitare între statele membre, baza impozabilă sporind în primul stat și diminuânduse în cel de al doilea, până la concurența pierderilor transferate (a se vedea Hotărârile citate anterior Marks & Spencer, punctul 46, și Oy AA, punctul 55). 33
With respect to the relevance of the first of these justifications in the light of the facts in the main proceedings, it should be pointed out that the Member State in which the registered office of the company to which the permanent establishment belongs is
În ceea ce privește relevanța primului element al justificării în raport cu împrejurările de fapt din acțiunea principală, trebuie remarcat că statul membru în care societatea căreia îi aparține sediul permanent își are sediul ar avea, în lipsa unei convenții
LIDL BELGIUM situated would, in the absence of a double taxation convention, have the right to tax the profits generated by such an entity.
LIDL BELGIUM pentru evitarea dublei impuneri, dreptul să impoziteze beneficiile obținute de o astfel de entitate.
Consequently, the objective of preserving the allocation of the power to impose taxes between the two Member States concerned, which is reflected in the provisions of the Convention, is capable of justifying the tax regime at issue in the main proceedings, since it safeguards symmetry between the right to tax profits and the right to deduct losses.
În consecință, obiectivul privind menținerea repartizării competenței de impozitare între statele membre interesate, care își găsește expresia în dispozițiile convenției, poate justifica regimul fiscal în discuție în acțiunea principală, având în vedere faptul că păstrează simetria între dreptul de a impozita beneficiile și posibilitatea de a deduce pierderile.
In circumstances such as those of the main proceedings, to accept that the losses of a nonresident permanent establishment might be deducted from the taxable income of the principal company would result in allowing that company to choose freely the Member State in which those losses could be deducted (see, to that effect, Oy AA, paragraph 56).
În împrejurări precum cele din acțiunea principală, a admite ca pierderile unui sediu permanent nerezident să poată fi deduse din veniturile societății principale ar avea drept consecință a permite acesteia din urmă să aleagă liber statul membru în care să invoce astfel de pierderi (a se vedea în acest sens Hotărârea Oy AA, citată anterior, punctul 56).
As regards the second justification put forward in the observations submitted to the Court, which is based on the danger that losses might be taken into account twice, the Court has accepted that the Member States must be able to prevent such a danger (see Marks & Spencer, paragraph 47, and Case C-347/04 Rewe Zentralfinanz [2007] ECR I-2647, paragraph 47). 36
În ceea ce privește al doilea element al justificării precizat în observațiile prezentate Curții, referitor la riscul unei duble deduceri a pierderilor, Curtea a admis că statele membre trebuie să se poată opune acestui risc (a se vedea Hotărârea Marks & Spencer, citată anterior, punctul 47, precum și Hotărârea din 29 martie 2007, Rewe Zentralfinanz, C-347/04, Rep., p. I-2647, punctul 47). 36
In this connection, it must be pointed out that, in circumstances such as those which underlie the main proceedings, there is clearly a danger that the same losses will be used twice (see Marks & Spencer, paragraph 48). It is possible that a company might deduct, in the Member State in which its seat is situated, losses incurred by a permanent establishment belonging to it and situated in another Member State and that, despite such offsetting, the same losses might be taken into account subsequently in the Member State in which the permanent establishment is situated, when that establishment generates profits, thereby preventing the Member State in which the principal company has its seat from taxing that profit. I - 3629
În această privință, trebuie subliniat că, în împrejurări precum cele care stau la baza acțiunii principale, există în mod evident un risc ca aceeași pierdere să fie invocată de două ori (a se vedea Hotărârea Marks & Spencer, citată anterior, punctul 48). Într-a-devăr, nu se poate exclude posibilitatea ca o societate să invoce pierderile suferite de un sediu permanent care îi aparține, situat într-un alt stat membru, în statul membru în care își are sediul și ca ulterior, în pofida acestei imputări, aceleași pierderi să fie deduse în statul membru în care se află sediul permanent, atunci când acesta din urmă obține un beneficiu, împiedicând astfel statul membru în care societatea principală își are sediul să impoziteze acest beneficiu. I - 3629
Consequently, the two justifications put forward must each be considered as being capable of justifying a restriction on the freedom of establishment arising from the tax treatment by the Member State in which the seat of a company is located of losses incurred by a permanent establishment belonging to that company and situated in another Member State.
În consecință, ambele elemente invocate ale justificării trebuie să fie considerate de statul membru în care se află sediul unei societăți ca fiind susceptibile să justifice o restricție privind libertatea de stabilire rezultând din tratamentul fiscal al rezultatelor negative obținute de un sediu permanent care aparține acestei societăți situat într-un alt stat membru.
The national court asks, however, whether the justifications set out in paragraphs 44 to 50 of the judgment in Marks & Spencer, which also include the need to prevent the risk of tax avoidance, must be understood as being cumulative or whether the existence of only one of those factors is sufficient for the tax regime at issue in the main proceedings to be treated, in principle, as being justified. 39
Instanța de trimitere ridică totuși problema dacă elementele justificării indicate la punctele 44-50 din Hotărârea Marks & Spencer, citată anterior, care includ și necesitatea de a preveni riscul de evaziune fiscală, trebuie interpretate ca având caracter cumulativ sau dacă este suficientă existența doar a unuia dintre aceste elemente pentru ca regimul fiscal în discuție în acțiunea principală să fie considerat, în principiu, justificat. 39
It must be pointed out in that regard that, in paragraph 51 of the judgment in Marks & Spencer, the Court held that the three justifications taken together, which underlay the legislation at issue in the main proceedings, pursued legitimate objectives compatible with the Treaty and thus constituted overriding reasons in the public interest 40
În acest sens, trebuie amintit că, la punctul 51 din Hotărârea Marks & Spencer, citată anterior, Curtea sa pronunțat în sensul că cele trei elemente ale justificării luate împreună, pe care se întemeia reglementarea în discuție în acțiunea principală, urmăreau obiective legitime compatibile cu tratatul și constituiau astfel motive imperative de interes general. 40
However, bearing in mind the wide variety of situations in which a Member State may put forward such reasons, it cannot be necessary for all the justifications referred to in paragraph 51 of the Marks & Spencer judgment to be present in order for national tax rules which restrict the freedom of establishment laid down in Article 43 EC to be capable, in principle, of being justified. 41
Cu toate acestea, ținând seama de diversitatea situațiilor în care un stat membru poate invoca astfel de motive, nu se poate pretinde întrunirea tuturor elementelor justificării indicate la punctul 51 din Hotărârea Marks & Spencer, citată anterior, pentru ca o reglementare fiscală națională care restricționează libertatea de stabilire prevăzută la articolul 43 CE să poată fi, în principiu, justificată. 41
Thus, in the judgment in Oy AA, the Court acknowledged in particular that the national tax legislation at issue could, in principle, be justified on the basis of two of the three justifications referred to in paragraph 51 of the judgment in Marks & Spencer, namely the need to safeguard the allocation of the power to tax between the Member States and the need to prevent tax avoidance, taken together (see Oy AA, paragraph 60). I - 3630
Astfel, în cauza în care sa pronunțat Hotărârea Oy AA, citată anterior, Curtea a recunoscut, printre altele, faptul că reglementarea fiscală națională în discuție putea fi, în principiu, justificată pe baza a două din cele trei elemente ale justificării reținute la punctul 51 din Hotărârea Marks & Spencer, citată anterior, și anume necesitatea de a ocroti repartizarea echilibrată a competenței de impozitare între statele membre și aceea de a preveni evaziunea fiscală, privite împreună (a se vedea Hotărârea Oy AA, citată anterior, punctul 60). I - 3630
Likewise, the tax regime at issue in the main proceedings can, in principle, be justified in the light of two of the factors referred to in paragraph 51 of the judgment in Marks & Spencer, namely the need to safeguard the allocation of the power to tax between the Member States and the need to prevent the danger that the same losses will be taken into account twice. 43
De asemenea, regimul fiscal în discuție în acțiunea principală poate fi, în principiu, justificat prin raportare la două dintre elementele reținute la punctul amintit din Hotărârea Marks & Spencer, citată anterior, respectiv necesitatea de a menține repartizarea echilibrată a competenței de impozitare între statele membre și aceea de a preveni riscul unei duble deduceri a pierderilor. 43
It is also not in dispute that that regime is appropriate for ensuring the attainment of the objectives pursued by it.
Este de asemenea cert faptul că regimul menționat este de natură să garanteze realizarea obiectivelor vizate astfel.
That being so, it remains necessary to examine whether the tax regime at issue in the main proceedings goes beyond what is necessary to attain the objectives pursued (see Marks & Spencer, paragraph 53, and Oy AA, paragraph 61). 45
În aceste condiții, rămâne de verificat dacă regimul fiscal în discuție în acțiunea principală nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea obiectivelor urmărite (a se vedea Hotărârile citate anterior Marks & Spencer, punctul 53, și Oy AA, punctul 61). 45
Lidl Belgium and the Commission of the European Communities have referred in particular to the possibility that the right of a principal company to deduct the losses incurred by a permanent establishment belonging to it could be made subject to the condition that the company incorporate in its future profits the subsequent profits of the permanent establishment, to the extent of the losses previously offset.
Lidl Belgium și Comisia Comunităților Europene au făcut trimitere cu precădere la posibilitatea ca o societate principală să deducă pierderile suferite de un sediu permanent care îi aparține, cu condiția includerii în rezultatele sale viitoare a beneficiilor ulterioare ale sediului permanent respectiv până la concurența pierderilor imputate anterior.
In that context, they refer to the system which operated in the Federal Republic of Germany prior to 1999.
În acest context, Lidl Belgium se referă la sistemul aplicat în Republica Federală Germania înainte de 1999.