ia act de faptul că, având în vedere importanța tot mai mare, la nivel mondial și regional, a Chinei, Indiei și altor țări emergente din Asia, atât Statele Unite ale Americii, cât și UE și-ar putea deplasa, în mod treptat, atenția, investițiile și resursele politice principale către zona Pacificului și ar putea percepe dimensiunea nord-atlantică și cooperarea reciprocă ca fiind mai puțin importante din punct de vedere strategic; observă, în plus, că Asia ar trebui să joace un rol mai important pe agenda externă a Uniunii Europene și a statelor sale membre; solicită o mai mare coordonare a politicilor SUA și UE față de China, India și alte țări emergente din Asia pentru a evita o decuplare a acestor politici; este ferm convins că, prin coordonarea eforturilor lor, SUA și UE vor realiza sinergiile politice necesare pentru a se angaja într-un dialog eficient, pozitiv și constructiv, cu BRICS și alte țări emergente; consideră că, fără a aduce atingere G-7, summit-urile periodice UE-SUA ar oferi posibilitatea de a identifica obiectivele comune și coordona strategiile în chestiuni de importanță mondială, inclusiv guvernanța economică, cu scopul de a ajunge la o abordare comună față de puterile emergente; reamintește faptul că relațiile transatlantice sunt de o maximă importanță, atât din punct de vedere economic, cât și politic și subliniază relațiile economice reciproce solide dintre SUA și UE; consideră că Consiliul Economic Transatlantic și Dialogul Transatlantic al Legislatorilor ar putea oferi, de asemenea, o posibilitate de dialog și de evaluare și, prin urmare, ar trebui să includă o analiză a angajamentului strategic al UE și SUA față de BRICS și alte țări emergente importante, precum și asupra modului în care să se stimuleze convergența în materie de reglementare cu aceste țări; reamintește necesitatea înființării Consiliului Politic Transatlantic ca organism ad-hoc cu rol de consultare și coordonare sistematică, la nivel înalt, pe probleme de politică externă și de securitate între UE și SUA;
Notes that, given the increasing global and regional relevance of China, India and other emerging countries in Asia, both the United States of America and the EU may progressively shift their primary attention, political investment and resources to the Pacific and perceive the North Atlantic dimension and mutual cooperation as less strategic; further notes that Asia should play a more important role on the foreign agenda of the European Union and EU Member States; calls for more coordination of the US and EU policies towards China, India and other emerging countries in Asia in order to avoid a decoupling of such policies; strongly believes that by coordinating their efforts the USA and the EU will attain the required political synergies to engage in an effective positive and constructive dialogue with the BRICS and other emerging countries; takes the view that, without prejudice to the G-7, regular EU-US summits would provide the opportunity to identify common objectives and coordinate strategies on matters of global relevance, including economic governance, in order to reach a common approach towards the emerging powers; recalls that transatlantic relations are of utmost importance both economically and politically and stresses the mutual strong economic relationship between the United States of America and the EU; considers that the Transatlantic Economic Council and the Transatlantic Legislators' Dialogue could also offer an opportunity for dialogue and stock-taking and should thus include a reflection on strategic engagement by the EU and the US of the BRICS and other relevant emerging countries and on how to foster regulatory convergence with such countries; recalls the need to set up a Transatlantic Political Council as an ad-hoc body for systematic, high-level consultation and coordination on foreign and security policy between the EU and the US;