natgillin/translations-raw huggingface dataset:
5) Regulation (EC) No°2320/2002 of the European Parliament and of the Council of 16 December 2002 establishing
Directiva 2006/24/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 martie 2006 privind păstrarea datelor generate sau prelucrate în legătură cu furnizarea serviciilor de comunicaii electronice accesibile publicului sau de reele de comunicaii publice și de modicare a Directivei 2002/58/CE (JO L©105, p.©54, Ediţie specială, 13/vol.©53, p.©51).
Court of Justice implemented by Regulation (EC) No°622/2003 (6) and the annex thereto which was amended in 2004 by Regulation (EC) No°68/2004.
Curtea de Justiie și a conrmat astfel importana principiului securităii juridice în calitate de principiu general al dreptului comunitar.
(7) The annex to Regulation No°622/2003 was never published.
Punerea în aplicare a acestui regulament este asigurată prin Regulamentul (CE) nr.©622/20036 și anexa sa, modicată în 2004 prin Regulamentul (CE) nr.©68/20047, însă niciodată publicată.
Following that refusal to allow him to board, the person concerned issued proceedings for a declaration that the measures taken against him were illegal.
Ca urmare a refuzului de îmbarcare, persoana implicată a iniiat o aciune în justiie pentru a obine constatarea nelegalităii măsurilor luate împotriva sa.
The national court asked the Court of Justice whether regulations or parts thereof may nevertheless have binding force if they are not published in the Ocial Journal of the European Union.
Instana naională a solicitat Curii să stabilească dacă regulamentele sau pările din regulamente care nu au fost publicate în Jurnalul Ocial al Uniunii Europene pot avea totuși foră obligatorie.
In its judgment, the Court ¤rst of all observed that it is evident from the very wording of Article 254(2) EC that a Community regulation cannot take e¥ect in law unless it has been published in the Ocial Journal.
În cuprinsul hotărârii, Curtea a amintit mai întâi că, din însăși formularea dispoziiilor articolului 254 alineatul (2) CE, rezultă că un regulament poate produce efecte juridice numai dacă a fost publicat în Jurnalul Ocial al Uniunii Europene.
It went on to state that an act adopted by a Community institution cannot be enforced against natural and legal persons in a Member State before they have had the opportunity to make themselves acquainted with it by its proper publication in the Ocial Journal.
Curtea a subliniat în continuare că un act care emană de la o instituie comunitară nu este opozabil persoanelor zice și juridice într-un stat membru înainte ca acestea din urmă să aibă posibilitatea de a lua cunoștină de acest act printr-o publicare conformă cerinelor legale în Jurnalul Ocial.
The same principles must be observed in respect of national measures implementing Community legislation.
Aceleași principii se impun măsurilor adoptate de statele membre pentru punerea în executare a unei reglementări comunitare.
With regard to the case in point, the Court noted that Regulation (EC) No°2320/2002 seeks to impose obligations on individuals in so far as it prohibits on board aircraft certain articles de¤ned in a list annexed to the regulation.
În ceea ce privește cazul în speă, Curtea a subliniat că Regulamentul (CE) nr.©2320/2002 urmărește să instituie obligaii în sarcina particularilor în măsura în care interzice prezena la bordul avioanelor a anumitor articole denite într-o listă anexată la regulament.
Since the annex to Regulation (EC) No°622/2003 was not published, the Court was unable to consider whether the annex also relates to the list of prohibited articles and therefore seeks to impose obligations on individuals.
Întrucât anexa la Regulamentul nr.©622/2003 nu a fost publicată, Curtea sa a´at în imposibilitatea de a examina dacă aceasta privește și lista articolelor interzise și urmărește, așadar, să impună obligaii în sarcina particularilor.
The Court added that it cannot be ruled out, however, that that is the case.
Curtea a adăugat că nu poate  totuși exclus ca această situaie să se regăsească în speă.
Furthermore, according to the Court, the list of prohibited articles does not fall within any of the categories of measures and information which are treated as con¤dential and which are therefore not published.
În plus, tot potrivit Curii, lista articolelor interzise nu se încadrează în niciuna dintre categoriile de măsuri și de informaii care sunt considerate condeniale și care, ca urmare, nu se publică.
It follows that, if Regulation (EC) No°622/2003 made adaptations to that list of prohibited articles, it would, by so doing, have to be held invalid.
Astfel, în cazul în care Regulamentul nr.©622/2003 ar prevedea adaptări ale acestei liste de articole interzise, rezultă că, în aceste condiii, ar  neîndoielnic lipsit de validitate.
The Court concluded from this that the annex to Regulation (EC) No°622/2003 has no binding force in so far as it seeks to impose obligations on individuals.
Curtea a concluzionat că anexa la Regulamentul nr.©622/2003 nu are foră obligatorie în măsura în care urmărește să instituie obligaii în sarcina particularilor.
In Case C-141/08°P Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware v Council (judgment of 1 October 2009) the Court, ruling on an appeal, recalled the fundamental nature of respect for the rights of the defence and penalised their infringement in an antidumping proceeding. At issue, inter alia, was the failure to comply with the 10-day period laid down under Article 20(5) of Regulation (EC) No°384/96 (8) for sending the Commission’s de¤nitive proposals to the Council.
În cauza Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware/Consiliul (Hotărârea din 1 octombrie 2009, C-141/08©P), Curtea, pronunându-se asupra recursului, a amintit caracterul fundamental al respectării dreptului la apărare și a sancionat încălcarea acestuia din urmă în cadrul unei proceduri antidumping. 5
7) Commission Regulation (EC) No°68/2004 of 15 January 2004 amending Commission Regulation (EC)
Regulamentul (CE) nr.©2320/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 decembrie 2002 de instituire a unor norme comune în domeniul siguranţei aviaţiei civile (JO L©355, p.©1, Ediţie specială, 07/vol.©11, p.©51).
No°622/2003 laying down measures for the implementation of the common basic standards on aviation security (OJ 2004 L°10, p.°14).
Regulamentul (CE) nr.©622/2003 al Comisiei din 4 aprilie 2003 de stabilire a măsurilor de aplicare a standardelor comune de bază privind siguranţa aeriană (JO L©89, p.©9, Ediţie specială, 07/vol.©11, p.©103).
( not members of the European Community (OJ 1996 L°56, p.°1).
Regulamentul (CE) nr.©68/2004 al Comisiei din 15 ianuarie 2004 de modicare a Regulamentului (CE) nr.©622/2003 de stabilire a măsurilor de aplicare a standardelor comune de bază privind siguranţa aeriană (JO L©10, p.©14, Ediţie specială, 07/vol.©16, p.3).
In order to secure the annulment of a Commission decision not to award market economy treatment that has been taken in breach of the 10-day period, the undertaking concerned is not, therefore, required to show that that decision would have been di¥erent in content but simply that such a possibility cannot be totally ruled out, since it would have been better able to defend itself had there been no procedural error.
Pentru a obine anularea unei decizii a Comisiei de refuzare a acordării statutului de întreprindere care funcionează în condiii de economie de piaă, adoptată cu încălcarea termenului de 10 zile, întreprinderea în cauză nu este inută să demonstreze că decizia Comisiei ar  avut un coninut diferit, ci doar că o astfel de ipoteză nu este complet exclusă, din moment ce și-ar  putut realiza mai bine apărarea în lipsa unor neregularităi procedurale.
As regards the application of that principle in this case, the Court took the view, contrary to the Court of First Instance (hereafter in this section‘the General Court’), that, in light of the fact that the Commission had already altered its position twice as a result of the observations submitted by the interested parties, it could not be ruled out that the Commission might once again have altered its position because of the arguments put forward by the undertaking concerned.
În ceea ce privește aplicarea acestui principiu în cazul în speă, Curtea a apreciat, spre deosebire de Tribunal, că, având în vedere faptul că deja, în două rânduri, Comisia își schimbase poziia ca urmare a observaiilor care iau fost prezentate de pările interesate, nu se poate exclude că aceasta și-ar  modicat încă o dată poziia ca urmare a argumentelor invocate de întreprinderea implicată.
Therefore, the Court not only set aside the judgment of the General Court but also annulled the contested Council regulation.
Prin urmare, Curtea nu a anulat numai hotărârea Tribunalului, ci și regulamentul atacat al Consiliului.
With regard, again, to the general principles of Community law, attention is drawn to the Court’s refusal to regard the principle of equality of shareholders as a general principle of Community law.
Tot în domeniul principiilor generale ale dreptului comunitar, vom evidenia refuzul Curii de a considera principiul egalităii acionarilor drept un principiu general de drept comunitar.
The Court held in Case C-101/08 Audiolux and Others (judgment of 15 October 2009) that Community law does not include any general principle of law under which minority shareholders are protected by an obligation on the dominant shareholder, when acquiring or exercising control of a company, to o¥er to buy their shares under the same conditions as those agreed when the shareholding conferring or strengthening the control of that dominant shareholder was acquired.
În cauza Audiolux și alii (Hotărârea din 15 octombrie 2009, C-101/08), Curtea a statuat astfel că dreptul comunitar nu cuprinde un principiu general de drept conform căruia acionarii minoritari sunt protejai prin obligaia acionarului dominant care achiziionează sau exercită controlul unei societăi de a oferi acestora posibilitatea de a le cumpăra aciunile în aceleași condiii precum cele convenite la achiziionarea unei participaii care conferă sau consolidează controlul acionarului dominant.
According to the Court, the mere fact that secondary Community legislation lays down certain provisions relating to the protection of minority shareholders is not sucient in itself to establish the existence of a general principle of Community law, in particular if the scope of those provisions is limited to rights which are well de¤ned and certain.
Potrivit Curii, simpla împrejurare că dreptul comunitar derivat prevede anumite dispoziii aferente proteciei acionarilor minoritari nu este sucientă, ca atare, pentru a se demonstra existena unui principiu general de drept comunitar, în special dacă domeniul de aplicare al acestora este limitat la drepturi clar denite și certe.
Furthermore, the general principle of equal treatment cannot in itself either give rise to a particular obligation on the part of the dominant shareholder in favour of the other shareholders or determine the speci¤c situation to which such an obligation relates. Nor can it determine the choice between various conceivable means of protection for minority shareholders.
În plus, principiul general al egalităii de tratament nu poate, prin el însuși, să determine nașterea unei obligaii specice în sarcina acionarului dominant în beneciul celorlali acionari și nici să determine situaia specică la care se raportează o astfel de obligaie.
According to the Court, such treatment presupposes legislative choices, based on a weighing of the interests at issue and the ¤xing in advance of precise and detailed rules, and cannot be inferred from the general principle of equal treatment.
Potrivit Curii, un asemenea tratament presupune opiuni de ordin legislativ, întemeiate pe o ponderare a intereselor în joc și pe stabilirea prealabilă a unor norme precise și detaliate, și nu poate  dedus din principiul general al egalităii de tratament.
The general principles of Community law have constitutional status while such treatment is characterised by a degree of detail requiring legislation to be drafted and enacted at Community level by a measure of secondary Community law.
Astfel, principiile generale de drept comunitar au rang constituional, în timp ce tratamentul menionat este caracterizat printr-un grad de detaliu care necesită o elaborare legislativă, ceea ce se poate realiza, la nivel comunitar, printr-un act de drept comunitar derivat.
The prohibition of any discrimination on the basis of nationality and its implications were considered in an unusual procedural context.
Interzicerea oricărei discriminări pe motiv de cetăenie sau naionalitate și implicaiile sale au fost examinate într-un cadru procesual neobișnuit.
In Case C-115/08 ČEZ (judgment of 27 October 2009) the Court was prompted to rule on that principle under the EAEC Treaty.
Astfel, în cauza ČEZ (Hotărârea din 27 octombrie 2009, C-115/08), Curtea a fost chemată să se pronune asupra acestui principiu în cadrul domeniului de aplicare al Tratatului CEEA.
The Court found, ¤rst of all, that the industrial activity carried out by the Temelín power plant falls within the scope of application of the Treaty establishing the European Atomic Energy Community (EAEC). It went on to state that undertakings which operate an installation situated in a Member State are usually established in accordance with the law of that State, and that their situation is comparable to that of nationals of that State.
Regulamentul (CE) nr.©384/96 al Consiliului din 22 decembrie 1995 privind protecţia împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea ţărilor care nu sunt membre ale Comunităţii Europene (JO L©56, p.©1, Ediţie specială, 11/vol.©12, p.©223).
Court of Justice of Community law which is also applicable under the EAEC Treaty.
Curtea a constatat mai întâi că activitatea industrială exercitată de centrala de la Temelín intră în domeniul de aplicare al Tratatului de instituire a Comunităii Europene a Energiei Atomice (CEEA).
The di¥erence in treatment applied by the Republic of Austria to the detriment of nuclear installations which have received of-¤cial authorisation in another Member State must therefore be considered in relation to the EAEC Treaty.
Prin urmare, în cadrul Tratatului CEEA trebuie examinată diferena de tratament operată de Republica Austria în detrimentul instalaiilor nucleare care beneciază de o autorizaie administrativă emisă într-un alt stat membru.
Next, the Court stated that discrimination on grounds of nationality cannot be justi¤ed by purely economic aims such as the protection of the interests of domestic economic operators.
În continuare, Curtea a subliniat că discriminarea pe motiv de naionalitate nu poate  justicată prin obiective de natură pur economică, precum protecia operatorilor economici naionali.
Nor can it be justi¤ed by the aim of protecting life, public health, the environment or property rights, since there is a Community legislative framework, of which that authorisation forms a part, which ensures such protection.
Această discriminare nu poate  justicată nici prin obiectivul proteciei vieii, sănătăii publice, a mediului ori a dreptului de proprietate, în măsura în care există un cadru comunitar, în care se înscrie parial această autorizaie, care asigură această protecie.
It follows from this that the Republic of Austria cannot justify the discrimination applied in respect of the ocial authorisation issued in the Czech Republic for the operation of the nuclear power plant at Temelín.
Rezultă că Republica Austria nu poate justica discriminarea aplicată în privina autorizaiei administrative emise în Republica Cehă pentru exploatarea centralei nucleare de la Temelín.
Although the conditions governing the admissibility of actions for annulment have been the subject of a considerable body of caselaw, in Joined Cases C-445/07°P and C-455/07°P Commission v Ente per le Ville Vesuviane (judgment of 10 September 2009) the Court, ruling on an appeal, was required once again to address the conditions governing the admissibility of actions brought by authorities within a State which are a¥ected by the grant of ¤nancial assistance.
Deși condiiile de admisibilitate a aciunii în anulare au făcut obiectul unei jurisprudene bogate, în cauzele reunite Comisia/Ente per le Ville Vesuviane (Hotărârea din 10 septembrie 2009, C-445/07©P și C-455/07©P), Curtea, pronunându-se cu privire la recurs, a trebuit să se aplece o dată în plus asupra condiiilor de admisibilitate a aciunilor formulate de autorităile infrastatale vizate de acordarea asistenei nanciare.
After recalling that, under the fourth paragraph of Article 230°EC, a local or regional entity may, to the extent that it has legal personality under national law, institute proceedings against a decision addressed to it or which is of direct and individual concern to it, the Court explained that the condition of being directly concerned requires two cumulative criteria to be met, namely, the contested Community measure must, ¤rst, directly a¥ect the legal situation of the individual and, second, leave no discretion to the addressees entrusted with the task of implementing it.
După ce a amintit că, în temeiul articolului 230 al patrulea paragraf CE, o entitate regională sau locală poate, în măsura în care beneciază de personalitate juridică în temeiul dreptului naional, să formuleze o aciune împotriva deciziilor a căror destinatară este sau care o privesc în mod direct și individual, Curtea a precizat că condiia afectării directe impune îndeplinirea a două criterii cumulative, și anume ca, în primul rând, măsura comunitară contestată să producă în mod direct efecte asupra situaiei juridice a particularului și, în al doilea rând, să nu lase nicio putere de apreciere destinatarilor care sunt însărcinai cu punerea sa în aplicare.
In that regard, unlike the General Court, the Court of Justice took the view that the designation of a regional or local entity in a decision to grant Community ¤nancial assistance as the authority responsible for the implementation of a European Regional Development Fund project does not imply that that entity is itself entitled to the assistance.
În această privină, spre deosebire de Tribunal, Curtea a apreciat că desemnarea, într-o decizie de acordare a unei contribuii nanciare comunitare, a unei entităi regionale sau locale drept autoritate responsabilă cu realizarea unui proiect al Fondului european de dezvoltare regională nu implică faptul că această entitate este ea însăși titularul dreptului la contribuia respectivă.
Also, the very fact that the national authorities stated their intention to recover the sums wrongly received by that regional or local entity was, in the absence of obligations in that regard pursuant to Community law, an expression of an autonomous will on their part, which clearly demonstrated a discretion on the part of the Member State concerned.
De asemenea, chiar faptul că autorităile naionale și-au exprimat intenia de recuperare a sumelor primite în mod nejusticat de entitatea regională sau locală respectivă constituie expresia existenei unei voine autonome a acestora, în lipsa unor obligaii în această privină în temeiul dreptului comunitar, ceea ce demonstrează puterea de apreciere a statului membru în cauză.
Therefore, the Court decided that the entity in question was not directly concerned by the Commission’s decision and, as a result, could only turn to its national courts in order to challenge the legality of national measures relating to the application of a Community act.
Prin urmare, Curtea a decis că autoritatea infrastatală respectivă nu era vizată în mod direct prin decizia Comisiei și nu putea, așadar, decât să se îndrepte către instana naională pentru a contesta legalitatea măsurilor naionale referitoare la aplicarea unui act comunitar.
Proceedings on the absence of a statement of reasons for the decision at issue, without ¤rst having invited the parties to submit their observations on that plea.
Curtea a avut de asemenea ocazia de a aminti exigenele principiului contradictorialităii, care guvernează procedura în faa instanelor comunitare.
In the present case, it was apparent from the ¤le and from the hearing before the Court of Justice that, by the judgment under appeal, the General Court annulled the Commission’s decision on the basis of a plea that it had raised of its own motion concerning an infringement of Article 253°EC without ¤rst having invited the parties, in the course of the written or oral procedures, to submit their observations on that plea. In so doing, the General Court failed to have regard to the rule that the parties should be heard, thereby adversely a¥ecting the interests of the Commission.
Astfel, în cauza Comisia/Irlanda și alii (Hotărârea din 2 decembrie 2009, C-89/08©P), Curtea a statuat că, în general, acest principiu nu doar conferă ecărei pări la un proces dreptul de a lua cunoștină de înscrisurile și de observaiile prezentate de partea adversă în faa instanei și de a le discuta și nu numai că se opune faptului ca instana comunitară să își întemeieze decizia pe fapte și pe documente despre care pările sau una dintre acestea nu au putut lua cunoștină și cu privire la care nu au fost, așadar, în măsură să își precizeze poziia, ci implică și dreptul părilor de a lua cunoștină și de a discuta motivele de drept invocate din ociu de instană, pe care aceasta intenionează să își întemeieze decizia.
The Court of Justice explained that, as the Advocate General had noted, while an inadequate statement of reasons is a defect which, in principle, cannot be remedied, the ¤nding of such a defect nevertheless follows from an assessment which, as has consistently been held, must take certain matters into consideration.
Astfel, în vederea îndeplinirii cerinelor privind dreptul la un proces echitabil, este important ca pările să aibă cunoștină și să poată discuta în contradictoriu atât elementele de fapt, cât și elementele de drept care sunt decisive pentru rezultatul procedurii.
Such an assessment may be open to debate, particularly where it relates to the reasons for a spe-ci¤c point of fact and of law rather than to the total absence of reasons. In the present case, if the Commission had been in a position to submit its observations, it could, inter alia, have put forward the same arguments as those advanced in relation to the fourth and ¤fth grounds of the appeal.
În consecină, cu excepia cazurilor speciale, cum sunt mai ales cele prevăzute de regulamentele de procedură ale instanelor comunitare, o decizie nu poate  întemeiată de instana comunitară pe un motiv de drept invocat din ociu, chiar dacă este un motiv de ordine publică și, precum în speă, întemeiat pe nemotivarea deciziei în litigiu, fără ca instana să  invitat în prealabil pările să își prezinte observaiile cu privire la motivul menionat.
With regard to the obligations which Community law places on Member States, the Court had the opportunity, in Case C-445/06 Danske Slagterier (judgment of 24 March 2009), to recall the principles of the Member States’ non-contractual liability for breach of Community law, while at the same time providing clari¤cation and explanations in relation to their speci¤c application.
De altfel, Curtea a precizat că, în contextul similar al articolului 6 din Convenia europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăilor fundamentale (CEDO), sa pronunat deja în sensul că tocmai având în vedere acest articol și scopul însuși al dreptului oricărei persoane interesate la o procedură contradictorie și la un proces echitabil în sensul acestei dispoziii, din ociu sau la propunerea avocatului general sau la cererea părilor, Curtea poate dispune redeschiderea procedurii orale, în conformitate cu articolul 61 din Regulamentul de procedură, în cazul în care consideră că nu este sucient lămurită sau că trebuie să soluioneze cauza pe baza unui argument care nu a fost pus în discuia părilor (a se vedea Ordonana din 4 februarie 2000, Emesa Sugar, C-17/98, Rec., p.©I-665, punctele 8, 9 și 18, precum și Hotărârea din 10 februarie 2000, Deutsche Post, C-270/97 și C-271/97, Rec., p.©I-929, punctul 30).